Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

[PERSON] у жовтні 2019 року звернулась до суду із позовною заявою, в обґрунтування позову вказала, що на праві власності їй належить 8/12 частин квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У 2019 році вона вирішила продати належну частку квартири, але це виявилося неможливим через те, що на вказану квартиру накладено арешт (запис № 3595791 від 12 серпня 2006 року), відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна № 181556547 від 10 вересня 2019 року. Накладений арешт на нерухоме майно позбавляє її права вільно розпоряджатися майном, яке належить їй на праві приватної власності. Просила скасувати заборону на квартиру [ADDRESS] , яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 3595791; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, запис від 12 серпня 2006 року за № 3595791 про арешт квартири [ADDRESS] ; вирішити питання щодо судових витрат. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом завчасно та належним чином. Надала суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином. Надав суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, прийняти рішення на розсуд суду. Представник третьої особи ВДВС ГТУЮ у Харківській області та третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином. Надали суду заяви про розгляду справи у їх відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що на підставі ухвали Вовчанського районного суду Харківської області від 03 травня 1999 року забезпечений позов [PERSON] та накладений арешт на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (на той час належала [PERSON] ) (а.с.19). Відповідно до копії ухвали Вовчанського районного суду Харківської області від 10 квітня 2000 року заборону з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] - знято (а.с. 64). [PERSON] продала а [PERSON] купив вказану квартиру, що підтверджується копією договору купівлі-продажу № 196 від 10 квітня 2000 року (а.с.6), 8/12 частин якої належать позивачу по справі - [PERSON] , на підставі рішення судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2009 року (а.с.5). Разом із тим, при оновленні Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 12 серпня 2006 року Харківською філією інформаційного центру було перенесено дані про арешт квартири за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 17). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Згідно ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» , у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Так в даному випадку виконавче провадження не відкривалося, арешт з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] був знятий за ухвалою суду, але помилково відомості про його існування були перенесені до оновленого Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Позивач має намір розпорядитися належним їй майном, накладений арешт на майно порушує її право власності. Таким чином, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає. Право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом виключення з Єдиного реєстру заборону відчуження нерухомого майна запису від 12 серпня 2006 року за № 3595791 про арешт квартири [ADDRESS] , а позовна заява частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial