Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

[PERSON] у вересні 2020 року звернулась у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого після уточнення зазначила, що з [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі від якого у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Нормальні сімейні стосунки у них з відповідачем не склалися, їх шлюб було розірвано. Син [PERSON] залишився проживати з нею та знаходиться на її частковому утриманні. На підставі рішень Вовчанського районного суду Харківської області з відповідача стягувалися аліменти на утримання їх сина [PERSON] до його повноліття та до закінчення навчання сина у Вовчанському коледжі Харківського національного технічного університету сільського господарства імені Петра Василенка до 30.06.2020 року, включно. Виплата аліментів припинена. Але, на даний час їх повнолітній син є студентом 2 курсу Харківського національного автомобільно-дорожнього університету, навчається на контрактній основі, денної форми навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі ј частки його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до закінчення навчання в Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті, до 30.06.2023 року, включно, але не більше ніж до досягнення ним двадцятитрирічного віку. Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлялася про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, у письмовій заяві зазначила про підтримання уточнених позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Відповідач під час судового розгляду заявлені позовні вимоги не визнав у повному обсязі, у зв`язку із тим, що не має можливості платити аліменти. Разом з тим зазначив, що він має у власності житловий будинок, транспортний засіб - автомобіль марки «WV Passat», працює інженером на ПАТ «Вовчанський агрегатний завод» на посаді інженера та отримує заробітну плату близько 4300 грн. 00 коп. на місяць, сплачує аліменти на доньку [PERSON] , 2012 року народження, періодично самостійно допомагає повнолітньому сину [PERSON] матеріально. Суд, вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено під час судового розгляду, батьками [PERSON] , [INFO] є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Згідно довідки виконавчого комітету Вовчанської міської ради Харківської області від 17.09.2020 року за № 94, до складу сім`ї [PERSON] , яка проживає у кв. [ADDRESS] , входить її син [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що повнолітній син перебуває на утриманні позивача по справі (а.с. 16). [PERSON] навчається на 2 курсі факультету Управління та бізнесу Харківського національного автомобільно-дорожнього університету на контрактній основі, денної форми навчання, відповідно до довідки № 34/2033 від 11.09.2020 року (а.с. 12а). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати його до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В даному випадку норми закону передбачають обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, відповідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи те, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, має постійне джерело доходу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також суд враховує, що при стягненні з відповідача аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), буде цілком узгоджуватися з вимогами ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, враховуючи що повнолітній [PERSON] продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, відповідач має у власності житловий будинок, транспортний засіб, працює інженером на ПАТ «Вовчанський агрегатний завод» на посаді інженера та отримує заробітну плату близько 4300 грн. 00 коп. на місяць, сплачує аліменти на доньку [PERSON] , 2012 року народження, періодично самостійно допомагає повнолітньому сину [PERSON] матеріально, суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Щодо позовних вимог в частині визначення розміру аліментів з урахуванням 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд зазначає наступне. Стаття 201 СК України передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норм ст. ст. 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини. Положеннями ст. 201 СК України не передбачено застосування вимог ст. 182 СК України для визначення мінімального граничного розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Відсилання у ст. 200 СК України до вимог ст. 182 СК України стосується лише врахування судом тих обставин, які мають істотне значення та впливають на розмір аліментів та закріплені ч. 1 ст. 182 СК України. Таким чином, визначення розміру аліментів з урахуванням нижньої межі - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку передбачено нормами СК України, які регулюють обов`язки батьків утримувати неповнолітніх дітей. Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів з урахуванням 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягають задоволенню. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2020 року складає 2102 грн. 00 коп. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial