Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.02.2005 року по 08.05.2010 року; від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] 15.07.2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], 3 особа - Орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей - доньки [PERSON] та сина [PERSON] за кордон без згоди та супроводу батька - [PERSON] (відповідача) та у супроводі матері дітей (позивачки), посилаючись на те, що сторони після розірвання шлюбу проживають окремо; діти проживають разом з матір»ю (позивачкою), відповідач зобов»язаний за рішенням суду сплачувати аліменти на утримання дітей; відповідач безпідставно та всупереч інтересам дітей фактично не надає письмового дозволу на тимчасові виїзди дітей за кордон - з метою відпочинку, оздоровлення та загального розвитку дітей, на даний час позивачка не має зв»язку з відповідачем, тощо. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнені позовні вимоги в редакції від 06.09.2016 року підтримала та просила позов задовольнити в частині вимог про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди та супроводу батька - в період з 25 жовтня по 10.11.2016 року до країн Єгипту або Чехії, з обов»язковим поверненням до України; відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився повторно, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання; будь-яких заяв-клопотань від нього не надходило; представник 3-ої особи в судове засідання також не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Згідно ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Згідно ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (в редакції постанови №724 від 25.08.2010 року) - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється (в тому числі) - без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків - на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. В судовому засіданні встановлено: [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.02.2005 року по 08.05.2010 року (а.с.7, 10); від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.5-6); діти проживають разом з матір»ю (позивачкою) за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою форми №3 від 07.06.2016 року. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі №2-2190/2010 та на підставі виконавчого листа від 25.03.2010 року [PERSON] зобов»язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.11.2009 року і до повноліття дітей. Як стверджує позивачка [PERSON], відповідач, як батько дітей, не бере участі у вихованні дітей, місце його перебування на даний час їй не відомо, тобто фактично безпідставно та всупереч інтересам дітей він не надає письмового дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон разом (у супроводі) із матір»ю дітей (позивачкою) - з метою відпочинку, оздоровлення та загального розвитку дітей; раніше (2010-2011 роки) відповідач надавав згоду на виїзд дітей за кордон - до Республіки Болгарії. При цьому, позивачка має можливість оздоровлювати доньку [PERSON] та сина [PERSON] за межами України - у країнах, які відповідають рекомендованим кліматичним умовам - відповідно до уточнених вимог позивачки; фактична відмова батька (відповідача) у наданні згоди на виїзд дітей за кордон у супроводі матері (позивачки) суперечить інтересам дітей, тощо. Ствердження позивачки про те, що відповідач [PERSON] необмежений у своїх правах, але безпідставно фактично не надає згоди на виїзд дітей за межі України, в судовому засіданні не спростовані. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідачем [PERSON] будь-яких заперечень по суті позову судові не надано. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, те, що в судовому засіданні не встановлено будь-яких обставин, які можуть бути підставою для обмеження у здійсненні права на пересування малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - в супроводі матері [PERSON] (позивачки), тому вимоги [PERSON] у межах заявлених та підтриманих в судовому засіданні позовних вимог підлягають задоволенню.

Outcome: approved