Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

[PERSON], правонаступником якої є [PERSON], звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до [PERSON], Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання частки в спільній сумісній власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є матір'ю померлого 28.09.2015 [PERSON]. Після смерті її сина відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку № 10 та земельної ділянки по вул. Л.Чайкіної в м.Кременчуці, які останній отримав в спадок після свого батька [PERSON]. За життя [PERSON] не встиг оформити свої спадкові права на майно. 30.07.2016 представник [PERSON] - [PERSON] звернулась до Козельщинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON]. Також до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого [PERSON] [PERSON]. 01.09.2016 державний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, розташовані в м.Кременчуці по вул.Л.Чайкіної, 10, у зв'язку із відсутністю документів, які засвідчують право власності на житловий будинок та земельну ділянку. Будинок №10 по вул.Лізи Чайкіної в м.Кременчуці будувався у період шлюбу [PERSON] та [PERSON], а тому він , а також земельна ділянка є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і кожному з них належить по ? частці цього майна. Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд: - визнати за [PERSON], як правонаступником [PERSON]Г, право власності на ? частину домоволодіння та земельної ділянки площею 0,0502 га, кадастровий номер 5310436100:07:003:0645, що розташовані за адресою: м.Кременчук, вул.Л.Чайкіної, 10, як частку в майні подружжя; - визнати, що частка власності померлого [PERSON] у спільному майні подружжя - домоволодінні та земельній ділянці площею 0,0502 га, кадастровий номер 5310436100:07:003:0645, які розташовані за адресою: м.Кременчук, вул.Л.Чайкіної, 10 складає ? частину - визнати за [PERSON], як правонаступником [PERSON]Г,. право власності в порядку спадкування після померлого [PERSON] на ? частину домоволодіння та земельної ділянки, площею 0,0502 га, кадастровий номер 5310436100:07:003:0645, які розташовані за адресою: м.Кременчук, вул.Л.Чайкіної, 10. 23.10.2017 судом до участі у справі було залучено спадкоємця померлої 16.02.2017 [PERSON] - [PERSON]. В судове засідання сторони та третя особа не зявились, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач в своїй заяві зазначив, що позов визначає частково, не заперечував проти визнання права власності за [PERSON] на ? частину домоволодіння та земельної ділянки. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним зі способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. Стаття 89 Земельного кодексу України(в редакції, що діяла на час набуття права власності) передбачає, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки подружжя. Відповідно до ст.101 Цивільного кодексу Української РСР(в редакції, що діяла на час набуття права власності) в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. В ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966, реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів), зокрема і на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, дарування, міни будинків(домоволодінь), договори про відчуження будинків(домоволодінь) на умовах довічного утримання продавця покупцем. Судом встановлено, що померлі [PERSON] та [PERSON] з 04 серпня 1951 року перебували у шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ №771132(а.с.15) За час шлюбу [PERSON] набув наступне майно: земельну ділянку, площею 0,0502 га, кадастровий номер 5310436100:07:003:0645, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ №958758, виданого на ім'я [PERSON], а також будинок, розташований за адресою: м.Кременчук, вул.Лізи Чайкіної, 10, що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти, укладеного 29.05.1958 між відділом комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради депутатів трудящих та [PERSON], копією поверхового плану на будівлю літ «А» в м.Кременчуці по вул.Л.Чайкіної,10 з відміткою про прийняття будинку в експлуатацію. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що 06.05.2011 помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №298. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. [PERSON] відмовилась від одержання обовязкової частки в спадщині померлого [PERSON], про що свідчить копія заяви №79 від 20.10.2011. Також, у вказаній заяві [PERSON] повідомила про те, що вона не претендує на частку в спільному майні подружжя, оскільки житловий будинок та земельна ділянка є особистою власністю померлого 06.05.2011 [PERSON]. Враховуючи той факт, що померла [PERSON] підтвердила, що житловий будинок та земельна ділянка за адресою: м.Кременчук, вул.Л.Чайкіної, 10 є особистою власністю її померлого чоловіка, суд вважає, що доводи позивача про те, що [PERSON] належала ? частина у спільному майні подружжя є необґрунтованими, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо інших вимог позивача про визнання права власності, суд зазначає наступне. Син померлого 06.05.2011 [PERSON] [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті батька(а.с.25), однак не встиг оформити свої спадкові права та 28 вересня 2015 року помер. Після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулись його мати [PERSON] та його син [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються копіями заяв, адресованих Козельщинській державній нотаріальній конторі(а.с.18, 20). На адресу [PERSON] державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори за вих.1046/02-14 від 02.08.2016 було направлено лист в якому зазначалось, що за повідомленням представника [PERSON] [PERSON], документи, які посвідчували право власності померлого [PERSON], знаходяться у [PERSON] та було запропоновано зявитись на прийом до державного нотаріуса. Від [PERSON] надійшла заява в якій останній повідомляв про те, що документи, які посвідчують право власності померлого [PERSON] на майно житловий будинок та земельну ділянку, він не надасть через побоювання їх втратити. Постановою державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори від 01.09.2016, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого сина у зв'язку із відсутністю документів, які засвідчують право власності [PERSON], на житловий будинок та земельну ділянку. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно і вона позбавлена можливості оформити спадщину після померлого [PERSON] в позасудовому порядку, тому її права підлягають судовому захисту. Згідно ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Враховуючи те, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли його мати та син, з урахуванням положень ст.1278 ЦК України, суд приходить до висновку, що частки спадкоємців [PERSON] та [PERSON] у спадщині є рівними і становлять 1/2 частину. За таких обставин, суд вважає за можливе визнати за [PERSON], як правонаступником [PERSON] право власності в порядку спадкування після померлого 28 вересня 2015 року [PERSON], на ? частину житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: м.Кременчук, вул.Лізи Чайкіної, 10. Отже, позов [PERSON] правонаступником якої є [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1021,68 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial