Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив розірвати договір №SAMDN 80000734971296 від 30.04.2013 р., укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] ; стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] суму банківського вкладу за договором №SAMDN 80000734971296 від 30.04.2013 р. у розмірі 45 000,00 EUR (сорок п`ять тисяч євро); стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] суму процентів за договором №SAMDN 80000734971296 від 30.04.2013 р. за період з 01.02.2014 р. по 11.06.2018 р. у розмірі 12 740,77 EUR (дванадцять тисяч сімсот сорок євро сімдесят сім євроцентів) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Позивачем та банком був укладений депозитний договір №SAMDN 80000734971296 від 30.04.2013 р. на строк 92 дні по 30 липня 2013 р. включно. На виконання умов договору банк відкрив клієнту особистий рахунок № [NUMBER] на який зараховується вклад, а клієнт поклав на депозитний рахунок 15, 000 EUR (п`ятнадцять тисяч євро) та в подальшому позивач збільшував суму вкладу. Договором передбачено, що на суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 6,5 % річних на рахунок клієнта № [NUMBER] . 22 травня 2018 р. представник позивача за довіреністю звернувся до Відповідача із нотаріально завіреною заявою щодо розірвання договору №SAMDN 80000734971296 від 30.04.2013 р. та повернення банківського вкладу, яку банк отримав 24 травня 2018 р. Відповідь банку на цей лист не була надана. Ухвалою суду від 14 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 23 липня 2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначив, оскільки на даний час у зв`язку з окупацією Автономної Республіки Крим банк тимчасово не може здійснювати свою діяльність на території Автономної Республіки Крим, одним із відділень яких укладено договори банківського вкладу з позивачем,тому, перевірити наявність чи відсутність коштів на рахунках позивача не можливо. Окрім того, відповідач вважає, оскільки, позивачем не надано оригінал договору банківського вкладу, та оригінал квитанцій про внесення грошових коштів, а копії договору та квитанцій, що додані до позовної заяви, не відповідають вимогам Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затверджена Постановою Правління НБУ від 1.06.2011 р. №174, а тому вказані копії документів не є належними доказами. Також відповідач вважає, що позивачем не надано доказів того, що проценти не нараховувались з 01.02.2014 р. по 11.06.2018 р., а процентні ставки застосовані не вірно. Відповідно до Протоколу Комітету управління активами і пасивами від 25.04.2017 р., з 04.05.2017 р. було змінено відсоткові ставки по депозитах фізичних осіб в національній та іноземній валюті - рахунок «До запитання» - 0, 001 % річних. У зв`язку з чим відповідач вважає сума боргу по відсотках має розраховуватись з моменту через 2 банківські дні після отримання заяви вкладника про розірвання договору за відсотковою ставкою по вкладам «До запитання» у розмірі 0, 001 % річних. Ухвалою суду від 20 листопада 2018 р. підготовче провадження закрито та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договору та стягнення коштів до судового розгляду У судове засідання, яке було призначено на 19 липня 2019 р., позивач, представник позивача не з`явились. Представник позивача, через Відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян подав заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, в судове засідання, яке було призначено до розгляду 19 липня 2019 р. не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, представником відповідача було обґрунтовано позицію у відзиві на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши обґрунтування сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Як вбачається з матеріалів справи, 30 квітня 2013 р. шляхом подання [PERSON] до банку Заяви між сторонами було укладено Договір №SAMDN 80000734971296 за умовами якого банк відкриває депозитний рахунок № [NUMBER] на який зараховується вклад у розмірі 15 000,00 євро на строк 92 дні по 30 липня 2013 р. включно. На виконання вказаного договору позивачем внесено на рахунок банку 15 000,00 євро, що підтверджується платіжним доручення про внесення грошових коштів на депозит від «30» квітня 2013 р. (а.с. 14). 16 липня 2013 р. на депозитний рахунок позивачем було зараховано 8000,00 євро. (а.с. 15). 26 вересня 2013 р. було також зараховано 22 000,00 євро. (а.с. 16). Оригінал квитанцій було надано стороною позивача для огляду в судовому засіданні. 22 травня 2018 р. представник позивача за довіреністю звернувся до Відповідача із нотаріально завіреною заявою щодо розірвання договору №SAMDN 80000734971296 від 30.04.2013 р. та просив повернути вклад разом з нарахованими відсотками, яку банк отримав 24 травня 2018 р. (а.с.18-20) Відповідно до даних відстеження за штрих кодом ідентифікатором, лист було отримано відповідачем, однак вказані вимоги у встановлений термін не виконані. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Частиною 2 ст.1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. З матеріалів справи вбачається, що позивачем була надіслана заява про розірвання вищезазначеного депозитного договору. Відповідно до даних відстеження за штрих кодом ідентифікатором, лист було отримано відповідачем, однак вказані вимоги у встановлений термін не виконані. Суд вважає, що в даному випадку відповідач допустив неналежне виконання взятих зобов`язань перед позивачем, оскільки банк був зобов`язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами на першу вимогу позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відзиві представник ПАТ «КБ «ПриватБанк», зазначає, що була зупинена діяльність відокремлених підрозділів ПАТ «ПриваБанк» на території АР Крим та міста Севастополя, у зв`язку з чим банк не має правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АР Крим та міста Севастополя. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Згідно із ст. 47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку. Відповідно до частини третьої статті 95 ЦК України, філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Отже, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов`язаннями, взятими на себе укладеним договором. З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов`язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа. Ліквідація структурної одиниці або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов`язків по укладених і дійсних договорах. Відповідно до п.2.1. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року (далі - Положення № 516), грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. Пунктом 2.9 Положення № 516 передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів. Відповідно до п.2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України №566 від 30 грудня 1998 року, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів. Таким чином, відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Пунктом 3.3 Глави 3 Положення №516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ / заява про повернення коштів тощо) /далі - вимога/ банк зобов`язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім`я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком. Банк зобов`язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договорами вкладу грошових коштів, тому має повернути позивачу належні йому грошові кошти. Тому, не виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення суми банківського вкладу з цих підстав є безпідставним. Також судом враховано зміну найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення банківського вкладу за Договором №SAMDN 80000734971296 від 30.04.2013 р. у розмірі 45 000 (сорок п`ять тисяч) євро 00 центів. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. За договором банківського вкладу, укладеного між сторонами, допускається одностороннє його розірвання за ініціативою вкладника. З матеріалів справи вбачається, що Позивачем 22 травня 2018 р. було подано заяву про розірвання договору, яка отримана банком 24 травня 2018 р. Згідно ч.2 ст.1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачуються банком за вкладом на вимогу. Відповідно до п. 3 вищенаведеного договору він має автоматичну пролонгацію. Під час подовження договору розрахунок процентів на кожний новий строк вкладу здійснюється за процентною ставкою, яка діє для подовжених депозитних вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладання додаткових угод до цього договору. При таких обставинах, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в такому розмірі: 45 000,00 євро * х 0,065 (6,5%) / 365 * 1574 днів (з 01 лютого 2014р. по 25 травня 2018 р. включно) = 12 613 EUR (дванадцять тисяч шістсот тринадцять) євро 56 (п`ятдесят шість) євроцентів; 45 000, 00 євро * х 0,01 (0,0001) / 365 * 17 днів (з 26 травня 2018 р. по 12 червня 2018 р. включно) = 0,21 центів. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 8 810 грн., оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати. Згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу входять до судових витрат і розподіляються між сторонами на загальних підставах в силу ст. 137, 141 ЦПК України. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п.2 ч.2 ст. 137 ЦПК України). Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У зв`язку відсутністю належних документів щодо детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги вирішення питання про відшкодування витрат на надання послуг з правничої допомоги на користь позивача не вбачається можливим.

Outcome: partial