Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона є власником домоволодіння « [ADDRESS] . Відповідач по справі є її донькою, фактично з 2014 р. в її будинку не проживає, переїхала проживати та працювати в інше місто, контакти з нею не підтримує. На неодноразові пропозиції виписатись з її будинку відповідач не реагує. Всі витрати по утриманню будинку несе сама, проводить ремонт, сплачує комунальні платежі. В зв`язку з реєстрацію відповідачки не може оформити субсидію. Позивач просить суд винести рішення яким визнати відповідача такою, що втратила права користування домоволодінням, яке знаходиться за адресою по [ADDRESS] . В суді позивач позов підтримала, просить його задовольнити. Суду позивач пояснила, що відповідач з 2014 р. виїхала на заробітки за кордон, з того часу по місцю проживання буває рідко, востаннє була в її будинку у вересні 2019 р. протягом двох тижнів, за кордоном відповідач забезпечена житлом, реєстрація відповідачки в її будинку перешкоджає в оформленні субсидії. Відповідач в судове засідання не з`явилась, направила суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає, дійсно вже 6 років не проживає за адресою, в подальшому не бажає повертатися додому оскільки постійно проживає за межами України. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач є власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Слобідо-Кульчиєвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району від 12.04.2007 р., зареєстрованого Кам`янець-Подільським МБТІ 19.06.2007 р. В домоволодіння позивача зареєстрована його донька - відповідач по справі. Відповідач не проживає в будинку позивача з 2014 р., що підтверджується актами складеними представниками Слобідо-Кульчиєвецької сільської ради від 02.04.2019 р. та від 06.05.2019 р. В силу ст.ст. 380, 383 ч. 1 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідач в будинку позивача не проживає без поважних причин більше строку передбаченого ч.2 ст.405 ЦК України, фактично змінив місце свого постійного проживання, факт його непроживання підтверджується належними та допустими доказами, відповідач вимоги позивача визнав про що вказав в своїй заяві суду, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved