Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Адвокат Міщенко Сергій Валентинович звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тітан», треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання права на частку в статутному капіталі, посилаючись на те, що за умовами договору про надання правничої (правової) допомоги ТОВ «Тітан» за надану професійну правничу допомогу у цивільній справі № 712/6622/20 було здійснено на користь адвоката Міщенка С.В. оплату в сумі 8933,50 грн., який відповідає розрахунку, що був поданий представником відповідача. Позивач проти заявленої відповідачем при поданні відзиву суми судових витрат заперечень не подавав, крім того понесення даних витрат ТОВ «Тітан» та надання останньому зазначеної правничої допомоги підтверджується ордером адвоката, даними журналу судових засідань, актом про надання та оплату послуг правничої (правової) допомоги від 16.04.2021 року та платіжним дорученням № 983 від 16.04.2021 року на підтвердження оплати зазначеної суми. Враховуючи, що стороною позивача було подано необґрунтований та безпідставний позов до ТОВ «Тітан», що підтверджується діями позивача, спрямованими на одночасну зміну предмету і підстав позову, протиправність яких було встановлено судовими рішеннями (ухвалами), якими суд двічі поспіль відмовляв у прийнятті до розгляду заяв про збільшення позовних вимог поданих позивачем [PERSON] , а відповідач, у свою чергу, зважаючи на такі дії позивача, поніс витрати на правничу допомогу, пов`язану з розглядом даного безпідставного та надуманого позову, яка зокрема була пов`язана з підготовкою та поданням відзиву та заперечень проти заяви позивача, участю представника відповідача в судових засіданнях, які з ініціативи сторони позивача неодноразово відкладалися, то, зважаючи на викладені обставини, сторона відповідача вважає, що належить стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Тітан» понесені відповідачем витрати на правничу допомогу адвоката у вказаному вище розмірі. Вказану заяву стороною відповідача було подано до суду в строки, що визначені ст. 141 ЦПК України, ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси про залишення позову без розгляду була постановлена судом 13 квітня 2021 року, при цьому акт про надання та оплату послуг правничої допомоги було складено 16.04.2021, коли відповідач здійснив повну оплату за вказані послуги, у свою чергу з даною заявою ТОВ «Тітан» звертається 17.04.2021 року, тому відповідачем строк на подання доказів розміру понесених судових витрат на правничу допомогу порушений не був. Просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Тітан» понесені відповідачем судові витрати на оплату правничої допомоги в сумі 8933,50 грн. у справі № 712/6622/20 за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «Тітан» про визнання права власності на частку в статутному капіталі. Представник відповідача в судовому засіданні заяву про стягнення понесених судових витрат підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви з підстав зазначених в запереченнях щодо стягнення судових витрат. 15.06.2021 року представником позивача подано до суду заперечення щодо стягнення судових витрат, посилаючись на те, що ухвалою від 13 квітня 2021 року суд залишив позов без розгляду. Вказана ухвала набрала законної сили. Підстави для залишення позову без розгляду були аргументовані тим, що станом на момент пред`явлення позову, засновниками ТОВ «Тітан» були: [PERSON] (розмір внеску до статутного фонду - 28500,00 грн. ) та [PERSON] (розмір внеску до статутного фонду - 27360,00 грн.), частка в розмірі 1140,00 грн. була не розподіленою та належала Товариству. Станом на даний час призначення справи до розгляду (відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.03.2021 р.) засновниками ТОВ «Тітан» є [PERSON] (розмір внеску до статутного фонду (грн.): 28500,00) та [PERSON] (Розмір внеску до статутного фонду (грн.): 1140,00). Інформацію про дійсний склад засновників ТОВ «Тітан», представник відповідача, та третя особа суду та представнику позивача не надала, відсутні вони і у відзиві. Вказані відомості є важливими оскільки визначають коло осіб яких стосується спір і які мають бути відповідачами, а в залежності від їх частки ( прав) визначається позовна вимога. Відомості такі існували. Саме у зв`язку з тим, що такі відомості не надані, розгляд вимог позивача є передчасним, оскільки потребує залучення всіх зацікавлених осіб і формулювання позовних вимог відповідно до існуючих правовідносин. Від так, залишення позову без розгляду, не була необґрунтованою, а вимушеною за для вирішення спору в подальшому. Звернення з позовом було обґрунтованим і відповідало порушеним правам позивача які внаслідок ряду дій і рішень відповідача на даний час не поновлені, оскільки відбулось декілька реєстраційних дій щодо корпоративних прав, права на які були визнані за позивачем, про що наявна постанова апеляційного суду у справі. Що стосується, явки до суду сторін. Просить врахувати, що представник позивача кожен раз направляв клопотання і документи і суд розглядав їх. Крім того, було відкладення внаслідок неявки і представника відповідача. Позивачем і його представником не були здійснені необґрунтовані дії в ході розгляду справи. Заява про розподіл судових витрат не містить саме обґрунтування необґрунтованості дій позивача і його представника. Позивач звернувся до суду і діяв добросовісно, що спір описано в позовній заяві і витікає з попереднього спору, який вирішив апеляційний суд. Позов був обґрунтованим, оскільки як вказано вище, з`явились нові обставини, які необхідно додати, оцінити і відобразити (зміна корпоративних прав). Позивач мав і має законну мету - захист своїх прав. Права та інтереси відповідача і третьої особи ущемлені не були. Дії представника позивача не були умисними щодо залишення позову без розгляду, а дії відповідача були умисними, оскільки свідомо було приховано інформацію про склад засновників товариства. Ступінь вини позивача і його представника у залишенні позову без розгляду відсутній взагалі з мотивів які вище зазначені. Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду заяви були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Заслухавши сторони, суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає необхідним постановити додаткову ухвалу у справі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно із ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У відповідності до висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Судом установлено, що 29 липня 2020 року між ТОВ «Тітан» в особі директора [PERSON] та адвокатом Міщенко Сергієм Валентиновичем укладено додаток № 1 до договору № 038/2020 про надання правничої (правової) допомоги. Відповідно до п. 1 додатку № 1 до договору № 038/2020 сторони погодили виплату гонорару (винагороди) за надання адвокатом правничої (правової) допомоги згідно договору із розрахунку 50% прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, встановлену Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» на 1 січня 2020 року - тобто 1051 грн. за 1 годину роботи адвоката. Сторони погодили, що виплата гонорару здійснюється після надання послуг згідно договору та підписання акту виконаних робіт, але не пізніше, як через три місяці після ухвалення апеляційним судом рішення по справі (п. 3 додатку № 1 до договору № 038/2020). Згідно акта про надання та оплату правничої (правової) допомоги від 16 квітня 2021 року вартість послуг з надання правничої (правової) допомоги становить 8933,50 грн.: підготовка процесуальних документів для представництва інтересів клієнта 0,5 год. - 525,50 грн., вивчення позовної заяви [PERSON] , консультація клієнта, узгодження правової позиції за позовом 1 год. - 1051 грн., підготовка (виготовлення) та подання відзиву на позовну заяву [PERSON] 4 год. - 4204 грн., підготовка (виготовлення) та подання відзивів (заперечень) на заяву позивача [PERSON] про зміну предмета позов 2 год. - 2102 грн., участь у судових засіданнях по представництву ТОВ «Тітан» на стадії підготовчого розгляду та формування заяв по судових витратах 1 год. - 1051 грн. Відповідно до платіжного доручення № 983 від 16 квітня 2021 року ТОВ «Тітан» сплатило адвокату Міщенко С.В. кошти за послуги надання правничої (правової) допомоги у розмірі 8933,50 грн. У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством. Звертаючись до суду з заявою про стягнення понесених витрат, представник відповідача посилався на те, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується. Згідно роз`яснень п. 38 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача. Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача. Вирішуючи вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. 13.07.2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Гричаненко Микола Олегович звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з первісним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Тітан» про визнання права на частку в статутному капіталі. 15.07.2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тітан» про визнання права на частку в статутному капіталі, справу призначити до підготовчого засідання. 30.07.2020 року позивачем подано заяву про зміну предмета позову, яку обґрунтовує тим, що в зв`язку із змінами в Законі України від 15 травня 2003 року № 755-ІV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» самого визнання права на частку в статутному капіталі недостатньо для відновлення його прав. В зв`язку із доповненнями ч. 5 ст. 17 вказаного Закону новим абзацом згідно із Законом № 361-ІХ від 06.10.2019 року та доповненням ч. 1 ст. 1 Закону новим пунктом 8 згідно із Законом № 159-ІХ від 03.10.2019 року для відновлення його в учасниках товариства крім визнання в судовому порядку визнання права на часту в статутному капіталі, слід отримати судове рішення про витребування з чужого незаконного володіння його частки в статутному капіталі товариства та про проведений в зв`язку із витребуванням частки перерозподіл серед інших учасників товариства. Просить визнати за [PERSON] право на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Тітан» в сумі 13965 грн. або 