overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

[PERSON] у вересні 2016 року звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатною. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що її донька [PERSON] народження 16 грудня 1988 року, з дитинства страждає на психічне захворювання та визнана інвалідом першої «Б» групи довічно. Вказує, що внаслідок хронічного психічного розладу [PERSON] не розуміє наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєвої ситуації, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Просить визнати [PERSON] недієздатною. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] викладене у заяві підтримав, просив заяву задовольнити та визнати [PERSON] недієздатною. Представник заінтересованої особи - опікунської ради при виконкомі Пирятинської міської ради Полтавської області у судове засідання не зявився, заінтересована особа надала листа, у якому просить розглянути справу у відсутність його представника, заяву визнає. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представника заінтересованої особи, оскільки його особисті пояснення у судовому засіданні необовязкові. Судом установлено такі факти: [PERSON] - інвалід першої «Б» групи з дитинства і страждає на психічну хворобу, через яку не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.5). Викладене підтверджується висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи (а.с.27-31), згідно якого [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом, а саме вродженим недоумством у вигляді важкої розумової відсталості. Ступінь вродженого недоумства у [PERSON] є таким, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 39 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з приписами ч. З ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членам її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. За таких обставин, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, тому заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] у вересні 2017р. заявила позов про визнання її сина [PERSON]таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що відповідач виїхав на постійне місце проживання до Канади, проте не знявся з реєстраційного обліку за адресою квартири, що належить позивачу, що в свою чергу створює перешкоди в праві власності. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 13.09.2017р. за вказаним позовом відкрите провадження. Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, надала пояснення, що зводяться до викладеного вище. [PERSON] в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзиву на позов не надходило. Суд, виходячи з того, що у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, вважає за можливе винести заочне рішення за наявних доказів. Судом встановлено таке. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 02.03.1999 року (а.с. 19). В квартирі разом з власеницею проживали та були зареєстровані її чоловік [PERSON] та син [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Сусіди позивача 20.07.2017 року склали акт про те, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає. Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача таким, що втратив право користування належною позивачу квартирою. Отже, позов підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON] у вересні 2017р. звернувсь з позовом до [PERSON] про визнання втратившою права на користування житлом. В обґрунтування позову посилавсь на те, що він є квартиронаймачем кв.№20 по вул.Попова,6 в м.Старокостянтинові Хмельницької області. Також в даній квартирі проживала і його дружина - [PERSON] 21.06.2013р. їх шлюб за рішенням Старокостянтинівського райсуду був розірваний та влітку 2016 р. колишня дружина виїхала з вищевказаної квартири та стала проживати у іншому житлі та з іншим чоловіком. З вказаного часу відповідач у квартирі не проживає, не користується нею, не сплачує комунальні платежі, однак її місце проживання залишається зареєстроване у кв.№20 по вул.Попова,6 в м.Старокостянтинові Хмельницької області, що перешкоджає йому (позивачу) отримати субсидію та інші соціальні виплати. В судовому засіданні позивач підтримав позов, просить його задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач в судове засідання не зявилась повторно, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила і від неї не надійшла заява про відкладення розгляду справи, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних, доказів та за згодою позивача ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] є квартиронаймачем кв.№20 по вул.Попова,6 в м.Старокостянтинові Хмельницької області. Як вбачається з даних ордеру на жиле приміщення №809 виданого виконкомом Старокостянтинівської міськради 25.02.2011р. [PERSON], як квартиронаймачу та членам його сімї, в тому числі і відповідачу - [PERSON] надано для проживання кв.№20 по вул.Попова,6 в м.Старокостянтинові Хмельницької області. Судом встановлено, що [PERSON] з літа 2016 року, тобто понад шість місяців, без поважних причин, не проживає в кв.№20 по вул.Попова,6 в м.Старокостянтинові Хмельницької області, разом з тим її місце проживання залишається зареєстрованим за вказаною адресою. Вказані обставини підтверджуються пясненнями позивача, показанями свідків [PERSON], [PERSON]; даними довідок про фактичне місце проживання відділу з питань реєстрації місця проживання виконкому Старокостянтинівської міськради №278 від 11.01.2017р., №1629 від 20.02.2017р. та №821102-27/2017 від 21.09.2017р; даними актів обстеження житлових умов від 11.01.2017р. та від 28.07.2017р. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням - квартирою №20 по вулиці Попова,6 в м.Старокостянтинові Хмельницької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] у вересні 2017 року заявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, що був укладений між ними. Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, а відповідач позов визнала і не заперечувала проти задоволення його вимог. Судом встановлено таке. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2006 року, на що вказує свідоцтво про шлюб. В цьому шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON]. За поясненнями сторін, вони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, спільне господарство не ведуть, мають відокремлений бюджет, спору щодо місця проживання утримання дитини, майнового спору не має. За таких обставин, суд знаходить, що шлюб між сторонами є формальним, його збереження буде суперечити інтересам сторін, а відтак цей шлюб підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] у вересні 2017 року заявив позов до колишньої дружини [PERSON], за яким з урахуванням уточнень до позовної заяви, просив в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0.282 га, за адресою: [ADDRESS], та на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані на цій земельній ділянці, а саме житловий будинок літера «А», жилою площею 43.0 кв.м., сарай літера «Б», гараж літера «Г», вбиральня літера «Д», погріб літера «Є», огорожа №1-2, доріжка №3, а за відповідачем право власності право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], жилою площею 75.2 кв.м., загальною площею 124.5 кв.м. Позов мотивованим, що сторони не можуть досягти згоди щодо розпорядження спільним майном. [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, а відповідач [PERSON] позов визнала і не заперечувала проти задоволення його вимог. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони визнають і це підтверджується наданими доказами, що спірне майно належить їм на праві спільної сумісної власності, як таке що набуте в шлюбі за спільні кошти, в інтересах сім'ї. Тому, переконавшись в істинності позиції сторін, за відсутності даних, що запропонований поділ може порушити права та інтереси третіх осіб, суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі 372 ЦК України, та ст.ст. 69 - 72 СК України.. При цьому, суд вважає за необхідне припинити право спільної сумісної власності сторін на спірне майно відповідно до ч.3 ст. 372 ЦК України. Судові витрати у справі позивач побажав залишити за собою, що не суперечить приписам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

\~\~ [PERSON] у вересні 2017 року заявила позов до [PERSON], за яким просила розірвати шлюб, що був укладений між сторонами, та постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Провадження у справі відкрите відповідно до ухвали суду від 12.10.2017р. [PERSON] в судовому засіданні зменшила розмір заявлених аліментів до 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, просила стягувати аліменти з дня постановлення рішення у справі, підтримала позов просила його задовольнити.. [PERSON] вимоги позивача визнав та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебувають в шлюбу з 24.01.2009 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], тривалий час сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, діти залишились з матірю. За відзивом до позову, відповідач сплачує аліменти на дитину від попередніх шлюбних відносин. Даних про наявність між сторонами інших спорів, що виникають із сімейних правовідносин матеріали справи не містять. З аналізу наведеного, переконавшись в істинності позиції сторін, суд знаходить позов обґрунтованим, і таким, що підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 105, 112, 180, 181, 183 СК Сімейного Кодексу України. Витрати у справі, за прийнятих рішень, суд покладає на відповідача відповідно і на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

[PERSON] у вересні 2017 року заявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала, а відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно з ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебували в шлюбі з 19.10.2007 року, в цьому шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON], сторони з серпня 2014 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, дитина залишилась проживати з матір'ю. Даних про наявність спору щодо місця проживання, утримання дитини та майнового спору, заява не містить. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

[PERSON] у вересні 2017 року заявила позов до свого чоловіка [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала, а відповідач позов визнав та не заперечував проти задоволення його вимог. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебувають у шлюбі з 07.03.2008 року, в цьому шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON], сторони з травня 2010 року не підтримують шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, дитина залишилась з матір'ю, майнового спору не має. Даних про наявність спору щодо місця проживання дитини, утримання дитини заява не містить. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Судові витрати, за вказаного рішення, суд покладає на відповідача відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] у вересні 2017 року заявила позов про розірвання шлюбу, що був укладений нею з [PERSON] [PERSON] подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі. [PERSON] також подав заяву, за якою не заперечував проти розірвання шлюбу, просив слухати справу у його відсутність. Судом встановлено таке. Сторони перебувають у шлюбі з 14.07.2001 року, на що вказує свідоцтво про одруження (а.с. 8), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], який народився [INFO] (а.с. 7). За позовною заявою, шлюб розпався через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження спільних інтересів та поглядів, з вересня 2016 року сторони не підтримують шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, поновлювати відносини не бажають, спорів щодо місця проживання, утримання дитини, майнового спору не має. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] у вересні 2017 року заявила позов про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їх дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, просила їх задовольнити за підстав наведених в заяві. [PERSON] позов визнав частково, і заявив, що згоден сплачувати аліменти в розмірі ? від заробітку. син [PERSON] [INFO] та його мати, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Судом встановлено таке. Сторони з 26 березня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, на що вказує свідоцтво про шлюб. В цьому шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] (див. свідоцтва про народження). За поясненнями сторін, в провадженні суду перебуває позов [PERSON] про розірвання шлюбу, сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, дитина залишилась з матір'ю, відповідач створив нову сім'ю, в якій [INFO] народився син [PERSON]. Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 цього ж кодексу визначені способи утримання дітей в тому числі і шляхом встановлення аліментних зобов'язань, визначених у частці від доходу. Отже, що позивач має право вимагати стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Разом з тим, суд вважає, що позивачем завищено розмір аліментів. Так, позивач в обґрунтування розміру аліментів послалась лише на потреби дитини та на те, що відповідач може забезпечити виплату аліментів в такому розмірі. Проте, позивач залишила поза увагою той факт, що у відповідача на утриманні перебуває нова сім'я, в тому числі дитина грудного віку, його дохід складається лише з грошового забезпечення працівника поліції, а також те, що обов'язок утримання дитини лежить на батьку та матері рівною мірою. Разом з тим, такі обставини відповідно до ст. 182 СК України мають враховуватись при визначенні аліментів на утримання дитини. Тому, на виконання вимог ст. 183 СК України, з урахуванням віку дитини, її потреб, даних про особу позивача, відповідача, як вони встановлені в судовому засіданні, виходячи з засад розумності, реальності, суд знаходить, що встановлення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача буде необхідним і достатнім для врегулювання спору по суті. Отже, позов може бути задоволено частково. Судові витрати у справі, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

[PERSON] у вересні 2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, 14 вересня 2017 року винесено ухвалу про відкриття провадження у справі. В обгрунтування позову зазначив, що вони з відповідачем по справі [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1998 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через втрату взаєморозуміння та подружню зраду дружини, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Позивач вважає збереження сім»ї неможливим, заперечує проти надання строку на примирення, просить шлюб розірвати, а сина залишити на проживання та виховання з матір»ю. В судове засідання сторони не з»явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач підтримав заявлені позовні вимоги, а представник відповідача їх визнав (а.с. 15, 19). Суд дослідив матеріали справи та встановив, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1998 року, який зареєстровано Житомирським міськвідділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №607. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, сторони наполягають на розірванні шлюбу, а отже збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим, тому суд приходить до висновку, що даний шлюб підлягає розірванню. Враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд залишає [PERSON] на виховання та проживання при матері, [PERSON] На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] у вересні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного 11.10.2007 року у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис 1965. При цьому посилався на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, внаслідок чого шлюбні відносини припинені з 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Просив суд шлюб між ними розірвати. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] не заперечувала проти розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Жешко». При цьому підтвердила, що подружні стосунки сторони не підтримують. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам закону, не порушує права та свободи інших осіб, а тому прийнято судом. Суд заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст. 110 СК, один з подружжя має право предявити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до свідоцтва про шлюб, - [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Буркацька) [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 11 жовтня 2007 року, про що зроблено актовий запис № 1965 у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с.4). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5-7). Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 174, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] у вересні 2017 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27 грудня 2011 року між ними було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницької області, актовий запис №252. Від проживання у шлюбі є неповнолітні діти син [PERSON], 18.09.2014р.н. та дочка [PERSON], 27.07.2016р.н. Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю, просила його задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України: суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні 27 грудня 2011 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницької області, актовий запис №252. Від проживання у шлюбі є неповнолітні діти: син [PERSON], 18.09.2014р.н. та дочка [PERSON], 27.07.2016р.н. Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб сторін серії 1-БВ №097683 від 27.12.2011р.; даним свідоцтв про народження дітей та визнаються сторонами. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved