Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру. Позивач зазначала, що 01 квітня 2011 року між нею та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою О.М., відповідно до умов якого відповідач зобов'язувалася у строк не пізніше 20 липня 2012 року продати позивачу, а позивач зобов'язалась купити у відповідача частину житлового будинку [ADDRESS] (квартира №3 на другому поверсі, згідно технічного паспорту, виданого КП БМР «Броварське бюро технічної інвентаризації» 12 листопада 2012 року), загальною площею 35,0 кв.м., або укласти договір купівлі-продажу майнових прав на зазначену квартиру. У зв'язку із тим, що на момент настання строку для вчинення продажу спірної квартири та повної оплати позивачем її вартості за вказаним попереднім договором, відповідач запропонувала позивачу укласти договір купівлі-продажу майнових прав. 20 липня 2012 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №20/07-23. 25 грудня 2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1/2 до договору купівлі-продажу майнових прав №20/07-23 від 20 липня 2012 року, згідно якого загальна площа спірної квартири становить 43,2 кв.м. Згідно указаних договорів, позивач вважає, що до завершення будівництва має певні права на частину житлового будинку [ADDRESS], які називаються майновими та вправі набути право власності на об'єкт нерухомості після введення будинку в експлуатацію, проте, відповідач ухиляється від передання позивачу у власність квартири. Посилаючись на вищевказане, позивач просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,2 кв.м., житловою площею 13,9 кв.м., що складається із однієї житлової кімнати площею 13,9 кв.м., кухні площею 17,3 кв.м., вбиральні (сполученої) площею 4,9 кв.м., коридору площею 5,9 кв.м., балкону площею 1,3 кв.м.. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в позовній заяві просила суд про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Судом встановлено, що відповідно до попереднього договору купівлі-продажу від 01 квітня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою О.М., зареєстрованого в реєстрі за №1068, укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], остання зобов'язувалася у строк не пізніше 20 липня 2012 року продати позивачу [PERSON], а позивач зобов'язалась купити у відповідача [PERSON] частину житлового будинку [ADDRESS] (квартира №3 на другому поверсі, згідно технічного паспорту, виданого КП БМР «Броварське бюро технічної інвентаризації» 12 листопада 2012 року), загальною площею 35,0 кв.м., або укласти договір купівлі-продажу майнових прав на зазначену квартиру (а.с.4). 20 липня 2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №20/07-23 (а.с.5-8). 25 грудня 2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1/2 до договору купівлі-продажу майнових прав №20/07-23 від 20 липня 2012 року, згідно якого загальна площа спірної квартири [ADDRESS], становить 43,2 кв.м. (а.с.9). Відповідно ст..392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується чи не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документу, який підтверджує його право власності. Згідно ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язань є договір. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно ч.1 ст.. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 2 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Оскільки будинок, в якому розташована спірна квартира не введений в експлуатацію, а також у позивача [PERSON] відсутній технічний паспорт на зазначену квартиру, суд вважає, що правових підстав для задоволення позову немає. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed