Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Очиченко О. Г., яка діє на підставі ордеру, звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, запис в книзі реєстрації актів про одруження № 158 від 30 березня 1996 року; після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвищ [PERSON] . Від шлюбу сторони малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що сімейне життя не склалося, сторони багато років проживають окремо та не цікавляться життям одне одного. Спільного господарства позивач з відповідачем не ведуть. Спорів майнового характеру наразі немає. [PERSON] вважає, що збереження шлюбу неможливе. 25.05.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання (а.с. 21-22). Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вона підтримала позовні вимоги у повному обсязі, наполягала на задоволенні позову. Відповідачем подано відзив на позов, в якому він позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив постановити рішення про розірвання шлюбу. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 30 березня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 04.04.2001, актовий запис № 158. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 4). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Дослідивши матеріали справи, враховуючи положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, на користь позивача підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн, інші 50 відсотків підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved