Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою, в якій просять визнати заявників усиновлювачами [PERSON] , яка народилася [INFO] в смт. Краснопілля Краснопільського району Сумської області; внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , записавши громадянина [PERSON] батьком дитини, [PERSON] матір`ю дитини, присвоїти [PERSON] прізвище « [PERSON] », по-батькові « [PERSON] », у графі «місце народження» записати «місто Харків Харківська область», про що внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини, анулювати свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] Краснопільським районим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 09 листопада 2019 року та видати нове свідоцтво про народження з урахуванням внесених змін. В обґрунтування заяви заявники зазначили, що, вони перебувають у шлюбі з 19.05.2012 року, про що Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 308 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] народилася [PERSON] , про що 09.11.2019 року Краснопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області складено відповідний актовий запис № 51 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які заочним рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 09.11.2020 року, яке набрало законної сили, позбавлені батьківських прав відносно [PERSON] . Дитина - [PERSON] перебуває на обліку дітей, які можуть бути усиновлені служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації з 22.01.2021 року за № 143, як дитина, позбавлена батьківського піклування. За час перебування дитини в будинку дитини, батьки її не відвідували, не телефонували, потребами та станом здоров`я дитини не цікавилися. На теперішній час малолітня [PERSON] проживає та перебуває на утриманні заявників, заявника [PERSON] призначено опікуном останньої. [PERSON] та [PERSON] отримали висновок Служби у справах дітей про можливість бути усиновлювачами, мають бажання стати батьками [PERSON] , у зв`язку із чим звернулися до суду із заявою про усиновлення. [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали в повному обсязі заяву, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи Департамету Служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради в судовому засіданні підтримала заяву про усиновлення, вважала за доцільне її задовольнити. Представники заінтересованих осіб Виконавчого комітету Харківської міської ради, та Краснопільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви виходячи з наступного. При розгляді справи судом встановлено, що громадянка України [PERSON] та громадянин України [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 травня 2012 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 35). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 46). Як вбачається із копії рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 09 листопада 2020 року, яке набрало законної сили 22 грудня 2020 року, [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] (а.с.20-22). Згідно Акту про невідвідування дитини від 10.03.2021 року № 256/06, виданого КНП Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини», за час перебування [PERSON] в будинку дитини батьки її не відвідували, не телефонували, не цікавилися її потребами та станом здоров`я, не виявляли бажання повернути дитину в сім`ю (а.с. 10). Адміністрація КНП Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» 10 березня 2021 року надала згоду на усиновлення громадянами [PERSON] та [PERSON] малолітньої вихованки [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Розпорядженням голови Сумської районної державної адміністрації Сумської області від 12.04.2021 року, [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном над [PERSON] , [INFO] (а.с. 36). Згідно довідки Служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації Сумської області від 25.05.2021 року № 344/01-11, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку дітей, які можуть бути усиновлені, як дитина, позбавлена батьківського піклування (а.с. 17). Відповідно до висновку виконавчого комітету Харківської міської Ради, як органу опіки та піклування від 02.06.2021 року, усиновлення заявниками [PERSON] , [INFO] є доцільним та відповідає інтересам дитини (а.с. 38-41). Судом встановлено, що заявники [PERSON] та [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалися, не знятої чи непогашеної судимості не мають, в розшуку не перебувають, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебувають, мають задовільний стан здоров`я. Матеріальні та житлово-побутові умови їх родини є достатніми, заявники мають постійний заробіток, проживають в приватному будинку, що належить [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 207 СК України усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільності та гармонійних умов її життя. За ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Особи, які не перебувають у шлюбі між собою, не можуть усиновити одну і ту ж дитину. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. Якщо дитина має лише батька, вона не може бути усиновлена жінкою, з якою він не перебуває у шлюбі. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір або лише батька, які у зв`язку з усиновленням втрачають правовий зв`язок з нею, усиновлювачем дитини може бути один чоловік або одна жінка. Кількість дітей, яку може усиновити один усиновлювач, не обмежується. Частиною 1 ст. 208 Сімейного кодексу України передбачено, що усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 219 СК України, усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. Відповідно до ч.1 ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Виходячи зі змісту ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Забезпечення дитині такого захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом є обов`язком держави. Згідно з п. «а» ст. 21 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку, і вони забезпечують, щоб усиновлення дитини дозволяли лише компетентні власті, які визначають згідно з застосовуваними законом і процедурами та на підставі всієї інформації, що має відношення до справи і достовірна, що усиновлення допустимо з огляду на статус дитини щодо батьків, родичів і законних опікунів і що, якщо потрібно, зацікавлені особи дали свою усвідомлену згоду на усиновлення на підставі такої консультації, яка може бути необхідною. Встановлено, що заявники матеріально забезпечені, перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають власне житло та стабільний заробіток. Згідно з медичними висновками про стан здоров`я не мають протипоказань щодо усиновлення дітей. Згідно довідок Міністерства внутрішніх справ України № 2005069 та № 1759930 громадянин [PERSON] , [INFO] та громадянка [PERSON] , [INFO] , засудженими на території України не значаться та в розшуку не перебувають (а.с.). [PERSON] та [PERSON] вірно розуміють всі аспекти, що пов`язані з усиновленням, із правовими наслідками ознайомлені. Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов до висновку, що заява про усиновлення ними неповнолітньої дитини підлягає задоволенню, оскільки таке рішення відповідатиме інтересам малолітньої дитини та відповідатиме принципам, закріпленим Декларацією прав дитини, якими, зокрема, визначено: дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності; при ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини; дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявники за своїм станом можуть та бажають виховувати дитину, піклуватися про неї, здатні забезпечити стабільні і гармонійні умови для життя дівчинки, яка вже перебуває на їх утриманні та вихованні, підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено, тому усиновлення буде відповідати інтересам дитини. Частиною 1 ст. 229 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Відповідно до ст. 233 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Згідно абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за наявності клопотання заявників суд вирішує питання про зміну прізвища, імені та по батькові, дати й місця народження дитини відповідно до статей 229 - 231 СК України. При цьому слід мати на увазі, що зміни вносяться не до свідоцтва, а до актового запису про народження дитини. Перешкод для усиновлення, встановлених ст. 212 Сімейного кодексу України та внесення змін до актового запису про народження дитини, суд не вбачає. Згідно з ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення.

Outcome: approved