Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з 20.07.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22.09.2015 року розірвано в судовому порядку, та від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] 19.04.2016 року звернулася з позовом в суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 33% частки від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, покликаючись на те, що відповідач з березня 2016 року кошти на утримання сина в добровільному порядку не надає, не цікавиться потребами сина, хоча працює у Регіональній філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», інших утриманців не має, тому може сплачувати аліменти у вказаному розмірі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, доповнила, що працює начальником відділу у Регіональній філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», син, окрім загальноосвітньої школи, відвідує дитячу спортивну школу, займається водним поло, навчається в музичній школі, у звязку з чим потребує додаткових коштів, а відповідач працездатний та в змозі надавати кошти на утримання дитини у вказаному розмірі. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 і ч.2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається із розяснень, даних в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22.09.2015 року розірвано в судовому порядку (а.с.5), та від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.2), який проживає разом з матірю [ADDRESS], а батько дитини [PERSON] проживає окремо. Також встановлено, що позивач працює начальником відділу у Регіональній філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а відповідач [PERSON] також працює у Регіональній філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», інших утриманців немає. Суд критично ставиться до покликань позивача на підтвердження вимог про стягнення аліментів у заявленому розмірі, що син навчається в музичній школі, займається водним поло, у звязку з чим потребує додаткових коштів на його утримання, оскільки ці витрати є додатковими витратами на дитину, які регламентуються ст.185 СК України і не є предметом розгляду в даній справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial