Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про зміну розміру аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 03.10.2012 року стягнуто на її користь з Відповідача на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня звернення до суду, тобто з 21 вересня 2012 року, до повноліття найстаршої дитини, але мінімальний розмір аліментів за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 04 березня 2013 року шлюб укладений між Позивачем та Відповідачем розірвано. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає і надавати її відмовляється. Стягнення аліментів відбувається в примусовому порядку через місцевий відділ ДВС. Позивач в судове засідання не з'явилась, хоча своєчасно була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач в судове засідання надав заяву про визнання позовних вимог, розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 16.11.2017 року відкрито провадження у справі. Справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України (надалі -ЦПК України) в редакції від 15.12.2017 року, що передбачено п.9 ч.1 Розділу X111 Перехідні Положення ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, Суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав: Так, Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 04 березня 2013 року розірвано. Згідно свідоцтв про народження батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], є сторони у справі. На виконання рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 03.10.2012 року у справі №0313/1484/2012, Ратнівським районним судом Волинської області було видано 17.10.2012 року виконавчий лист №2/0313/336/2012 про стягнення з Відповідача на користь Позивача на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня звернення до суду, тобто з 21 вересня 2012 року, до повноліття найстаршої дитини, але мінімальний розмір аліментів за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як передбачає ч. 2 ст. 182 СК України. З врахуванням викладеного і вимог ст.ст.180, 184 СК України, зважаючи на відсутність у відповідача систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів з Відповідача на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу Українирозмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як роз'яснено у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З матеріалів справи встановлено, що матеріальне становище Відповідача задовільне, він є матеріально забезпеченим та фізично здоровим, не є платником аліментів на інших дітей. Враховуючи принцип рівності прав та обовязків батьків по відношенню до їх дитини, частка у матеріальному утриманні дитини для кожного з них не може бути меншою половини від прожиткового мінімуму. Враховуючи інтереси дітей на користь яких стягуються аліменти, їх стан здоров'я, матеріальне становище та обставини викладені вище, суд дійшов висновку, що з Відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей на користь Позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, задовольнивши позов. Задовольняючи позов, суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідача в користь держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 грн., які пов'язані із розглядом справи, є обґрунтованими та пропорційним до предмета спору. На підставі викладеного,

Outcome: approved