Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] Новомосковської міськради, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просили: -встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] ; -визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; -визнати за [PERSON] право власності на 5/24 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; -визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; -визнати за [PERSON] право власності на 5/24 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову позивачі послалися на те, що [INFO] померла їхня мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на усе належне їй майно, а [INFO] - помер їхній батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на усе належне йому майно. Так, відповідно до свідоцтва про право власності від 24 грудня 19911 року, виданого на ім`я батька позивачів - батькам на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] , яка є об`єктом спадкування. Батьки на випадок своєї смерті заповітів не складали. Після смерті [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, відповідно до вимог ч.2 ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року. Також спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були - [PERSON] (дочка померлої), яка протягом шестимісячного строку подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини; а також [PERSON] (чоловік померлої) який фактично вступив у володіння та управління спадковим майном. Постановами держнотаріуса від 05 серпня 2020 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про правона спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючог документа на ім`я спадкодавця на кв. [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (діти померлого), як спадкоємці першої черги за законом, протягом шестимісячного строку подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.Постановами приватного нотаріуса від 23жовтня 2020 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про правона спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] у зв`язку з відсутністю встановленого факту прийняття ними спадщини після смерті матері [PERSON] , з урахуванням того, що об`єктом спадкування є квартира, право власності на яку зареєстроване за [PERSON] , однак яка є спільною сумісною власністю подружжя. Через те, що позивачі позбавлені іншим чином, ніж в судовому порядку оформити право власності на спадкове майно - звернулися до суду з означеним позовом. Відповідачем за первісним позовом поданий відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на те, що після смерті матері [PERSON] - особами, які прийняли спадщину є вона та [PERSON] , померлий [INFO] , а тому позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню частково, а саме: в частині встановлення факту - в повному обсязі, а в частині визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом частково - по 1/4 частині права власності на спірну квартиру в порядку спадкування після смерті батька. В свою чергу, [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просила: -визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; -визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову посилалася на те, що[INFO] померла її мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на усе належне їй майно, а [INFO] - помер її батько [PERSON] ,після смерті якого відкрилася спадщина на усе належне йому майно. Батьки заповітів на випадок своєї смерті не залишали. Після смерті [PERSON] - вона, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ії батько та чоловік померлої фактично вступив у володіння та управління спадковим майном - квартирою [ADDRESS] , оскільки залишився проживати в ній. Після смерті [PERSON] - [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину подавши відповідну заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса від 15 січня 2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на ім`я спадкодавця на кв. [ADDRESS] . Через те, що [PERSON] позбавлена іншим чином, ніж в судовому порядку оформити право власності на спадкове майно - звернулася до суду з зустрічним позовом. [PERSON] та [PERSON] подали відзив на зустрічний позов, в якому посилалися на те, що вони є таким, що фактично вступили в управління і володіння спадковим майном після смерті матері, померлої [INFO] , тому як [PERSON] обслуговував, зберігав, сплачував усі належні платежі та обробляв дачний будинок з земельною ділянкою; а [PERSON] приняла в управління трудову книжку, ощадну книжку та рахунок № [NUMBER] , що залишилися після смерті матері. А тому наполягали на тому, що розподіл часток у спадковій квартирі є вірним, зазначений у їхній позовній заяві. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. [PERSON] повністю підтримав свої позовні вимоги та просив судвстановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 5/24 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Щодо зустрічного позову, вважав його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині, а саме в частині: визнання за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; та визнання за [PERSON] право власності на 5/24 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги та просила суд: визнати за [PERSON] право власностіна 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 5/24 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; Вимоги [PERSON] щодо встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] - вважала обґрунтованими та такими, що відлягають задоволенню. Щодо зустрічного