Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що є власниками (по 1/2 частині кожний) квартири № 2, розташованої в будинку № 10 по вулиці Гоголя в місті Бахмут Донецької області. Окрім позивачів, у даній квартирі зареєстрована їх дитина [PERSON] та відповідач, який є вітчимом теперішнього чоловіка позивача [PERSON] В січні 2016 року відповідач переїхав на постійне місце проживання до Республіки Білорусь та у звязку з тим, що відповідач добровільно не знявся з реєстрації перед виїздом за кордон, ним в червні 2016 року було вислано на імя позивача [PERSON] довіреність на право підписувати необхідні заяви для зняття його з реєстрації, однак при зверненні позивачем [PERSON] з вказаною довіреністю до відділу Державної міграційної служби у місті Бахмут їй було розяснено, що зняття з реєстрації за довіреністю допускається лише за наявності оригіналу паспорту. Оскільки відповідач приїхати та знятись з реєстрації, надавши відповідну заяву та оригінал паспорту, не бажає, позивачі вимушені звернутись до суду з вказаною позовною заявою. В судове засідання позивачі не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою, яка направлена відповідно до ч. 5\~ст. 74 ЦПК України\~на адресу за місцем його останньої реєстрації. У звязку з неявкою сторін та у відповідності до\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Відповідно до\~ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи[ADDRESS], розташована в будинку № 10 по вулиці Гоголя в місті Бахмут Донецької області, належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується наявними в матеріалах справи: копією договору купівлі-продажу квартири від 14 травня 2010 року (а.с. 10) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 74137396 від 28 листопада 2016 року (а.с. 26-28). Відповідно до копії заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2015 року шлюб між позивачами розірвано (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-НО № 445537 17 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Артемівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, прізвище дружині після державної реєстрації шлюбу присвоєно «Пан» (а.с. 5). Згідно довідки № 2731, виданої 30 вересня 2016 року головою комітету мікрорайону «Центральний» міста Бахмут Донецької області, відповідач зареєстрований в квартирі № 2, розташованій в будинку № 10 по вулиці Гоголя в місті Бахмут Донецької області, проте з 01 січня 2016 року не проживає, оскільки виїхав до Республіки Білорусь (а.с. 4). Відповідно до відомостей, наданих першим заступником міського голови Бахмутської міської ради за вх. № 28132 від 15 листопада 2016 року, реєстрація місця проживання [PERSON], [INFO], здійснена 24 жовтня 2015 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Судом встановлено, що відповідач не є членом сімї позивачів, оскільки позивачем [PERSON] зазначено, що [PERSON] є вітчимом її теперішнього чоловіка. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до\~ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно\~ст. 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. У відповідності до ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, якщо вона відсутня в цьому приміщенні понад 6 місяців без поважних причин. Під поважними причинами відсутності особи може розумітись, також, протиправна поведінка інших осіб в жилому приміщенні, що робить неможливим сумісне проживання. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 3\~ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що відповідач користувався житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] до 01 січня 2016 року, тобто у вказаній квартирі відповідач не проживає понад шість місяців. Відповідно до\~ст. 129 Конституції України, статей 10,\~60 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Беручи до уваги, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі понад шість місяців знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відповідач не надав суду доказів того, що перестав користуватися квартирою з поважних причин та має право на збереження за ним права користування цим житловим приміщенням, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки в позовній заяві позивачами заявлено клопотання, в якому вони просять не стягувати з відповідача судові витрати, задовольняючи позов, суд, вважає за доцільне задовольнити вказане клопотання та присуджувати з відповідача понесені позивачами і підтверджені документально судові витрати, повязані з розглядом справи у вигляді судового збору в сумі 551,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved