Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 11.06.2012 року нею було укладено договір карткового рахунку з АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» (надалі за текстом - відповідач). Відповідно до договірних умов банком було відкрито картковий рахунок з лімітом овердрафту в розмірі 1 000 гривень, зі строком користування овердрафтом 24 місяці. Протягом тривалого часу з 2015 по 2017 роки позивачу надходили неодноразові повідомлення про виниклу заборгованість, на що позивач подавала відповідачу заперечення у зв`язку з незгодою з сумою заборгованості. З метою стягнення заборгованості відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., якою 07.04.2018 року вчинено виконавчий напис № 302, що стало підставою для відкриття виконавчого провадження і стягнення з позивача суми заборгованості. Позивач вважає, що оскільки відповідачем договір карткового рахунку є нікчемним, вказана заборгованість не є безспірною, а відповідачем також пропущено трирічний строк звернення про примусове стягнення, то відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, у зв`язку з чим, звернулася до суду. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.06.2018 року провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для подання відзиву. Відповідач надав відзив, в якому заперечив проти заявлених вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю. Відповідач вважає, що виконавчий напис вчинений правомірно, на підставі переліку документів, визначених законодавством, а сама заборгованість є безспірною. Крім того, відповідач заперечує нікчемність правочину, оскільки позивач засвідчила своїм підписом факт погодження та укладення кредитного договору, а тому погодилася з формою, змістом та умовами вказаного договору. Позивач надала відповідь на відзив, у якому підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Доводи відповідача, якими останній спростовує спірний характер заборгованості, вважає надуманими, оскільки відповідач стягував плату за послуги, які не передбачав кредитний договір, а також наголошує на тому, що минув строк звернення про примусове стягнення заборгованості. В судовому засіданні, проведеному за клопотанням позивача в режимі відеоконференції, позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, проти задоволення позову заперечував. Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 11.06.2012 року позивачем (як позичальником) було підписано Пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договору страхування (оферта) з АТ «Банк Ренесанс Капітал». Вказана Пропозиція передбачала оформлення позивачу ліміту овердрафту (кредитування) на умовах, визначених в Пропозиції. Підписавши Пропозицію позивач підтвердила, що отримала від Банку автентичний примірник (оригінал) цієї Пропозиції, Умов та Тарифів в дату їх підписання, що підтверджується підписом представника банку. Ліміт овердрафту, вказаний в пункті 1 Пропозиції, встановлений в межах максимально погодженої суми, яка не перевищує 50 000 гривень (а.с. 17). Відповідач є правонаступником АТ «Банк Ренесанс Капітал», що підтверджується статутом ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» (а.с. 137-150). Виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. на підставі заяви, поданої представником відповідача Власенко Жанною Володимирівною 25.01.2018 року. В заяві зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 25.01.2017 року по 25.01.2018 року. Також для вчинення виконавчого напису представником відповідача надано Виписку з рахунку із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Сума заборгованості складає 21 803,67 грн, в тому числі, заборгованість за сумою кредиту 9 874,60 грн, прострочена заборгованість за процентами 11 636,89 грн, строкова заборгованість за процентами 292,18 грн. (а.с. 159). Також, в матеріалах нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису міститься копія письмової вимоги (повідомлення) відповідача, адресованої позивачу, відповідно до якої позивачу пропонується погасити виниклу станом на 08.11.2017 року заборгованість в розмірі 21 209,57 грн (а.с. 161-162). 12.01.2018 року позивачем було надано заперечення щодо суми боргу, оскільки на її думку банк безпідставно нараховував їй відсотки за користування кредитним лімітом (а.с. 24). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо а) подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; б) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, а також встановлення моменту виникнення права вимоги. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Судом встановлено, що матеріали нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 302 від 07.04.2018 року не містять кредитного договору, яким встановлені кредитні відносини між кредитодавцем і позичальником. Натомість представником стягувача для вчинення виконавчого напису було надано Пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) від 11.06.2012 року № 26257018864535, на одному аркуші, без додатків, зокрема, без долучення Умов та Тарифів, наявність яких передбачена самою Пропозицію. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Водночас, вказана Пропозиція, без долучених додатків, не містить усіх істотних умов кредитного правочину, а тому, не може вважатися кредитним договором, на підставі якого нотаріусом може бути встановлено наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Крім того, надана відповідачем для вчинення виконавчого напису Виписка з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором № 26257018864535 всупереч своїй назві не містить строків погашення заборгованості, а лише зазначає, що станом на 25.01.2018 року (день звернення із заявою про вчинення виконавчого напису) розмір заборгованості становить 21 803,67 гривень. Відтак, у нотаріуса, під час вчинення виконавчого напису, а також у суду, під час вирішення спору, не було можливості встановити момент виникнення заборгованості позивача перед відповідачем, період її нарахування (збільшення) та пересвідчитися у тому, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Вказані обставини у своїй сукупності не дають суду підстав вважати вказаний у виконавчому написі розрахунок заборгованості безспірним, а виконавчий напис таким, що вчинений відповідного до чинного законодавства України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б переконливо доводили наявність підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості з позивача. За таких обставини, суд встановив, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги чинного законодавства щодо процедури його винесення та перевірки безспірності вимог відповідача, а отже, вимоги позивача щодо визнання такого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved