Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить встановити земельний сервітут на користь [PERSON] ([ADDRESS]) щодо земельної ділянки [PERSON] ([ADDRESS]) шириною 4,3м. та довжиною 10м. на відстані 25,5м. від [ADDRESS] для проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] посилається на ті обставини, що вона є власником домоволодіння [ADDRESS]. Вказане домоволодіння було придбано у [PERSON], який є чоловіком відповідача [PERSON] Також, [PERSON] є власником земельної ділянки, розміщеної за вказаною адресою. Власником суміжної земельної ділянки є відповідач [PERSON]. При придбанні земельної ділянки та домоволодіння існував єдиний заїзд шириною 4,3 м. до домоволодіння через провулок, який межував із земельною ділянкою [PERSON] Під час купівлі земельної ділянки та домоволодіння продавець [PERSON] запевняв, що вказаний заїзд буде завжди вільним і ніхто не буде створювати перешкод у його використанні. Однак, вже протягом тривалого часу відповідач [PERSON] чинить перешкоди та порушує правила добросусідства, а саме на частині земельної ділянки, яка використовувалася як заїзд на подвір'я [PERSON], розмістила будівельні матеріали, встановила на місці заїзду опори для воріт, не надає можливості вільного проходу і проїзду на земельну ділянку [PERSON], як це вказувалося продавцем [PERSON] Приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку не хоче надати частину своєї земельної ділянки для проїзду транспортного засобу вже по наявному шляху, який існував до придбання позивачем земельної ділянки, між сторонами не досягнуто ніяких домовленості відносно цих обставин, позивач [PERSON] не може належним чином реалізувати набуте право власності, інший спосіб для встановлення заїзду потребує значних матеріальних затрат, а тому просять суд встановити земельний сервітут на користь позивача відносно земельної ділянки відповідача, оскільки даний спосіб є найменш обтяжуючий для неї. Згідно поданого заперечення проти позову відповідач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] просять відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки не подано доказів факту вчинення відповідачем перешкод, до відповідача із сторони позивача застосовуються засоби психологічного і фізичного тиску, вчиняються протиправні дії, щоб мати вільний проїзд по земельній ділянці [PERSON] Під час купівлі домоволодіння та земельної ділянки проїзду не існувало і позивачу це було відомо, так як це дві різні земельні ділянки. Крім цього, до земельної ділянки [PERSON] є технічна можливість влаштувати заїзд із [ADDRESS], як існує в інших власників будинковолодінь на цій вулиці, однак влаштування такого заїзду потребує матеріальних витрат, а встановлення заїзду через земельну ділянку [PERSON] шляхом земельного сервітуту будуть порушуватися її права на вільне користування, володіння та розпорядження землею. Тому, просять у задоволенні позову відмовити. Протягом розгляду справи, ухвалою суду від 04.07.2016р. було зупинено провадження у справі в зв'язку із проведенням судової земельно-технічної експертизи, за проведенням якої ухвалою суду від 20.12.2016р. провадження у справі було відновлено. Ухвалою суду від 29.06.2017р. провадження у справі було зупинено в зв'язку із призначенням судової будівельно-технічної експертизи і після її завершення ухвалою суду від 12.04.2018р. провадження у справі поновлено. Крім цього, на клопотання сторін по справі в судовому засіданні допитувалися в якості свідків судовий експерт [PERSON], [PERSON], а також надавалися пояснення судовим експертом [PERSON] з приводу проведеної ним експертизи. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримує з мотивів, наведених в позові та додатково доповнених під час судового розгляду. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечують. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників в судових засіданнях, дослідивши зібрані у справі докази, встановив наступні обставини. Згідно договору купівлі-продажу від 29.06.2010р. [PERSON] продав, а [PERSON], який діяв в імені та в інтересах [PERSON] купив домоволодіння №2, що знаходиться по [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області. В пункті 1 Договору зазначено, що на земельній ділянці кадастровий номер [NUMBER] розташовані житловий будинок з підвалом, мансардою, прибудовою загальною площею 315,9 кв.м. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності від 04.08.2010р. [PERSON] є власником домоволодіння по [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу від 29.06.2010р. [PERSON] продав, а [PERSON], які діяв від імені та в інтересах [PERSON] купив земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га, що розташована в [ADDRESS]. Як вбачається із Державного акту серії [NUMBER] від 27.10.2009р., на його зворотній стороні, приватним нотаріусом представлений запис про посвідчення 29.06.2010р. за реєстром №1584 договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,15 га в [ADDRESS], в користь [PERSON] Рішенням Підгороднянської сільської ради від 20.03.2009р. №491 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,07 га у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, ненаданих власність або постійне користування