Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 17 березня 2003 року по 20 травня 2015 року на посаді медичної сестри терапевтичного відділення та звільнена з неї в зв'язку зі скороченням штату працівників. Позивачка, уточнивши в судовому засіданні свої вимоги, просить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату станом на 5 червня 2015 року в сумі 1422,21 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 20 травня по 23 червня 2015 року в сумі 2743,46 грн., оскільки відповідачем були порушенні законні права позивачки. Відповідач позов не визнав повністю, надавши про це письмову заяву, та просив розгляд справи відкласти через хворобу свого представника. З врахуванням думки позивачки, яка наполягала на розгляді справи по суті в даному судовому засіданні, предмету позову та можливості представляти інтереси відповідача по такій категорії справ іншій особі, крім юрисконсульта, суд вважає можливим заочний розгляд справи без його відкладення. Заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 17 березня 2003 року по 20 травня 2015 року на посаді медичної сестри терапевтичного відділення. Відповідач не виплатив позивачці заробітну плату та не провів з нею повний розрахунок при звільненні станом на 20 травня 2015 року в сумі 1422,21 грн., що стверджується довідкою № 130 від 5 червня 2015 року. Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Як передбачено ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що відповідач визнав суму боргу по зарплаті позивачки, видавши їй довідку про заборгованість та середньоденний заробіток, а тому ця сума не підлягає доказуванню в судовому засіданні і повинна бути стягнута на користь позивачки з відповідача. Крім того за ст. 117 КЗпП України в разі невиплати працівникові в установлений строк неоспорюваної роботодавцем суми, він зобов'язаний виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а в разі наявності спору про розмір належних сум і часткового задоволення вимог працівника, розмір відшкодування за час затримки розрахунку визначається органом, який виносить рішення по суті спору. Так як спору з приводу належних працівникові сум на момент звільнення не було, роботодавець, з ініціативи якого до того ж проводилось звільнення, повинен був провести з позивачкою розрахунок в день звільнення. Оскільки дана вимога закону не виконана, з нього підлягає стягненню також середній заробіток за час затримки розрахунку з 21 травня по 23 червня 2015 року включно в сумі 2743,46 грн. ( 80.69 грн. х 34 дні = 2743,46 грн.) Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому з останнього слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного і ст.ст. 47, 115, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved