Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

[PERSON] яка діє в своїх інтересах та неповнолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] третя особа - Горішньоплавнівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності особі на праві приватної власності Ѕ частки нерухомого майна. Посилаючись на те, що 22.07.2003 помер її чоловік [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на квартиру по [ADDRESS] та гараз з підвалом № [NUMBER] , секції 9, розташованого на території Міської громадської організації гаражного товариства № 1 за адресою: [ADDRESS] право власності, яке зареєстровано за нею. Крім неї спадкоємцями першої черги є донька померлого [PERSON] , мати [PERSON] та донька від першого шлюбу [PERSON] . Коли вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини на вказане майно їй відмовили у видачі свідоцтва на право на спадкове майно, оскільки в праві власності не виділено частку [PERSON] . Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, посилаючись на обставини зазначені у позові. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позов визнали повністю. Представник третьої особи Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у їх відсутність. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, надані позивачем на доведення обставин, на які він посилається, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, суд находить позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.07.2018 чоловік позивача [PERSON] , помер [INFO] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.02.2005 [PERSON] народилась [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] , [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва шлюб [PERSON] та [PERSON] одружились 22.07.2003 прізвище після одруження дружини « [PERSON] » (а.с.7). Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 20.04.2016 [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до договору купівлі - продажу від 20.05.2009 [PERSON] придбала гараж з підвалом № [NUMBER] , секція 9, який знаходиться з адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Вказане майно було придбане [PERSON] під час зареєстрованого шлюбу з [PERSON] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до листа Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки набуте майно є об`єктом спільної сумісної власності, але відсутній документ який посвідчує право власності спадкодавця на майно (а.с.21). Згідно з п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Позивачка [PERSON] придбала вказане майно в період зареєстрованого шлюбу з [PERSON] та разом з померлим однаково володіли та користувались квартирою та гаражем, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на вказане майно, тому їх частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному з них, як співвласнику належить право власності на 1/2 частку квартири та гаража. Згідно ч. 1 ст. 368 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Як заначено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати, понесені позивачем, становлять 7739,90 грн., з них: 1739,90 грн - оплаченого судового збору, котрі в порядку ст. 142 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів, 1000 - витрати на правову допомогу 5000 - витрати на проведення оцінки нерухомого майна. Вирішуючи питання стосовно вимоги про стягнення з витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 2ст. 137 ЦПК Україниза результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Позивачами надано договір про надання правової допомоги, акт приймання передачі виконаних робіт та квитанцію про оплату послуг за оцінку майна . За такого згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають до солідарного стягнення судові витрати у розмірі 7139 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved