Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» (місцезнаходження: Україна, м. Київ, Шевченківський район, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41) про визнання виконавчого напису нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В. № 3877 від 21.08.2019 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. від 21.10.2019 року, яку винесено у виконавчому провадженні №60118772, звернуто стягнення на його доходи, шляхом відрахування із заробітної плати 20% на загальну суму 7007,93 грн. Цю постанову прийнято у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В. №3877 від 21.08.2019 року, за яким з позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 6007,21 грн. Він вважає, що виконавчий напис №3877 від 21.08.2019 року вчинено безпідставно та з грубим порушенням порядку його вчинення нотаріусами. Ніяких договорів з відповідачем позивач не укладав, вимоги стягувача про сплату боргу не отримував, дата виникнення права вимоги у відповідача йому не відома, документи на підтвердження звернення до нотаріуса до спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги йому не надавалися, а тому право на стягнення з нього будь-яких коштів у відповідача відсутнє. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05.11.2019 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково та зупинено стягнення на підставі постанови приватного виконавця Юхименко О.Л. від 21.10.2019, яку винесено у виконавчому провадженні № 60118772 з виконання виконавчого напису нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В. № 3877 від 21.08.2019. Ухвали суду від 05.11.2019 та від 21.11.2019 про витребування доказів від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» та від нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В. залишилися невиконаними. Позивач в судовому засіданні присутній не був, у письмових поясненнях просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності представника відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю представника відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією заяви про надання кредиту на споживчі цілі від 05.02.2014 [PERSON] виявив бажання отримати кредит на споживчі цілі у ПАТ Банк «Траст» на суму 5540 грн. за договором № R041.003-TEK.0041776 від 05.02.2014, із строком користування на 16 місяців, із процентною ставкою 8,5 % річних, щомісячною комісією за супроводження кредиту в розмірі 1,81 %, дата платежів за кредитом 05. У вищевказаній заяві [PERSON] також просить ПАТ Банк «Траст» укласти із ним змішаний договір з елементами договору банківського рахунку фізичної особи та кредитного договору. В заяві також вказано, що клієнт ознайомлений та зобов`язується неухильно дотримуватись умов, що викладені в цій заяві, в Умовах надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, в Тарифах. В Додатку № 1 до договору № R041.003-TEK.0041776 від 05.02.2014 наведений графік погашення кредиту в розмірі 5540 грн., при цьому сукупна сума щомісячних внесків складає 7481,92 грн., а останній щомісячний платіж за погашення кредиту припадає на 05.06.2015. Аналогічні відомості наведені у додатку № 2 до вказаного договору. Згідно із копією виконавчого напису, вчиненого 21.08.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 3877, за цим написом з позивача [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № R041.003-TEK.0041776 від 05.02.2014 за період з 18.05.2018 по 30.07.2019 у загальному розмірі 5507,21 грн., з яких 5209,12 грн. є простроченою заборгованістю за сумою кредиту, а 298,09 грн. є простроченою заборгованістю по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Також, згідно із вказаним ви виконавчим написом з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 500,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису. У відповідності до копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, прийнятої 21.10.2019 у виконавчому провадженні № 60118772 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною, на виконанні у вказаного виконавця знаходиться виконавчий напис № 3877, виданий 21.08.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 6007,21 грн. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог по суті суд враховує наступні норми Закону. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2 Переліку документів, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Суд звертає увагу на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. По-перше, суд звертає увагу на те, що відповідачем не було надано до суду жодних доказів того, що ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитним договором № R041.003-TEK.0041776 від 05.02.2014. По-друге, ані відповідачем, ані приватним нотаріусом добровільно або на виконання ухвали суду про витребування доказів не було надано засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. По-третє, суд зазначає, що у оспорюваному виконавчому написі нотаріуса строком, за який має проводитися стягнення, вказаний період з 18.05.2018 по 30.07.2019. Разом з тим, зі змісту кредитного договору № R041.003-TEK.0041776 від 05.02.2014 та додатків до нього видно, що останнім строком сплати платежів за цим договором є 05.06.2015. Тобто, строк, за який має проводитися стягнення згідно із виконавчим написом нотаріуса, не стосується строку нарахування та сплати платежів за кредитним договором, який був підписаний позивачем. По-четверте, суд зауважує, що станом на 21.08.2019 (день видачі нотаріусом оспорюваного виконавчого напису) з дня виникнення права вимоги за останнім платежем по кредитному договору № R041.003-TEK.0041776 від 05.02.2014 вже минуло більше трьох років. Як було вказано вище, останній платіж за цим кредитним договором мав бути сплачений 05.06.2015, при цьому до суду не було надано доказів того, що за цим кредитним договором було встановлено інший строк позовної давності. Отже, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає відразу декільком вимогам закону, в той час як заборгованість, яка вказана у цьому написі, не є безспірною. Факт наявності цього виконавчого напису суттєво порушує права позивача. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання вищенаведеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Твердження позивача про незаконність відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем судом до уваги не беруться, адже предметом розгляду у цій справі є законність виконавчого напису нотаріуса, а не законність дій приватного виконавця. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1152 грн. 60 коп. (768,40 грн. за подання позову + 384,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову), адже позовні вимоги були задоволені у повному обсязі. Стосовно застосованих у цій справі заходів забезпечення позову суд зазначає, що згідно із ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Отже, підстав для скасування заходів забезпечення позову станом на час ухвалення цього рішення суд не вбачає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved