Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

[PERSON] пред`явила до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до позов про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться у [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування свого позову посилалась на те, що після смерті матері [PERSON] вона, як спадкоємець за заповітом, звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що спадкове майно належало до колишнього колгоспного двору і належало [PERSON] та іншим членам колгоспного двору на праві спільної власності . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Куцалаба Г.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, позов визнала, подавши про це письмову заяву, просила розгляд справу проводити у її відсутності . Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, позов визнала, подавши про це письмову заяву, просила розгляд справу проводити у її відсутності . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, позов визнав, подавши про це письмову заяву, просив розгляд справу проводити у його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що\~ право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні\~ правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] відносились до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15.04.1991 у ньому були зареєстровані та проживали: [PERSON] - голова колгоспного двору, члени двору: [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] внучка, [PERSON] -внучка, [PERSON] внук, відтак їм належала рівна частка майна такого двору, а саме по 1/6 частині даного житлового будинку (а.с. 16,17). Згідно довідки №1532 від 12.07.2021 року, виданої Самбірським МБТІ, [PERSON] , як голова колгоспного двору, була власницею вцілому будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Самбірської міської ради від 21.12.1989 року (а.с.13,14) [PERSON] померла [INFO] у с. Бісковичі Самбірського району Львівської області (а.с.12). Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до\~ст.\~1217\~цього Кодексу\~спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] при житті склала заповіт на користь своєї дочки [PERSON] , в якому заповіла все майно, де б воно не було і з чого б не складалось їй (а.с.15). Отже,\~після смерті\~ [PERSON] \~відкрилась спадщина\~на \~житловий будинок по [ADDRESS] , яку [PERSON] фактично прийняла, так як проживала зі спадкодавцем на момент смерті,та зареєстрована і проживає за вказаною адресою по сьогоднішній день. Після смерті члена колгоспного двору [PERSON] (зятя голови колгоспного двору), свідоцтво про право на спадщину за законом його дружині [PERSON] та дітям: [PERSON] , [PERSON] на частку померлого в будинку видано не було. Самбірська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за заповітом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері [PERSON] з посиланням на те, що спадкове майно належало до колишнього колгоспного дворі і належало [PERSON] та іншим членам колгоспного двору на праві спільної власності (а.с.18). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи наведене,\~право позивачки\~на спадкове\~майно підлягає\~захисту шляхом\~визнання за\~нею \~права власності\~в цілому\~на житловий\~будинок \~з господарськими\~будівлями та\~спорудами [ADDRESS] .

Outcome: approved