Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із позовною заявою до [PERSON] про\~визначення часток\~спадкодавця у\~праві спільної\~сумісної власності. В позовній заяві зазначили, що [INFO] в с. Лукашівка м. Ладижин Вінницької області помер [PERSON] . [PERSON] є батьком [PERSON] та дідом [PERSON] .. 12 грудня 2016 року [PERSON] був складений заповіт, відповідно до змісту якого все своє майно він заповідав синові [PERSON] , крім належної йому Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] , яку він заповів онуку [PERSON] .. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді, зокрема: Ѕ частки будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.03.2005, виданим виконавчим комітетом Ладижинської міської ради, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.03.2005; земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 0510690002:10:002:0094, що підтверджується державним актом серії ЯК № 905280 від 12.12.2011; земельної ділянки площею 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 0510690002:10:002:0095, що підтверджується державним актом серії ЯМ № 166924 від 23.10.2012. До вищевказаних державних актів є відповідні додатки зі списком співвласників земельної ділянки, відповідно до яких співвласником цих земельних ділянок є дружина спадкодавця [PERSON] [PERSON] .. Але які саме розміри часток у спільній власності на відповідні земельні ділянки мав покійний [PERSON] та його дружина [PERSON] , не зазначено. У визначений Цивільним кодексом України строк вони звернулись до Другої Тростянецької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим була заведена та зареєстрована спадкова справа № 122/2020 року. Однак, не можуть нотаріально оформити право власності на спадкове майно, оскільки нотаріус видала їм постанову № 140/02-31 від 02.03.2021 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що не визначені частки спадкодавця у спільній сумісній власності на вищевказані земельні ділянки. Між співвласниками вищевказаних земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] не існувало будь-якої домовленості щодо розміру часток у праві спільної сумісної власності на ці земельні ділянки, а тому вважають, що частки кожного співвласника у праві спільної власності є рівними та становлять 1/2 для кожного. Тому, з метою захисту своїх спадкових прав, вимушені звернутись з даним позовом до суду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , їх представник в судове засідання не з`явились, представник позивачів [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Згідно із ч. 1\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч. 1, ч. 2\~ст.\~369\~ЦК України). За правилами\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно\~ст. 1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5\~ст. 1268 ЦК України). Відповідно до\~ст. 361 ЦК України\~розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. Згідно з ч. 1 та ч. 2\~ст. 372 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і\~статті 370 ЦК України\~щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до\~ст. 89 Земельного кодексу України\~земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду (п. «г» ч. 1\~ст. 87 ЗК України). За нормами\~ст. 120 ЗК України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Судом встановлено,\~що [INFO] в\~с.\~Лукашівка м.\~Ладижин Вінницької\~області помер\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про смерть\~серії [NUMBER] . [PERSON] \~є батьком\~ [PERSON] \~та дідом\~ [PERSON] ..\~ [PERSON] \~за життя\~склав заповіт,\~яким заповідав\~своєму сину\~ [PERSON] \~все своє\~майно,\~окрім належної\~йому Ѕ\~частки житлового\~будинку [ADDRESS] ,\~яку він\~заповів онуку\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~копією заповіту\~посвідченого 12.12.2016\~державним нотаріусом\~Другої тростянецької\~державної нотаріальної\~контори Кощеєвою\~Г.С.. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді, зокрема: Ѕ частки будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.03.2005, виданим виконавчим комітетом Ладижинської міської ради, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.03.2005; земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 0510690002:10:002:0094, що підтверджується державним актом серії ЯК № 905280 від 12.12.2011; земельної ділянки площею 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 0510690002:10:002:0095, що підтверджується державним актом серії ЯМ № 166924 від 23.10.2012. До вищевказаних державних актів є відповідні додатки зі списком співвласників земельної ділянки, відповідно до яких співвласником цих земельних ділянок є дружина спадкодавця [PERSON] [PERSON] .. Але розміри часток у спільній власності на відповідні земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] не зазначені. У визначений Цивільним кодексом України строк позивачі звернулись до Другої Тростянецької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим була заведена та зареєстрована спадкова справа № 122/2020 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (номер витягу 62116928 від 20.10.2020). Вони є спадкоємцями після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачі звернулись із заявами до нотаріуса з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно, однак, їм було відмовлено, так як не визначені частки спадкодавця у спільній сумісній власності на земельні ділянки, що підтверджується копією постанову № 140/02-31 від 02.03.2021 про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори Кощеєвою Г.С.. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що 05.05.1971 [PERSON] одружився з [PERSON] .. Після реєстрації одруження [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відтак, встановлено, що позивачі не можуть оформити свої спадкові права на спадкове майно, яке належало [PERSON] . Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивачів не заперечуються відповідачем і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відтак, підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved