Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

[PERSON] яка по довіреності від 26 листопада 2019 року, зареєстрованої в реєстрі за №1650, представляє інтереси [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що [INFO] в с. Вербка Чечельницького району, Вінницької областіпомер його брат [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, розташоване на території Вербської сільської ради Чечельницького району, Вінницької області, а він та його сестра відповідач по справі являються єдиними спадкоємцями, оскільки брат проживав одиноко, а батьки повмирали. З метою оформлення спадщини до нотаріальної контори не звертався, оскільки вважав, що може в будь-який час оформити спадщину. Коли позивач звернувся до нотаріальної контори, то отримав відмову, оскільки пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, який закінчився 02 квітня 2018 року і рекомендували звернутись до суду. Позивач важає, що він пропустив строк з поважних причин, тому просить суд задоволити позов в повному обсязі та визначити йому додатковий строк в три місяці,для подачі заяви про прийняття спадщини. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримала повністю, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник відповідача сільський голова Вербської сільської ради Чечельницького району Вінницької області Блиндур С.А. в судове засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Вербської сільської ради Чечельницького району Вінницької області 03 жовтня 2017 року. Як вбачається із листа приватного нотаріуса Чечельницького районного нотаріального округу Вінницької області Мілько А.М. від 04.12.2019 року №1506/01-16 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не звернувся із заявою та не прийняла спадщину до шести місяців, після смерті спадкодавця і рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України у випадку, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для надання їм заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Згідно з положеннями статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина другастатті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, при відсутності інших спадкоємців, відповідачем у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, тобто Вербська сільська рада Чечельницького району Вінницької області. Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , тобто не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, оскільки вона не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не отримувала свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. Оскльки справа відповідно до ст. 189 ЦПК розглядається в порядку загального позовного провадження, клопотання про заміну відповідача може бути подано до закінчення підготовчого провадження, чого позивачем та його представником зроблено не було, у зв`язку з чим було ухвалою суду закрито підготовче судове засідання і справу призначено до судового розгляду і на даній стадії розгляду справи суд не має можливості замінити відповідача. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 р.), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (ЦПК України, який діє з 15.12.2017 року). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Таким чином, з урахуванням того, що [PERSON] не є належним відповідачем по справі, позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачем не заявлено, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. З урахуванням викладеного та

Outcome: dismissed