Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.11.2014 року помер її чоловік [PERSON], якому належала на праві власності 1/2 частина квартири по вул.Любінська, 101а/31 у м.Львові, яку він успадкував в 2006 році. [PERSON], коли вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, їй було розяснено, що вона не може отримати таке, оскільки спадкодавець належним чином не зареєстрував належне йому право власності на частину квартири, чому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] міської ради [PERSON] проти задоволення позову не заперечила, у вирішення позову покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначивши, що від прийняття спадщини після смерті батька він відмовився і не заперечує проти визнання права власності на належну померлому батькові 1/2 частину квартири в порядку спадкування за мамою [PERSON] Третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, не направила в судове засідання свого представника, при цьому суду представлено заяву за підписом завідуючої нотконтори, в якій вона просить розглядати справу за відсутності їх представника. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оглянувши спадкову справу №200/2015, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що 16.11.2014 року помер чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] (а.с. 5), що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №371939 (а.с.4). Згідно даних свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.05.2006 року (а.с.6) [PERSON] успадкував на підставі заповіту [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що окрім позивача спадкоємцем першої черги на спадкування за законом після смерті [PERSON] є його син [PERSON] (а.с.33), який подав в нотаріальну контору заяву про відмову від частки спадкового майна, яке залишилося після смерті батька на користь на користь матері [PERSON] (а.с.23). Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як встановлено, позивач звернулася в строк та у встановленому законом порядку до державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті чоловіка і їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.06.2015 року, згідно якого вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] 1/2 частину квартири по вул.[PERSON], 79/36 у м.Львові (а.с. 45 зв.). Однак, щодо спадкування належної [PERSON] частки у квартирі [ADDRESS], то нотаріусом позивачу було розяснено, що право власності спадкоємцем не було зареєстровано, відтак відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно документи (а.с.48). Згідно матеріалів спадкової справи №200/2016 від 30.04.2015 року ніхто, окрім позивача із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з абзацом 3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зі змісту ч.3 ст.61 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Таким чином, з огляду на викладене, судом достовірно встановлено, що спадкодавцеві [PERSON] належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом 1/2 частина квартири [ADDRESS], проте він не зареєстрував у встановленому порядку право власності на таке майно. Виходячи із наведеного та враховуючи, що позивач [PERSON] як дружина померлого [PERSON] та як спадкоємець першої черги за законом після його смерті, має право на спадкове майно, в тому числі на належну спадкодавцю 1/2 частину квартири [ADDRESS], беручи до уваги, що відповідач - [PERSON] міська рада проти задоволення позову не заперечує, третя особа [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини після смерті батька на користь матері, а тому суд приходить до переконання, що за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS].

Outcome: approved