Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на реконструйовану будівлю готелю з самочинно прибудованими приміщеннями, розташовану по вул. Червонофлотській, 96 в м. Первомайську Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог позивачі вказували, що їм на праві спільної часткової власності належить будівля гуртожитку по вул. Червонофлотській, 96 в м. Первомайську, розташована на земельній ділянці загальною площею 0,4498 га, яка передана їм власність для обслуговування будівлі гуртожитку. В процесі використання для власних потреб без дозволу на виконання будівельних робіт вони здійснили внутрішнє перепланування цегляної будівлі гуртожитку під готель та самочинно прибудували приміщення котельні площею 15,9 кв.м., водонапірної площею 5,2 кв.м., та двох пралень площами 9,3 кв.м. та 15,2 кв.м., в наслідок чого загальна площа будівлі стала дорівнювати 718,3 кв.м., а основна площа - 352,3 кв.м. Посилаючись на вказані обставини та на те, що вказана реконструкція та добудова приміщень відповідають вимогам державних будівельних норм України, просили визнати за ними право власності на вказану будівлю готелю. В судому засіданні [PERSON] підтримав позов та просив його задовольнити, вказуючи, що до управління містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань Первомайської міської ради та до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області з питанням про надання дозволу на реконструкцію будівлі ні він, ні [PERSON] не звертались. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав телеграму, в якій позов підтримав у поному обсязі та просив справу слухати у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи управління містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань Первомайської міської ради також не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області [PERSON] проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що позивачі здійснили реконструкцію будівлі без належно затвердженого проекту, дозволу на виконання будівельних робіт, виконавчої документації та сертифікату на будівельні матеріали. Спірна будівля до експлуатації у встановленому законом порядку не прийнята, отже її експлуатація неможлива. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. З матеріалів справи вбачається, що позивачам на підставі свідоцтва про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів від 14.10.2004р. (а.с. 10) та договору дарування від 06.07.2010р. (а.с. 13) належить в рівних частках будівля гуртожитку загальною площею 603,2 кв.м. та жилою площею 320,6 кв.м. В подальшому позивачі здійснили реконструкцію вказаної будівлі, переобладнавши її в готель загальною площею 718,3 кв.м., та основною площею 352,3 кв.м. Тобто в процесі реконструкції площа будівлі збільшилась. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно з ч. 1,3 ст. 22 Закону України «Про основи містобудування» забудова земельних ділянок, що надається для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою в порядку передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво об`єктів містобудування, перебудову чи знесення будинків та споруд. Статтею 18 Закону України «Про основи містобудування» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що закінченні будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому порядку об`єктів забороняється. Відповідно до ст. 30-1 закону України «Про планування і забудови територій» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюються приймальними комісіями. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до закону. До 1 січня 2009р. був чинним Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затверджений постановою КМ України від 22 вересня 2004р. № 1243, яким визначались основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів незалежно від джерел фінансування їх будівництва. З січня 2009р. механізм та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів установлено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затверджених постановою КМ України від 8 жовтня 2008р. №923. Згідно з частинами 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані чи будуються на земельній ділянці, котра не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. особа, яка здійснила чи здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. Об`єкт нерухомості, про визнання права власності на який просять визнати позивачі, є самочинним будівництвом, оскільки його реконструкція здійснена без належного дотримання встановленого порядку (проектна документація не була виготовлена), що є необхідним внаслідок збільшення розмірів нової будівлі порівняно з раніше існуючими. Статтею 376 ЦК України також визначені певні правила, за якими можливе визнання за особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до вимог законодавства. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. З огляду на вказане звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво повинно мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору по право. Представники відповідача та третіх осіб пояснили суду, що за вирішенням питання про визнання права власності на спірну споруду до належних органів Первомайської міської ради та інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області позивачі не звертались. Викладене [PERSON] також підтвердив в судовому засіданні. Крім того, з висновку судової будівельно-технічної експертизи від 14.01.2011р. (а.с. 88) вбачається, що земельна ділянка площею 0,4498га, яка належить на праві приватної власності [PERSON] та на якій розташована реконструйована будівля готелю, після здійснення реконструкції будівлі не змінює цільове призначення, але буде використовуватись в комерційній діяльності. Однак питання з приводу використання земельної ділянки в комерційних цілях не було вирішено в установленому законом порядку. За таких обставин суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити у зв`язку з відсутністю спору про право.

Outcome: approved