Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Плесенської сільської ради Шепетівського району про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що [INFO] померла її двоюрідна сестра [PERSON], яка за життя 29.06.2005 року вчинила заповіт, посвідчений секретарем Плесенської сільської ради Шепетівського району. Відповідно до даного заповіту, [PERSON] заповіла їй земельну частку (пай) та майновий пай, що знаходяться в СТОВ ім.Лесі Українки. Після смерті сестри відкрилась спадщина, яку вона прийняла, подавши до нотаріальної контори заяву. Однак 10.02.2015 року отримала відмову з Шепетівської районної державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), оскільки померла за життя на дану земельну частку (пай) одержала два Державних акти на право власності на землю ЯЕ № 304706 та ЯЕ №304707, в яких зазначено, що [PERSON], являється власником двох земельних ділянок: площею 1,2363 га та 0,7080 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Саме цю земельну ділянку [PERSON] заповіла їй заповітом, посвідченим секретарем Плесенської сільської ради Шепетівського району 29.06.2005 року за реєстром № 35. Такі обставини склалися через те, що заповідач [PERSON] юридично необізнана, не розуміла тонкощів складання заповіту та визначення спадкового майна, а земельна ділянка належала їй на підставі земельного сертифікату і на підставі якого у 2010 році було видано Державні акти про право власності на земельну ділянку. Просить суд на підставі ст.ст.213, 1256 ЦК України здійснити тлумачення заповіту, складеного [PERSON] 29.06.2005 року в с.Плесна Шепетівського району та зареєстрованого в реєстрі № 35, встановивши дійсну її волю, а саме заповідання позивачці земельних ділянок, площею: 1,2363 га та 0,7080 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Плесенської сільської ради Шепетівського району. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та ствердила обставини, на які посилається у позовній заяві. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в суді позов визнала, не заперечила щодо його задоволення та суду пояснила, що дійсно в сільській раді 29.06.2005 року посвідчувався заповіт, який складала [PERSON] на [PERSON] і в заповіті було зазначено, що саме земельну частку (пай) вона її заповіла, на які потім були виготовлені Державні акти та зазначила, що померла [PERSON] проживала одиноко і саме позивач її доглядала та вчиняла поховання. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с.Плесна Шепетівського району померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до заповіту від 29 липня 2005 року, вчиненого в с.Плесна Шепетівського району та зареєстрованого в реєстрі № 35 [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким належну їй земельну частку (пай), що знаходиться в СТОВ ім.Л.Українки заповіла [PERSON]. Відповідно до листа Управління Держземагенства у Шепетівському районі від 16.02.2015 року № 29-2205-0.3-1087/2-15 [PERSON] проживаючій в с.Плесна Шепетівського району належали Державні акти на право власності на землю ЯЕ № 304706 та ЯЕ №304707 площею 1,2363 га та 0,7080 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які були видані на підставі земельного сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0150135 від 16.07.1997 року. Листом Шепетівської районної державної нотаріальної контори від 10.02.2015 року № 285/02-14 [PERSON] було відмовлено в оформленні спадщини на земельні ділянки відповідно до Державних актів на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Плесенської сільської ради Шепетівського району, оскільки згідно з заповітом [PERSON] заповіла їй земельну частку (пай). Відповідно до ч.2 ст.1256 ЦК України, у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно ж положень ст.213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. А тому, суд приходить до висновку про те, що на користь позивачки було заповідано померлою [INFO] [PERSON] саме дві земельні ділянки: площею 1,2363 га та 0,7080 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Плесенської сільської ради Шепетівського району і вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved