Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє [PERSON] , звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, де заінтересованою особою є Кельменецька селищна рада, Дністровського району, Чернівецької області. Просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу житлового будинку серії АЕІ №502334 від 26.12.2001 року, який посвідчено приватним нотаріусом Кельменецького районного нотаріального округу Матеїк О.Г. за реєстровим №2702, у якому зазначено, що житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] , замість дійсної адреси будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] , що належав [PERSON] 1973 року народження, який помер [INFO] та встановити той факт, що житловий будинок, який належав [PERSON] знаходиться за адресою [ADDRESS] , а не за адресою [ADDRESS] В обґрунтування заяви зазначено про те, що [INFO] помер батько заявниці - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.12.2001 року по [ADDRESS] . Заявниця [PERSON] вчасно, в шестимісячний термін, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок немає можливості, оскільки у договорі купівлі-продажу житлового будинку вказана адреса будинку [ADDRESS] , замість дійсної адреси [ADDRESS] . У зв`язку з даною розбіжністю нотаріус відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину, за законом на житловий будинок. Зазначила, що вказаний факт необхідно встановити з метою отримання спадщини після смерті батька. В судове засідання заявниця та її представник не з`явились. Від останньої надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність, заявлені вимоги визнають, заперечень проти заяви не мають. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що вимоги заявниці [PERSON] не є обґрунтованими та не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За правилами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Судом встановлено що заявниця [PERSON] зареєстрована та проживає у [ADDRESS] та являється дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 28.03.2019 року. [INFO] помер [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис № 16, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.12.2001 року, який посвідчений приватним нотаріусом Кельменецького районного нотаріального округу Матеїк О.Г., [PERSON] являвся Покупцем житлового будинку за адресою [ADDRESS] , який належав Продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Кельменецькою державною нотаріальною конторою 17 квітня 1998 року за реєстровим № 1211 та зареєстрованого Кельменецьким БТІ за № 767, стор. 26, книга 6. Відмітка про реєстрацію договору у відповідності до норм діючого законодавства на час його укладення відсутня. З копії довідки Кельменецького РБТІ № 21.1/72 від 15.03.2021 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрований в реєстраційній книзі № 6 від реєстровим № 767, сторінка № 26. З період з 25.12.20021 року по 01.01.2013 року витягів з реєстру прав власності на вказане майно не видавалося. Згідно довідки виданої Вартиковецьким старостинським округом Кельменецької селищної ради №517 від 15.06.2021 року, житловий будинок, який належав [PERSON] підставі договору купівлі-продажу серії АЕІ № 502334 від 26.12.2001 року, житловий будинок знаходиться за адресою [ADDRESS] . Назва села Верхня Слобода (так вказано в договорі купівлі - продажу) є народною [ADDRESS] , та [ADDRESS] (так вказано в договорі купівлі - продажу) є одна і та ж сама адреса житлового будинку, який належав [PERSON] . З довідки Кельменецької селищної ради, Дністровського району, Чернівецької області від 14.06.2021 року №1456, вбачається, що дійсно станом на 26.12.2001 року у Дністровському (на той час в Кельменецькому) районі, Чернівецької області до складу Кельменецького району входило лише село Слобідка, яке мало народну назву «Верхня Слобода». З копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 62753128 від 04.12.2020 року вбачається, що після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Кельменецького районного нотаріального округу Чернівецької областіЛакуста В.І. зареєстровано спадкову справу. Постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав зазначених у заяві суду не представлено. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне. Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до ст. 258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Згідно узагальнення Верховного Суду України від 19.06.2013 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення. 2. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. 3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). 4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Тобто при розгляді справ вказаної категорії справ суд встановлює саме належність особі документа, а не фактів та обставин, які підтверджуються та зазначені в цьому документі, зокрема і адреси майна. Суд не вправі вносити виправлення у цей документ чи визнавати належність правовстановлюючого документу особі з підстав, не визначенх законом. З даних правовстановлюючого документу - Договору купівлі-продажу, належність якого заявниця просить встановити за померлим, відсутні розбіжності щодо особи, прізвища, імені, по батькові, місця і часу народження спадкодавця [PERSON] зазначеного у ньому та у документі про особу спадкодаця. Суд виходить з вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України за якою доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищенаведене, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги не знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed