Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» 03.01.2019р. звернулося до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 591035414 від 02.03.2018р. у розмірі 77 046,11 грн. Позовна заява мотивована тим, що банк надав відповідачу кредит у сумі 52 546,53 грн., а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього. Однак відповідач порушує взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів позивачу. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.02.2019р. передану вказану цивільну справу до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю. Ухвалою ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2019р. цивільну справу за позовом АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до провадження судді Остапенко Н.Г. Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено проводити розгляд справи у заочному порядку. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 02.03.2018р. між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 591035414, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 52 546,53 грн. строком до 02.03.2022р., а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього (а.с.6-10). Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором № 591035414 від 02.03.2018р., яка відповідно до розрахунку станом на 17.12.2018р. становить 77 046,11 грн. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 52 546,53 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 7 894,31 грн., комісії у розмірі 13 005,27 грн., штрафу у розмірі 3 600,00 грн. (а.с.20). Отже, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Кредитного договору у позивача виникло право вимоги дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування такими коштами. Відповідач всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved