Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] у своєму позові посилається на те, що з відповідачем з 1985 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який у 2009 році розірвано. 14.09.2016 року їй було видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Після укладення шлюбу вони з відповідачем почали спільно будувати житловий будинок та інші господарські будівлі і споруди, розташовані за адресою: вул.Н.Яремчука, 25-а в с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області, які в 1991 році зареєстровано на імя [PERSON] Оскільки даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами збудовані ними з відповідачем під час шлюбу, спільною участю коштами та працею, вона вважає їх спільною сумісною власністю сторін, як подружжя. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем продовжули спільно проживати в будинку по вул.Н.Яремчука, 25-а в с.Романківці та спору щодо розподілу майна не виникало. В поточному році між ними почали виникати конфлікти щодо поділу спільного майна, які в добровільному порядку вони вирішити не можуть. Вважає, що про порушення своїх майнових прав, як співвласник майна, вона дізналася тільки в 2016 році, тому не пропустила строк, передбачений ч.2 ст.72 СК України. До цього часу вона вільно користувалася спільним майном, проживаючи в даному будинку. Висновком про проведення будівельно-оціночного дослідження житлового будинку від 16.09.2016 року підтверджується можливість його поділу на дві ізольованих квартири, без порушення прав жодної із сторін (варіант розподілу №1). В уточненій позовній заяві просила суд: ●визнати житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Н.Яремчука 25-а в с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ●поділити житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул.Н.Яремчука 25-а в с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області між його спільними сумісними власниками [PERSON] та [PERSON], виділивши в натурі: [PERSON]: 1.у житловому будинку по технічному паспорту наступні приміщення: коридор 1-1 площею 9,10 м2, кімнату 1-2, площею 18,30 м2, кімнату 1-6, площею 18,30 м2; 2. у господарських будівлях по технічному паспорту наступні приміщення: літню кухню літ.Б, площею забудови 36,9 м2, сарай літ.Д, площею забудови 90,0 м2, загальною вартістю 168066,00 грн., що становить 49/100 реальних часток та на 4 568,0 грн. менше за ідеальну (ідеальна частка 172634,0 грн). Огорожу залишити в спільному користуванні. [PERSON]: 1. у житловому будинку по технічному паспорту наступні приміщення: веранду 1-1, площею 12,90 м2, кладову 1-2, площею 10,30 м2 , кімнату 1-3, площею 11,80 м2, кухню 1-4, площею забудови 12,90 м2, кімнату 1-5, площею забудови 11,80 м2; 2. у господарських будівлях по технічному паспорту наступні приміщення: гараж літ.В, площею забудови 18,90 м2, сарай літ.Г, площею забудови 24,70 м2, а всього приміщень загальною вартістю 177202,00 грн., що становить 51/100 реальних часток, що на 4568,0 грн. більше за ідеальну (ідеальна частка 172634,0 грн). Огорожу залишити в спільному користуванні. Стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати по сплаті судового збору. Позивач у судове засідання також не з'явилася, проте подала до суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд справу розглянути без її присутності, надала згоду на заочний розгляд справи. Будучи вчасно та належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи, відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За таких обставин та у відповідності до вимог ст.224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи, на підставі наявних в ній доказів. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.07.1985 року Довідкою, виданою виконкомом Романковецької сільської ради від 24.01.2017 року за №332 підтверджується, що [PERSON] зареєстрована в [INFO] з 29.06.1987 року по 04.02.2000 року і з 14.05.2003 року по даний час (а.с.80). Копією будівельного паспорта №86 від 27.07.1987 року підтверджується, що його видано забудовнику [PERSON] на забудову земельної ділянки в с.Романківці, вул. Московська (а.с.83). Довідкою, виданою виконкомом Романковецької сільської ради від 24.01.2017 року за №37/02-18 підтверджується, що вулиця Московська перейменована у вулицю [PERSON] (а.с.81). Копією рішення виконкому Сокирянської районної ради №18 від серпня 1987 року підтверджується, що прийнято рішення про надання [PERSON] дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу паспорта на забудову в с.Романківці, по вул. Московській на виділеній земельній ділянці площею 0,12 га (а.с.84). Згідно копії паспорта на забудову садиби в сільському населеному пункті Української РСР , зареєстрованого у виконкомі Сокирянської районної ради №86 від 07.07.1987 року, значиться забудовник [PERSON], місце забудови вул. Московська в с.Романківці, земельна ділянка площею 0,12 га радгоспу ім. ХХ партзїзду. Забудова ділянки дозволена виконкомом районної ради від 12.08.1987 року. На наданій земельній ділянці дозволено будівництво житлового будинку (а.с.85). Копією проекту забудови №86 від 27.07.1987 року підтверджується, що забудовником по вул. Московській в с.Романківці є [PERSON] (а.с.86). Копією акту виносу в натуру земельної ділянки індивідуального забудовника, затвердженого районним архітектором, підтверджується, що на підставі рішення виконкому районної ради від 12.08.1987 року встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділеної гр. [PERSON] для будівництва індивідуального житлового будинку по вул. Московській в с.Романківці і земельна ділянка межує з домоволодіннями [PERSON] та [PERSON] (а.с.87-89). Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 10.10.1991 року і зареєстрованого в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації 10.10.1991 року в реєстровій книзі №4, сторінка №200, за реєстровим №1080 право власності на даний будинок зареєстровано за [PERSON] (а.с.44). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічні норми були передбачені ст.22 КпШС України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, зокрема, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Час оформлення права власності на майно не впливає на право одного з подружжя на частину майна, придбаного у період шлюбу. Таким чином, наданими позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами повністю підтверджується, що дозвіл на будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул.Н.Яремчука (до перейменування Московській), 25-а в с.Романківці, проект забудови, акт виносу в натуру земельної ділянки під забудову видано та право власності на даний будинок зареєстровано на імя [PERSON], під час шлюбу з [PERSON], що дає підстави вважати, що спірне нерухоме майно побудовано спільно сторонами під час їхнього шлюбу, тобто є обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Відповідно до статей 16-18 Закону України «Про власність», статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який був чинним до 1 січня 2004 року, спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу. З наданого сертифікованим субєктом оціночної діяльності [PERSON] Висновку про проведення будівельно-оціночного дослідження від 16.09.2016 року (надалі Висновок) встановлено, що ринкова вартість житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по вул.Н.Яремчука (Московській), 25-а в с.Романківці станом на 16.09.2016 року становить 345368,00 грн. Ідеальна частка кожного із сторін становить ?, тобто 172634,00 грн. (а.с.18-43). Ст.22 КпШС України, дійсного на момент набуття права власності на майно, ст.60 СК України, що діє з 01.01.2004 року майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Таким чином, є підстави вважати, що позивач [PERSON] має право на ? ідеальну частку всього нерухомого майна, набутого нею в шлюбі з відповідачем [PERSON] Вищенаведеним Висновком підтверджується, що житловий будинок є подільним та є технічна можливість поділити його на 2 ізольованих квартири, при цьому позивач просила суд поділити його по Варіанту розподілу №1 та виділити їй меншу реальну частку, ніж відповідачу, що не суперечить вимогам законодавства та інтересам сторін. Наданою позивачем довідкою №4374 від 04.11.2016 року, виданою виконкомом Романковецької сільської ради підтверджується, що в будинку по вул.Н.Яремчука, 25-а в с.Романківці зареєстровані: [PERSON] власник; [PERSON] колишня дружина; [PERSON], [INFO] донька; [PERSON], [INFO] донька; [PERSON], [INFO] онучка; [PERSON], [INFO] онук (а.с.17). Рішенням Сокирянського районного суду від 14.12.2009 року по провадженню №2-779/09 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 14.09.2016 року складено відповідний актовий запис Сокирянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Чернівецькій області (а.с.15, 16). Згідно зі ст.76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Аналогічним чином питання початку перебігу позовної давності визначені і в статті 261 ЦК України, згідно якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Ч.3 ст.29 КпШС України передбачалося, що для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Ч.3 ст.29 КпШС України, ч.2 ст.72 СК України передбачено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Згідно зі ст.11 КпШС України у тих випадках, коли для окремих вимог встановлено строк позовної давності, він обчислюється, якщо інше не встановлено законом, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Аналогічний порядок обчислення перебігу позовної давності визначено й частиною другою ст.72 СК України. Вирішуючи питання про початок перебігу строку позовної давності, суд виходить не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли позивач дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, бо саме по собі припинення шлюбу не є свідченням порушення її права власності. Неподання позову про поділ майна, у тому числі і до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б свідчили про заперечення її права на нажите в період шлюбу майно, яке зареєстроване за відповідачем, не може свідчити про порушення права позивача і вказувати на початок перебігу строку позовної давності. При цьому, суд виходить із твердження позивача про те, що спір щодо нерухомого майна виник між сторонами в 2016 році, що і стало підставою її звернення до суду з даним позовом. Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд України у своїй постанові по справі №6-258цс15 від 23.09.2015 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні цих норм. Копією акту, складеного депутатом Романковецької сільської ради від 26.01.2017 року, підтверджується, що сторони: [PERSON] та [PERSON] спільно проживають та ведуть спільне господарство і обставини, зазначені в акті, підтверджені обома сторонами шляхом вчинення особистих підписів (а.с.82). Довідкою, виданою виконкомом Романковецької сільської ради від 04.11.2016 року за №4374 підтверджується, що сімя [PERSON], яка проживає в будинку, розташованому в с.Романківці, вул. Яремчука, 25-а, складається із: її колишнього чоловіка [PERSON], повнолітніх доньок сторін та онуків (а.с.17). В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували звертання сторін до суду з приводу оспорювання права власності [PERSON] на нерухоме майно, розташоване по вул.Н.Яремчука, 25-а до моменту подання позивачем даного позову. Тобто, вищенаведеними доказами підтверджується, що до дня подачі до суду позову позивач проживала в вищенаведеному будинку і її права на здійснення права власності на дане нерухоме майно, відповідачем не порушувалися та визнавалися. Тобто, суд вважає, що [PERSON] звернулася до суду з даним позовом в межах строку позовної давності. За таких обставин, позовні вимоги слід задовольнити на умовах, визначених позивачем, зі стягненням з відповідача на користь позивача компенсації різниці в частках та судових витрат. Разом з тим, суд вважає за вірне припинити спільну сумісну власність сторін на розподілений житловий будинок, оскільки його розподіл спричинив виникнення на нього права спільної часткової власності сторін. На підставі ст.11,22, 29 ч.3 КпШС України, ст.ст. 60, 61, 63, 68-71 СК України, ст.ст. 355, 368, 370, 372 ЦК України та

Outcome: approved