Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

[PERSON] звернуся до суду з позовом до Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов обґрунтовує тим, що 18 липня 2007 року померла його рідна тітка [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,58 га, яка знаходиться на території Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області та належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0249265. Позивач є спадкоємцем спадкового майна після смерті [PERSON] за заповітом, однак не зміг вчасно звернутись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, оскільки після смерті [PERSON] захворів та з 05.01.2008 року по 25.01.2008 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні ЦРЛ Олександрівського району з діагнозом: асептичний некроз головки правової стегнової кістки, а тому з поважних причин не зміг прийняти спадщину в шестимісячний строк. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю і не заперечив проти їх задоволення (а.с.31). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00017963532 від 25.04.2017 року [PERSON] у звязку з укладенням шлюбу змінила прізвища на [PERSON] (а.с.10). 18 липня 2007 року у смт. Стеблів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-СР №173510 (а.с.6). Згідно довідки Стеблівського психоневрологічного інтернату №174 від 21.04.2017 року [PERSON], [INFO], поступила на повне державне утримання в інтернат 19.11.2002 року і померла 18.07.2007 року (а.с.42). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №47962999 від 06.06.2017 року (а.с.30) та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №47962981 від 06.06.2017 року (а.с.29) судом встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась та зареєстровано заповіт. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Родіна», розміром 5,58 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка знаходиться на території Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, яка належала спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КР №0249265 виданого 05.03.1998 року Бобринецькою РДА (а.с.8), що також підтверджується листом Відділу у Бобринецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 24.04.2017 року за №26/136-17 (а.с.38). Згідно заповіту, посвідченого 17.08.2002 року приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] усе своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с.7). Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини [PERSON] є день її смерті, тобто 18 липня 2007 року. Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, шестимісячний строк для прийняття спадщини померлої [PERSON] закінчився 18 січня 2008 року. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1369 ЦК України). В 25.05.2017 року позивач подав до державного нотаріуса Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], однак нотаріус відмовила у прийнятті заяви з тих підстав, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови від 25.05.2017 року (а.с.11, 41). Отже, позивач звернулась з приводу спадщини [PERSON] до державного нотаріуса Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори лише в травні 2017 року, тобто після закінчення встановленого законом шестимісячного строку для її прийняття. За змістом ст. 1217 ЦПК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.ч. 2, 3 ст.1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Верховного Суду України 26 вересня 2012 року (справа № 6-85 цс 12), прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, визначено, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Частиною першою статті 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до абз.6 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що позивач в період шестимісячного строку для прийняття спадщини знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні ЦРЛ Олександрівського району в період з 05 січня 2008 року по 25 січня 2008 року з діагнозом: асептичний некроз головки правої стегнової кістки, двосторонній деформуючий кокс артроз, що підтверджується довідкою поліклінічного відділення центральної районної лікарні Олександрівського району Кіровоградської області від 25.05.2017 року за №145 (а.с.41). Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки перебування [PERSON] на тривалому лікуванні не за місцем відкриття спадщини свідчить про обєктивність та поважність причини пропуску позивачем встановленого законом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що пропуск позивачем шестимісячного строку прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] відбувся з поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що представник відповідача визнав заявлений позов в повному обсязі, на думку суду визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому у суду є підстави його прийняти, що є також самостійною підставою для задоволення позовних вимог. У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати залишити по фактично понесених позивачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved