Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, за участю відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області. Обґрунтовуючи свою заяву заявники посилаються на те, що 11 грудня 2015 року в смт.Георгіївка Лутугинського району Луганської області народився [PERSON], який є їх сином. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лутугинського районного управління юстиції у Луганській області 25 грудня 2015 року було складено актовий запис за №213 про народження [PERSON] та видане свідоцтво про народженя серії І-ЕД №326987, в якому їх зазначено батьком та матір»ю. Проте, в зв»язку з тим, що свідоцтво, яке підтверджує факт народження дитини видане установою, яка знаходиться на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, цей документ не є дійсним і не створює правових наслідків. 19 січня 2016 року, звернувшись до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, з метою отримання повторного свідоцтва про народження дитини на підставі свідоцтва виданого установою на території непідконтрольній Україні, отримали відмову та роз»яснення про вирішення питання у судовому порядку. Звернулися до суду за захистом прав дитини. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав, посилаючись на обставини викладені в ній та просив встановити факт народження [PERSON] 11 грудня 2015 року на тимчасово окупованій території України в смт.Георгіївка Лутугинського району Луганської області. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з»явилася, про розгляд справи повідомлялася вчасно та належним чином, але надала до суду заяву від 02 березня 2016 року про розгляд справи без її участі та просила заяву задоволити. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи у судове засідання не з»явився, але надав лист від 26 лютого 2016 року №259/08-02/04-09 про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечив. Неявка сторін не перешкоджає розглядові справи по суті, так як вони повідомлена вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у їх відсутності. Суд, вислухавши заявника, розглянувши заяву заявниці та лист заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник та заявниця є чоловіком і дружиною, згідно свідоцтва про шлюб Серії І-ЕД №178309 виконавчим комітетом Георгіївської сільської ради Лутугинського району Луганської області (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження Серії І-ЕД №326987 батьками [PERSON], 11 грудня 2015 року є заявники по справі (а.с.11). 19 січня 2016 року, звернувшись до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області з метою зареєструвати новонароджену дитину на підставі медичного свідоцтва про народження №32 від 11 грудня 2015 року на свідоцтва про народження СеріїІ-ЕД №326987 стосовно [PERSON], [INFO], отримав 19 січня 2016 року письмову відмову (а.с.12) та роз»яснення в усній формі про право вирішення питання у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до ч.1 п.7 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Заявники не можуть зареєструвати факт народження дитини і дана обставина створює перешкоди для оформлення соціальних виплат при народженні дитини. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Факт, про встановлення якого просять заявники, мають для них юридичне значення, остільки надасть право на отримання грошової допомоги та допомоги на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно медичного свідоцтва про народженя №32 від 11 грудня 2015 року, заявниця по справі, [PERSON], о 17 годині 50 хвилин в пологовому відділені Державного Закладу «Луганської міської багатопрофільної лікарні №3» народила доношеного хлопчика. 25 грудня 2015 року заявники отримали свідоцтво про народження Серії І-ЕД №326987 малолітнього [PERSON], із якого вбачається, що органом, який видав свідоцтво є відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лутугинського районного управління юстиції у Луганській області (а.с.11). У судовому засіданні встановлено, що заявники звернулися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області та просили зареєструвати народжену дитину на підставі медичного свідоцтва про народженя №32 від 11 грудня 2015 року Державного Закладу «Луганської міської багатопрофільної лікарні №3», проте орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року. Згідно п. 2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи вище наведене слід вбачати, що свідоцтво про народження малолітнього [PERSON], який народився 11 грудня 2015 року 2015 року, видане 25 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лутугинського районного управління юстиції у Луганській області є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Згідно ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявниками доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для реалізації ними батьківських прав відносно дитини [PERSON], а тому підстав для відмови в задоволенні заяви суд не вбачає. При прийнятті рішення суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Outcome: approved