Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] пред'явила позов у Подільському районному суді м. Києва до ПАТ «СК «Країна» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат, 3% річних, витрат, пов'язаних з оцінкою пошкодженого транспортного засобу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.03.2013р. між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 13-32/322/2.1.5.1, згідно умов якого страхова компанія прийняла на страхування на повну дійсну вартість транспортний засіб HYUNDAI ACCENT д.р.н. [NUMBER], що належить позивачеві на праві власності. 01.08.2013р. у м. Севастополі на вул. Вакуленка 29, сталося ДTП, за участю автомобіля позивача та ПЕЖО д.р.н. [NUMBER]. Вказана ДTП у розуміння умов договору страхування безумовно є страховим випадком, проте страхова компанія у добровільному порядку виконувати виплату суми страхового відшкодування відмовилась, у зв'язку з чим позивач змушена була звернутись до суду за захистом свого порушеного права. За таких обставин ціна позову становить 85712 грн.12 коп. і складається з 67179 грн. 12 коп. - суми страхового відшкодування; 8140 грн. 63 коп. - суми пені; 8699 грн. 67 коп. - інфляційних витрат; 1098 грн. 79коп. - 3% річних; 600 грн. 00 коп. - витрат, пов'язаних з оцінкою пошкоджень транспортного засобу. В судове засідання представник позивача не з'явився. Про розгляд справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 57). Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Про розгляд справи був повідомлений належним чином. Представники третіх осіб також у судове засідання не з'явились. Про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «СК «Країна» 20.03.2013р. було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 13-32/322/2.1.5.1 (а.с. 9-14). Згідно п. 4 Договору страхування предметом вказаного Договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та додатковим обладнанням до нього. Згідно п. 5 Договору, предмет Договору стосується майнових інтересів пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем HYUNDAI ACCENT д.р.н. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2012 року випуску. Як вбачається з п.3 Договору, вигодонабувачем за цим Договором є ПАT «Банк Кіпру». Згідно п.7.1. Договору вказаний вище автомобіль застрахований, зокрема, від настання ДTП на повну суму його вартості, а саме 134250 грн. 00 коп. Як вбачається з Постанови Ленінського районного суду м. Севастополя від 23.08.2013р., судом встановлено, що 01.08.2013р. о 20 год. 00 хв. на вул. Вакуленчука, 29 в м. Севастополі водій [PERSON], керуючи автомобілем «Пежо» д.н.з. [NUMBER], не поступилась дорогою автомобілю «Хюндай» д.н.з. [NUMBER], що наближався з права, внаслідок чого сталось ДTП, з механічним пошкодженням транспортних засобів (а.с. 17). Висновком № 25 про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власникові колісного транспортного засобу марки «HYUNDAI ACCENT 1.4 і», наданого ФОП [PERSON], встановлено, що вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля після ДTП складає 67179 грн. 12 коп. (а.с. 23) Вартість проведеного дослідження щодо оцінки матеріального збитку становить 600 грн., в підтвердження чого позивачем було надано квитанцію № 003551 від 09.08.2013р. (а.с. 33) Відповідач, подав до суду заперечення на позовну заяву, в яких свою відмову в здійснення страхового відшкодування обґрунтовував тим, що перерахування грошової суми здійснити неможливо, у зв'язку з тим, що місцезнаходження позивача є тимчасово окупованою територією (АР Крим), банківські установи не здійснюють свою діяльність, а тому виконати перерахунок грошових коштів неможливо. Крім того, відповідач визнав у запереченнях факт того, що позивач 05.08.2013р. звернулась до відповідача з повідомленням про настання страхового випадку від 01.08.2013р. за вх. № 4244/1, а також визнав, що 03.03.2014р. позивач подала до ПАТ «СК «Країна» заяву про виплату страхового відшкодування за вх. № 1920, в якій просила здійснити виплату страхового відшкодування на рахунок вигодонабувача - ПАТ «Банк Кіпру». Відповідач також зауважував, що договір, укладений між сторонами є договором на користь третьої особи і страхове відшкодування має здійснюватися саме на користь вигодонабувача. Проте, оскільки на день розгляду справи такої юридичної особи як ПАТ «Банк Кіпру» не існує, виконувати умови договору страхування не видається можливим. Більше того, відповідач вказав у запереченнях на позов, що умовами договору визначено лише один вид штрафних санкцій за невиконання умов договірного зобов'язання, а саме пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Відтак, позовні вимоги не визнаються відповідачем в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, та як вказує у своїх запереченнях відповідач, 10.08.2013р. суб'єкт оціночної діяльності, призначений страховою компанією, - ЕК «Укравтоекспертиза» в присутності позивача здійснив огляд пошкодженого авто, що підтверджено актом огляду № 20904 (а.с. 100). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження серія SL № 20798 про оцінку колісного транспортного засобу HYUNDAI ACCENT д.р.н. [NUMBER], проведеного 01.08.2013р. на замовлення відповідача, вартість матеріального збитку складає 53705 грн. 64 коп., з урахуванням ПДВ на запчастини і матеріали в розмірі 7122 грн. 61 коп. (а.с. 83-90) З метою встановлення процесуального правонаступництва ПАT «Банк Кіпру», на відповідний судовий запит, 13.07.2015р. до суду надійшла відповідь з Головного управління статистики у м. Києві, в якій повідомлялось, що до 17.07.2014р. в базі ЄДРПОУ по м. Києві значилась юридична особа ПАT «Банк Кіпру», яка станом на 03.07.2015р. значиться як ПАT «Неос Банк» (а.с. 156). Судом було вирішено питання про процесуальне правонаступництво, та відповідно замінено третю особу з ПАT «Банк Кіпру» на ПАT «Неос Банк». 19.10.2015р. до суду надійшла заява на виконання вимог судових запитів, щодо встановлення факту відчуження прав вимоги до [PERSON] за договірними зобов'язаннями з ПАT «Неос Банк» до ПАT «Альфа банк» (а.с. 207). Як встановлено судом, між ПАT «Неос Банк» та ПАT «Альфа банк» 21.07.2014р. було укладено Договір факторингу №2, згідно умов якого останнє набуває право вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та відповідними договорами забезпечення (а.с. 209-219). Крім того, відповідно до Переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право вимоги за якими відступлено на підставі вказаного вище Договору факторингу, до нього включено, зокрема, договори, укладені з [PERSON], а саме: договір поруки та кредитний договір № 31/36-62/2013 від 20.03.2013р. (а.с. 230-231, 238-239) Як було встановлено у судовому засіданні від 11.11.2015р. представник позивача визнав факт наявності заборгованості за кредитним договором, укладеним на купівлю транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, проте зауважив, що вимог від нового кредитора щодо сплати суми заборгованості не надходило. Крім того, представник позивача визнав, що до ПАТ «Альфа банк», як до нового вигодонабувача за спірним договором страхування, щодо надання ним згоди на перерахунок суми страхового відшкодування на користь позивача [PERSON] не зверталась. (а.с. 242) У судовому засіданні від 11.11.2015р. було також встановлено, що відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування ні на користь позивача, ні на користь вигодонабувача з підстав того, що вигодонабувач не звертався до страхової компанії щодо здійснення такої виплати, страхова компанія взагалі не визнає ДТП страховим випадком, повідомлень вигодонабувача з боку відповідача про факт настання ДТП не здійснювалось (а.с. 242). Судом також встановлено, що станом на 21.11.2015р. у позивача за кредитним договором наявна заборгованість перед ПАТ «Альфа банк» в розмірі 138536 грн. 46 коп. (а.с. 250) Як вбачається із заяви [PERSON] від 20.09.2013р.позивач просить виплатити суму страхового відшкодування безпосередньо їй через касу банку ПАТ «Банк Кіпру» (а.с. 4 т. 2) У зв'язку з розбіжностями експертних досліджень наданих позивачем та відповідачем щодо встановлення суми майнового збитку внаслідок ДТП, судом було задоволено клопотання представника позивача та призначено у справі судову автотехнічну експертизу. Згідно Висновку судової експертизи розмір матеріального збитку без урахування втрати товарної вартості завданого володільцю HYUNDAI ACCENT д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження, що сталось 01.08.2013р. становить 62973 грн. 74 коп. (а.с. 22) Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування». Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст. 979 ЦК України встановлює, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 980 предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтями 1 та 5 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування може бути добровільним або обов'язковим. Згідно ст. 8 вказаного Закону страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У статті 636 ЦК України визначено, що договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. З моменту вираження третьою особою наміру скористатися своїм правом сторони не можуть розірвати або змінити договір без згоди третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013, якщо за договором страхування визначений вигодонабувач, він повинен бути залучений до участі у справі (стаття 985 ЦК, стаття 3 Закону України «Про страхування»). Відповідно до наведених положень закону договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього. При розгляді таких справ суди повинні враховувати положення статей 636, 985 ЦК, статтю 3 Закону України «Про страхування», і у разі якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від пред'явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах. Таким чином, договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника. Якщо вигодонабувач (банк) відмовився від права, наданого йому на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, тоді банк виступає третьою стороною у справі, якщо ні - належним позивачем має бути вигодонабувач (банк). Страхувальник може мати право вимоги лише на підставі уповноваження його належним чином вигодонабувачем. Якщо ж вигодонабувач не наділив позивача такими повноваженнями, то страхувальник не має права на одержання страхової виплати і на цій підставі є неналежним позивачем у позові про її стягнення. Як вбачається з матеріалів справи, і як встановлено в судових засіданням по розгляду цієї справи, вигодонабувачем за договором страхування наразі є ПАT «Альфа банк». Вигодонабувач не уповноважував позивача на отримання саме на його користь суми страхового відшкодування. Крім того, позивач не зверталась із заявою до вигодонабувача щодо звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про безпідставність стягнення суми страхового відшкодування саме на користь позивача, адже кредитна заборгованість наразі не погашена, автомобіль перебуває під заставою, а договором страхування чітко визначений вигодонабувач за укладеним договором, який не уповноважував позивача на отримання суми страхового відшкодування і сам не відмовився від її отримання. З вищевикладених підстав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі ст. 23, 509, 629, 979, 980, 1167 та

Outcome: dismissed