24,5% в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Витребувати від [PERSON] в його користь частку в статутному капіталі в розмірі 27360 грн., що становить 48%. Встановити наступний розмір часток учасників: [PERSON] - 27360 грн. або 48%, [PERSON] - 1140 грн. або 2%, [PERSON] - 27360 грн. або 48% та внести відповідні зміни до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань. 31.07.2020 року представником відповідача подано до суду відзив на позов [PERSON] разом з з заявою про попередній (орієнтований) розрахунок витрат ТОВ «Тітан» на оплату професійної правничої допомоги, яка складає в межах 10000 грн., які просив стягнути шляхом ухвалення додаткового рішення, докази про остаточний розмір яких та заяву про ухвалення додаткового рішення відповідачем буде подано суду протягом строку, визначеного законом. 23.10.2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси залучено до участі в справі в якості третіх осіб [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 грудня 2020 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяву про збільшення позовних вимог поданої позивачем [PERSON] , оскільки позивачем [PERSON] в заяві про зміну предмета позову збільшено кількість заявлених раніше позовних вимог, окрім того, змінюючи при цьому спосіб захисту, підставу, предмет та обставини позову. 17.02.2021 року представником позивача Гричаненко О.М. подано заяву про зміну предмету позову, обґрунтування якої аналогічне заяві про зміну предмету позові від 30.07.2020 року. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.03.2021 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви [PERSON] про зміну предмета позову, оскільки остання подана без додержання вимог ст. 49 ЦПК України та фактично призводить до виникнення нового предмета позову, тобто нової матеріально-правової вимоги до іншого відповідача, який не має статусу відповідача за первісним позовом та до виникнення нових правовідносин, не пов`язаних з відповідачем за первісним позовом), а також нової підстави позову (нових обставин та норм права в обґрунтування нового предмета позову). Підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тітан», треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання права на частку в статутному капіталі - закрито та призначено до судового розгляду по суті. 13.04.2021 року, до початку розгляду по суті, представником позивача подано заяву про залишення позову без розгляду, обґрунтовуючи тим, що позивачу не було повідомлено про зміну засновників і зміну статутного фонду ТОВ «Тітан». Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2021 року справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тітан», треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання права на частку в статутному капіталі залишено без розгляду. Суд погоджується з доводами представника відповідача про необґрунтованість подачі 30.07.2020 року та 17.02.2021 року заяв про зміну предмету позову, якими всупереч вимог ст. 49 ЦПК України одночасно змінено предмет і підставу позову. Крім того, 17.02.2021 року позивач подав заяву вже після повернення ухвалою суду від 18.12.2020 року заяві про зміну предмету позову від 30.07.2020 року з підстав передбачених ст. 49 ЦПК України. У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Підставою залишення позовної заяви без розгляду позивач зазначив про його необізнаність про зміну засновників та зміна статутного фонду ТОВ «Тітан», разом з тим доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є загально доступним та позивач мав можливість ним скористуватись. Крім того, зміни засновників та статутного фонду відбулися відповідно 11.11.2020 року та 30.12.2020 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тобто до подання заяви про зміну предмету позову від 17.02.2021 року, яка була обґрунтована з інших підстав. Тому суд вважає, що дії представника позивача з подачі заяв про зміну предмету позову є необґрунтованими . Тому, з огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь ТОВ «Тітан» понесені судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в загальному розмірі 4204 грн. (вивчення позовної заяви [PERSON] консультація клієнта, узгодження правової позиції за позовом - 1051 грн.; підготовка (виготовлення) та подання відзивів на заяву [PERSON] про зміну предмета позову - 2102 грн.; участь у судових засіданнях по представництву ТОВ «Тітан» на стадії підготовчого розгляду та формування заяв по судових витратах - 1051 грн.). Вимоги в частині інших витрат на правничу допомогу (підготовка документів для представництва інтересів клієнта - 525,50 грн.; підготовка (виготовлення) та подання відзиву на позовну заяву [PERSON] - 4204 грн.) не підлягають до задоволення, оскільки в даному випадку відсутні підстави для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України. Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи до судових дебатів представником відповідача подано до суду про те, що заява про відшкодування витрат на правничу допомогу ним буде подано у строки, передбачені статтею 141 ЦПК України.

Outcome: partial