Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернувся в суд з позовом про визнання договорів недійсними та просить визнати недійним кредитний договір № 2007/0308/45-008 від 06.03.2008 року укладений між АТ «Сведбанк» (надалі по текст - Третя особа) та [PERSON], визнати недійсним договір іпотеки № 200/0308/45-008-Z-1 від 06.03.2008 року, посилаючись на те, що 06.03.2008 року між Третьою особою та Позивачем було укладено кредитний договір 2007/0308/45-008, згідно з умовами якого банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 67 500,00 доларів США з розрахунком 11,90% річних на строк з 06.03.2008 року по 06.03.2038 рік. 25.05.2012 року між Третьою особою та ПАТ «Дельта банк» (надалі по тесту - Відповідач) було укладено Договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» передає ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами. Відповідно, з 25.05.2012 року ПАТ «Сведбанк» відступив свої права вимоги за Кредитним договором № 2007/0308/45-008 від 06.03.2008 року на користь Відповідача, який змінив ПАТ «Сведбарнк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях. На думку Позивача, відповідно до п.1 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками, тобто кредитний договір № 2007/0308/45-008 від 06.03.2008 року, відповідно до його умов та цілей, є споживчим кредитним договором. При укладенні кредитного договору позичальник не мав жодних явлень про сукупну вартість кредиту і не отримував та не підписував графіку платежів за Кредитним договором № 2007/0308/45-008 від 06.03.2008 року. Аналогічні порушення були допущені кредитодавцем і при укладенні Договору іпотеки № 2007/0308/45-008-Z-1 від 06.03.2008 року. Позивач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся з заявою про розгляд справи у його відсутність. Відповідач до судового засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи у його відсутність. Суд вважає можливим постановити заочне рішення, про що не заперечує позивач. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, 06.03.2008 року між Третьою особою та Позивачем було укладено кредитний договір 2007/0308/45-008, згідно з умовами якого банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 67 500,00 доларів США з розрахунком 11,90% річних на строк з 06.03.2008 року по 06.03.2038 рік (а.с.а.с. 9-13). З метою забезпечення виконання зобов`язання Позивача за Кредитним договором Позивачем було передано в іпотеку Третій особі нерухоме майно (квартира) та укладено Іпотечний договір № 2007/0308/45-008-Z-1 від 06.03.2008 року (а.с.а.с. 14-16). 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» передає ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами (а.с.а.с. 17-20). Відповідно, з 25.05.2012 року ПАТ «Сведбанк» відступив свої права вимоги за Кредитним договором № 2007/0308/45-008 від 06.03.2008 року на користь Відповідача, який змінив ПАТ «Сведбарнк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях. Статтею 55 закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України. нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком. Статтями 6, 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов Договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 ЦК України. Як зазначено в позові, на думку Позивача, відповідно до п.1 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками, тобто кредитний договір № 2007/0308/45-008 від 06.03.2008 року, відповідно до його умов та цілей, є споживчим кредитним договором. Згідно п.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (чинної станом на дату укладення Кредитного договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживачів у письмовій формі про: 1) особа та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: мета, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні фори кредитування з коротким описом відмінносте між ними, втому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення, тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. На виконання зазначених вимог законодавства п.1.5 Кредитного договору передбачено «До складу сукупної (загальної)( вартості кредиту для позичальника (його витрат) у зв`язку із отриманням кредиту на умовах цього Договору включаються суми, необхідні для погашення кредиту, суми передбачених цим Договором процентів, комісій, можливих неустойок, вартість витрат, пов`язаних з укладенням іпотечного договору, передбаченого п.2.1 цього Договору, у тому числі будь-яких змін та доповнень до нього та вартість страхування об`єкта нерухомості за іпотечним договором відповідно до п. 5.7 Договору. Крім того, п.11.1 Кредитного договору передбачено «Підписанням цього Договору позичальник свідчить, що він до підписання цього договору ознайомився з усіма умовами,на яких ВАТ «Сведбанк» здійснює кредитування фізичних осіб на цілі, не пов`язані, не пов`язані з підприємницькою діяльністю ( утому числі з умовами типових кредитних договорів банку). та загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов`язаних з отриманням кредиту в ВАТ «Сведбанк» та свідомо обрав умови кредитування, викладені в цьому Договорі. 06.03.2008 року Позивачем було отримано для ознайомлення умови кредитування «Бюлетень продукту»Кредит на купівлю житлової нерухомості на вторинному ринку» для мережі ТАС-Банк, де зокрема, зазначалось: мета кредитування валюта кредитування, форма видачі кредиту, максимальний термін кредитування, процентна ставка за користування кредитом, додаткової комісії та витрати, порядок погашення кредиту та процентної ставки, можливість дострокового погашення, переваги продукту для клієнтів, тощо (а.с.а.с. 46-47). 27.05.2008 року Позивачем будо підписано Заяву, згідно умов якої, зокрема, значиться, що Позивач підтверджує, що перед укладанням Кредитного договору банк надав йому в письмовій формі вичерпну інформацію про умови кредитування та про орієнтовну сукупну вартість кредиту. Йому було роз`яснено вичерпно існуючі особливості кредитування, переваги та недоліки запропонованих схем кредитування ( а.с.48). Отже твердження Позивача про ненадання йому інформації від ПАТ «Сведбанк» є хибними та такими, що не відповідають дійсності. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити відсотки та інші платежі передбачені кредитним договором. Позичальник, згідно ч.2 ст. 1056 ЦК України має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитора. Ст. 572 ЦК України передбачає, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 202 ч. 1, ст. 207 ч. 2 ЦК України, договір є правочином, спрямованим на набуття позивачем цивільних прав та обов'язків з поруки і вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ч. 3 ЦК України, Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Отже, основне зобов`язання не припинений, Кредитний договір № 2007/0308/45-008, укладений 06.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], є діючим. Іпотека є офісною та не може бути припиненою. Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, твердження Позивача про те, що відповідно до п.1 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками, тобто кредитний договір № 2007/0308/45-008 від 06.03.2008 року, відповідно до його умов та цілей, є споживчим кредитним договором є безпідставними. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання недійним кредитного договору № 2007/0308/45-008 від 06.03.2008 року укладеного між АТ «Сведбанк» (надалі по текст - Третя особа) та [PERSON], визнання недійсним договору іпотеки № 200/0308/45-008-Z-1 від 06.03.2008 року не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed