Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] у\~поданій ним\~до суду\~позовній заяві\~просить визнати\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням\~у будинку\~ [ADDRESS] ,\~пославшись на\~те,\~що є\~власником зазначеного\~житла,\~в якому зареєстрований відповідач, який не проживає у спірному житловому приміщенні і не користується ним з моменту реєстрації, а саме з 16 квітня 1999 року, тобто понад встановлений ч.1 ст.71 ЖК України строк без поважних причин. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надавши суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність з посиланням на підтримання позову (а.с.30). Відповідач, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.128 ЦПК України належним чином, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву суду не надав, тому за ч.1 ст.280 ЦПК суд прийняв рішення про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків: Судом встановлено, що спірне житлове приміщення розташоване в будинку [ADDRESS] . Позивач є власником зазначеного житла на підставі чинного рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2017 (копія на а.с.7), право власності на яке за позивачем зареєстроване у встановленому законом порядку 20.03.2018 (копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 25413644 - на а.с.8). Як вбачається з копії Домової книги та з відомостей Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради №4481/09 від 24.10.2019 (а.с.9-10, 20-22) відповідач зареєстрований у спірному житловому приміщенні з 16.04.1999, проте у цьому житловому приміщенні не проживає і ним не користується з часу реєстрації, що підтверджено Актом житлового органу КП «СЄЗ» від 23.09.2019 (а.с.11). Згідно з ч.1\~ст.383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України\~- громадяни, які\~мають у приватній власності\~будинок\~(частину будинку), квартиру, користуються ним\~(нею)\~для\~особистого проживання\~і\~проживання\~членів їх\~сімей та інших осіб. За приписами ч.1 ст.156 ЖК України\~- члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~ст.405 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України\~до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідач, за ствердженням позивача, не спростованим відповідачем, не є членом сім`ї позивача. Тож за\~приписами ст.391 ЦК України\~позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у даному випадку визнання відповідача таким, що втратив право користування належним йому (позивачу) житлом. За наведених обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved