Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернуся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору недійсним. Посилаючись на те, що позивач у відповідача придбав квартиру яке знаходиться за адресою: вул. Вакуленчука, 7а/23, м. Дніпропетровськ, згідно договору купівлі продажу від 01.07.2014 року. За умовами даного договору він сплатив повну вартість за придбане нерухоме майно відповідачу. Після укладення договору купівлі-продажу квартири від 01.07.2014 року в письмовій формі, позивач виконав всі вимоги договору, тобто передав продавцю вказану в договорі суму грошей та розпочав володіти та користуватися квартирою. Продавець прийняв гроші за продане нерухоме майно, звільнив вказане нерухоме майно, передав позивачу свої правовстановлюючі документи, але ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. [PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з зустрічною заявою до [PERSON], Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про скасування арешту майна, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що не має можливості виконати умови договори купівлі-продажу від 01.07.2014 року, оскільки на майно накладено арешт. [PERSON] в судове засідання не зявився але надав заяву про розгляд справи у його відсутності. [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, первісні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у їх задоволенні, зустрічний позов підтримала. Проти заочного рішення не заперечувала. Представник Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не зявився про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] у [PERSON] придбав квартиру яке знаходиться за адресою: вул. Вакуленчука, 7а/23, м. Дніпропетровськ, згідно договору купівлі продажу від 01.07.2014 року. За умовами даного договору він повинен був сплатити повну вартість за придбане нерухоме майно відповідачу. Згідно акту прийому передачі від 01.07.2014 року [PERSON] передала, а [PERSON], прийняв квартиру за номером 23 в будинку за номером 7а на вулиці Вакуленчука в місті Дніпропетровську. На даний час договір купівлі-продажу зазначеного майна нотаріально не посвідчений. Проте, [PERSON] в порушення частин 1, 4 ст.60 ЦПК України не надано суду доказів ухиляння від виконання зобовязання [PERSON] за договором купівлі продажу від 01.07.2014 року, що позбавляє суд можливості зробити висновок про порушення його прав. За таких обставин, вимоги [PERSON] не можна визнати обґрунтованими, а тому його позовні вимоги задоволенню не підлягають. Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області №175/2219/14-ц від 17 червня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] \~, Відкритого акціонерного товариства КБ «Надра» , [PERSON] третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] \~\~про визнання договору недійсним та визнання виконавчого надпису таким, що не підлягає виконанню було задоволено. Постановою державного виконавця Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 01.09.2014 року №44451676 було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №203/8446/13-ц виданого 09.07.2014 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, та накладено арешт на все майно, що належить боржнику та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. Згідно із ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 314 ЦП України кожна із сторін має право вимагати виконання судового рішення в частині, що стосується цієї сторони. Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті. У ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» визначено, що розгляд цивільних справ про виключення майна з опису в суворій відповідності з законом сприяє відновленню порушених прав громадян, забезпеченню охорони майнових інтересів держави, підприємств, установ, організацій. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976, за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. У п. 4-3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 визначено, що на вимоги про виключення майна з опису поширюється трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку починається з дня, коли заінтересована особа дізналась або повинна була дізнатись про опис належного їй майна. Таким, чином з урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про не обґрунтованість позовних вимог за первісним позовом та обґрунтованість позовних вимог за зустрічним позовом.

Outcome: dismissed