Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] пред'явила до суду позов до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 28.10.2015р. квартиру позивача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], було залито водою з квартири № 24, власниками якої є відповідачі. Про факт залиття того ж дня було повідомлено третю особу. 29.10.2015р. було складено акт про залиття квартири, в якому причиною залиття вказано - розрив алюмінієвої батареї (радіатора) на ребрі в квартирі № 24, яку встановили відповідачі не за проектом. Відповідачі відмовляються в добровільному порядку відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, у зв'язку з чим це стало підставою подання позову до суду, в якому позивач просить стягнути на її користь з відповідачів розмір матеріальної шкоди - 57016,00 грн. та витрати пов'язані з розглядом справи у суді, а саме: 1948,16 грн. судового збору, 5000,00 грн. витрат на правову допомогу, 1300,00 грн. витрат на проведення оцінки збитків, а також моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав (а.с. 122). Відповідачі в судове засідання не з'явились. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в тому числі через направлення телеграми. Повідомлення про причини неявки до суду від відповідачів не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 12.12.16р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа в судове засідання не з'явилась. Направила до суду заяву, в якій просила справу розглянути без участі третьої особи (а.с. 59-60). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. З Договору дарування від 11.03.2010р. вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 8) Як вбачається з довідки форми 3 за № 838 від 21.03.2016р. у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11) На судовий запит з КМ БТІ було надано відповідь, якою підтверджено, що право власності на кв. [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON], [PERSON] (а.с. 89) Згідно Акта про залиття від 29.10.2015р. о 10:00 год. 28.10.2015р. в буд. [ADDRESS] сталось залиття квартири 11, з причин прориву радіатора в кв. № 24 цього ж будинку. Внаслідок залиття було пошкоджено певне майно, перелік якого міститься у зазначеному акті (а.с. 12-13). Відповідно до Акта № 352 від 04.11.2015р., складеного комісією з працівників ЖЕД-704 , квартиру 11 по вказаній вище адресі, було обстежено та встановлено, що залиття сталось з квартири 24 цього будинку, і наслідком чого було пошкоджено майно в обстежуваній квартирі. Причиною залиття зазначено - прорив радіатора в кв. 24 встановленого самочинно. (а.с. 14). За дозволом на встановлення радіатора відповідачі не звертались. На замовлення [PERSON] було проведено дослідження щодо визначення розміру матеріальних збитків, про що складено звіт № 123/15 від 12.11.2015р. ФОП «[PERSON]». За вказаним звітом розмір матеріальних збитків в результаті залиття від 28.10.2015р. квартири [ADDRESS] становить 57016, 00 грн. (а.с. 15-21) Оплата послуг щодо проведення оцінки матеріального збитку ФОТ [PERSON] становить 1300 грн. і підтверджено товарним чеком № 123/15 від 18.11.2015р. За надання адвокатом Гераськом М.Г. правової допомоги позивачеві на підставі Договору від 28.10.2015р. № 35, остання сплатила винагороду в розмірі 5000,00 грн., що підтверджено відповідним Актом здачі-приймання наданої правової допомоги від 26.08.2016р. (а.с. 37) Причиною спору між сторонами стала відмова відповідачів в добровільному порядку відшкодувати позивачеві заподіяну матеріальну та моральну шкоду. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Ч. 2 ст.1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Ст. 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст.22 ЦК України. Так, ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Приймаючи до уваги те, що у справах про відшкодування шкоди згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України обов'язок доведення відсутності вини несе відповідач, а також на з урахуванням доказів, поданих позивачем, в яких причиною залиття вказано прорив радіатора встановленого самочинно саме в квартирі відповідачів, суд приходить до висновку, що вина відповідачів у нанесенні матеріальних збитків, пов'язаних з залиттям квартири позивача, є доведеною. Окрім розміру майнової шкоди, позивач просить суд також стягнути з відповідачів розмір моральної шкоди а саме 20000,00 грн. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Внаслідок залиття квартири позивачу була завдана моральна шкода, що виразилася у душевних стражданнях, переживаннях, необхідності докласти додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір завданої моральної шкоди позивачем оцінений у 20000, 00 грн. З урахуванням принципів розумності та справедливості суд вважає за доцільне зменшити розмір моральної шкоди, визначений позивачем, до 1000 грн. Крім розміру матеріальної та моральної шкоди позивач просить суд стягнути на її користь витрати на правову допомогу та на проведення оцінки завданої матеріальної шкоди. В цій частині суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги виходячи з наступного. Ст. 79 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу (п.2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України). Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п.48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.14р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом достовірно встановлено, що правову допомогу позивачеві надавав адвокат Герасько М.Г., що підтверджено Свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 39). Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено часткове та у зв'язку з документальною підтвердженістю понесених нею судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 5000,00 грн. розміру правової допомоги, що підтверджено актом здачі-приймання правової допомоги від 26.08.2016р.(а.с. 37) Крім того, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідачів розмір проведеної оцінки розміру матеріальних збитків у сумі 1300,00 грн., що підтверджено товарним чеком № 123/15 від 18.11.2015р. ФОП [PERSON] (а.с. 32). Позивач згідно уточненої позовної заяви просить суд стягнути на її користь суму сплаченого судового збору з відповідачів, а саме 1948,16 грн. Проте, розрахований розмір судового збору позивачем є хибним, адже не співвідноситься з вимогами Закону України «Про судовий збір», згідно положень якого за подання позову з майновою вимогою позивач сплачує судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4), за подання позову з немайновою вимогою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4). Таким чином, позивач за подання позову майнового характеру повинен був сплатити 1 відсоток ціни позову, а саме 570 грн. 16 коп. Проте, як вбачається з поданої квитанції № 26 позивач сплатив 770 грн. 16 коп., тобто на 200 грн. більше ніж повинен був (а.с. 47). У зв'язку з уточненням позовних вимог та дорученням вимоги щодо стягнення моральної шкоди, позивач сплатив судовий збір у розмірі 1178 грн. Проте, вимога щодо стягнення моральної шкоди є немайновою, а тому судовий збір за нею становить 551, 20 грн., а не 1178 грн. як сплачено позивачем. Таким чином за немайновою вимогою позивач переплатила 626, 80 грн. Суд, у відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь [PERSON] суму судового збору, який має бути сплачено за майновою вимогою у відповідності до ціни позову та за немайновою вимогою, тобто - 1121, 36 грн. (а.с. 47, 63). Суму надмірно сплаченого судового збору суд вважає за необхідне повернути позивачеві з Державного бюджету України, а саме 826,80 грн. На підставі наведеного у сукупності, суд дійшов висновку, що вина відповідачів у залитті квартири підтверджена, а також підтверджено факт заподіяння матеріальних збитків та моральної шкоди, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 11, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України,

Outcome: partial