Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією родиною та визнання права власності в порядку спадкування. В своїй заяві вказали, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилася спадщина. Як спадкоємець за законом [PERSON] має право на спадщину, але не може реалізувати свої права, тому просить суд встановити факт родинних відносин, а саме: [PERSON] , [INFO] (уроженка с. Троїцьке Лисичанського району Ворошиловградської області) була племінницею [PERSON] , [INFO] , (уродженка м. Словянськ), які проживали однією родиною з 05.04.1988 р. по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Також, просить суд визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) право власності у порядку спадкування за законом після смерті його бабусі [PERSON] на 2/4 квартири [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат: 1-а площею 16,2 кв.м., 2-а площею 9,7 кв.м., 3 кімната площею 10,3 кв. м, разом житлова площа 36,2 кв.м., загальна площа 65, 3 кв. м. Позивач свої позовні вимоги обґрунтував наступним: Він, [PERSON] , є єдиним спадкоємцем своєї рідної бабусі - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Його мати [PERSON] відмовилася віл спадщини на його користь. У якості доказів надав до суду родинне дерево, копію свого свідоцтва про народження, копію свого свідоцтва про зміну імені (було змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] ), копію свідоцтва про народження матері [PERSON] та копію свідоцтва про смерть бабусі по лінії матері - [PERSON] серії [NUMBER] та копію експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 05.08.2019 р. Спадкова справа №794/2019 після смерті бабусі [PERSON] заведена у Одинадцятої київської державній нотаріальній конторі, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. [PERSON] зазначає, що є єдиним спадкоємцем майна після смерті своєї бабусі [PERSON] , у зв`язку з відмовою від прийняття спадщини на його користь дітей померлої. В свою чергу, його покійна бабуся, [PERSON] , була спадкоємицею за законом після смерті своєї тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . Копія свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] наявна в матеріалах справи. [PERSON] , 1910 р.н. була рідною сестрою його покійної прабабусі, [PERSON] , 1903 р.н. У якості доказів додав копію свідоцтва про смерть, лікарського свідоцтва про смерть, паспорту та свідоцтва про народження [PERSON] . Його рідні: бабуся [PERSON] , [PERSON] , його мати [PERSON] та він [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися. Суд витребував з Одинадяцтої київської державної нотаріальної контри спадкові справи після смерті [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд встановив. 03 березня 1988 року [PERSON] (діду Позивача) було надано ордер №2088 на родину з чотирьох осіб на право заняття трьох кімнатної квартири по [ADDRESS] . Ордер на квартиру виданий на родину у складі 4 осіб: [PERSON] ; [PERSON] (донька); [PERSON] (дружина); [PERSON] (тітка). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. 25.11.991 р. Виконавчий комітет Мінської районної ради народних депутатів рішенням № 447 вирішив перенести особовий рахунок на трьох кімнатну квартиру [ADDRESS] на [PERSON] склад сім`ї якої 3 особи: [PERSON] , її донька - [PERSON] , та тітка [PERSON] у зв`язку зі смертю власника особового рахунку - [PERSON] 04 жовтня 1993 року фонд комунального майна Мінського району видав свідоцтво про право власності на житло на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної, часткової власності гр. [PERSON] та членам сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Копія свідоцтва про право власності на житло від 04.10.1993 р. наявна у якості письмових доказів у матеріалах справи. Згідно приватизаційних майнових сертифікатів: серії КІ № 2209237 на [PERSON] , серії КІ № 2209235 на [PERSON] , серії [NUMBER] на [PERSON] , серії [NUMBER] на [PERSON] , члени однієї родини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали за однією адресою: [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки КП КМР «Київського міського бюро технічної інвентаризації» від 11.09.2019 р. за даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане фондом комунального майна Мінського району від 04.10.1993 р., та зареєстрованого в Бюро 08.10.1993 р. за реєстровим № 1490. Копія Інформаційної довідки БТІ від 11.09.2019 р. міститься у якості доказів у матеріалах справи. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть та лікарським свідоцтвом про смерть. Як вбачається зі спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [PERSON] була єдиною спадкоємицею після смерті своєї тітки. 