Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,1141 га, кадастровий номер: 0724255000:01:003:0051, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказана земельна ділянка належала сестрі Позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] , та була нею набута на підставі свідоцтва про право власності індексний номер [NUMBER] від 18.10.2013 року. Після смерті [PERSON] було відкрито спадщину на спадкове майно. Спадкоємці за законом першої черги - чоловік [PERSON] та їх дочки [INFO] загинули у дорожньо-транспортній пригоді. Батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] померли [INFO] та [INFO] . Спадкоємцями за законом другої черги є Позивач та Відповідач. Позивач, як спадкоємець за законом другої черги в установленому законом порядку подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як зазначає Позивач у поданому позові, на даний час необхідно визнати право власності на спадкове майно, однак державним нотаріусом в письмовій формі, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 січня 2020 року відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки Позивачем не подано оригіналу документа, який підтверджує право власності на земельну ділянку за спадкодавцем. Ухвалою суду від 14 квітня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13 травня 2020 року. Ухвалою суду від 13 травня 2020 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання сторонни не з`явилися, скерували заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які Позивач послався, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, подані на підтвердження таких, з врахуванням вимог процесуального закону про належність та допустимість таких доказів, Ратнівський районний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне: Відповідно до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст. 328 ЦК України). Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] від 18.08.2016 року, серії [NUMBER] від 18.08.2016 року, серії [NUMBER] від 18.08.2016 року, стверджено, що чоловік спадкодавця [PERSON] - [PERSON] та їх дочки - [PERSON] , [PERSON] померли [INFO] . Батьки спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] померли [INFO] та [INFO] , що стверджено свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] від 09.03.2016 року та серії [NUMBER] від 23.05.1984 року. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). Родинні відносини позивача із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 01.12.1970 року та свідоцтвом про народження і свідоцтвом про укладення шлюбу спадкодавця [PERSON] серії [NUMBER] від 25.03.1974 року та серії [NUMBER] від 18.09.1994 року відповідно. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18 серпня 2016 року, стверджено, що [PERSON] померла [INFO] . Із спадкової справи [PERSON] , яка померла [INFO] , заведеної Ратнівською державною нотаріальною конторою вбачається, що Позивач 30 січня 2020 року звернувся в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1141 га, яка знаходиться в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 0724255000:01:003:0051. Однак, державним нотаріусом, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.01.2020 року Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1141 га, кадастровий номер: 0724255000:01:003:0051, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки Позивачем не подано оригіналу документа, який підтверджує право власності на земельну ділянку за спадкодавцем. Так, відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п.4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Як зазначає Позивач у позові, він не пред`явив нотаріусу оригіналів документів, які підтверджують право власності на земельну ділянку спадкодавцю, зокрема свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.10.2013 року індексний номер 11130290, оскільки після смерті спадкодавця він не зміг їх віднайти. Однак, у доданих до позовної заяви документах відсутні докази про звернення Позивача до державного реєстратора про видачу дубліката даного свідоцтва та відомості про відмову державного реєстратора у видачі такого свідоцтва. Крім цього, відповідно до пп. 4.14., 4.15 п.4 глава 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (пп. 4.18 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5). Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього (пп. 4.18 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5). Таким чином, аналізуючи вищезазначені норми, Суд вважає, що нотаріусом не було здійснено всіх можливих дій для отримання правовстановлюючих документів спадкодавця [PERSON] , а Позивачем в свою чергу не було оскаржено постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.01.2020 року, в якій Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1141 га, кадастровий номер: 0724255000:01:003:0051, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки спадкоємцем було подано копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а не оригінал. Враховуючи вищенаведене Суд дійшов висновку, що в задоволенні позову про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,1141 га, кадастровий номер: 0724255000:01:003:0051, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed