Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє ТзОВ «Західно-Українська правнича фундація» звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог ДП «Лізингобуд» ТзОВ «Івано-Франківськбуд» про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення з кімнати №528 в гуртожитку по вул.Тичини, 8-а в м.Івано-Франківську. У позовній заяві зазначено, що позивачу надано згідно наказу ТзДВ «Будівельно-монтажна фірма «Івано-Франківськбуд» від 03.01.2014р. надано для проживання кімнату №528-529 в гуртожитку по вул.Тичини 8-а, а відповідачу кімнату №562 цього ж гуртожитка. 13.01.2014р. позивач отримала ордер, але відповідач відмовилась звільняти кімнату №528. [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], ДП «Лізингобуд» ТДВ «Будівельно-монтажна фірма «Івано-Франківськбуд» про визнання наказу ДП «Лізингобуд» ТДВ «Будівельно-монтажна фірма «Івано-Франківськміськбуд» від 03.01.2014р. №2 в частині закріплення за сімєю [PERSON] житловий блок №528, визнати ордер №104 від 03.01.2014р. виданий [PERSON] на право зайняття кімнати №528 недійсним. У зустрічній заяві зазначено, що позивач з сімєю проживає і зареєстрована в кімнаті 528 (колишня №82) з 1999 року. Виданий наказ і ордер на кімнату №528 є незаконними та суперечить вимогам ст..58 ЖК України, згідно якої ордер видається тільки на вільне приміщення, а кімната №528 такою не є. Представник позивача-відповідача та [PERSON] просили первісний позов задовольнити, щодо зустрічного позову вважають його безпідставним та необґрунтованим. Відповідач-позивач [PERSON] та її представник позов заперечили, зустрічний позов просили задовольнити. Позивачі 2,3 за зустрічним позовом, вимоги зустрічного позову підтримали. Відповідач 2 за зустрічним позовом вимоги зустрічного позову заперечив. Представники третьої особи-відповідача вважають що первісний позов підлягає до задоволення, а в зустрічному позові слід відмовити. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку що позов [PERSON], інтереси якої представляє ТзОВ «Західно-Українська правнича фундація» до [PERSON], третя особа без самостійних вимог ДП «Лізингобуд» ТзОВ «Івано-Франківськбуд» не підлягає до задоволення, а зустрічний позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], ДП «Лізингобуд» ТДВ «Будівельно-монтажна фірма «Івано-Франківськбуд» підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] надано згідно наказу ТзДВ «Будівельно-монтажна фірма «Івано-Франківськбуд» №2 від 03.01.2014р. для проживання кімнату №528-529 (як житловий блок) площею 27.7 м.кв. в гуртожитку по вул.Тичини 8-а, кількість сімї 3 чоловік (а.с.10, 85), а кімнату №562 цього ж гуртожитку площею 34.9 м.кв. надано [PERSON] кількість членів сімї 6 чоловік, одночасно дозволено виробити проектну документацію на реконструкцію цієї кімнати відповідно до технічних і санітарних вимог (а.с.84). В гуртожитку [PERSON] зареєстрована з 1994р., до 2004 року проживала в кімнаті №6, з квітня 2004 року вона, її чоловік [PERSON], син [PERSON] [INFO], проживають в кімнаті №83 в гуртожитку по вул.Тичини 8-а, що підтверджено доказами та поясненнями (а.с.52, 55-56, 58). [PERSON] з чоловіком [PERSON], дочкою [PERSON], [INFO] проживають і зареєстровані в кімнаті №528 (колишня №82) з 2004 року, попередньо з 1999 року були зареєстровані в кімнаті №83 (а.с.28-33, 36), а дочка [PERSON] з 2005 року з дітьми: сином [PERSON], 2011р.н., дочками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.34, 39, 77, 78, 86). 13.01.2014р. позивач-відповідач отримала ордер на трьох чоловік для зайняття житлового приміщення кімнату №528-529 (а.с.9), але відповідач-позивач відмовилась звільняти кімнату №528, про що зазначено в позові та в судових засіданнях, а також підтверджено листами на імя [PERSON] (а.с.7-8, 12-14). Виданий наказ і ордер на кімнату №528, як стверджує позивач за зустрічним позовом, є незаконними та суперечить вимогам ст..58 ЖК України, згідно якої ордер видається тільки на вільне приміщення, яким кімната №528 не є. Як слідує з ст..58 ЖК ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Дійсно судом встановлено те, що на час видачі ордеру сімї [PERSON] на кімнату №528, вона не була вільною, в ній проживає та зареєстровані сімя [PERSON]. Кімнати №82 та №83 є кімнатами сімейного гуртожитку (а.с.40). Гуртожиток прийнято в комунальну власність міста згідно рішення від 18.10.2013р., 13.03.2014р. (а.с.142-147), однак станом на 08.06.2015р. Акт прийому-передачі гуртожитку не підписано (а.с.148). Між мешканцями [PERSON] та [PERSON] існують конфліктні відносини, що підтверджено зверненнями (а.с.53-54, 117). Кімната №562 в гуртожитку заг.пл.34.9 м.кв. на 5 поверсі (колишня дитяча кімната гуртожитку) є нежитловим приміщенням, яку самостійно (до прийняття наказу від 03.01.2014р.) зайняла [PERSON] (дочка [PERSON]П.) з дітьми: сином [PERSON],2011р.н. та дочкою [PERSON], [INFO], [PERSON], 2014р.н., та згідно долученого до матеріалів справи [PERSON] комісії з обстеженням цієї кімнати від 13.02.2015р., затвердженого рішенням виконкому Івано-Франківської міської ради від 07.05.2015р. №266, може бути придатною для проживання після проведення ремонту (а.с.124,138). Однак судом зясовано, що на час видачі спірного ордеру, статус кімнати №562, наданої оспорюваним Наказом ТзДВ «Будівельно-монтажна фірма «Івано-Франківськбуд» від 03.01.2014р., було нежитлова кімната. На час розгляду справи судом дана кімната ще не є переобладнаною під житлову. Відповідно до постанови РМ УРСР від 3 червня 1986 р. N 208 «Про затвердження Примірного положення про гуртожитки» (п. 10) на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. При одержанні ордера пред'являються паспорти всіх членів сім'ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі. 44. Громадян, які самоправно зайняли жилу площу в гуртожитку, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. А як слідує з п.44 цієї ж постанови, громадяни можуть бути виселені з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення також на підставах, передбачених частиною першою статті 116 Житлового кодексу Української РСР. Однак, спір щодо кімнати №562 відсутній, та самовільне зайняття кімнати, в подальшому оформлено належним доказом. Щодо кімнати №528, то сімя [PERSON] зареєстрована в ній та проживають за ордером на законних підставах. При цьому, за вимогами ст..59 ЖК ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Враховуючи те, що права сімї [PERSON] на кімнату №528 мала законні права на проживання, тому видача ордеру на зайняту (не вільну) кімнату порушує права позивачів за зустрічним позовом, то суд приходить до переконання про під ставність позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], ДП «Лізингобуд» ТДВ «Будівельно-монтажна фірма «Івано-Франківськбуд» про визнання наказу ДП «Лізингобуд» ТДВ «Будівельно-монтажна фірма «Івано-Франківськміськбуд» від 03.01.2014р. №2 в частині закріплення за сімєю [PERSON] житловий блок №528, визнати ордер №104 від 03.01.2014р. виданий [PERSON] на право зайняття кімнати №528 недійсним. Дійсно, за вимогами чинного законодавства власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про усунення перешкод у здійсненні власником прав, заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (статті 386, 391 ЦК). Однак, первісний позов щодо захисту позивача у здійснення права користування суміжною кімнатою №528, на яку в порушення законодавства виданий ордер, не є обґрунтований про що зазначено вище. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. На підставі наведеного, відповідно до ст. 58, 59, 128, 129, 130 ЖК, постановою РМ УРСР від 3 червня 1986 р. N 208 «Про затвердження Примірного положення про гуртожитки»,

Outcome: approved