Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.11.2011 року в розмірі 12336,60 грн., а також судові витрати в розмірі 1921 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.11.2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та Банком договір, про що свідчить підпис позичальника у заяві. Взяті на себе зобов`язання по кредитному договору позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 19.12.2018 року в неї виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 12336,60 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути виниклу заборгованість з відповідача, а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2019 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився. До позовної заяви представником позивача додана заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він також зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини своєї не явки суду не повідомила та відзив до суду не надала. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви відповідача по справі б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 01.11.2011 року, відповідач отримала від позивача платіжну картку з встановленням на неї кредитного ліміту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку (Далі -Умов) складає між відповідачем та Банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Крім того, підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до витягу з тарифів обслуговування кредитних карт, базова процентна ставка за користування кредитними коштами була встановлена 2,5% на місяць, а за тратами здійсненими з 01.09.2014 року - 2,9 % та за тратами здійсненими з 01.04.2015 року - 3,6%. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник повинен сплатити Банку штрафи. В період дії договору, відповідач належним чином не дотримувалася умов договору, внаслідок чого станом на 19.12.2018 року у відповідача перед Банком виникла заборгованість в розмірі 12336 грн. 60 коп., з яких: 4693,20 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6579,75 грн. - заборгованість з пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 563,65 грн. - штраф (процентна складова). Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості та умовами договору укладеного між сторонами. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення суми штрафів, суд зазначає наступне. Встановивши, що на суму виниклої заборгованості позивачем нарахована пеня та сума штрафів, яка складається з фіксованої частини та процентної складової, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), та 563,65 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року № 347/1910/15-ц. За таких обставин суд вважає, що стягненню підлягає сума заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 11272,95 грн., з яких: 4693,20 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6579,75 грн. - заборгованість з пені. Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 01.11.2011 року в розмірі 11272,95 грн., в межах пред`явлених позовних вимог підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1748,11 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial