Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач), в інтересах якої, на підставі договору про надання правової допомоги, діє адвокат Сірко Л.П. (надалі - представник позивача) звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] (надалі - відповідачі), третя особа: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей, Служба у справах дітей Каховської районної державної адміністрації Херсонської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві представником позивача зазначено, що відповідачка по справі - [PERSON] є дочкою позивачки, яка 30.07.2005 року уклала шлюб з [PERSON], від шлюбу в них народилось два сини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], подружнє життя сторін виявилось невдалим, у зв'язку з чим 18.04.2011 року шлюб між ними було розірвано Енергодарським міським судом запорізької області. [INFO] [PERSON] помер. Після розірвання шлюбу відповідачка почала проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу з громадянином [PERSON] (другий відповідач по справі). [INFO] в них народився син [PERSON] (батьком якого в свідоцтві про народження дитини був записаний відповідача по справі). З самого народження трьох синів відповідачки головну роль у їх вихованні виконує бабуся - позивачка по справі, діти постійно проживають разом з нею в квартирі за адресо: [ADDRESS]. Відповідачка інколи приходить до квартири за місцем своєї реєстрації де проживають її діти разом з позивачкою, але виключно в особистих потребах: переночувати, поїсти, тощо. Потім знову йде з дому не повідомивши куди і на який термін, офіційно ніде не працевлаштована, дві пенсії старших синів які виплачує Енергодарське об'єднане управління пенсійного фонду України у зв'язку зі смертю годувальника (їх батька) витрачає на власні потреби. Відповідач по справі, батько найменшого сина відповідачки [PERSON], також з дитиною не проживає, участі в матеріальному утриманні сина та його вихованні не приймає. Відповідачі по справі, ніде не працюють, не займаються вихованням дітей, не приймають участь у вихованні дітей, не надають кошти на їх утримання тому діти перебувають повністю на матеріальному утриманні позивачки та її чоловіка. Позивач зазначає, що вона максимально забезпечує потреби дітей, що підтверджується складеними Актами обстеження житлово-побутових умов, характеристиками з дитячого садка та навчального закладу які відвідують діти, клопотанням про притягнення до адміністративної відповідальності, повідомленням про сім'ю, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Позивачка вважає, що відповідачі свідомо не бажають виконувати свої батьківські обов'язки, брати участь у вихованні дітей, виявляти турботу про них, оскільки перешкод чи заборон щодо побачення з дітьми, відповідачам ніхто не чинить. У зв'язку з чим, позивачка звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Справу розглянути за місцем проживання позивачки та відповідачки по справі відповідно до вимог ч. 14 ст. 110 ЦПК України. Відповідачі по справі у судове засідання не з'явилися повторно, заперечень на позов не надали, повідомлялися судом за адресою місця проживання/реєстрації у встановленому законом порядку, заяв про зміну місця проживання до суду не надали, заяв про розгляд справи у відсутності, або заяв про відкладення слухання справи до суду не надали. Відповідно до приписів ст.169, 224 ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі даних і доказів, оскільки неявки відповідачів не перешкоджає ухваленню заочного рішення. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне: Відповідач по справі - [PERSON], [INFO] має двох старших синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] від першого шлюбу з [PERSON], який помер [INFO], та молодшого сина від другого відповідача - [PERSON], який в свідоцтві про народження записаний батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно з Актом обстеження матеріально-побутових умов: неповнолітні діти відповідачів проживають разом з позивачкою по справі та її чоловіком (а.с.14, 15, 16), крім того, згідно з характеристик зі школи та дитячого садку відповідачі по справі не відвідують навчальні заклади та садок де навчаються їх діти (а.с.17, 18, 19, 20). Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Батьки зобов'язані виховувати та піклуватися про дитину, що також визначено у ст.150 СК України. Ухилення ж батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4 ст.155 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» ). Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ч.1 ст.19 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1997р. та яка набула чинності для України 27.09.1997р., держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Отже, вирішуючи питання щодо позбавлення відповідачів батьківських прав, суд приймаючи до уваги конкретні обставини справи, дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджуються наданими доказами в їх сукупності, позбавлення батьківських прав, у даному випадку, є доцільним та відповідає інтересам дитини та на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст.150 СК України. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своєї доньки відповідно до положень ст.169 СК України. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає, що в цій частині вимог також підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухиляється від виконання своїх обов'язків, матеріальної допомоги на дитину не надають, при цьому відповідно до ч.2 ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав, не звільняється від обов'язку батьків утримувати дитину, що є обов'язком батьків відповідно до ст..180 СК України. Призначення стягнення аліментів проводиться з урахуванням вимог статей 181, 182, 184 СК України. Крім того, враховуючи вимоги п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягнення на користь держави судовий збір за зверненням про стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved