Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

[PERSON] у судовому порядку звернулася до [PERSON] з позовом, у якому просить поділити спільно набуте майно подружжя, а саме: визнати за нею право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що між [PERSON] та [PERSON] 20.09.2003 зареєстровано шлюб. 22.06.2018 шлюб розірвано на підставі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області. В період перебування в шлюбі, а саме 26 серпня 2005 року за спільні кошти подружжя, сторонами було придбано житловий будинок, загальною площею 43,1 кв.м. з господарсько-побутовими будівлями і спорудами до нього, який розташовано по [ADDRESS] , про що було укладено відповідний договір купівлі-продажу житлового будинку серії ВСІ №861032. Покупцем в даному договорі виступав відповідач одноособово. Позивач запропонувала відповідача переоформити вказане домоволодіння на їхніх спільних дітей, однак [PERSON] повідомив, що будинок належить лише йому. В судове засідання позивач не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши думки учасників справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2003, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 4). Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22.06.2018 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5). Перебуваючи у шлюбі - 26.08.2005 році, згідно договору купівлі-продажу, відповідач [PERSON] придбав у власність житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). В матеріалах справи містяться Витяг з Державного реєстру правочинів №1398054 від 26.08.2005 з якого вбачається, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 7). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Херсонського державного бюро технічної інвентаризації №8391219 від 20.09.2005, [PERSON] набув право власності на 1/1 частку житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 26.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Ноздрачовою Т.Е. У відповідності до ч.1 ст. 60 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За правилами ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з положеннями ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї базової функції - ухвалення обов`язково рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо поділу житлового будинку, що набутий сторонами під час перебування у шлюбі.

Outcome: approved