Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

[PERSON] подав до Куликівського районного суду заяву про встановлення факту його постійного проживання на території України з 1959 року по теперішній час, зобов'язання УДМС України в Чернігівській області в подальшому видати заявникові паспорт громадянина України, посилаючись на те, що він народився в місті Умань Черкаської області, з 1964 року проживає в місті Чернігові, в період з 1979 по 1985 роки відбував покарання в місцях позбавлення волі, потім працював на заводі залізо-бетонних виробів, а в період з 1988 по 1992 роки відбував покарання в місцях позбавлення волі в Сибіру, тобто усе життя постійно проживав на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України йому потрібно з метою отримання паспорта громадянина України та оформлення громадянства України, так як паспорт ним втрачено, а відділ міграційної служби не може вчинити вказані дії, оскільки не вдалося підтвердити його належність до громадянства України. Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2015 року [PERSON] відмовлено у відкритті провадження у справі за його заявою заінтересовані особи - УДМС України в Чернігівській області, Куликівський РС УДМС України в Чернігівській області, Державна міграційна служба України, про встановлення факту постійного проживання на території України, в частині вимог про зобов'язання УДМС України в Чернігівській області в подальшому видати заявникові паспорт громадянина України. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав та просив її задовольнити, з підстав, вказаних в заяві. Представник заінтересованої особи Давиденко Н.В. в судовому засіданні при вирішенні справи по суті покладалася на розсуд суду, однак зазначала, що відповідно до діючого законодавства громадянами України є громадяни колишнього СРСР, які станом на 24.08.1991 постійно проживали на території України, та особи, які станом на 13.11.1991 проживали в Україні і не були громадянами інших держав, тому з метою отримання громадянства України заявникові необхідно доводити факт проживання на території України саме станом на вказані дати. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що заявник [PERSON] є її рідним братом , з яким вони народилися в місті Умані, потім разом з батьками переїхали до міста Чернігова, де прожили все життя. Брат неодноразово засуджувався за вчинення злочинів та відбував покарання в місцях позбавлення волі, але після звільнення завжди повертався до міста Чернігова, тобто все життя він проживав в Україні. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], представника заінтересованої огсоби Давиденко Н.В., свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Згідно п.5 ч.2 ст.324 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON], [INFO] народився в м.Умань Черкаської області(довідка про звільнення серії [NUMBER](а.с.9), та в період з 01.09.1967 по 27.06.1977 навчався в Чернігівській середній школі №4, що підтверджується довідкою №01-21/67 від 07.04.2015 Чернігівської загальноосвітньої школи №4(а.с.5). З довідки №52-19102015/741001, виданої відділом інформаційних технологій при УМВС України в Чернігівській області встановлено, що [PERSON] неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема засуджувався вироком Чернігіваського обласного суду від 12.10.1979 за ч.3 ст.117 КК України та відбував покарання в виправній колонії №10 Херсонської області, вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова [PERSON] засуджувався за ч.3 ст.206 КК України та відбував покарання в період з 29.04.1988 по 29.02.1992 в установі У-235/25 Красноярського краю. Згідност.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповіднодо ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; Згідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає до відповідного управління Міністерства внутрішніх справ документи згідно з переліком, зазначеним у п. 8 цього Порядку, зокрема рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Враховуючи те, що по справі доведено, що [PERSON] народився в Україні, проживав в Україні та постійно переміщався по території України та за межі України не з власної волі, а в зв'язку з відправкою його до місць відбування покарань та відбуванням покарань за вироками судів, зважаючи на те, що відповідно до положень статті 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб, зважаючи на те, що від встановлення факту постійного проживання [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року на території України залежить отримання ним паспорта громадянина України, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку для його встановлення, суд знаходить, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в частині встановлення факту постійного проживання [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року на території України. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання на території України підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial