Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» 10.03.2020р. звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 57 813,57 грн. Позовна заява мотивована тим, що 20.08.2018р. між позивачем та відповідачем укладено заяву про приєднання № 1443201 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, відповідно до якої відповідач отримав кредитні кошти на строк та умова вказаних у заяві. Позивач виконав умови заяви, грошові кошти надав, проте відповідач порушує взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів позивачу. Ухвалою від 13.03.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Письмово просив справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином; фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ст.128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відзив на позов суду не надав. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 20.08.2018р. між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено заяву № 1443201 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, відповідно до якої відповідач отримав кредитні кошти на строк та умова вказаних у заяві (далі - Договір) (а.с.9-10). Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. На підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за Договором від 20.08.2018р., яка відповідно до розрахунку станом на 23.01.2020р. становить 57 813,57 грн. та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 37 813,48 грн., заборгованості з сплати процентів за користування кредитом у розмірі 14 379,93 грн., комісії у розмірі 27,43 грн., пені за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 2 755,01 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 1 889,17 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 480,94 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 257,30 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 105,90 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 104,41 грн. (а.с.22-23). Відповідач всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. За змістом ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved