Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

[PERSON]І звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON], яким протягом шести місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обовязки, а саме: заборонити наближатися на відстань ближче 100 м до місця проживання заявника та заборонити вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Заяву мотивує тим, що вона до 30.10.2017 перебувала у шлюбі з [PERSON], який судом розірвано та в якому у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Не зважаючи на факт розірвання шлюбу [PERSON] продовжує приходити до заявника та дітей, вчиняє суперечки, завдає шкоди майну, вчиняє психологічне та фізичне насильство проти неї та дітей. Зокрема, такі ситуації мали місце 06.02.2018, в період з 17.05.2018 по 02.06.2018, 18.06.2018, 21.08.2018, 17.12.2018, 20.12.2018, 06.01.2019, 08.01.2019, 09.01.2019, 10.01.2019. Тобто, [PERSON] систематично допускає психологічне насильство стосовно заявника та дітей, яке негативно впливає на стан здоров`я та нормальне життя. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій вимоги підтримала, просила їх задоволити, а справу розглянути у її відсутності. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився, однак його неявка не перешкоджає судовому розгляду. Суд, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2008, який рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.10.2017 розірвано (а.с.5). Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7), які проживають з заявником по вул. Січових Стрільців, 58 в с. Сівка-Калуська Калуського району Івано-Франківської області (а.с. 10). З матеріалів справи вбачається, що за фактом чіплянь [PERSON] до [PERSON] та того, що він забрав у останньої мобільний телефон проводилася перевірка Калуським ВП ГУНП в Івано-Франківській області про що свідчить відповідний висновок (а.с. 12). Факт конфліктів між сторонами також підтверджується висновком Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 18.01.2019 (а.с. 13). Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст.\~1\~цього Закону домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч. 2 ст.\~3\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, у тому числі, на колишнє подружжя. В силу положень ст.\~24\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з ч. 2 ст.\~26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків. У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. За п. 9 ч.1 ст.\~1\~цього ж\~Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Матеріалами справи підтверджується вчинення [PERSON] фізичного насильства відносно колишньої дружини [PERSON], що свідчить про наявність ризику повторного вчинення домашнього насильства. За таких обставин вимоги заявника про видачу обмежувального припису щодо обмеження прав кривдника і покладення на нього обовязків є обґрунтованими. Відповідно до ч. 4 ст.\~26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. З урахуванням обставин справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що встановлення відповідних обмежень суттєво не позначиться на правах [PERSON], як батька, брати участь у вихованні дітей і водночас запобігатиме вчиненню ним домашнього насильства. Суд звертає увагу, що відповідно до ч.5 ст. ст.\~26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» за заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. У відповідності до вимог ст.\~141\~ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved