Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] зврнувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме інфляційних втрат за період з 15.04.2016 року по 18.03.2021 року у розмірі 51 006,78 грн., 3% річних за період з 15.04.2016 року по 18.03.2021 року в розмірі 15 480,39 грн., процентів річних в розмірі 18% за кредитним договором № ІKIPG3.129751.001 від 28.05.2013 та договором поруки від 01.05.2018 року за період з 16.02.2016 року по 18.03.2021 року в сумі 81 707,08 грн., а всього 154 194,25 грн. Ухвалою суду від 18.03.2021 року відкрито провадження по справі. У судове засідання позивач та відповідачі не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, вислухавши пояснення позивача, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 травня 2013 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено договір ІKIPG3.129751.001, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 94 000 грн. на наступні цілі: придбання нерухомості, строком до 27.02.2031 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% , комісією за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 грн. від суми кредиту у день укладення кредитного договору та пенсії за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,20% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Відповідно до п. 2.4 вказаного кредитного договору [PERSON] зобов`язаний сплачувати проценти щомісяця з 1-го по 10-те число кожного поточного місяця. При несплаті комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Відповідно до п. 3.1.9., 3.1.10., 3.1.11. кредитного договору при порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами договору, банк на свій розсуд має право змінити умови договору, зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплату винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. Відповідно до п. 6.3. кредитного договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, банк має право нарахувати позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Крім того, 28.05.2013 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] в забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань, був укладений договір поруки № РХ029031.129759.001. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполь від 15.04.2016 року по справі № 264/1274/16-ц стягнуто з [PERSON] заборгованість у сумі 104 793,89 грн., в тому числі прострочену заборгованість по тілу кредиту - 89 263,24 грн., прострочену заборгованість по тілу кредиту - 860 грн., поточну заборгованість за відсотками - 536,01 грн., прострочену заборгованість за процентами - 12 442,64 грн., прострочену заборгованість по комісії 1692,00 грн. 28.03.2018 року між ПАТ «ВБР» від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВБР» Міхно Сергій Семенович та [PERSON] укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 21 від 28.03.2018 року, відповідно до якого до позивача перешло право вимоги боргу до [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором № ІKIPG3.129751.001 від 28.05.2013 року та договором поруки № РХ029031.129759.001 від 28.05.2013 року. 01.05.2018 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки, за яким він поручився за [PERSON] щодо виконання обов`язків за кредитним договором № ІKIPG3.129751.001 від 28.05.2013 року. 19.11.2019 року державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження № 60635282 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 104 793,89 грн. Отже, до теперішнього часу рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполь від 15.04.2016 року залишається невиконаним, заборгованість [PERSON] не погашена, що підтверджується матеріалами справи. За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 524, 533-535 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України передбачає, що коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу Інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України. За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідачами не було надано суду будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, на підставі яких можна встановити обставини щодо повернення позивачу грошових коштів, отриманих за кредитним договором. Отже, з огляду на те, що відповідачі порушили грошове зобов`язання у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім того, оскільки відповідач продовжує користуватись грошовими коштами, що належать позивачеві, у відповідності до ст. 1048 ЦК України, позивач має право на отримання процентів за весь період користування коштами у розмірі передбаченому договором, а саме 18% річних. Розмір процентів, які підлягають стягненню з відповідачів за період з 16.02.2016 року по 18.03.2021 року становить 81 707, 08 грн. Сума втрат від інфляції, через неналежне виконання зобов`язання, з урахуванням встановленого індексу інфляції за період часу з 15.04.2016 року по 18.03.2021 року становить 57 006,78 грн. Крім суми основного боргу, через неналежне виконання зобов`язання, з відповідачів підлягає стягненню 3 % річних за період часу з 15.04.2016 року по 18.03.2021 року, що скадає 15 480,39 грн. При вищевикладених обставинах, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить висновку, що прострочивши виконання грошового зобов`язання, відповідачі зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, 3% річних від простроченої суми та відсотки за користування кредитом за весь час прострочки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача-2 підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1 541 грн. 94 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved