Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

[PERSON] просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0658га., призначення якої для обслуговування житлового будинку /присадибна ділянка/, розташовану за адресою: смт. Високий, вул. Санаторна, 18 (колишня назва вул. Крупської), яка належить по праву приватній власності [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ХР 256541717, виданого на підставі рішення виконкому Височанської селищної Ради від 10.09.1996р. за № 457, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 820. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 27/100 частин житлового будинку в смт. Високий, вул. Санаторна, 18 (колишня вул. Крупської) належали по праву приватної власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, яке було видане виконкомом Височанської селищної ради 12.12.1996р. Також, останній на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0658га. для обслуговування житлового будинку /присадибна ділянка/, розташована за адресою: смт. Високий, вул. Санаторна, 18 (колишня назва вул. Крупської) на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ХР 256541717, виданого згідно рішення виконкому Височанської селищної Ради від 10.09.1996р. № 457, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 820. [PERSON] померла 06 жовтня 1996 року. Свідоцтво про право спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 27/100 частин житлового будинку в смт. Високий, вул. Санаторна, 18 (колишня назва вул. Крупської), отримали [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На спірну земельну ділянку таке Свідоцтво не видавалося, а тому позивач вважає, що право на землю до спадкоємців перейшло згідно з ЗК УРСР в редакції 1990 року. [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно Договору купівлі-продажу 27/100 частин житлового будинку в смт. Високий, вул. Санаторна, 18 (колишня назва вул. Крупської), від 29.12.1998р., посвідченого нотаріусом Першої Держаної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 3-3978, здійснили продаж (відчуження) 27/100 частин житлового будинку в смт. Високий, вул. Санаторна, 18 (колишня вул. Крупської), [PERSON]. Право власності на спірну земельну ділянку після смерті спадкодавця [PERSON] не переоформлялося, належні правовстановлюючі документи не видавалися. 06 листопада 2013 року [PERSON] подарував своїй доньці [PERSON] (позивач) 27/100 частин житлового будинку в смт. Високий, вул. Санаторна, 18 (колишня назва вул. Крупської) за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON] Право власності на земельну ділянку за даною адресою позивач не отримала, оскільки Державні акти на земельну ділянку не отримали, як спадкоємці [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON], так і наступні власники [PERSON] та [PERSON] Вищевказані обставини спонукали позивача звернутися до суду з відповідним позовом для захисту своїх цивільних прав. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути за її відсутністю (а.с.37). Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутністю та проти позовних вимог рада не заперечує (а.с.38). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06 листопада 2013 року [PERSON] подарував [PERSON] 27/100 частин житлового будинку в смт. Високий, вул. Санаторна, 18 (колишня назва вул. Крупської) на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.9). Зміна назви вулиці за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Крупської відбулася на підставі Рішення ІІІ сесії VІІ скликання Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 21 січня 2016 року, згідно якого вулиця Крупської була перейменована на вулицю Санаторна (а.с.12). Раніше, [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно Договору купівлі-продажу 27/100 частин житлового будинку в смт. Високий, вул. Санаторна, 18 (колишня вул. Крупської), від 29.12.1998р., посвідченого нотаріусом Першої Держаної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 3-3978, здійснили продаж (відчуження) 27/100 частин житлового будинку в смт. Високий, вул. Санаторна, 18 (колишня вул. Крупської, 18), [PERSON] (а.с7). До цього, Свідоцтво про право спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 27/100 частин житлового будинку в смт. Високий, вул. Санаторна, 18 (колишня назва вул. Крупської,18), отримали [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.6). Першим власником частини спірного домоволодіння, а саме 27/100 частин житлового будинку в смт. Високий по вул. Санаторна, 18 (колишня назва вул. Крупської, 18) була [PERSON], якій частка належала по праву приватної власності на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, яке було видане виконкомом Височанської селищної ради 12.12.1996р. (а.с.6). Також, останній на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0658га. для обслуговування житлового будинку /присадибна ділянка/, розташована за адресою: смт. Високий вул. Санаторна, 18 (колишня назва вул. Крупської, 18), на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ХР 256541717, виданого згідно рішення виконкому Височанської селищної Ради від 10.09.1996р. № 457, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 820. [PERSON] померла 06 жовтня 1996 року, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.6). Будь-хто зі спадкоємців та наступних власників право власності на земельну ділянку розташовану за адресою: смт. Високий, вул. Санаторна, 18 (колишня назва вул. Крупської, 18), не оформлював на своє імя. Постановою від 11.02.2015р. у справі № 6-2цс15, Верховний Суд України дійшов до висновку, що норми ст. 120 ЗК України «закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності». Тобто, у всіх випадках переходу права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право на земельну ділянку виникає у набувача одночасно із виникненням права на зведені на ній обєкти. Подальша реєстрація земельної ділянки (ст. 202 ЗК України) та права на земельну ділянку (Закон про держреєстрацію) повинні бути здійснені з метою запобігання спорам та створення можливості для наступного відчуження земельної ділянки за договором». Така позиція Верховного Суду України та Вищого господарського суду України дає підстави стверджувати, що: право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає з моменту державної реєстрації його права власності на будинок (будівлю, споруду) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки саме з цього моменту в силу ч. 2 ст. 331 ЦК України та ч. 3 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» особа стає власником такої нерухомості; в разі застосування статті 120 ЗК України відсутність державної реєстрації права власності на земельну ділянку не впливає на виникнення у набувача нерухомості права власності на таку земельну ділянку. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та за позивачем необхідно визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0658га., призначення якої для обслуговування житлового будинку/присадибна ділянка/, розташовану за адресою: смт. Високий, вул. Санаторна, 18, (колишня назва вул. Крупської), яка належить по праву приватній власності [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ХР 256541717, виданого на підставі рішення виконкому Височанської селищної Ради від 10.09.1996р. за № 457, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 820, оскільки позивачем наданими доказами були підтвердженні всі обставини викладені в позовній заяві. Судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд залишає за рахунок Позивача.

Outcome: approved