Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . В обґрунтування вимог вказували, що зазначений вище житловий будинок станом на 15.04.1991 року відносився до колгоспного двору, головою якого був їхній батько [PERSON] , а членами двору їхня мати [PERSON] , вони (позивачі по справі) та їхня сестра [PERSON] (третя особа по справі), а відтак кожному із них належало по 1/5 частині. Після смерті батька, котрий помер у 1999 році, відкрилася спадщина на його 1/5 частину житлового будинку, котру прийняли по 1/15 частині його дружина та вони, позивачі, так як були зареєстровані і проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У 2017 році померла мати та після її смерті відкрилася спадщина на належні їй 4/15 частини будинку, яку прийняла лише її дочка [PERSON] , оскільки інша дочка [PERSON] із заявами про прийняття або відмову від спадщини не зверталася, а син [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. При цьому, нотаріус відмовив для них, обох позивачів, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батьків у зв`язку з відсутністю у покійних [PERSON] та [PERSON] правовстановлюючих документів на належні їм кожному по 1/5 частці у нерухомому майні як членам колгоспного двору. Також за життя їхній матері [PERSON] , за її заявою, у 2011 році Котюржинецькою сільською радою Полонського району було видано свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину зазначеного житлового будинку, що прямо суперечить даним, котрі містяться в погосподарській книзі № 3 за 1991-1995 роки. Так як у свідоцтві невірно визначена частка нерухомого майна, у зв`язку з чим порушуються права інших власників, зокрема, третій особі [PERSON] відмовлено у державній реєстрації її частки у праві власності як члена колгоспного двору, оскільки було встановлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. За таких обставин вони змушені звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В підготовче судове засідання сторони не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи у їхній відсутності, в яких позивачі та третя особа на стороні позивачів [PERSON] вказали про підтримання позову, а відповідач також вказав про визнання ним позову [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про наступне. Встановлено, що згідно відомостей погосподарської книги Котюржинецької сільської ради за 1991 - 1995 роки книга № 3, сторінка 54, у 1985 році на земельній ділянці площею 0,0448 га в [ADDRESS] було побудовано житловий будинок з господарськими спорудами, які станом на 15.04.1991 року відносились до колгоспного двору. Головою двору був [PERSON] (батько позивачів), а членами господарства: його дружина [PERSON] (мати позивачів) та діти [PERSON] , [PERSON] (позивачі по справі), [PERSON] (третя особа по справі), що стверджується випискою № 593 від 18.10.2018 року, засвідченої старостою Котюржинецького старостинського округу Салацькою А.П. Відтак, за положеннями ст.123 ЦК УРСР 1963 року вказані особи, як члени колгоспного двору, за час свого проживання до часу існування колгоспних дворів (15.03.1990 рік) набули право спільної часткової власності на домоволодіння кожний на 1/5 частку. [PERSON] помер [INFO] , після смерті котрого відкрилася спадщина на належну йому 1/5 частину зазначеного житла. У відповідності з положеннями ст.ст.529, 549 ЦК УРСР 1963 року, шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майномяк спадкоємці першої черги спадщину порівну, а саме по 1/15 частині, прийняли його дружина [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] , але свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі вони не отримали. Відтак, кожному із них фактично стало належати по 4/15 частині житлового будинку з господарськими спорудами. [PERSON] померла [INFO] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на належні їй 4/15 частини зазначеного житла. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст.1218 згаданого Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК). Позивач [PERSON] , у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк у шість місяців з дня відкриття спадщини, як спадкоємець першої черги подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Син померлої [PERSON] , який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відмовився від прийняття спадщини за законом, а дочка [PERSON] із заявами про відмову від спадщини або прийняття спадщини не зверталася. Вказане стверджується даними повідомлень приватного нотаріуса Полонського районного нотаріального округу Гаврилюк Т.В. від 11.08.2018 року за вих. №№ 319/01-16, 320/01-16. Разом з тим, [PERSON] , за її життя, згідно поданої нею заяви, виконавчим комітетом бувшої Котюржинецької сільської ради Полонського району на підставі рішення № 53 від 27.07.2011 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04.08.2011 року на Ѕ частину вказаного житлового будинку, про що 11.08.2011 року комунальним підприємством Полонської районної ради «Бюро технічної інвентаризації» вчинено запис за номером 159 в книзі 43 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказане домоволодіння (реєстраційний номер майна 34305803). При вирішення законності підстав видачі вказаного свідоцтва та вчинення запису про державну реєстрацію права власності, суд вказує наступне. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про власність» (втратив чинність 20.06.2007 року на підставі Закону № 997-V), котрий діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Згідно ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). За положеннями ч.2 ст.123 названого Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як вже зазначалося раніше, житловий будинок з господарським спорудами, розташований по [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року відносився до колгоспного двору та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як членам колгоспного двору, кожному належало по 1/5 частці у вказаному майні, про що свідчать дані виписки з погосподарської книги. На підставі ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, видача [PERSON] свідоцтва про право власності на Ѕ частину зазначеного домоволодіння порушує права інших власників при визначенні розміру їхніх часток у майні. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За положеннями статті 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина 1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2). Враховуючи характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивачів та можливість його захисту належним способом, суд знаходить підстави для захисту порушеного права власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок шляхом визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності, скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності [PERSON] на Ѕ частину домоволодіння, а також визнання за позивачами права власності на житло. Приймаючи до уваги, що покійні [PERSON] та [PERSON] за свого життя не оформили правовстановлюючих документів на належні їм частки у зазначеному вище нерухомому майні, що унеможливлює позивачу [PERSON] після смерті батька, а позивачці [PERSON] після смерті обох батьків оформити свої права на спадщину в нотаріальній конторі. Відтак, [PERSON] набув право власності на 4/15 частини житлового будинку, з яких: 1/5 частину як член колгоспного двору, 1/15 частину як спадкоємець за законом після смерті батька [PERSON] , а [PERSON] - на 8/15 частини, з яких: 1/5 частину як член колгоспного двору, 1/15 частину як спадкоємець за законом після смерті батька [PERSON] , 4/15 частини як спадкоємець за законом після смерті матері [PERSON] . Таким чином, суд не знаходить підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову, та з урахуванням наведених обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved