Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Адвокатське об`єднання «Бодашко та партнери», в особі Бодашка Олександра Олександровича звернулось до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до [PERSON] , про розірвання договору пожертви. В обґрунтування позову вказує, що 25.04.2018 року між позивачем Адвокатським бюро «Бодашко та партнери», як Пожертвувачем та відповідачкою - фізичною особою [PERSON] , як Обдаровуваною, було укладено Договір пожертви нежитлового приміщення та зареєстрованого в реєстрі за № 1205. Відповідно до умов Договору, Пожертвувач передає, а Обдаровуваний приймає в пожертву нежитлове приміщення 5-го поверху № 53, загальною площею 20,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складає 3/1000 частини нежитлових приміщепь будинку побуту « [INFO] ». Також вказує, що метою договору було надання освіти дітям Обдаровуваного (п. 1.2. Договору), а згідно п. 3.2.1 відповідачка зобов`язана була використовувати пожертву за призначенням. Тобто, виключно з метою надання освіти дітям Обдаровуваного. Договір діє з моменту його підписання Сторонами (п. 2.1). Відповідно ч. 1 ст. 730 ЦК України, пожертвувач має право здійснювати контроль за використанням пожертви відповідно до мети, встановленої договором про пожертву. Таке саме право Пожертвувача передбачено і п. 2.1.5. Договору. Тому, з метою врегулювання існуючої суперечності, позивач звернувся до відповідачки з листом від 19.05.2020 року, в якому просив письмово повідомити його, яким чином, починаючи з моменту укладення Договору, відповідачкою використовується дане приміщення відповідно до п. 1.2 Договору. Вказаний лист отримано відповідчкою 20.05.2020 року, однак, відповіді на нього так і не було надано. Листом, від 03.07.2020 року позивач звернувся до відповідачки з вимогою про розірвання Договору пожертви протягом 5-ти календарних днів, починаючи з дня отримання даної вимоги вимогу та повідомляв, що в іншому випадку, з метою захисту своїх прав та інтересів, буде вимушений звернутися із відповідним позовом до суду. Дану вимогу відповідачка отримала 07.07.2020 року і знову залишила її без відповідного реагування. Разом з тим, зазначає, що протягом всього терміну дії Договору, відповідачка не здійснювала будь-яких витрат по утриманню даного приміщення, а оплату комунальних послуг здійснював сам позивач. А тому, просить розірвати Договір пожертви нежитлового приміщення від 25.04.2018 року, зареєстрований в реєстрі за номером 1205, який було укладено між Адвокатським бюро «Бодашко та партнери» та фізичною особою [PERSON] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.11.2020 року відкрито провадження у справі за позовом та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам наданий строк для надання заяв по суті справи. 11.03.2021 року відповідачкою [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому остання вказує, що заперечує проти позовних вимог, оскільки вважає доводи відповідача, які викладені в позові, безпідставними. Позивач не надав жодного доказу про наявність хоча б однієї з підстав для розірвання договору дарування (пожертви), у тому числі і доказів про те, що вказана пожертва використовується не за призначенням. Разом з тим, відповідачка в наданому відзиві на позов зазначає, що наразі, враховуючи, що повна загальна середня освіта в Україні є безкоштовною, плату за навчання дітей вона дійсно не здійснює, однак, діти проживають з нею, вдома вони мають обладнані робочі місця для навчання (підготовки домашніх завдань) і на даний час окремого робочого місця (в тому числі окремого офісу) для здобуття освіти вони не потребують. Також, відповідачка вказує, що, зважаючи на ту обставину, що може виникнути необхідність у отриманні коштів для забезпечення здобуття її дітьми вищої освіти, яка в Україні або за її межами в тому числі може надаватися на оплатній основі, то з цього моменту у неї (відповідачки) для надання освіти дітям, може виникнути необхідність здійснити відчуження Пожертви, а отримані від продажу нежитлового приміщення 5-го поверху № 53 загальною площею 20,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кошти спрямувати за їх безпосереднім призначенням - надання освіти її дітям, і таким чином реалізувати мету договору пожертви нежитлового приміщення, як це передбачено Договором пожертви нежитлового приміщення, оскільки в інший спосіб реалізацію мети цього Договору, Сторони при його укладенні не передбачили. 15.03.2021 року представник позивача Адвокатського об`єднання «Бодашко та партнери» - Бодашко О.О. подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він вказав, що твердження відповідачки про відсутність, на її думку, порушення права позивача не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки на даний час вказане в Договорі пожертви нежитлове приміщення не використовується за призначенням, а відтак, підстави для продовження дії Договору відсутні. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси, занесеною до протоколу судового засідання від 01.07.2021 року, до участі в розгляді справи в якості третьої особи залучено Службу у справах дітей Черкаської міської ради. В судовому засіданні представник позивача Адвокатського об`єднання «Бодашко та партнери» - адвокат Крушельницька М.Р. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові та враховуючи всі надані письмові докази. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] - адвокат Міщенко С.В. просив суд відмовити в задоволенні в повному обсязі в зв`язку з їх недоведеністю та безпідставністю. В судовому засіданні представник третьої особи Служба у справах дітей Черкаської міської ради - за дорученням Дахновська Т.В. заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки також вважає, що позивачем не доведено належними доказами, що нежитлове приміщення, вказане в Договорі пожертви від 25.04.2018 року, використовується відповідачкою не за призначенням. Крім того, таке рішення не відповідатиме інтересам неповнолітніх дітей. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтями 626, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 729 ЦК України, пожертвою є дарування нерухомих та рухомих речей, зокрема грошей та цінних паперів, особам, встановленим частиною першою статті 720 цього Кодексу, для досягнення ними певної, наперед обумовленої мети. Договір про пожертву є укладеним з моменту прийняття пожертви. До договору про пожертву застосовуються положення про договір дарування, якщо інше не встановлено законом. Положеннями статті 730 ЦК України встановлено, що пожертвувач має право здійснювати контроль за використанням пожертви відповідно до мети, встановленої договором про пожертву. Якщо використання пожертви за призначенням виявилося неможливим, використання її за іншим призначенням можливе лише за згодою пожертвувача, а в разі його смерті чи ліквідації юридичної особи - за рішенням суду. Пожертвувач або його правонаступники мають право вимагати розірвання договору про пожертву, якщо пожертва використовується не за призначенням. В судовому засіданні встановлено, що 25.04.2018 року між позивачем - Адвокатським бюро «Бодашко та партнери», як Пожертвувачем, та відповідачкою [PERSON] , як Обдаровуваною, було укладено Договір пожертви нежитлового приміщення та зареєстрованого в реєстрі за № 1205, а саме: нежитлового приміщення 5-го поверху № 53, загальною площею 20,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складає 3/1000 частини нежитлових приміщень будинку побуту « [INFO] » (а.с. 8). Пунктом 1.2 Договору сторони погодили, що метою даного Договору є надання освіти дітям Обдаровуваного - відповідачки [PERSON] , а, відповідно до п. 3.2.1. Договору, відповідачка зобов`язалась використовувати пожертву за призначенням. Тобто, виключно з метою надання освіти дітям відповідачки. Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача вказує, що позивач, користуючись своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 730 ЦК України, а також п. 2.1.5 Договору пожертви від 25.04.2018 року, звернувся до відповідачки з листом від 19.05.2020 року та просив письмово повідомити його, яким чином, починаючи з моменту укладення Договору, відповідачкою використовується дане приміщення відповідно до п. 1.2. Договору. В подальшому, не отримавши відповіді на вказаний лист, який відповідачці вручений 20.05.2020 року, позивач звернувся до останньої з вимогою від 03.07.2020 року про розірвання Договору пожертви протягом 5-ти календарних днів, починаючи з дня отримання даної вимоги вимогу та одночасно повідомив, що в іншому випадку, з метою захисту своїх прав а інтересів, він буде вимушений звернутися із відповідним позовом до суду. Дану вимогу відповідачка отримала 07.07.2020 року, але залишила її без відповідного реагування. За правилами статей ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Аналогічний висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27.12.2019 року у справі №641/6191/17. В даному ж випадку, ні самим позивачем, ні його представником не надано суду жодного належного та допустимого доказу про наявність підстав для розірвання вказаного Договору пожертви від 25.04.2018 року, оскільки єдиною підставою розірвання подібного Договору є лише використання пожертви не за призначенням. При цьому, суд враховує, що Договір пожертви, який позивач просить розірвати, був укладений з метою надання освіти дітям Обдаровуваного, тобто [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак в зазначеному договорі не було визначено яка саме освіта має надаватися, протягом якого часу та в який спосіб нерухоме майно у вигляді нежитлового приміщення має бути використане для досягнення цієї мети. На даний час [PERSON] та [PERSON] є неповнолітніми та отримують безкоштовну освіту, але в подальшому можуть виникнути обставини, які дійсно потребуватимуть матеріальних затрат на їх освіту, зокрема це можуть бути платні послуги репетитора, вступ на навчання до вузів на платній основі, придбання допоміжної літератури та підручників, комп`ютерної техніки для навчання. Тому, на думку суду, [PERSON] , як Обдарована, не обмежена в часі та способі виконання вищевказаного Договору пожертви, а розірвання такого договору лише унеможливить подальше забезпечення неповнолітніх дітей платними освітніми послугами за рахунок предмета пожертви. Щодо доводів позивача про використання відповідачкою [PERSON] пожертви не за призначенням, то суд зазначає, що вищевказане нежитлове приміщення (пожертва) ще 01.02.2018 року було передане самим позивачем - Адвокатським бюро «Бодашко та партнери», в особі керівника Бодашко О.О., у безоплатне користування (оренду) ТзОВ «Сміла-2017» строком на 35 місяців, тобто до 01.01.2021 року, що стверджується відповідним Договором оренди від 01.02.2018 року та актом прийому-передачі від 01.02.2021 року. Доводи ж позивача на те, що відповідачка не здійснювала будь-яких витрат по утриманню вказаного вище нежитлового приміщення, яке є пожертвою, а таку оплату здійснював сам позивач, не являються підставою для розірвання вищевказаного Договору пожертви. А тому, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися позивач (його представник) та відповідачка (її представник), як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Адвокатського об`єднання «Бодашко та партнери» до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про розірвання договору пожертви.

Outcome: dismissed