03.04.2012р. [PERSON] за життя звернулася з заявою про прийняття нею спадщини після смерті тітки [PERSON] до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори. У Одинадцятої київській нотаріальній конторі заведена спадкова справа після смерті [PERSON] . [PERSON] була рідною тіткою бабусі Позивача [PERSON] та рідною сестрою його прабабусі [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] тривалий час проживали разом однією сім`єю у квартирі за адресою: [ADDRESS] , співвласниками якої були у рівних частках. [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї тітки [PERSON] , однак нотаріус не зміг видати свідоцтво на спадщину, оскільки не було у наявності документів, які підтверджують родинний зв`язок спадкоємця зі спадкодавцем. Судом, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були співвласниками по ј однієї квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки КП «ЖитлоСервіс «Оболонь» від 16.05.2012 р. [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] з 05.04.1988 р. до дня її смерті [INFO] .. Згідно довідки від 17 лютого 2016 року Комунального концерну «Центр комунального сервісу» [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 05.04.1988 року. Тобто, згідно вказаних вище документів [PERSON] (тітка) та [PERSON] (племінниця) були зареєстровані та проживали за однією адресою: [ADDRESS] з 05.04.1988 року по день смерті [PERSON] до [INFO] , тобто більше ніж 15 (п`ятнадцять) років разом. Згідно довідки Виконавчим комітетом Троїцької сільської ради Попаснянського району Луганської області по [ADDRESS] до 03.06.1980 року головою родини значився [PERSON] , [PERSON] записана його дружиною. Згідно акту від 16.12.2013 року складеному у с. Троїцьке депутатом Троїцької сільської ради, посвідченому секретарем Троїцької сільської ради за участі двох мешканців села на підставі усних пояснень колишніх сусідів [PERSON] дійсно [PERSON] , [INFO] була рідною сестрою [PERSON] , яка часто та тривалий час гостювала у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Суд дослідив письмові пояснення сусідів та знайомих родини, які підтверджують, що [PERSON] була тіткою [PERSON] . Суд вважає доведеним факт родинних відносин [PERSON] та її тітки нині покійної, [PERSON] , які проживали однією сім`єю, за однією адресою: [ADDRESS] з 05.04.1988 року до 22.01.2004 р., та були співвласниками вказаної квартири по ј частини кожної. Докази спільного проживання: довідка № 465, від 16.05.2012, про те, що [PERSON] була зарестрована за адресою [ADDRESS] з 05.04.1988 до дня її смерті [INFO] та довідки №73 від 09.06.2005 видана [PERSON] про те, що за даною адресою проживала [PERSON] з 11.04.2000 до дня її смерті. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали у вищезгаданій квартирі, вели спільний побут, спільно несли витрати на оплату комунальних послуг та утримання квартири в належному стані, тобто фактично проживали однією сім`єю. Факт спільного проживання однією родиною підтвердили свідки. Відповідно до чинних положень ЦК України, після смерті [PERSON] , ј вищевказаної квартири, як спадкоємець за законом успадкувала [PERSON] . [PERSON] фактично прийняла спадщину та вчасно звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до чинних положень ЦК України, [PERSON] прийняла спадщину, оскільки проживала разом з померлою однією сім`єю останні п`ять років. Суд вважає доведеним, що [PERSON] була племінницею [PERSON] , які проживали однією родиною з 05.04.1988 р. по 22.01.2004 р. за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПКУ суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч.2 ст.315 ЦПКУ у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст.1216 Цивільного кодексу України (надалі - ЦКУ) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1216 ЦКУ, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1217 ЦКУ спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦКУ загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Так, з наведених мною доводів та письмових доказів можна дійти до висновку про дійсність тривалого проживання Позивачів та померлої [PERSON] та померлої [PERSON] . Згідно ч.1 ст.80 ЦПКУ достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.1 ст.81 ЦПКУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України гарантовано власнику здійснення його прав власності: володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.15 ЦКУ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.2 ст. 15 ЦКУ кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ч.1 ст.16 ЦКУ способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч.20 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦКУ Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Відповідно до положень ст. 316, 317, 319, 321, 328, 392, 1216, 1217,1265 ЦК України; ст. 15, 16, 30, 175, 316 ЦПК України, суд

Outcome: approved