позову, вважала його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині, а саме: визнання за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; та визнання за [PERSON] право власності на 5/24 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . [PERSON] повністю визнала первісний позов [PERSON] та [PERSON] та не заперечувала проти його задоволення в повному обсязі, а саме не заперечувала проти: встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] ; визнання за [PERSON] права власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; визнання за [PERSON] права власності на 5/24 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; визнання за [PERSON] права власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; визнання за [PERSON] права власності на 5/24 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Зустрічний позов підтримала частково та просила: визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 5/24 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Носенко Андрій Григорович в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особиНовомосковської міської державної нотаріальної контори Дніпропетровської областів судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. 10 листопада 2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сороку О.В. Ухвалою суду від 11 листопада 2020 року позовну заяву залишено без руху та наданий строк для усунення недоліків. 17 грудня 2020 року на виконання ухвали суд поданий уточнений позов. Ухвалою суду від 17 грудня 20920 року відкрите загальне позовне провадження у справі. 19 січня 2021 року надійшов зустрічний позов [PERSON] , а 20 січня 2021 року - відзив [PERSON] на позовну заяву з клопотанням про витребування доказів у справі. Ухвалою суду від 28 січня 2021 року об`єднаний в одне провадження зустрічний позов з первісним. Ухвалами суду від 28 січня 2021 року витребувано докази у справі. 10 лютого 2021 року надійшов відзив на зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] . Після надходження на адресу суду доказів, витребуваних ухвалами суду, 24 березня 2021 року в ході підготовчого провадження, [PERSON] та [PERSON] поданий уточнений первісний позов. Ухвалою суду від 24 березня 2021 року у підготовчому судовому засіданні прийнятий уточнений позов [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом по справі встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] у місті Новомосковську Дніпропетровської області, що вбачається з копії його паспорту (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Новомосковським УЗАГС Дніпропетровської області 03 березня 1972 року, вбачається, що [INFO] у м.Новомосковськ Дніпропетровської області народився « [PERSON] » (ПІБ викладені російською мовою), батьками якого є « [PERSON] » та « [PERSON] » (ПІБ також викладені російською мовою) (а.с. 12). [INFO] помер [PERSON] , про що Новомосковським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільно стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 21.02.2003 року зроблений відповідний запис за № 174, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 21.02.2020 року (а.с. 9). Згідно свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , виданого Новомосковським міським виконавчим комітетом 24 грудня 1991 року, на підставі рішення Новомосковського міського виконавчого комітету № 42 від 11 січня 1991 року - « [PERSON] » (ПІБ викладені російською мовою), на праві особистої власності належить зазначена квартира (а.с. 10). З відповіді Комунального підприємства Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради № 174/20 від 03.06.2020 року вбачається, що вищезазначене свідоцтво про право власності гр. [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстроване в БТІ 24.12.1991 за р. 1-2 (а.с. 63). [INFO] померла [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області [INFO] зроблений відповідний запис за № 187, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 01.08.2003 року (а.с. 59). Згідно витягу з Єдиного реєстру заповітів за № 2738997 від 04.08.2003 року - [PERSON] заповітів на випадок своєї смерті не складала (а.с. 86-87). З копії спадкової справи № 603, заведеної 02 серпня 2003 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 83-97) вбачається, що з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернулися діти померлої: 02 серпня 2003 року - [PERSON] (а.с. 85); 01 серпня 2020 року - [PERSON] (а.с. 89); 01 серпня 2020 року - [PERSON] (а.с. 90). З відповіді старшого інспектора відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради за № 1369 від 02.06.2020 року вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та мешкала до дня смерті - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті з нею був зареєстрований її чоловік - [PERSON] (а.с. 88). З виписки з рішення від 06 листопада 1998 року про передачу земельних ділянок у приватну власність, вбачається. що [PERSON] рішенням сесії Вільнянської сільради передано у власність земельну ділянку площею 0,06 га, яка розташована у садівничому товаристві «Мечта» /для ведення садівництва/ (а.с. 108). З відповіді Комунального підприємства Новомосковську міське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради за № 174/20 від 03.06.2020 року вбачається, що реєстрація права власності на садовий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] - не відбувалась (а.