Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON], звертаючись до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], просив встановити наступний порядок користування приміщенням квартири за адресою: [ADDRESS], виділивши позивачу [PERSON] кімнату з лоджією площею 14,1 кв.м; відповідачу [PERSON] кімнату площею 16,2 кв.м; відповідачу [PERSON] кімнату площею 14,1 кв.м без лоджії, що є предметом позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що позивач та відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками, в рівних частинах, по 1/3 кожний, квартири [ADDRESS]. Однак, позивач не має змоги вселитись до квартири та проживати у цій квартирі без виділення йому окремого житлової кімнати, оскільки між сторонами виникають суперечки з цього приводу, чим ущемляються права позивача. На даний час, за попередньої домовленістю між відповідачами, сторони прийшли згоди щодо визначення наступного порядку користування спірною квартирою, а саме: виділити позивачу [PERSON] кімнату з лоджією площею 14,1 кв.м; відповідачу [PERSON] - кімнату площею 16,2 кв.м, відповідачу [PERSON] - кімнату площею 14,1 кв.м без лоджії, місця загального користування залишити у спільному користуванні власників квартири, що є предметом позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просив позов задовольнити, пояснив, що дійсно на даний час спірна квартира належить на праві власності позивачу та відповідачам [PERSON] та [PERSON], яка набула права власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті дружини відповідача - [PERSON], яка померла [INFO]. На даний час, між співвласниками квартири визначений порядок користування квартирою, відповідач постійно займає окрему житлову кімнату площею 16,2 кв.м, тому виділення йому у користування цієї кімнати не порушує його права, а навпаки дає можливість розпорядитьсь своєю кімнатою на свій власний розсуд без порушення прав інших співвласників. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, просила позов задовольнити, пояснила, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], відповідач успадкувала 1/3 частину квартири [ADDRESS]. На даний час, між співвласниками склався порядок користування цією квартирою, кожен з них займає окрему кімнату, відповідач займає окрему жилу кімнату площею 14,1 кв.м, тому визначення такого порядку користування квартирою, який запропоновано позивачем, не порушує житлові права відповідача, відповідає її інтересам, яка отримує можливість на свій власний розсуд розпоряджатись виділеною у користування окремою житловою кімнатою. Відповідно до положень частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], відповідача [PERSON], оцінивши зібрані у справі докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] набули права власності на квартиру [ADDRESS], в рівних частках, в порядку приватизації згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 10 березня 1994 року. (а.с.8) [INFO] [PERSON] померла. 26 листопада 2013 року держаний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Ястремська Ж.В. видала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на підставі якого [PERSON], як спадкоємець за заповітом майна померлого спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO], набула права власності на 1/3 частину [ADDRESS]. Відповідно до частини першої ст.358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. За нормою частини першої ст.360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Дана правова норма кореспондується з положеннями ст. 150 Житлового кодексу України, відповідно до якої визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: проживати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як роз'яснено в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20, квартира, якає спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Виходячи з предмету позовних вимог, позивач [PERSON] просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: виділити позивачу [PERSON] кімнату з лоджією площею 14,1 кв.м; відповідачу [PERSON] кімнату площею 16,2 кв.м; відповідачу [PERSON] кімнату площею 14,1 кв.м без лоджії, а місця загального користування залишити в спільному користуванні власників. За нормою статті 63 Житлового кодексу України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до частини першої ст. 159 Житлового кодексу України предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення (кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також частина кімнати. Не можуть бути самостійним предметом договору найму приміщення, непридатні для проживання (підвали тощо), а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора та ін.). Таким чином, не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте розміром менше від встановленого для надання одній особі, частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора). Відповідно до даних технічного паспорту - квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат загальною жилою площею 44,4 кв.м, у тому числі: 1-а кімната -16,2 кв.м, 2-а кімната - 14,1 кв.м, 3-я кімната - 14,1 кв.м, та місць загального користування: кухня площею 8,1 кв.м, ванна кімната площею 2,1 кв.м, вбиральню площею 0,8 кв.м, коридор площею 11,2 кв.м, балкон площею 5,1 кв.м. (а.с.6-7) Таким чином, враховуючи, що власниками спірної квартири є три особи, а загальний розмір житловою площі квартири складає 44,4 кв.м, тому фактично на кожного власника квартири припадає по 14,8 кв.м жилої площі квартири (44,4 кв. / 3 = 14,8 кв.м) Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками, в рівних частках, тобто по 1/3 кожний, квартири [ADDRESS], співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю, тому суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, вважає за можливе визначити порядок користування спірною квартирою шляхом виділення кожному з співвласників квартири окрему жилу кімнату, а саме: позивачу [PERSON] - окрему житлову кімнату площею 14,1 кв.м з лоджією, [PERSON] окрему житлову кімнат площею 16,2 кв.м, [PERSON] окрему житлову кімнату площею 14,1 кв.м без лоджії, оскільки такий порядок користування спірною квартирою не порушує права та законні інтереси інших співвласників квартири, підстав вважати, що визначення такого порядку користування житловими приміщеннями ущемляються житлові права відповідачів, судом не встановлено. При цьому, суд враховує позицію відповідачів [PERSON] та [PERSON], які в межах даного спору визнали позов, підтримали визначений позивачем порядок користування спірною квартирою, тому з урахуванням положень ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування квартирою є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, суд задовольняючи позов ухвалює рішення про визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] в місті Києві, виділивши [PERSON] у користування окрему житлову кімнату площею 14,1 кв.м з лоджією, виділивши [PERSON] у користування окрему житлову кімнат площею 16,2 кв.м, виділивши [PERSON] у користування окрему житлову кімнату площею 14,1 кв.м без лоджії, залишити місця загального користування: кухню площею 8,1 кв.м, ванну кімнату площею 2,1 кв.м, вбиральню площею 0,8 кв.м, коридор площею 11,2 кв.м - в спільному користуванні власників. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 243 грн.60 коп., тобто по121 грн. 80 коп. з кожного відповідача, який сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа про сплату судового збору. (а.с.1) Враховуючи наведене та

Outcome: approved