overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

[PERSON] пред`явила до суду позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що спільне життя у сторін не склалось. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б інтересам дитини та одного з них. Неповнолітня дитина залишається проживати з матір`ю. До початку судового засідання позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та доповнив пояснення тим, що з лютого 2019 року сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, загальне господарство не ведуть; просив їх задовольнити, а справу розглянути без його участі. Відповідач до початку судового засідання звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] зареєстровано шлюб у Солом`янському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (актовий запис № 1863), про що 07.08.2016 видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . З лютого 2019 року сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, загальне господарство не ведуть. Неповнолітня дитина, [PERSON] , [INFO] залишається проживати з матір`ю. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд дійшов висновку, що дана сім`я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім`ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін та інтересам дитини, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім`ї не вбачається. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

[PERSON] пред`явила до суду позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що спільне життя у сторін не склалось. Протягом останніх років сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини. До початку судового засідання позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути без його участі. Відповідач до початку судового засідання звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 17.12.2004 у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб за актовим записом № 1022, про що видано повторне свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 19.02.2015. Від шлюбу у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . Протягом останніх років сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, загальне господарство не ведуть. Неповнолітня дитина, [PERSON] , [INFO] залишається проживати з матір`ю. Примирення між сторонами є неможливим. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд дійшов висновку, що дана сім`я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім`ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін та інтересам дитини, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім`ї не вбачається. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115, 180-183, 185, 191 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

[PERSON] пред`явила до суду позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що спільне життя у сторін не склалось. Протягом тривалого часу сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, загальне господарство не ведуть. Неповнолітні діти залишаються проживати з матір`ю.Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. До початку судового засідання позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути без його участі. Відповідач до початку судового засідання звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї зареєстровано шлюб за актовим записом № 1419, про що видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 14.07.2009. Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] та [PERSON] . [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, загальне господарство не ведуть. Неповнолітні діти, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] залишаються проживати з матір`ю. Примирення між сторонами є неможливим. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд дійшов висновку, що дана сім`я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім`ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін та інтересам дитини, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім`ї не вбачається. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп., сплачений позивачем при пред`явленні позову. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115, 180-183, 185, 191 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

[PERSON] пред`явила до суду позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаємопорозуміння та поваги. Тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, загальне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. До початку судового засідання позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути без його участі. Відповідач до початку судового засідання звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку (актовий запис № 166), про що 04.06.2011 видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, загальне господарство не ведуть. Спір про розподіл майна не виникає. Неповнолітня дитина, [PERSON] , [INFO] залишається проживати з матір`ю. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд дійшов висновку, що дана сім`я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім`ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін та інтересам дитини, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім`ї не вбачається. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

[PERSON] пред`явила до суду позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 24 травня 2012 року у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 171. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила про те, що від спільного шлюбу у них є дитина: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Подружнє життя з відповідачем не склалося через те, що у них різні погляди на сімейне життя та подружні обов'язки, у них несумісні характери. Подружні відносини між ними припинилися в серпні 2015 року. З цього часу вони спільне господарство не ведуть. Подальше збереження сім'ї та спільне проживання суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Шлюб існує формально. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилася, скерувала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, скерував в суд заяву про визнаня позову та розгляд справи без його участі. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 174 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши вищевказані норми, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є підставним, не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та інтересів інших осіб. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, інтересам їх дитини, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] предявила до суду позов з вимогою визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: м. Одеса, вул. Ялинкова, 48, та підлягає зняттю з реєстраційного обліку, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник позивача просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 23 грудня 2009 року, [PERSON] придбала в [PERSON], за договором купівлі-продажу спірне житлове приміщення. Крім того, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки, за адресою: м. Одеса, вул. Ялинкова, 48. Відповідно до інформації відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, станом на 23 грудня 2015 року, [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою спірного житлового приміщення. З довідки № 147, виданої 03 березня 2016 року органом самоорганізації населення-комітету мікрорайону «10 станція Великого фонтану» у місті Одесі вбачається, що [PERSON] зареєстрований за спірною адресою з 13 березня 2006 року, в графі родинний зв'язок зазначено брат чоловіка. Актом від 22 березня 2016 року, за підписами сусідів, посвідченим головою органу самоорганізації населення-комітету мікрорайону «10 станція Великого фонтану» у місті Одесі підтверджується, що [PERSON] не проживає за спірною адресою з 2009 року, у звязку з виїздом за кордон. При вирішені справи, судом враховується, що відповідач самостійно з обліку не знімається та своєю бездіяльністю створює позивачу перешкоди в реалізації в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів, як власнику квартири. За положеннями, встановленими ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При вирішені спору, суд виходить з положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, якими зазначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом Пунктом 3.1 «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», передбачена можливість здійснити зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Отже, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] предявила до суду позов з вимогою розірвати трудовий договір, укладений 23 вересня 2011 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований Одеським міським центром зайнятості 26 вересня 2011 року за № 15301106407, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Позивач заявлені вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив розглянути справу без його участі, про що склав відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи склав заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі та зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, позов підтримує. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та зясувавши наявні обставини, дійшов наступного. 23 вересня 2011 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON], в якості працівника, який за дійсним договором мав виконувати обовязки продавця, було укладено трудовий договір № 15301106407 (а.с.8). 26 вересня 2011 року трудовий договір зареєстрований Одеським міським центром зайнятості. Відповідно до п.1 Трудового договору, вказаний договір є безстроковим. В п.4 Трудового договору сторони обумовили, що час виконання робіт установлюється з 9.00 до 18.00, перерва з 13.00 до 14.00. Вихідні дні понеділок, вівторок. Частиною 1 статті 21 КЗпП України затверджується, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, крім іншого, у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. 21 грудня 2011 року фізична особа-підприємець [PERSON] склала акт про те, що 21 грудня 2011 року, тобто в середу, продавець [PERSON] протягом робочого дня з 09.00 до 18.00 була відсутня на робочому місці. Таким чином, суд вважає, що трудовий договір, укладений 23 вересня 2011 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований Одеським міським центром зайнятості 26 вересня 2011 року за № 15301106407 слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON] пред'явила до суду позов про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у фіксованій сумі у розмірі 50 грн. щомісячно. В обґрунтування позову позивач вказує, що неповнолітня [PERSON], матір»ю якої є [PERSON], є дитиною, позбавленою батьківського піклування, в зв'язку з чим її опікуном призначено позивачку, яка приходиться їй бабою. За судовим рішенням мати дитини [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо дочки. Дитина має незадовільний стан здоров»я, будь-якої матеріальної допомоги мати дитини на її утримання не надає. В судовому засіданні позивачка просила суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 грн. щомісячно. [PERSON] пояснила, що дитина фактично перебуває на її утриманні, а мати не цікавиться потребами та інтересами дитини, участі у її утриманні не приймає. Враховуючи, що відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не подала, судом ухвалено провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення на підставі доказів, наявних у справі. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Підставами для такого висновку суду стало наступне. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 18.03.04 р., підтверджується, що матір»ю [PERSON], [INFO], яка не досягла повноліття, є [PERSON]. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 13 травня 2014 року, задоволено позов виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області, позбавлено [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області від 29 травня 2014 року № 109 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітній [PERSON]» малолітній [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області від 29 травня 2014 року № 110 над малолітньою [PERSON], [INFO], позбавленою батьківського піклування, встановлено опіку та призначено її опікуном [PERSON]. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 2 статті 247 СК України передбачено, що встановлення опіки не припиняє права дитини на аліменти. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 50 грн. щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved