Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

[PERSON], яка одночасно є законним представником малолітніх позивачів [PERSON] та [PERSON] звернулася в суд з позовом до Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області про визнання права власності. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 27.01.2016 року помер [PERSON], про що 02.02.2016 року складено відповідний актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія I- СР № 264116 від 02.02.2016 року, виданим виконавчим комітетом Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області. Вона водночас є законним представником малолітніх позивачів [PERSON] та [PERSON] як мати на підставі ст. 39 ЦПК України, котрі є дітьми [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-СР № 209974 та І-СР № 209975, обидва від 16.04.2015 року. Перебувала у шлюбі із [PERSON], який було зареєстровано Білозірською сільською радою, Черкаського району, Черкаської області 20.11.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІІ-СР № 292816 від 20.11.1993 року, актовий запис № 76. На день смерті [PERSON] в господарстві по вулиці Чорновола, буд. 80 в с.Білозір'я, Черкаського району, Черкаської області зареєстровані та проживають: дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою Черкаська область, Черкаський район, с. Білозіря, вул. В. Чорновола (раніше - Комарова), № 80. Перейменування вулиці з Комарова на [PERSON] відбулося на підставі розпорядження Черкаської обласної державної адміністрації № 245 від 18.05.2016 року. Спадщина у встановленому порядку прийнята, що вбачається, зокрема, із факту заведення спадкової справи № 59166663 (номер у нотаріуса 397/2016). Право власності на вищевказаний житловий будинок набуто на підставі договору купівлі-продажу від 05.10.1996 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], що посвідчений державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори. Розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації № 211 від 20.05.1999 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво та реконструкцію житлового будинку та споруд. Було укладено договір на забудову території, видано будівельний паспорт. Відповідно, нею з чоловіком було перебудовано вказаний житловий будинок та надвірні споруди. Будівництво закінчено у 2000 році, наявність завершеного будівництва вбачається із технічного паспорту, складеного КП ЧООБТІ. Відповідно до висновку про визнання права власності № 1 від 17.01.2017 року, складеного головним архітектором відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської районної державної адміністрації, архітектурно-планувальна характеристика побудованих будівель відповідає вимогам даного класу споруд. За життя [PERSON] не було отримано правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними спорудами після завершення будівництва та реконструкції, що вбачається із довідки КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» № 63о від 13.01.2017 року, де вказано про те, що зазначені житловий будинок з мансардою літ. А-І, літня кухня-гараж літ. Б, літня кухня-сарай літ. В, погріб літ. Г, погріб літ. Д, колодязь № 1 побудовані згідно розпорядження голови Черкаської РДА від 20.05.1999 року № 211, але відомості про реєстрацію права власності відсутні. Як вбачається із листа Черкаської районної державної нотаріальної контори від 19.012017 року № 99/09-14 відсутність реєстрації права власності на вказане майно є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому їй було розяснено право на звернення до суду за визнанням права власності. Просить суд визнати за ними право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (житловий будинок з мансардою А-І, літня кухня- гараж літ. Б, літня кухня-сарай літ. В, погріб літ. Г, погріб літ. Д, колодязь № 1), що розташований за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Білозіря, вул. Вячеслава Чорновола (раніше - Комарова), № 80, у частках: 2/3 частини - за [PERSON], по 1/6 частині - за [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилася, надавши суду заяву, в котрій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Білозірської сільської ради, Черкаського району, в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в котрій просить справу розглядати без його участі. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. 27.01.2016 року помер [PERSON], про що 02.02.2016 року складено відповідний актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія I- СР № 264116 від 02.02.2016 року, виданим виконавчим комітетом Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області. Позивач [PERSON] водночас є законним представником малолітніх позивачів [PERSON] та [PERSON] як мати на підставі ст. 39 ЦПК України, котрі є дітьми [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-СР № 209974 та І-СР № 209975, обидва від 16.04.2015 року. Вона перебувала у шлюбі із [PERSON], який було зареєстровано Білозірською сільською радою, Черкаського району, Черкаської області 20.11.