Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

[PERSON] ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 02.02.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Львівському\~ міському відділі\~ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції\~ у Львівській області, актовий запис № 154. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що\~ відносини\~ між ними погіршились, втратились почуття кохання, любові, взаєморозуміння і довіри, їх погляди на життя почали кординально відрізнятись, шлюб став лише формальністю та обтяжуючою ношею. Просить шлюб розірвати та судові витрати покласти на відповідача. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі,\~позовні вимоги\~в частині\~розірвання шлюбу\~визнає,\~проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу, заперечує, посилаючись на неспівмірність заявленої суми зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, також зазначає, що він не відмовлявся від розірвання шлюбу в органі РАЦС, проте позивач ігнорувала його пропозиції. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ФАКТИЧНИ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.9,10) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02.02.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Львівському\~ міському відділі\~ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції\~ у Львівській області, актовий запис № 154. Прізвище позивача після державної реєстрації\~шлюбу «Антипенко». ІV. ОЦІНКА СУДУ Відповідно до п.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Зміст статті 89\~ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи всі зібрані по справі докази, а також те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб, він носить формальний характер і відновити подружні стосунки неможливо, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Положеннями ст.141\~ЦПК України визначено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у задоволенні позову на позивача, у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Витрати на правничу допомогу стаття 133\~ЦПК України відносить до судових витрат. Частиною 4 статті 137\~ЦПК України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України). Згідно з детальним описом виконаних робіт, актом прийому- передачі виконаних робіт та квитанції, позивач сплатила адвокату за консультацію, вивчення та надання правової оцінки письмовим документам поданих адвокату, підготовку процесуальних документів, підготовка позовної заяви та письмових доказів до позовної заяви 1 000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Зазначені висновки відображені в постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №753/15683/15. Дослідивши акт виконаних робіт, суд критично сприймає наданий стороною позивача розрахунок визначення вартості та обсягу отриманих юридичних послуг і вважає неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Визначаючи розмір витрат на оплату послуг адвоката,

Outcome: approved