Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Українсько-Російського товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКОМТЕХ» про стягнення боргу за договорами безвідсоткової зворотної позики. В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що у період з 19 грудня 2011 року по 23 грудня 2011 року між ними та Українсько-російським Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКОМТЕХ» було укладено ряд договорів безвідсоткової зворотної позики на загальну суму 750 000,00 гривень (по 375 000,00 гривень з кожним). Позивачі виконали умови зазначених договорів та передали у власність відповідача вказані суми грошових коштів. Після оприбуткування до каси підприємства грошові кошти в повному обсязі було внесено на розрахунковий рахунок підприємства, відкритий філії АБ «Південний» в м. Дніпропетровську №26007301033801 МФО 306458. На даний час позивачам грошові кошти відповідачем не повернуто. Позивачі у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, згідно письмових заяв позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили розгляд справи провести без їх участі, на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Проти розгляду справи в заочному порядку також не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Крім того, враховуючи викладене у позовній заяві прохання представника позивача про розгляд заяви без його участі, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні обставини та визначив відповідні до них правовідносини. 19 грудня 2011 року між Українсько-російським Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКОМТЕХ» та [PERSON] та [PERSON] було укладено договори безвідсоткової зворотної позики на суму по 145 000,00 гривень з кожним №1312 (а.с. 12) та №1212 (а.с. 7) відповідно. 23 грудня 2011 року між Українсько-російським Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКОМТЕХ» та [PERSON] та [PERSON] було укладено договори безвідсоткової зворотної позики на суму по 145 000,00 гривень з кожним №1512 (а.с. 13) та №1412 (а.с. 8) відповідно. 26 грудня 2011 року між Українсько-російським Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКОМТЕХ» та [PERSON] та [PERSON] було укладено договори безвідсоткової зворотної позики на суму по 85 000,00 гривень з кожним №1712 (а.с. 14) та №1612 (а.с. 9) відповідно. Позивачі виконали умови зазначених договорів та передали у власність відповідача вказані суми грошових коштів, що підтверджується квитанціями №26 та №27 від 23 грудня 2011 року, №28 та №29 від 26 грудня 2011 року, №30 від 27 грудня 2011 року та №31 від 28 грудня 2011 року (а.с. 10, 15). Після оприбуткування до каси підприємства грошові кошти в повному обсязі було внесено на розрахунковий рахунок підприємства, відкритий філії АБ «Південний» в м. Дніпропетровську №26007301033801 МФО 306458 (а.с. 16-18). На даний час позивачам грошові кошти відповідачем не повернуто. Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо урегульовані наступним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України, договір укладений сторонами, має умови, які повинні виконуватися. відповідач за первісним позовом, зі свого боку погодився з такими умовами договору, підписавши кредитний договір особисто. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, зміна умов зобов'язання, тощо. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частинами 1, 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, відповідач не виконує свої зобов'язання за договорами позики належним чином, тому загальна заборгованість Українсько-Російського товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКОМТЕХ» перед [PERSON] та [PERSON] становить 785 612,00 гривень, з яких 750 000,00 гривень - сума основного боргу, 35 612,00 гривень - 3% річних за користування грошима. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Визначаючись в питанні розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачів суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 6 882,00 гривень, що підтверджується квитанціями. На підставі викладеного та

Outcome: approved