Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. Позивач зазначала, що 15 березня 2017 року було укладено договір дарування ? часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Маяковського, буд. 34-а між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровувана), посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] Того ж дня 15 березня 2017 року було також укладено договір дарування ? часток земельної ділянки, загальною площею 0,0612 га, що розташована по вулиці Маяковського, земельна ділянка 34-а в місті Бровари Київської області, кадастровий номер 3210600000:01:057:0046, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровувана), посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] Приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] 16.03.2017 р. було зареєстровано земельну ділянку за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Маяковського, 34-а, кадастровий номер: 3210600000:01:057:0046, площею 0,0612 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 82561439 від 16.03.2017 р. Незважаючи на те, що позивач є власником ? частин житлового будинку, користуватися будинком вона не може через протиправність та незаконність дій відповідача. Останній до будинку її не впускає, влаштовує сварки, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про поділ будинку в натурі. Посилаючись на викладене, позивач просила суд виділити їй в натурі на праві власності ? частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Маяковського, 34-а, згідно варіанту № 5 висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №21/07/17 від 21 липня 2017 року, згідно якого на ? частки виділяється: 1-1 - сходова, площею 15,6 кв.м., 1-2 - ванна, площею 2,9 кв.м., 1-3 - туалет, площею 1,0 кв.м., 1-4 - кладова, площею 4,4 кв.м., 1-6 - кухня, площею 25,7 кв.м., 1-7 - коридор, площею 17,4 кв.м., 1-8 - ванна, площею 4,0 кв.м., 1-9 - туалет, площею 1,0 кв.м., 1-10 - кухня, площею 10,7 кв.м., 1-11 - житлова кімната, жилою площею 23,4 кв.м., 1-13 - житлова кімнати, жилою площею 25,7 кв.м., 1-14 - веранда, площею 2,2 кв.м., 1-5 підвал, площею 6,2 кв.м., а також надвірні будівлі та споруди: сарай - «Б», вбиральня-душ - «Г», ? огорожі - «N», ? тротуару - «Т». Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання нікчемними договорів дарування частини спільного часткового майна. Зустрічний позов мотивовано тим, що 24 квітня 2008 року помер його батько [PERSON], [INFO]. За відсутності заповіту, після його смерті відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцями першої черги стали відповідач, як його син, та мати відповідача, як дружина, що пережила спадкодавця. Батько був одноосібним власником усього майна, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Маяковського, 34-а. Відповідач не встиг належним чином оформити право власності на спадкове майно. Психічно хвора мати, маючи лише право на частку в спільному частковому майні, продала все, як своє особисте майно. На момент укладання фіктивного договору дарування, іншого спадкоємця не було в державному реєстрі. Вважає, що оспорювані договори дарування були вчиненні його матірю, яка останні три роки хворіє на психічні розлади здоровя, не усвідомлює наслідки своїх дій, в результаті злочинних дій певних осіб, в тому числі і позивача [PERSON] Посилаючись на викладене, просив суд визнати договори дарування на частину землі та будинку від 15 березня 2017 року незаконними, а отже нікчемними. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] первісні позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області на офіційному веб-порталі «Судова вдала України». Судом встановлено, що відповідно до договору дарування частки житлового будинку, та договору дарування частки земельної ділянки, укладених 15 березня 2017 року між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровувана), посвідчених приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованих в реєстрі за №451 та №453 відповідно, позивач [PERSON] є власником ? часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та ? часток земельної ділянки, загальною площею 0,0612 га, кадастровий номер 3210600000:01:057:0046, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Маяковського, 34-а (а.с.8,10). Приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] 16.03.2017 р. було зареєстровано земельну ділянку за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Маяковського, 34-а, кадастровий номер: 3210600000:01:057:0046, площею 0,0612 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 82561439 від 16.03.2017 р. (а.с.9). З письмових матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2008 року помер батько відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] (а.с.63). Після його смерті, державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] було видано відповідачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами під №34-а, що знаходиться по вул. Маяковського у м. Бровари Київської області. Свідоцтво про право власності на ? частку житлового будинку та свідоцтво про право на спадщину на іншу ? частку видано [PERSON], 22 вересня 2009 року (а.с.65). Також, державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] було видано відповідачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку земельної ділянки площею 0,0612 га, що розташована за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Маяковського, 34-а. Свідоцтво про право власності на ? частку земельної ділянки та свідоцтво про право на спадщину на іншу ? частку видано [PERSON], 22 вересня 2009 року (а.с.68). Згідно ч. 1 ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, дружина спадкодавця та матір відповідача [PERSON] мала право на ? частку майна як його законний власник. Відповідно до п. 241 Розділу 24 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N 20/5 від 03.03.2004 р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за N 283/8882, у\~разі смерті\~одного з\~подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видане на половину спільного майна. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини. Після смерті [PERSON], який помер 24 квітня 2008 року, відкрилася спадщина на ? частку майна, яка належала спадкодавцеві. Тому [PERSON] після смерті чоловіка отримала по два правовстановлюючих документа на житловий будинок і на землю: свідоцтва про право власності на ? частку будинку і земельної ділянки, та свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку будинку і земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, передбачено рівні права та частки спадщини, не залежно від кількості спадкоємців. Дружина і син спадкодавця прийняли спадщину у рівних частках, тобто по ? частці спадкового майна кожен. Зазначене підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №87565175 та №87566724 від 19 травня 2017 року, згідно яких за відповідачем [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності зареєстровано ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, а також ? частку земельної ділянки кадастровий номер: 3210600000:01:057:0046, площею 0,0612 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Маяковського, 34-а (а.с.67,70). З огляду на викладене, дарувальнику за оспорюваними договорами дарування [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належало ? частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, а також ? частки земельної ділянки кадастровий номер: 3210600000:01:057:0046, площею 0,0612 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Маяковського, 34-а. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою-шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст..203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до статті 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на недійсність правочину. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодних допустимих та належних доказів того, що дарувальник [PERSON] уклала оспорювані договори дарування частки житлового будинку та частки земельної ділянки, що знаходяться за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Маяковського, 34-а, під впливом тяжкої психічної хвороби, в результаті якої не могла керувати своїми діями та усвідомлювати їх наслідки, або під впливом обману, чи тяжкої життєвої ситуації, позивачем за зустрічним позовом не надано, а судом не здобуто. Таким чином, суд вважає зустрічні позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до експлікації внутрішніх площ до плану садибного будинку технічного паспорту від 10 червня 2009 року, виготовленого Комунальним підприємством Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації», будинок складається із приміщень, які мають такі позначення та площу: 1-1 - сходова, площею 15,6 кв.м., 1-2 - ванна, площею 2,9 кв.м., 1-3 - туалет, площею 1,0 кв.м., 1-4 - кладова, площею 4,4 кв.м., 1-5 - підвал, площею 31,4 кв.м., 1-6 - кухня, площею 22,0 кв.м., 1-7 - коридор, площею 17,4 кв.м., 1- 8 - ванна, площею 4,0 кв.м., 1 -9 - туалет, площею 1,0 кв.м., 1 -10 - кухня, площею 10,7 кв.м., 1 - і 11 - житлова кімната, жилою площею 23,4 кв.м., 1-12 - житлова кімната, жилою площею 23,5 і кв.м., 1-13 - житлова кімнати, жилою площею 25,7 кв.м., 1- веранда, площею 2,2 кв.м. Загальна площа будинку становить 185,2 кв.м., житлова площа - 72,6 кв.м. До будинку примикають наступні надвірні будівлі і споруди: сарай «Б», душ вбиральня - «Г», огорожа - «Н», тротуар - «Т» (а.с.13-19). Згідно висновку судового експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №21/07/17 від 21.07.2017 р. було надано на огляд 5 (пять) можливих варіантів виділення часток співвласників в натурі (а.с.30-50). Відповідно до вищезазначеного висновку експерт прийшов до висновку про те, що розподіл житлового будинку на ? та ? частки з виділом сторонам ізольованих квартир, можливий. Також, з технічної точки зору поділ житлового будинку №34-а з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Маяковського на ? та ? частини з урахуванням часток, які належать [PERSON] та [PERSON], виходячи з наданих на дослідження документів, а саме технічного паспорту БТІ від 10.06.2009 р., можливий. На розгляд суду було запропоновано варіанти розподілу житлового будинку №34-а з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Маяковського на ? та ? частини, що схематично зображено в додатках №№1-5 до висновку та представлені в таблицях №№5-8 даного експертного дослідження. В судовому засіданні судовий експерт [PERSON] (свідоцтво № 1408 від 29 січня 2010 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України), яка була опитана як спеціаліст за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження і складання висновку від 21.07.2017 року № 21/07/17, пояснила якими нормативними та правовими актами керувалась під час проведення дослідження та складання висновку, яким чином проводилось дослідження, яким методикам надавалась перевага. Обґрунтувала відповіді на поставлені перед нею питання стосовно проведення експертизи та запропонованих варіантів щодо можливості з технічної точки зору поділу житлового будинку №34-А з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Маяковського на ? частки та ? частку. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК країни з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до вимог ч.ч. 1,3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За змістом ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Компенсація співвласникові вартості його частки може бути надана лише за його згодою. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 6 Постанови від 4 жовтня 1991 року №7 з наступними змінами та доповненнями «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», виділ у натурі часток жилого будинку можливий, якщо кожній зі сторін же бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. З огляду на викладене, з урахуванням існування технічної можливості поділу житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Маяковського, 34-а на дві ізольовані квартири, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved