Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач зазначала, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 1996 року. Від цього шлюбу вони мають одного неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалося, тому вони припинили подружні стосунки та вести спільне господарство. На даний час сторони проживають в одній квартирі, у зв`язку із складним матеріальним становищем, позивач проживає з дитиною в окремі кімнаті. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач не може забезпечити нормальні умови життя дитини, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, оскільки працює фельдшером інформаційно-аналітичного відділу в Комунальному некомерційному підприємстві «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області. Посадовий оклад складає 2983,00 грн., що підтверджується довідкою з місця роботи. Крім того, вона є інвалідом III групи довічно, що тягне за собою витрати на ліки, систематичні обстеження. [PERSON] з самого дитинства має слабкий імунітет і дуже часто хворіє. Постійні лікування, обстеження, підтримка фізичного здоров`я дитини потребують значних коштів. Відповідач категорично відмовляється допомагати в утриманні дитини. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили про задоволення позову в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, а також у відзиві на позовну заяву зазначав, що між ними з позивачем була усна домовленість щодо утримання сина після припинення шлюбних стосунків, відповідач несе тягар по утриманню їхньої спільного житла, де вони всі разом проживають, добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини. На даний час він офіційно не працює, оскільки його роба носить сезонний характер, підробляє в службі таксі, заробіток має неофіційний та нерегулярний. Також, відповідач має фактичні шлюбні відносини з [PERSON] , від яких [INFO] у них народився син - [PERSON] . Відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1700 грн. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього (а.с.4) і, на підставі ст.180 Сімейного Кодексу України, відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. Як розяснено п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 182 СК України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] працює фельдшером інформаційно-аналітичного відділу в Комунальному некомерційному підприємстві «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області, є інвалідом III групи довічно (а.с.5,6). З наданих позивачем [PERSON] суду копій квитанцій вбачається, що вона купує ліки та продукти харчування (а.с.23-57). Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , часто хворіє обструктивним бронхітом, що підтверджується відповідною випискою №187 від 30.10.2019 р. З 04 березня 2020 року по 16 березня 2020 року мав захворювання - правобічна пневмонія (а.с.20,35). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , від спільного життя з якою має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.33). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить: з 01 січня 2020 року - 2218 грн., з 01 липня 2020 року - 2318 грн., з 01 грудня 2020 року - 2395 грн. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За таких обставин, з розрахунку на одну дитину та з урахуванням того, що участь у вихованні та утриманні дитини повинні приймати двоє батьків, матеріального становища сторін та стану здоров`я неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з відповідною індексацією згідно закону, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто з 24 вересня 2019 року по [INFO] . Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial