Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON], зменшивши позовні вимоги просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. При цьому позивачка посилається на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 жовтня 2009 року був розірваний. Від шлюбу в них є донька [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначила, що [PERSON] постійно проживає в м. Чернівці, з моменту розірвання шлюбу і до теперішнього часу відповідач не має бажання підтримувати родинні зв'язки з донькою, нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо виховання, спілкування та утримання доньки та проявляє байдужість до фізичного та морального стану дитини, на теперішній час має іншу сім'ю в якій у 2014 році народилася дитина. Крім того, [PERSON] від народження не спілкувався з донькою, не приїздив до м. Одеси та жодного разу не відвідав доньку в лікарні, на прохання позивачки надати дозвіл виїхати з донькою за кордон відповідач вимагав гроші, що на думку позивачки є несумісним із статусом батька, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Грішина В.О. зменшені позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в заяві, просили їх задовольнити. Також, при розгляді справи, просили не брати до уваги висновок Київської районної адміністрації від 24 березня 2014 року щодо недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача у відношення малолітньої дитини, оскільки, на їх думку, він винесений без встановлення важливих питань, які є пріоритетними для винесення зазначеного висновку, зокрема не була з'ясована та врахована думка малолітньої [PERSON], що суперечить інтересам останньої. Зустрічні позовні вимоги [PERSON], не визнали, просили відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, зазначивши, що вимоги про спілкування з дитиною виникли після звернення позивачки до суду про позбавлення його батьківських прав. Крім того, з моменту розлучення, дитина не бачила відповідача, а батьком взагалі вважає іншого чоловіка з яким позивачка перебуває у фактичних шлюбних відносинах. [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою та, уточнивши вимоги просить усунути перешкоди, які створює [PERSON] у його спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO], визначивши спосіб його участі у її вихованні шляхом становлення систематичних побачень з дитиною, щомісяця: у м. Одесі, кожної третьої суботи з 10.00 до 13.00 години, у присутності матері дитини та щоденних телефонних розмов. У судове засідання відповідач не з'явився, повідомлявся належним чином, надав до суду заперечення проти позову в яких свої вимоги підтримав, у задоволенні позовних вимог [PERSON] про позбавлення його батьківських прав просив відмовити, справу просив розглянути у його відсутності. Також, при розгляді справи просив врахувати висновок Київської районної адміністрації від 24 березня 2014 року про недоцільність позбавлення його батьківських прав, зазначивши, що з 2009 року по теперішній час він добровільно надає позивачці постійну матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON], а позивачка створює штучні перепони у його спілкуванні з донькою, вчиняє психологічний тиск на дитину, що пагубне впливає на її розвиток. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Прокурор прокуратури Київського району м. Одеси - Захарова Н.А. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, вирішення зустрічного позову [PERSON] залишила на розсуду суду. Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судовому засіданні 19 червня 2014 року, висновок від 24 березня 2014 року №1863/01-11 щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої [PERSON], [INFO] та висновок від 01 квітня 2014 року №1072/01-11-2 (13) про визначення способів участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки, підтримала. В останнє судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки до суду не повідомила. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, який, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 жовтня 2009 року був розірваний (актовий запис про розірвання шлюбу №189 Київського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 30 березня 2010 року). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №1343 Відділу реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції від 09 липня 2008 року). З матеріалів справи вбачається, що малолітня [PERSON] проживає за місцем реєстрації матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідач постійно проживає за адресою: [ADDRESS]. Київська районна адміністрація Одеської міської ради надала до суду висновок № 1863/01-11 від 24 березня 2014 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з якого вбачається, що Київська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні дитини [PERSON], [INFO]. Однак, суд критично ставиться до вищезазначеного висновку та не бере його до уваги з наступних підстав. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно із ст.12 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, надається, зокрема, можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується її, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Статтею 171 СК України визначено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Однак, при складанні висновку, не була з'ясована думка дитини та її ставлення до [PERSON], не надано належної оцінки фактам щодо виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, а тому, на думку суду, він є недостатньо обґрунтованим. Також, зі згоди представника Київської районної адміністрації, прокурора, позивачки, в їх присутності та за своєю згодою в судовому засіданні була заслухана думка малолітньої [PERSON], [INFO], яка підтвердила зазначені позивачкою обставини. Судом враховується ставлення дитини до відповідача, якого вона не бачила останні чотири - п'ять років та те, що при допиті [PERSON] пояснила, що відповідача вона не знає, а батьком вважає, чоловіка, який проживає разом з нею та матір'ю на ім'я «[PERSON]». Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. При прийняті рішення суд також враховує, що відповідач проживає в м. Чернівці, має іншу сім'ю в якій [INFO] року у нього народився син [PERSON]. Позивачка разом з малолітньою [PERSON], з моменту розірвання шлюбу з відповідачем проживає у м. Одесі і також перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, якого дитина вважає батьком. Відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання і розвитку дитини, в тому числі: обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов'язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інші обов'язки. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] з донькою не спілкується, участі в її вихованні не приймає. Письмові доводи відповідача стосовно того, що позивачка створює перешкоди в його спілкуванні з дитиною та вчиняє психологічний тиск на неї належними доказами не підтверджено. До суду з позовом про усунення перешкод, які створює [PERSON] у спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO], позивач по зустрічному позову звернувся лише у травні 2013 року. Крім того, враховуючи неприязні стосунки які склалися між сторонами та відмову доньки у спілкуванні з батьком - [PERSON], суд вважає систематичні побачення з дитиною, щомісяця: у м. Одесі, кожної третьої суботи з 10.00 до 13.00 години, у присутності матері дитини може негативно вплинути на психічний стан [PERSON] та таке піклування з боку батька не буде в інтересах дитини. При таких обставинах та враховуючи, що вирішальне значення в кожній справі мають інтереси дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: approved