Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) в грудні 2013 року звернувся до суду з позовом до Олександрійської міської ради Кіровоградської області (надалі відповідач) про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] залишилася спадщина, а саме: житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно довідки Олександрійського МБТІ від 29 листопада 2013 року вказаний житловий будинок значиться за померлим на підставі договору забудови від 13 жовтня 1955 року, посвідченого державним нотаріусом за № 8979 22 жовтня 1955 року. Акт готовності будинку від 24 січня 1963 року за № 35. Після смерті батька він звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, про що свідчить постанова нотаріуса від 20 листопада 2013 року. Зважаючи на викладене він змушений звертатися до суду. В судовому засіданні позивач, син спадкодавця, на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладенні обставини. Представник Олександрійської міської ради в судове засідання з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, заперечень проти позовних вимог не має. Інтереси відповідача в суді по довіреності представляв Скляр Ю.А. [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді до суду не зявився, в заяві, що надійшла до суду заперечень проти вимог не має, просить розглядати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3-11, 15, 16, 22, 181,182, 328, 392, 657, 1217 - 1222, 1233-1236, 1247, 1248, 1268, 1269, 1270-1275 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Судом встановлено, що [INFO] у віці 92 роки помер [PERSON] - батько позивача, що підтверджується копією свідоцтв про народження та про смерть. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке до цього часу не успадковане. За життя [PERSON] склав та посвідчив заповіт, за яким своє майно - житловий будинок з будівлями [ADDRESS] заповідав в рівних частинах [PERSON] та [PERSON]. Про те, що померлий [PERSON] користувався та володів будинком [ADDRESS] свідчать такі докази: - договір забудови від 13 жовтня 1955 року, посвідченого державним нотаріусом за № 8979 22 жовтня 1955 року; - технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду, інвертарний номер 5; - домовою книгою на домоволодіння. Суд приймає до уваги, що позивач, своєчасно звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, про що свідчить постанова державного нотаріуса № 3407/02-31 від 20.11.2013 року. Судом враховано, що відповідно до ст. 1235 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] і згідно ст. 1268 ЦК України він є таким, що прийняв спадщину. Звернення до суду свідчить про те, що позивач від спадщини не відмовляється, що дає суду підстави для того, щоб визнати його єдиним спадкоємцем за заповітом на спадкове майно, що раніше належало батькові позивача - [PERSON]. Інші спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались, а син спадкодавця - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] звернувшись до нотаріуса з заявою про відмову від спадщини 04 листопада 2013 року. Оціночна вартість житлового будинку із надвірними спорудами складає 61 875 грн., що підтверджується даними БТІ та відповідно до цієї суми і був сплачений судовий сбір позивачем при зверненні до суду. Зазначені обставини вказують на те, що відповідно до вимог ст.ст. 181, 392 ЦК України та відповідно до вимог ст.ст. 1217-1222 ЦК України є наявним право позивача про визнання за ним права власності на спадкове домоволодіння, на котре, як установлено судом не видавалось свідоцтва про право власності та не було зареєстрованим в Олександрійському МБТІ як нерухоме майно, тобто не видавалося раніше будь-кому свідоцтво про право власності та відсутня правова реєстрація цієї садиби в БТІ. Суд також приймає до уваги, що відповідно даних Олександрійського МБТІ вказаний житловий будинок значиться за померлим на підставі договору забудови від 13 жовтня 1955 року, посвідченого державним нотаріусом за № 8979 22 жовтня 1955 року. Акт готовності будинку від 24 січня 1963 року за № 35. (довідка № 1276 від 29 листопада 2013 року та № 89 від 29 січня 2014 року). Суд дійшов висновку, що сама по собі відсутність реєстрації в Олександрійському МБТІ не свідчить, що будинок є самочинно збудованим. Суд приймає до уваги, що в 1955-1957 роках питання набуття права власності регулювалось указом Президії Верховної ради СРСР «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних житлових будинків» від 26 серпня 1948 року і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради міністрів СРСР «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. За цим указом та постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був сам факт спорудження ним цього будинку з додержанням вимог указаних актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Суд дійшов висновку, що ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Суд приймає до уваги, що житловий будинок[ADDRESS] загальною площею 43,0 кв.м, житловою площею 25,6 кв.м. та має господарські будівлі та споруди, які призначені для обслуговування будинку, а саме: сарай - лазню під літерою «Б», літню кухню під літерою «В», прибудову під літерою «в», погріб під літерою «Г», вбиральню під літерою «Д», сарай під літерою «Ж», водопровід під літерою «И», огорожу № 1-3, про що є відмітка в технічному паспорті на будинок. Викладене є підставою для суду встановити право власності позивача за заповітом на спадщину, що залишилося після смерті батька позивача. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: approved