Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю. Позивач зазначала, що 18 липня 1998 року між нею і відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя мають двох синів неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та повнолітнього [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалося, тому рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2019 року шлюб між ними було розірвано. Позивач проживає разом з дітьми та відповідачем у спільні квартирі, сторони ведуть окреме господарство, молодший син перебуває на повному утримані позивача, що підтверджується актом обстеження житлових умов від 17 жовтня 2019 року. Батько дітей [PERSON] участі у вихованні та утриманні сина не здійснює. З моменту видачі судового наказу про стягнення аліментів до моменту подачі даної позовної заяви до суду, [PERSON] жодного разу не сплатив аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина, що підтверджується довідкою про неотримання аліментів. Неповнолітній син [PERSON] має статус дитини-інваліда, що підтверджується відповідним посвідченням. Згідно медичного висновку №78 про дитину-інваліда віком до 16 років, дитина має захворювання (патологічний стан) - вроджена вада розвитку головного мозку, гіпоплазія мозолистого тіла. Згідно консультативного висновку спеціаліста Національної спеціалізованої лікарні «Охмадит» консультативно-діагностичної поліклініки, встановлено діагноз - аномалія розвитку головного мозку: гіпоплазія мозолистого тіла. Розумова відсталість. Загальний недорозвиток мовлення І рівня. Атоксичний синдром Гіперкінетичний синдром. Порушення нічного сну. Еквіновальгусна деформація обох стоп. Сколіоз груднопоперекового відділу хребта І-ІІ ст. Бронхільна астма. На даний момент позивач не має змоги працювати, у зв`язку з тим, що дитина потребує постійного стороннього догляду в той же час самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати малолітнього сина, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом, які необхідні для належного утримання дитини. Посилаючись на\~викладене,\~позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісяця, протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю, але не більше ніж до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення, проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1998 року (а.с.9). Спільне життя у них не склалося, тому рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.11). Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , має статус дитини-інваліда, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.12). Згідно медичного висновку №78 про дитину-інваліда віком до 16 років, дитина має захворювання (патологічний стан) - вроджена вада розвитку головного мозку, гіпоплазія мозолистого тіла (а.с.13). Відповідно до консультативного висновку спеціаліста Національної спеціалізованої лікарні «Охмадит» консультативно-діагностичної поліклініки, встановлено діагноз - аномалія розвитку головного мозку: гіпоплазія мозолистого тіла. Розумова відсталість. Загальний недорозвиток мовлення І рівня. Атоксичний синдром Гіперкінетичний синдром. Порушення нічного сну. Еквіновальгусна деформація обох стоп. Сколіоз груднопоперекового відділу хребта І-ІІ ст. Бронхільна астма (а.с.14-15). Позивач [PERSON] проживає разом з дітьми: неповнолітнім сином [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та повнолітнім\~сином [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~а також відповідачем [PERSON] у спільні квартирі, сторони ведуть окреме господарство, молодший син перебуває на повному утримані позивача, що підтверджується актом обстеження житлових умов від 17 жовтня 2019 року (а.с.16). Згідно довідки від 16.10.2019 р., виданої Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, позивач [PERSON] дійсно не отримувала аліменти з [PERSON] , [INFO] , у період з 12.04.2019 р. по 16.10.2019 р. у зв`язку з ухиленням [PERSON] від сплати аліментів згідно з виконавчим листом №361/1726/19 від 25.03.2019 р., виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.03.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.17). Позивач [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Броварської міської ради, отримала державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю за період з березня 2019 року по серпень 2019 року в розмірі 18725,20 грн. (а.с.18). За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: 1) один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю; 2) \~ \~ \~ \~дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; 3) цей з подружжя опікується нею; 4) другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина з інвалідністю, є не тільки наявність в дитини інвалідності, але й неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також наявність в другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Відповідно до Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 р. N2961-ІV (з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Відповідно до ч. 2 ст. 88 СК України, розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Згідно ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ч.1 ст. 81 СК України, перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved