Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що вони на підставі договору дарування від 21 квітня 2003 року, є власниками в рівних долях житлового будинку [ADDRESS]. В грудні 2017 року їм стало відомо, що в їхньому будинку крім них зареєстровані відповідачі: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які зі слів сусідів, є дітьми попереднього власника даного будинку та до цього часу не знялися з реєстрації. Впродовж 15 років в помешканні вони не проживають, місце їх знаходження не відоме. Реєстрація відповідачів заважає їм повноцінно користуватися житлом, а тому просять визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, заяви про слухання справи у їх відсутність суду не надали. Вислухавши пояснення позивачів, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності у випадках та в межах строків, встановлених ч.1, п.1 і 5 ч.3 і ч.4 ст.71 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача та членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування будинку від 21 квітня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л.О., [PERSON] та [PERSON] прийняли у дар в рівних долях належний [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності жилий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS]. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Шепетівського БТІ №1147328 від 01 серпня 2003 року встановлено, що домоволодіння, яке розташоване [ADDRESS] на підставі договору дарування ВАЕ №861014 від 21 квітня 2003 року, на праві приватної спільної часткової власності ? частина належить [PERSON] та ? частина належить [PERSON] Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб від 16 січня 2018 року встановлено, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт непроживання [PERSON] та [PERSON] в будинку [ADDRESS] протягом останніх років. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] у вказаному житловому приміщенні не проживають та ним не користуються з квітня 2003 року, а тому є всі підстави для визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 140 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивачів судовий збір в сумі 704 грн. 80 к. На підставі ст.ст. 71, 72, 163 ЖК,

Outcome: approved