Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вимогою визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 16 в будинку № 4-а по вул.. Енгельса в м. Білгород-Дністровському Одеської області, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони є рівноправними власниками зазначеної квартири з 24.02.1998 року та [PERSON] не проживав в зазначеній квартирі з того час, як квартира перейшла у володіння позивачів, крім того, самого [PERSON] вони ніколи не бачили, він не є членом їхньої сімї та їм невідома ця особа. Позивачі у судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи сповіщались, надали до суду заяву з проханням розглянути позовні вимоги за їх відсутністю та задовольнити їх. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. Частино 2\~ст. 197 ЦПК України\~передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.02.1998 року, видане органом приватизації державного житлового фонду виконкому міської ради згідно з розпорядженням № 5629, позивачам, в рівних частках, належить квартира [ADDRESS]. З копії домової книги зазначеної вище квартири, вбачається, що окрім позивачів в квартирі [ADDRESS] 19.01.1982 року зареєстрований [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], прибув 28.04.1980 року з м. Тирасполь. Разом з тим, позивачі стверджують, що [PERSON] не є та ніколи не був членом їхньої сімї. [PERSON], мати [PERSON], зареєстрована в зазначеній квартирі з 25.08.1982 року. З довідки Білгород-Дністровського РВ ГУДМС України в Одеській області від 03.07.2015 року № 4197 вбачається, що відповідач 13.01.1982 року зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно з актом КП «ЖЕО №-1» від 11.06.2015 року, [PERSON], який зареєстрований в [INFO], не проживає за вказаною адресою останні 10 років, що встановлено зі слів сусідів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які одночасно надали суду свої заяви про підтвердження факту не проживання відповідача за зазначеною адресою. Так, сусіди вказують, що відповідача вони ніколи не бачили в вищезазначеній квартирі, та знають лише одних мешканців та власників позивачів. Відповідно до ст..391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.ст.\~71,\~72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин провадиться в судовому порядку. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР),\~\~\~\~членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили\~\~ права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,\~ст. 405 ЦК України). Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає повністю доведеним факт відсутності відповідача понад шість місяців за адресою: вул.. Енгельса. 4-а, кв.15, м. Білгород-Дністровський, а тому, позовна вимога позивачів про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, повністю обґрунтована та правомірна. Згідно ч.1 ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Стаття 7: зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть. Тобто на підставі вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою;\~оголошення фізичної особи померлою. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003р. є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, та положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із зазначених вимог, зокрема про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за адресою: квартира № 15, вул.. Енгельса, 4-а м. Білгород-Дністровський Одеської області. Виходячи з викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки вони обґрунтовані та доведені в судовому засіданні.

Outcome: approved