в межах населеного пункту за адресою с. Підгороднє і передано у власність земельну ділянку площею 0,07 га [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в с. Підгороднє Тернопільського району. Згідно Державного акту серії [NUMBER] від 04.08.2009р. земельна ділянка площею 0,07 га в с. Підгороднє Тернопільського району для ведення особистого селянського господарства на підставі рішення Підгороднянської сільської ради від 20.03.2009р. №491 належить на праві власності [PERSON]. Земельна ділянка [PERSON] межує із земельною ділянкою, на якій розміщене домоволодіння [PERSON] Так, у відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як стверджує позивач у позовній заяві та підтримується її представником в судовому засіданні, відповідач [PERSON] чинить перешкоди у вільному проїзду до домоволодіння [PERSON], який постійно існував і був станом на дату укладення договорів купівлі-продажу, продавець запевняв, що заїзд буде вільним і вони можуть безперешкодно ним користуватися. Для встановлення іншого заїзду необхідно буде затратити велику кількість коштів та демонтовувати існуючі підпірні стіни, а тому єдиний найменш обтяжливий спосіб для влаштування проїзду є встановлення земельного сервітуту через земельну ділянку [PERSON] Відповідно до довідки Підгороднянської сільської ради від 19.02.2016р. №43, яка надана адвокату [PERSON] вбачається, що [PERSON] має два заїзди до свого домоволодіння по [ADDRESS]. Центральний (основний) заїзд - [ADDRESS], а другий заїзд використовує через частину ділянки, що перебуває у власності [PERSON] Будівельні матеріали на ділянці, яка використовується як заїзд на подвір'я [PERSON] відсутні. Згідно Висновку судового експерта [PERSON] від 28.11.2016р. №513/16-22 за наслідками проведення судової земельно-технічної експертизи встановлено, що заїзд на земельну ділянку [PERSON] через земельну ділянку [PERSON] існує шириною 4,30м та довжиною 10,0м. Менш обтяжливим способом влаштування проходу та проїзду через земельну ділянку [PERSON] ([ADDRESS]) для суміжного землевласника [PERSON] на її земельну ділянку до будинковолодіння по [ADDRESS] можливий тільки по існуючому заїзді зі зменшенням ширини заїзду до 3,5м. Іншим єдиним можливим варіантом влаштування проходу та проїзду на земельну ділянку [PERSON] до її будинковолодіння ([ADDRESS]), окрім як через земельну ділянку [PERSON] по [ADDRESS], є влаштування проходу та проїду через свою власну діяльну зі сторони [ADDRESS]. Влаштування проїзду в цій частині земельної ділянки потребує робіт по демонтуванню підпірної стінки по ширині проїзду, твердого покриття проїзду, знищення молодої посадки плодових дерев, укріплення септику та значних затрат в грошовому еквіваленті. Висновком судового експерта [PERSON] від 02.04.2018р. №920/17-22 за наслідками проведеної судової будівельної експертизи, зокрема встановлено, що для влаштування проїзду через земельну ділянку [PERSON], їй необхідно викорчувати близько 6-7 фруктових дерев та близько 30 шт. кущів, замовити у ліцензованій проектній організації проект на влаштування проїзду, в ході якого дослідити можливість сприйняття навантаження на інженерні комунікації та споруди, які улаштовані на місці можливого проїзду, передбачити демонтаж трьох підпірних стінок та споруди вольєру для домашньої тварини. Вартість робіт, які необхідно виконати може надати ліцензована проектну організація після проведення обстеження та виготовлення проектно-кошторисної документації на проведення робіт по влаштуванню проїзду. Згідно отриманих пояснень судового експерта [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що влаштування заїзду до будинковолодіння [PERSON] із [ADDRESS] через її земельну ділянку можливо, проте необхідно здійснити ряд будівельних і монтажних робіт, на виконання яких будуть затрачені грошові кошти, а точну вартість яких може надати лише будівельна організація, яка розробить проект і складе кошторис. Попри вказаних висновків судових експертиз, які судом визнаються як належні докази із встановленими істотними для справи обставинами, судом приймається до уваги Звіт №10/02-17с «Про проведення обстеження земельних ділянок, споруд і насаджень для визначення можливості влаштування в'їзду у господарський двір домоволодіння [PERSON]», який виконаний експертом Мінрегіонбуду [PERSON] на замовлення [PERSON] У даному Звіті зазначено, що збудована підпірна стінка, що одночасно є фундаментом огородження ділянки [PERSON] є самочинна. На ділянці [PERSON] наявний асфальтований в'їзд до її будинку з [ADDRESS] шириною 3,3м. із заїздом в існуючий гараж, розміщений в цокольному поверсі житлового будинку. Входи в будинок наявні з існуючого заїзду через гараж та асфальтованою пішохідною доріжкою шириною 1,0м., з цього ж заїзду через парадний вхід в будинок. По цій же доріжці є вхід на господарський двір домоволодіння. Аналогічні (і єдині) в'їзди є до багатьох будинковолодінь на даній вулиці, ширина земельної ділянок у них ідентична, додаткових в'їздів власники не влаштовують, оскільки існуючі (аналогічні наявному у споживача) достатні для повноцінною проживання, а влаштування додаткового вимагає втрати частини земельної ділянки. На прилеглій до [ADDRESS] земельної ділянки позивача [PERSON] існує можливість зробити заїзд до господарського двору. