Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач») про стягнення з [PERSON], ІПН [NUMBER], жителя [INFO] на користь [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], проживаючої за адресою: [INFO] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. до досягнення дітьми повноліття. Стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною 3 років. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, просили визначити розмір аліментів на розсуд суду. В частині стягнення аліментів на утримання дружини Відповідач в судовому засіданні заперечив. Як зазначила Позивач в судовому засіданні, вона з 15 жовтня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем, в якому у них народилися дочки: [PERSON], 02.03.2014 року та [PERSON], [INFO]. ( а.с. 4-5). На даний час сторони проживають окремо, на розгляді в суді перебуває справа про розірвання шлюбу між сторонами. Як випливає зі змісту позовної заяви, Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, будь-які спроби домовитись мали негативний результат, що ставить Позивача в скрутне матеріальне становище. Старша дочка [PERSON], є дитиною-інвалідм і потребує відповідного догляду. Позивач регулярно забезпечує їй лікування у ДУ Інституті очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова НАМН України у м. Одеса. Окрім того для дитини Позивачем регулярно забезпечується курс лікування у Івано-Франківській дитячій клінічній лікарні та спеціалізовані засоби корекції зору, які є дуже дороговартісними. Лікування дитини в Одесі регулярно проводились протягом 2014-2016 р.р., що підтверджується копіями медичних висновків з інституту. Враховуючи зазначене, Позивач просила стягувати з Відповідача грошові кошти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн.. та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. до досягнення дітьми повноліття. Стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною 3 років. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наявність передбачених вищевказаною нормою обставин, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Проаналізувавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, [PERSON] встановлено наступне. За час перебування у шлюбі у сторін народилися дочки: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. ( а.с.5-6). Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Статтею 199 Cімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання . Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (частина 2 статті 200 СК України). Згідно з статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, визначених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Як зазначила в позовній заяві Позивач, станом на сьогоднішній день, діти перебувають на її утриманні. Відповідач, як батько дітей, участі у їх утриманні та вихованні не приймає. Доказів, які б спростовували зазначені Позивачем обставини, Відповідачем суду не надано, а [PERSON] таких доказів не встановлено. Враховуючи вищевикладене, Позивач просила стягувати з Відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. до досягнення дітьми повноліття. Стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною 3 років. Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з пунктами 17, 18 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» «за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно». Порядок визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі визначено статтею 184 СК України. В силу дії ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів дітей, Суд дійшов висновку про доцільність стягування з Відповідача аліментів на утримання дітей, а саме: Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн., до досягнення нею повноліття. Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн., до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів Суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, зокрема те, що діти проживають разом з Позивачем. Також [PERSON] враховано, що Відповідач є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дітей. Доказів, які б спростовували вищевказане, Відповідачем [PERSON] подано не було, а [PERSON] таких обставин не встановлено. При цьому, на думку [PERSON], той факт, що Відповідач офіційно не працевлаштований, не звільняє його від обовязку утримувати дітей, оскільки чинне законодавство не обумовлює право малолітньої дитини на утримання з боку батьків фактом їх офіційного працевлаштування. Відповідно до вимог статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, Суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Стягувати з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн., до досягнення нею повноліття. Стягувати з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн., до досягнення нею повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Стягнення аліментів розпочати з 07 вересня 2016 року (з часу звернення з позовом до суду). Стосовно позовної вимоги про стягнення з [PERSON], ІПН [NUMBER], жителя [INFO] на користь [PERSON] кошти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною 3 років. Суд вважає за необхідне зазначити наступне. Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини визначено статтею 84 СК України. Зокрема, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (частини 2, 4-6 статті 84 СК України). Таким чином, системний аналіз змісту вищевказаної норми права свідчить про те, що право на утримання від чоловіка у разі проживання з нею дитини має дружина, тобто жінка, яка перебуває (перебувала) у зареєстрованому шлюбі з чоловіком. Як встановлено в судовому засіданні, Відповідач непрацевлаштований, його доходи є нерегулярними , а отже не спроможний надавати допомогу на утримання Позивача.\~ За таких обставин Суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною 3 років. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 180, 181, 182, 184 , 193,198-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial