Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Адвокат Головченко Артем Олександрович в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що [PERSON] є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке придбала у [PERSON] . У вищезазначеній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] , яка не має родинних стосунків до позивача та не проживає протягом останніх трьох років у квартирі. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує права та інтереси позивача, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном, в тому числі перешкоджає їй в отриманні субсидії на комунальні послуги. Просив визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Головченко А.О. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. 27.01.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 25.03.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховою О.О. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10.04.2020 року №6384, виданої Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] , станом на 10.04.2020 року зареєстрована [PERSON] з 20.07.2010 року. Згідно з копією довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Новікова 23 Б» від 02.11.2020 року №вих. 40 [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , протягом останніх трьох років не проживає. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Оскільки відповідач [PERSON] не є членом родини позивача [PERSON] , не проживає у спірній квартирі та була зареєстрована за вказаною адресою попереднім власником спірної квартири, то, відповідно, відповідач втратила право користування цією квартирою. Разом з тим, суд враховує відсутність у [PERSON] будь-яких договірних відносин з новим власником спірної квартири щодо права користування нею. Відповідач не є членом сім`ї власника квартири [PERSON] , а її право користування спірною квартирою було похідним від прав колишнього власника [PERSON] , який продав спірну квартиру позивачу. Таким чином, реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] , створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. З урахуванням положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 05.11.2014 року у справі №6-158цс14, від 16.11.2016 року у справі №6-709цс16. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 908 грн.

Outcome: approved