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що він є батьком позивача [PERSON], мали намір придбати будинок із земельною діяльною, яка межує із земельною ділянкою [PERSON] Заїзд до будинку позивача існував через частину земельної ділянки [PERSON] Була домовленість, що [PERSON] купить земельну ділянку, на якій розташований будинок разом із частиною земельної ділянки, по якій був заїзд. Так як всієї суми грошей в них не було, вони під розписку надали аванс в сумі 110 000 доларів США, а [PERSON] повинен був виготовити всі необхідні документи для продажу, оскільки земельні ділянки були не приватизовані. Протягом тривалого часу документи не вироблялися. Тоді, вони взнали, що [PERSON] приватизувала земельну ділянку і ту частину, по якій був заїзд до будинку, яка за домовленістю повинна була включатися у договір купівлі-продажу. Так як гроші вже були передані, то вони пішли на поступки. Якщо б вони знали, що будуть купляти будинок із земельною ділянкою без включення до її складу частини ділянки, по якій існував заїзд до будинку, то вони такий договір не укладали, так як іншого заїзду до будинку немає, оскільки на ділянці вбудований септик. [PERSON] постійно викликала працівників поліції, сільської ради, вчиняє перешкоди для безперешкодного проїзду і досягнення будь-яких домовленості. В судовому засіданні допитувався судовий експерт [PERSON], із показів якого свідчить, що на виконання найшла цивільна справа із ухвалою суду про проведення експертизи. На її виконання ним був здійснений виїзд на місце проведення експертизи, були присутні сторони, проводився огляд та заміри земельних ділянок, досліджувалися правовстановлювальні документи. На місці огляду наявний заїзд по земельній ділянці [PERSON] на земельну ділянку із домоволодінням [PERSON] Його можливо частково зменшити для безперешкодного проїзду. Також, технічно можливим є зробити заїзд до будинку [PERSON] із сторони [ADDRESS] через її власну земельну ділянку, проте для цього потрібно вчинити певні дії, як знищити дерева, вольєру клітку та інші будівельні робот. Станом на дату огляду найменш обтяжним є влаштування заїзду через земельну ділянку [PERSON], а в разі її не згоди, то заїзд потрібно робити лише через земельну ділянку [PERSON] Стаття 401 Цивільного кодексу України передбачає, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволенні іншим способом. Згідно статей 98, 100 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Пункт 22-2 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справи» передбачає, що для встановлення земельного сервітуту необхідно враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання, умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За положенням статті 89 цього Кодексу, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Стаття 321 Цивільного кодексу України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За наслідками дослідження доказів під час розгляду справи суд вважає, що позивач [PERSON] та її представник належними і допустимими доказами не довів необхідність встановлення земельного сервітуту через земельну ділянку відповідача. Не підтверджено, враховуючи висновки проведених судових експертиз, Звіту експерта [PERSON] та інформації, яка зазначена у довідці Підгороднянської сільської ради від 19.02.2016р. №43, неможливість здійснення своїх прав як власника будинку та суміжної земельної ділянки іншим правовим способом, ніж встановлення земельного сервітуту через земельну ділянку [PERSON], а відтак і наявність правових підстав, які б надавали суду можливість обмежити відповідача у праві власності на законних підставах і втручатися у право приватної власності відповідача на земельну ділянку. Покази свідка [PERSON] судом оцінюють критично, оскільки при розгляді даної категорії справ та прийняття рішення щодо часткового обмеження права власності суд покликається на інші докази, які судом були оцінені. Посилання ж представника позивача на понесення значних додаткових матеріальних витрат на встановлення заїзду із [ADDRESS] безпосередньо на земельну ділянку [PERSON] в даному випадку є не припустимим при встановлених істотних обставин за результатами проведених експертиз, а можливе понесення власником додаткових витрат не може бути підставою для правомірного обмеження права власності відповідача, оскільки [PERSON] на своїй земельні ділянці може проводити будь-які будівельні роботи, перепланування території у відповідності з вимогами законодавства із додержанням правил добросусідства і таким чином, щоб не порушувалися права та інтереси інших землевласників. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в даному випадку встановлення земельного сервітуту через земельну ділянку [PERSON] не є єдиний можливий спосіб для [PERSON] проходити та проїжджати до своєї земельної ділянки, а ніж через земельну ділянку відповідача, встановленням якого буде невиправдано обмежуватися право власності останньої, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, які поніс позивач під час подання позову, витрат на проведення експертиз при результаті розгляду справи йому не відшкодовуються.

Outcome: dismissed