Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON] свій позов мотивує тим, що 06 вересня 2002 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, за час перебування в якому народилося двоє спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У зв'язку із фактичним припиненням шлюбних відносин, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2013р. шлюб між ними було розірвано, за домовленістю між ними діти залишилися проживати разом з нею. З моменту окремого проживання [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання їхніх дітей, не цікавиться їх життям та здоров'ям, не намагається з ними зустрітися, не вітає їх зі святами та днями народженнями, не надає матеріальної допомоги на придбання дитячого одягу, взуття, харчування, шкільного приладдя. Дані факти підтверджуються висновком Служби у справах дітей Луцької міської ради № 127 від 09.06.2016 року. Згідно з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області з [PERSON] в користь неї на утримання неповнолітніх дітей стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно (по 500 грн. на кожну дитину), проте, відповідно до довідки-розрахунку, виданої Першим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, станом на 01.05.2016р., аліменти відповідачем не сплачуються , заборгованість, станом на 01.05.2016р., у зв'язку із ухиленням від сплати аліментів, становить 30 533,00грн. Згідно висновку Луцького ВП ГУНП у Волинській області №8212 від 08.05.2016 по її заяві, в ході її розгляду були опитані мешканці [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON], які підтвердили той факт, що її колишній чоловік [PERSON] не брав протягом останнього року участі у вихованні їхніх спільних дітей. Відповідно до інформації, наданої закладами освіти, а саме: дошкільним навчальним закладом №23 Луцької міської ради, за час виховання у зазначеному дошкільному закладі [PERSON] (2006- 2010рр.) та [PERSON] (2009-2013рр.) їх батько, [PERSON], дітей у дошкільний заклад приводив та забирав рідко, батьківські збори не відвідував, успішністю дітей та поведінкою цікавився рідко, культурно-розвиваючі заходи, що проводилися у групі та закладі, не відвідував, при цьому був учасником конфліктних ситуацій. Відповідно до інформації, наданої «Луцькою ЗОШ І-ІІІ ст. №20 Луцької міської ради Волинської області, за період навчання у зазначеному закладі [PERSON] (з 01.09.2010р.) та [PERSON] (з 01.09.2014р.) їх батько, [PERSON], жодного разу не відвідував батьківські збори, не спілкувався із класоводом, не брав участі у справах класного колективу, у вихованні та навчанні синів участі не бере. Після розірвання шлюбу та до даного часу [PERSON] не спілкується з дітьми, не відвідує їх, не піклується про їх фізичний, духовний розвиток, не сприяє засвоєнню хлопчиками загальновизнаних норм моралі, окрім того, не сплачує аліменти, матеріальної допомоги ніякої не надає, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, не цікавиться їхнім життям. Посилаючись на наведене, позивач просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач, її представник та представник служби у справах дітей Луцької міської ради в судовому засіданні позов підтримали із мотивів, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення та оголошення в пресі (газета «Волинь-нова» від 13 вересня 2016 року №101). Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, її представника та представника служби у справах дітей Луцької міської ради, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З копії свідоцтв про народження [NUMBER] від 29 грудня 2003 року, та [NUMBER] від 04 травня 2006 року, виданих відділами реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].(а.с. 11-12) Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2013р. шлюб між сторонами по справі було розірвано, діти залишилися проживати з позивачем. Згідно з даним рішенням з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 грн., щомісячно (по 500 грн. на кожну дитину). З довідки-розрахунку, виданої Першим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, вбачається, що станом на 01.05.2016р., аліменти відповідачем не сплачуються , заборгованість відповідача, станом на 01.05.2016р., у зв'язку із ухиленням від сплати аліментів, становить 30 533,00грн. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Луцької міської ради №127 від 09.06.2016р., відповідач [PERSON] участі у вихованні та навчанні дітей не приймає, не піклується про стан здоров'я, не вітає синів зі святами та днями народженнями, не має ніяких контактів з вчителем школи та вихователем дошкільного закладу, не бере участі в їх житті. З моменту окремого проживання [PERSON] самоусунувся від виховання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], не надає матеріальну допомогу на придбання дитячого одягу, взуття, харчування, шкільного приладдя. Із змісту статті 150 СК України слідує, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виховання та матеріального утримання своїх неповнолітніх синів, не проявляє до них належної батьківської уваги та турботи, нехтує своїми батьківськими обов'язками. Про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей свідчать характеристики зі школи, з дошкільного закладу, в яких зазначено, що вихованням та утриманням синів займається тільки мати, та довідки Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про те, що відповідач на її користь аліментів на утримання дітей не сплачує. Оскільки, як встановлено судом, відповідач участі у вихованні та навчанні дітей не приймає, не піклується про стан здоров'я, духовний та моральний розвиток, не цікавиться їх потребами, матеріально дітей не підтримує, а тому, враховуючи інтереси дітей , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №369-1 від 15 червня 2016 року затверджено висновок органу опіки та піклування Луцької міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Таким чином, аналізуючи наведене та приймаючи до уваги, що відповідач не займається вихованням та утриманням своїх неповнолітніх синів, не цікавиться станом здоров'я останніх, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].

Outcome: approved