Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] з 400 гривень щомісячно на кожну дитину, встановлених рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року у справі № 155/86/15-ц, на 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття, з проведенням індексації відповідно до закону. Позивач посилається на те, що 14.10.2003 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 06 січня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано, дітей суд залишив проживати разом з позивачем. [PERSON] вказує, що діти знаходяться на її утриманні, вона на даний час не працює, оскільки є інвалідом третьої групи загального захворювання, їй протипоказана робота з фізичними навантаженнями. Відповідно до рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року з відповідача в користь позивача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 400 гривень на кожну дитину щомісячно. Позивач вважає, що вищевказаний розмір аліментів є надто низьким для забезпечення необхідних потреб дітей. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дітей значно зріс, що пояснюється ростом цін на продукти харчування, ліки, житлово-комунальні послуги тощо. Відповідач є здоровим та працездатним, має можливість надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі. Позивач вважає, що розмір аліментів у сумі по 2500 гривень щомісяця на утримання кожної дитини є достатнім. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 05 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. В судовому засіданні 20.09.2021 позивач просила поданий позов задовольнити з підстав, наведених у ньому. Відповідач в судовому засіданні 20.09.2021 позов визнав частково. Пояснив, що працює в Польщі, його заробіток не стабільний, згідний сплачувати аліменти в розмірі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, за час шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.9-11). Згідно рішення Горохівського районного суду Волинської області від 06.01.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано; сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з відповідачем [PERSON] (а.с.13). Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року вирішено стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400,00 (чотириста гривень 00 копійок) на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21 січня 2015 року та до досягнення дітьми повноліття, з врахуванням індексації відповідно до закону (а.с.14-17). Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю, [PERSON] , що відповідачем не заперечується. Неповнолітні діти самостійних доходів не мають. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз вищевказаної норми законодавства свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану, погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зміни розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Суд вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продукти харчування, ліки, житлово-комунальні послуги, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, збільшенням потреб та розвитку дітей, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітніх дітей, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] щодо збільшення розміру аліментів є обґрунтованими. Судом встановлено, що відповідач є здоровим, особою працездатного віку та не заперечує сплачувати аліменти на утримання дітей у більшому розмірі. Одночасно з цим позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Будь-які відомості щодо працевлаштування та середньомісячного заробітку (доходу) позивачем суду не надані. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, а також визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, який складає для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Як передбачено ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд, виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати на утримання неповнолітніх дітей аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно на утримання кожної дитини. З даним розміром аліментів в судовому засіданні позивач погодилася. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23), у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили. Згідно ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial