Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року заявила позов до свого чоловіка [PERSON], за яким просила в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити їй у власність автомобіль марки SEAT, р.н. [NUMBER], вартістю 63767 грн., а відповідачу - автомобіль марки Volkswagen, р.н. [NUMBER], вартістю 65000 грн., право спільної сумісної власності на дане майно - припинити. Позов мотивовано тим, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, проте не можуть прийти до згоди щодо поділу спільного майна. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві. [PERSON] в суд не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе постановити заочне рішення за наявних доказів. Представник позивача проти такого порядку розгляду справи не заперечував. Судом встановлено таке. Сторони перебувають у шлюбі з 18.08.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Представник позивача повідомив, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з січня 2013 року, з того ж часу сторони проживають окремо. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, за [PERSON] 24.03.2007 року зареєстровано автомобіль марки SEAT (модель - ALTEA, червоного кольору, 2006 року випуску, номер кузова (шассі) - [NUMBER]), р.н. [NUMBER]. Зі свідоцтва також вбачається, що даний автомобіль придбано за кредитні кошти. Крім того, на [PERSON] органами ДАІ 25.04.2008 року зареєстровано автомобіль марки Volkswagen (модель - Т5, чорного кольору, 2003 року випуску, номер кузова (шассі) - [NUMBER]), р.н. [NUMBER], що придбаний на підставі біржової угоди №РВ8041703 від 17.04.2008 року. Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з того, що спірне майно було придбане відповідачем у шлюбі, на підставі цивільно-правових угод, на укладення яких законом передбачена згода позивача, за відсутності іншого, суд приходить до висновку, що дане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. З аналізу даних, щодо вартості автомобілів, аналогічних спірним, що містяться на сайті auto.ria.com, позивач прийшла до висновку, що на час звернення до суду з дійсним позовом вартість автомобіля SEAT становить 63767 грн., а автомобіля Volkswagen - 65000 грн., тобто автомобілі коштують приблизно однаково. Даних, що ставили б даний висновок під сумнів в суді не встановлено. Тому, суд вважає, що при поділі спірного майна принцип рівності прав кожного з подружжя не буде порушено. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] Позивач просила розподілити судові витрати між сторонами порівну, що не суперечить вимогам ст. 88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved