Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), третя особа - Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що з 20.07.2002 р. позивач та відповідач перебували у шлюбі, від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] У зв'язку з тим, що сімейне життя не склалося, шлюбні відносини були розірвані. Відповідач після розірвання шлюбу самоусунувся від виховання дитини, жодного разу не відвідував, не брав участі у вихованні, не допомагав матеріально утримувати доньку. Мати самостійно займається вихованням дитини, її дозвіллям, розвитком та оздоровленням. Батько, жодного разу, не приходив щоб зустрітися з донькою, не передавав грошей та подарунків для дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав, що викладені у позові Представник Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні зазначив, що вимоги позивача підтримує та вважає позовну заяву обґрунтованою. На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до органів реєстрації місця проживання фізичної особи (а.с. 27), згідно отриманої відповіді відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). Згідно ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідач в судові засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, про явку в судове засідання 07.04.2015 р., 28.04.2015 р. відповідачу направлялась судова повістка (а.с. 33, 37-39, 43, 45-47). У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, 20.07.2002 р. позивач та відповідач перебували у шлюбі, від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.04.2003 р., актовий запис № 1135, серія [NUMBER] виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції (а.с. 11). У зв'язку з тим, що сімейне життя не склалося, шлюбні відносини були розірвані, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу від 14.07.2004 р., актовий запис № 441, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова (а.с. 10). Донька [PERSON] проживає разом із матір'ю, що підтверджено довідкою форми № 3, виданої КП «Житло-Сервіс» від 12.11.2014 р. за № 571 (а.с. 50). Відповідно до листа Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 13.11.2014 р. за № 48/Р-4684, під час проведення оперативно-розшукових заходів, місце знаходження відповідача не встановлено (а.с.8). У відповідності до характеристики виданої комунальним закладом «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 323 комбінованого типу Харківської міської ради» від 14.11.2014 р. за № 182 вбачається, що батько за весь період навчання не з'являвся та не цікавився успіхами дитини (а.с. 16). Згідно характеристики виданої спеціалізованою школою І-ІІІ ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов «Інтелект» від 11.11.2014 р. за № 203, вбачається, що за період перебування у приватній школі за навчання сплачувала мати дитини, батько до шкоди не з'являвся, дівчинка про нього не згадувала (а.с. 17). Відповідно до характеристики виданої гуманітарною гімназією «Гармонія» від 05.12.2014 р. за № 228, оплату за школу здійснює мати, батько не з'являвся, дитиною не цікавився (а.с. 18). Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.12.2014 р. за № 8945/41/3/103, остання вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав (а.с. 48-49). Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України) батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають: один з батьків; опікун; піклувальник; особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що відповідач піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів наявності у відповідача душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання, або інших не залежних від нього причин, що унеможливлюють виконання своїх батьківських обов'язків, судом встановлено не було. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved