Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Адвокат Бакалець І.Г. в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення трьох процентів річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання та інфляційних нарахувань за договором позики, укладеним між ними 02 листопада 2011 року, згідно якого відповідач взяв у позику у позивача 44 000, 00 грн., які зобов`язався повернути в строк до 29 грудня 2011 року, про що надав письмову розписку. Однак, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань згідно укладеного між ними договору та позичених коштів не повернув. Із приводу цього, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 09 квітня 2012 року було ухвалено рішення, яким вирішено стягнути з відповідача в користь [PERSON] 44 000,00 грн. заборгованості за договором грошової позики від 02 листопада 2011 року. Дане судове рішення набрало законної сили та звернуто до виконання. Однак, із часу винесення судового рішення від 09 квітня 2012 року, відповідачем добровільно заборгованість не погашається. Просить стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 9 186,00 грн. - нарахованих 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 02 листопада 2011 року та 64 652,06 грн. - інфляційних втрат за час прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 02 листопада 2011 року. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив 02 листопада 2011 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] 44 000,00 гривень, про що останнім була написана розписка. Вказані кошти [PERSON] зобов`язався повернути в строк до 29 грудня 2011 року. До обумовленої між сторонами дати, [PERSON] боргу за договором позики не повернув, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2012 року, стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] заборгованість за договором грошової позики від 02 листопада 2011 року в сумі 44 000 грн. Дане судове рішення набрало законної сили і, в порядку його виконання, 18 травня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №1915/662/2012. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається із інформації, викладеній у листі №38535/06 від 26.09.2018 року, Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повідомляє, що на виконанні перебувало виконавче провадження № 37517052 з примусового виконання виконавчого листа № 1915/662 від 18.05.2012 р., виданого Тернопільським міськрайонним судом про стягненння з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 44 740,00 грн. Державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану від 12.04.2013, згідно виконавчого листа № 1915/662, стягнення не проводилось. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України,зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач [PERSON] взятого на себе зобов`язання за договором позики від 02 листопада 2011 року не виконав, як і не виконав в добровільному порядку рішення суду від 09 квітня 2012 року. Статтею 625 ЦК України, встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч.2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наявного при матеріалах справи розрахунку, 3% річних від простроченої суми, за період з 29.12.2011 року по 12.12.2018 року за вказаним договором становлять 9 186,00 гривень, а розмір інфляційних втрат за період з 29.12.2011 року по 12.12.2018 року, складає - 64 652,06 грн. Отже, в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача 9 186,00 грн. - 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 02 листопада 2011 року за період з 29.12.2011 року по 12.12.2018 року та 64 652,06 грн. - інфляційних втрат за час прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 02 листопада 2011 року за вказаний період Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved