Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

[PERSON], який діє за довіреностями від 21.03.2014 року та від 22.04.2014 року, звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] та [PERSON], в якому посилаючись на право зазначених осіб на спадщину як спадкоємців за законом після смерті дружини (матері) - [PERSON], що мала місце [INFO], та на відмову нотаріуса видати їм свідоцтво про право на спадщину, просив встановити факт належності [PERSON] на праві приватної власності земельної ділянки з кадастровим номером 4823655100:30:000:0152 площею 6,972 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Казанківської селищної ради, та визнати за кожним із спадкоємців в порядку спадкування за законом право власності на ? частину належної спадкодавцеві [PERSON] земельної ділянки. Згодом представник позивачів уточнив заявлені вимоги і посилаючись на доведеність факту належності спадкодавцеві [PERSON] вищевказаної земельної ділянки просив визнати за спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на ? частину спадкової земельної ділянки за кожним. Ухвалою суду від 17.06.2014 року за заявою представника позивачів залучено до участі в справі в якості співвідповідача дочку спадкодавця - [PERSON]. У судовому засіданні представники позивачів [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлені вимоги і пояснили, що рішенням Казанківського районного суду від 10.06.2003 року за [PERSON] було визнано право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП ім. Петровського у розмірі 6,94 умовних кадастрових гектарів. Розпорядженням Казанківської райдержадміністрації від 07.07.2004 року за №421-р [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту організації земельної ділянки (паю) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В цьому ж 2004 році в землевпорядній організації був замовлений та виготовлений проект організації земельної ділянки (паю) у власність і в ході виконання землевпорядних робіт земельна ділянка була виділена в натурі (на місцевості) та встановлені межові знаки. Після закінчення землевпорядних робіт був виготовлений Державний акт серії МК №042014, який був переданий до Казанківського районного відділу земельних ресурсів для здійснення державної реєстрації. Проект організації земельної ділянки (паю) землевпорядною організацією розроблявся більше одного року, внаслідок чого державна реєстрація вищезгаданого акта була проведена лише 14.07.2005 року, про що в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю було вчинено запис за №010501600451. Отримати цей акт [PERSON] не встигла, так як померла [INFO]. З часу смерті останньої земельною ділянкою, відкрито, безперервно користувалися її чоловік [PERSON] та син [PERSON], які прийняли спадщину. З метою оформлення права власності на землю в Державному земельному кадастрі, [PERSON] в приватному підприємстві «Укрприватзем» була замовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Після проведення землевпорядних робіт була здійснена державна реєстрація сформованої земельної ділянки площею 6,972 га у Державному земельному кадастрі з присвоєнням нового кадастрового номеру 4823655100:30:000:0152. При цьому у графі «Інформація про власників (користувачів) земельної ділянки» було зазначено - [PERSON], а у графі «документ, який є підставою для виникнення права власності та документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку» зазначено Державний акт на право власності на землю серії МК №042014 від 14.07.2005 року. Згідно довідки відділу Держземагенства у Казанківському районі за №359 від 22.04.2014 року земельна ділянка площею 6,28 га з кадастровим номером 4823655100:07:000:0015 згідно державного акта серії МК №042014, яка сформована за проектом землеустрою у порядку відведення земельної ділянки із земель державної власності (запасу) та земельна ділянка площею 6,97 га з кадастровим номером 4823655100:30:000:0152, яка сформована на підставі документації із землеустрою у порядку встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно державного акта серії МК №042014, є одним і тим же об'єктом права власності та об'єктом цивільних прав в розумінні ст.ст.79, 79-1 ЗК України. Казанківською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу за №163/2005, але постановою нотаріуса від 05.03.2014 року у видачі спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку було відмовлено на тій підставі, що Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я спадкодавця було видано після його смерті, тому вона не входить до складу спадкового майна, що залишилось після її смерті. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, інші спадкоємці за законом відсутні, факт належності спірної ділянки спадкодавцю підтверджено доказами, просили задовольнити позов. Відповідач [PERSON] пред'явлені до неї позовні вимоги визнала і пояснила, що вона, як дочка, є спадкоємицею за законом після смерті матері [PERSON], але до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері, не зверталася, так як виявила бажання, щоб спадщину успадкували її батько та брат. Представник відповідача Казанківської селищної ради Миргородська Л.Б. позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи без самостійних вимог - відділу Держземагенства у Казанківському районі Пихтіна О.І. не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу приписів ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до вимог ч.2, ч.3 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Приписами ч.1, ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до вимог ч.1,ч.2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 10.06.2003 року за членом КСП ім. Петровського Казанківського району [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП ім. Петровського у розмірі 6,94 умовних кадастрових гектарів. Розпорядженням Казанківської райдержадміністрації від 07.07.2004 року за №421-р [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту організації земельної ділянки (паю) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ФП №003291 від 14.06.2005 року [PERSON] померла [INFO] у віці 42 років в смт. Казанка Миколаївської області. 14 липня 2005 року на ім'я [PERSON] видано Державний акт на право на земельну ділянку площею 6,28 га (кадастровий номер 4823655100:07:000:0015) для ведення товарного сільськогосподарського товариства, розташовану в межах Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010501600451. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, в тому числі і земельна ділянка, яка їй належала згідно вищевказаного Державного акту, виданого на підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації від 07.07.2004 року за №421-р. Спадкоємці першої черги за законом [PERSON] (чоловік) і [PERSON] (син), які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявили протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, про відмову від спадщини, тому в силу приписів ч.3 ст.1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Спадкоємець першої черги за законом [PERSON] (дочка), яка на час відкриття спадщини не проживала із спадкодавцем [PERSON], протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, тому згідно до ч.1 ст.1272 ЦК України вона вважається такою, що не прийняла її. 13.08.2013 року на замовлення [PERSON] приватним підприємством «Укрприватзем» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). З матеріалів спадкової справи №163/2005 року вбачається, що 17.09.2013 року спадкоємці за законом [PERSON] і [PERSON] звернулися в Казанківську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Згідно витягу НВ-480046252013 з Державного земельного кадастру на земельну ділянку 08.10.2013 року здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 6,972 га для ведення товарного сільськогосподарського товариства, розташованої в межах Казнківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області з кадастровим номером 4823655100:30:000:0152, власником якої значиться [PERSON] на підставі Державного акту серії МК №042014 від 14.07.2005 року. З довідки відділу Держземагенства у Казанківському районі за №359 від 22.04.2014 року видно, що земельна ділянка площею 6,28 га з кадастровим номером 4823655100:07:000:0015 згідно державного акта серії МК №042014, яка сформована за проектом землеустрою у порядку відведення земельної ділянки із земель державної власності (запасу) та земельна ділянка площею 6,97 га з кадастровим номером 4823655100:30:000:0152, яка сформована на підставі документації із землеустрою у порядку встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно державного акта серії МК №042014, є одним і тим же об'єктом права власності та об'єктом цивільних прав в розумінні ст.ст.79, 79-1 ЗК України. 05 березня 2014 року нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори постановлено про відмову [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 6,28 га для ведення товарного сільськогосподарського товариства, розташовану в межах Казнківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області, з посиланням на те, що спадкодавець [PERSON] за свого життя не набула права власності на вказану земельну ділянку, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК №042074, який було видано Казанківською райдержадміністрацією Миколаївської області 14.07.2005 року на ім'я спадкодавця, вже після його смерті і відповідно вона не входить до складу спадкового майна, що залишилось після її смерті. Аналіз наведених доказів свідчить про те, що спадкодавець [PERSON] мала у власності спірну земельну ділянку, але в силу хвороби, яка привела до її смерті [INFO] у віці 42 роки, не встигла отримати державний акт на цю земельну ділянку, який було видано на її ім'я 14.07.2005 року вже після смерті останньої. Зазначеною земельною ділянкою з часу смерті [PERSON], відкрито, безперервно користувалися спадкоємці [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину. Оскільки нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, тому існують об'єктивні перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Таким чином, визнання за спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] права власності на спадкове майно у виді земельної ділянки в судовому порядку є винятковим способом захисту їх прав, тому вбачаються підстави для задоволення даного позову. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь [PERSON] належить стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою ним судового збору, в розмірі по 142 грн. 85 коп. з кожного. Оскільки позивача [PERSON] в силу п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору його належить стягнути з відповідачів на користь держави в розмірі по 142 грн. 85 коп. з кожного.

Outcome: approved