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІІ-СР № 292816 від 20.11.1993 року, актовий запис № 76. На день смерті [PERSON] в господарстві по вулиці Чорновола, буд. 80 в с. Білозір'я, Черкаського району, Черкаської області згідно довідки 3\~209, виданої 17.01.2017 року виконавчим комітетом Білозірської сільської ради, зареєстровані та проживають: дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою Черкаська область, Черкаський район, с. Білозіря, вул. В. Чорновола (раніше - Комарова), № 80. Перейменування вулиці з Комарова на [PERSON] відбулося на підставі розпорядження Черкаської обласної державної адміністрації № 245 від 18.05.2016 року. Спадщина у встановленому порядку прийнята, що вбачається, зокрема, із факту заведення спадкової справи № 59166663 (номер у нотаріуса 397/2016). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261 - 1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Дружина та діти спадкодавця, виходячи зі змісту ст. 1261 ЦК України, належать до першої черги спадкування. Право власності на вищевказаний житловий будинок набуто на підставі договору купівлі-продажу від 05.10.1996 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], що посвідчений державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори. Розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації № 211 від 20.05.1999 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво та реконструкцію житлового будинку та споруд. Було укладено договір на забудову території, видано будівельний паспорт. Позивачкою з чоловіком було перебудовано вказаний житловий будинок та надвірні споруди. Будівництво закінчено у 2000 році, наявність завершеного будівництва вбачається із технічного паспорту, складеного КП ЧООБТІ. Відповідно до висновку про визнання права власності № 1 від 17.01.2017 року, складеного головним архітектором відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської районної державної адміністрації, архітектурно-планувальна характеристика побудованих будівель відповідає вимогам даного класу споруд. За життя [PERSON] не було отримано правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними спорудами після завершення будівництва та реконструкції, що вбачається із довідки КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» № 63о від 13.01.2017 року, де вказано про те, що зазначені житловий будинок з мансардою літ. А-І, літня кухня-гараж літ. Б, літня кухня-сарай літ. В, погріб літ. Г, погріб літ. Д, колодязь № 1 побудовані згідно розпорядження голови Черкаської РДА від 20.05.1999 року № 211, але відомості про реєстрацію права власності відсутні. Як вбачається із листа Черкаської районної державної нотаріальної контори від 19.012017 року № 99/09-14 відсутність реєстрації права власності на вказане майно є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому їй було розяснено право на звернення до суду за визнанням права власності. Оскільки [PERSON] помер, то здійснити реєстрацію права власності за ним неможливо. Визначаючи частки позивачів, слід виходити із наступного. Житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Комарова, 80 у с. Білозіря, Черкаського району, Черкаської області було набуто за договором купівлі-продажу за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу було здійснено і перебудову житлового будинку та господарських споруд. Таким чином, в силу положення ст. ст. 22, 28 КпШС України, який діяв на час придбання будинку його перебудови, вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, частка [PERSON] становить 1/2. Відповідно, поділу між спадкоємцями підлягає інша ? частка у праві спільної сумісної власності, що належала [PERSON] Оскільки відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними, то зазначена частка має бути розділена між позивачами по 1/6 частці кожному. Таким чином, частка позивача [PERSON] має становити 1/2 + 1/6 = 2/3 частини, позивачам [PERSON] та [PERSON] має належати по 1/3 частині. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відповідно до ст. 1297 ЦК України в разі -наявності у складі спадщини нерухомого майна, спадкоємець зобовязаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину в даній ситуації позивачі не можуть із вищезазначених причин. Відповідно до ч. 1 ст. З Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права власності. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» п. 23 (3 абзац) у разі неможливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі в загальному порядку, спадкоємець має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку: визнати за позивачами право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (житловий будинок з мансардою А-І, літня кухня- гараж літ. Б, літня кухня-сарай літ. В, погріб літ. Г, погріб літ. Д, колодязь № 1), що розташований за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Білозіря, вул. Вячеслава Чорновола (раніше - Комарова), № 80, у частках: 2/3 частини - за [PERSON], по 1/6 частині - за [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Outcome: approved