Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] мотивував позов тим, що 13.02.2013 року він звернувся до управління ПФУ в м. Вінниці з заявою про призначення пенсії за віком, проте отримав відмову, яку оскаржив до суду. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.08.2013 року визнано протиправною відмову управління ПФУ в м. Вінниці № 50/Т-2 від 01.04.2013 року та зобов`язано УПФ у м. Вінниці призначити пенсію за віком [PERSON] відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі постанови суду пенсія йому була призначена з 03.09.2013 року, а пенсію за період з 13.02.2013 року до 03.09.2013 року він отримав лише 24.12.2013 року. Протягом всього часу він перебував без засобів для існування, такі неправомірні дії пенсійного фонду порушили його конституційне право на соціальний захист, тому на підставі ст.ст. 23, 1173-1175 ЦК України стягненню підлягає моральна шкода в сумі 40 000 грн. і матеріальна шкода у виді упущеної вигоди в сумі 82 700 грн. Визначаючи суму у відшкодування упущеної вигоди позивач виходив з того, що він виготовляє фарбу для трафаретного друку в кількості 50 кг на місяць, вартість якої становить 160 грн. за кілограм, а через відсутність коштів для закупівлі необхідних матеріалів, він не міг протягом всього часу з лютого до грудня 2013 року виготовити таку фарбу і упущена вигода становить 82 700 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов відповідно до викладених обставин, просив його задоволити. Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, позов не оспорив, заяв про відкладення розгляду справи не надав. На підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Представник третьої особи - УПФУ в м. Вінниці - Прилуцька С.В. в судове засідання не з`явилась, подала письмові заперечення (а.с. 22-23). Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Судом встановлено, що 13.02.2013 року [PERSON] звернувся до УПФ м.Вінниці з заявою про призначення пенсії за віком, проте 01.04.2013 року йому було відмовлено в зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу (а.с. 10-13). 15.08.2013 року постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду визнано протиправною відмову управління ПФУ м.Вінниці № 50/Т-2 від 01.04.2013 року щодо призначення пенсії [PERSON] та зобов`язано управління ПФУ м. Вінниці призначити пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія позивачу виплачується з 03.09.2013 року. Сторони також визнали, що ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.10.2013 року була роз`яснена постанова суду від 15.08.2013 року відносно того, що пенсію [PERSON] за віком слід призначити з 13.02.2013 року. За період з 13.02.2013 року (момент звернення до УПФ) до 03.09.2013 року пенсія виплачена 24.12.2013 року. Позивач вважає, що неправомірними діями пенсійного фонду завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях через відсутність коштів для прожиття за весь вказаний період, забезпечення продуктами харчування, одежею, ліками. Виходячи із глибини душевних страждань, ступеня вини органу, яким нанесена шкода, з урахуванням розумності і справедливості, оцінив компенсацію моральної шкоди в сумі 40 000 грн. Підстави для відшкодування моральної шкоди, незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст. 23, ч. 2 ст.ст. 1167, 1173 ЦК України. Разом з тим, позивач не підтвердив належними доказами наявність моральної шкоди і розмір її грошового відшкодування, не надав доказів, які б свідчили про важкий душевний стан (переживання, зміни в самопочутті, загальному душевному настрої тощо, стані здоров`я, способі життя, спілкування, працездатності) та про реальні зміни в житті в зв`язку з відмовою в призначенні пенсії. Слід зазначити, що борг по виплаті пенсії був погашений перед позивачем в повному обсязі, що підтвердив позивач в судовому засіданні і в письмових запереченнях повідомила представник пенсійного фонду. Також позивачем не підтверджений факт завдання збитків у вигляді упущеної вигоди та розмір збитків. Упущеною вигодою за ст. 22 ЦК України вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Проте, позивач не надав відповідні докази в підтвердження розміру упущеної вигоди, а його доводи щодо можливості виготовлення трафаретної фарби в кількості більше 50 кг на місяць, її вартості - 160 грн. за кілограм, є лише суб`єктивними. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, виникає спір. Таким чином, суд вважає, що позивач не довів позові вимоги щодо завдання матеріальної і моральної шкоди управлінням ПФУ м. Вінниці, тому позов задоволенню не підлягає. При ухваленні даного рішення суд також враховує роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму ВСУ № 7 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року. Судові витрати слід залишити за рахунок держави.

Outcome: dismissed