с. 94). Згідно довідки с/т «Мрія» за № 20 від 11 лютого 2021 року - [PERSON] , [INFO] , є користувачем земельної ділянки за [ADDRESS] з 2003 року. Земельною ділянкою [PERSON] користується після смерті матері - [PERSON] , померлої у 2003 році, ретельно обробляє ділянку, заборгованості по сплаті земельного податку включно по 2021 рік - не має (а.с. 109). З копії членської книжки члена садівничого товариства «Мрія» вбачається, що [PERSON] була прийнята членом зазначеного товариства згідно протоколу № 32 від 14.07.1989 року (а.с. 110). Згідно рахунку № [NUMBER] відкритого у ощадному банку на ім`я [PERSON] , вбачається, що на ньому зберігаються кошти; зазначеним рахунком розпоряджається після смерті [PERSON] - [PERSON] (а.с. 111). З відповіді Комунального підприємства Новомосковську міське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради за № 174/20 від 03.06.2020 року вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності від 24.12.1991 року (а.с. 63). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу за № 00026695513 від 16 червня 2020 року - вбачається, що 10 лютого 1959 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 68. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 60). Постановами державного нотаріуса від 05 серпня 2020 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на ім`я спадкодавця на кв. [ADDRESS] (а.с. 92-93). Постановою державного нотаріуса від 15 січня 2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на ім`я спадкодавця на кв. [ADDRESS] (а.с.61). [INFO] помер [PERSON] , про що Новомосковським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільно стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 21.02.2003 року зроблений відповідний запис за № 174, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 21.02.2020 року (а.с. 9). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за № 63624444 від 19.02.2021 року - [PERSON] заповітів на випадок своєї смерті не складав (а.с. 101). З копії спадкової справи № 24-2020, заведеної 06 березня 2020 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 98-102) вбачається, що з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернулися діти померлого: [INFO] - [PERSON] (а.с. 99); 26 травня 2020 року - [PERSON] (а.с. 100); 26 травня 2020 року - [PERSON] (а.с. 100). Постановами приватного нотаріуса від 23 жовтня 2020 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю встановленого факту прийняття ними спадщини після смерті матері [PERSON] , з урахуванням того, що об`єктом спадкування є квартира, право власності на яку зареєстроване за [PERSON] , однак яка є спільною сумісною власністю подружжя. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Підставами звільнення від доказування відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України є обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За змістом статті 83 ЦПК України - сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи той факт, що в судовому засіданні встановлено, що при заміні документів, що посвідчують особи, а саме при заміні паспортів СРСР на ім`я « [PERSON] » та « [PERSON] » прізвища були переведені українською мовою по-різному, а саме на [PERSON] та [PERSON] , відповідно. Встановлені обставини дійсно позбавляють позивача [PERSON] в повній мірі здійснювати свої права, як спадкоємця після смерті батька, померлого [INFO] . Іншим чином, ніж в судовому порядку, він встановити факт родинних відносин між ним та батьком не може, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Нормою ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з пунктом 1 розділу VІІ «Прикінцеві положення» СК України цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року. Відповідно до ст. 22 КпШС України, який був чинним до 1 січня 2004 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про те, що нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] , - нажите подружжям [PERSON] та [PERSON] , а тому є їх спільною сумісною власністю, їх частки визнаються рівними, тобто по 1/2 частині. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинний на час їх виникнення. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину (не включаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно дост. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном; а [PERSON] - шляхом подачі державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Зазначені особи є спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] , а тому кожний з них набув право на спадкування по 1/8 частині квартири [ADDRESS] . Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1217-1218, 1268-1269 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями першої черги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийнято спадщину після смерті [PERSON] , шляхом звернення з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної конториза місцем відкриття спадщини. Враховуючи, що частка [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] , після смерті [PERSON] складала 1/8 + 1/2 = 5/8, то сторони мають право успадкувати частку батька в рівних частинах тобто по 15/24 частин. Аналізуючи вищенаведені факти, з урахуванням застосованих норм права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивачів за первісним позовом та за зустрічним позовом, з урахуванням визнання вимог сторонами, підлягають задоволенню, а саме: щодо визнання права власності за кожним по 1/3 частині на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] . В іншій частині вимоги за первісним та зустрічним позовом є зайве заявленими, а тому в їх задоволенні належить відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial