Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] пред`явила позов у Подільському районному суді м. Києва до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] 18 квітня 2016 року приблизно о 22 год. 50 хв., керуючи автомобілем марки «Daewoo-Sens», д.н.з. [NUMBER] , рухався по проїжджій частині вул. Маршала Гречка з боку пр-ту Правди в напрямку вул. Північно-Сирецької в м. Києві. В цей час попереду, навпроти будинку № 22 по вул. Маршала Гречка в м. Києві, перебувала пішохід [PERSON] , яка рухалась через проїжджу частину вул. Маршала Гречка, зліва-направо відносно руху автомобіля «Daewoo-Sens», д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] , допустивши порушення ПДР, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] та спричинив тілесні ушкодження останній. Вироком Подільського районного суду м. Києва від 30.08.2018 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Наразі позивач звертається до суду з позовом про стягнення з відповідача відшкодування майнової шкоди у розмірі 55176 грн. 09 коп. Позивач в судове засіданні не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Представник позивача до суду звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 27.01.21 постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] 18 квітня 2016 року приблизно о 22 годині 50 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Daewoo-Sens», державний номерний знак [NUMBER] , рухався по проїжджій частині вулиці Маршала Гречка з боку проспекту Правди в напрямку вулиці Північно-Сирецької в місті Києві, в другій смузі, при наявності трьох смуг попутного, та трьох смуг зустрічного напрямків руху. В цей час попереду, навпроти будинку № 22 по вулиці Маршала Гречка в місті Києві, перебувала пішохід [PERSON] , яка рухалась через проїжджу частину вулиці Маршала Гречка, зліва-направо відносно руху автомобіля «Daewoo-Sens», державний номерний знак [NUMBER] . Під час руху [PERSON] допустив порушення вимог підпункту «б» пункту 2.3, та пункту 12.3 Правил дорожнього руху. Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку [PERSON] виразились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo- Sens», державний номерний знак [NUMBER] , під час руху проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін. При виникненні небезпеки для руху, чим для нього була пішохід [PERSON] , яку він об`єктивно спроможний був завчасно виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним автомобіля аж до його зупинки, внаслідок чого, напроти будинку № 22 по вулиці Маршала Гречка в місті Києві здійснив на неї наїзд. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід [PERSON] отримала наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку з формуванням епідуральної гематоми в правій скроневій долі, гематома м`яких тканин тім`яно-скроневої ділянки справа та лобної ділянки зліва, забійні рани скроневої ділянки справа, верхньої повіки правого ока (чотири), субкон`юктивальні крововиливи обох очей; закрита травма правого плеча у вигляді уламкового перелому плечової кістки на межі середньої та дистальної третини зі зміщенням уламків; закрита травма живота у вигляді розривів правої печінки, розривів брижейки тонкої кишки, внутрішньочеревного розриву сечового міхура, гематоми малого газу з явищами внутрішньочеревної кровотечі (наявність в черевній порожнині до 400 мілілітрів крові); закрита травма кісток тазу у вигляді перелому лонної кістки справа зі зміщенням уламків; відкрита травма правої гомілки у вигляді уламкового перелому великогомілкової кістки в проксимальній третині та медіальної лодижки, уламкового перелому малогомілкової кістки в проксимальній третині та дистального кінця діафізу, забійної рани в ділянці середньої третини гомілки; закрита травма лівої гомілки у вигляді уламкового перелому великогомілкової кістки на межі середньої та дистальної третини зі зміщенням уламків, уламкового перелому малогомілкової в дистальній третині зі зміщенням уламків; забійна рана правого передпліччя у верхній третині по зовнішній третині; множинні синці, садна голови, тулуба, кінцівок. Вказані тілесні ушкодження в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Вироком Подільського районного суду м. Києва від 30.08.2018 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. (а.с. 21-33) З вищевказаного вироку також вбачається, що в межах розгляду вищевказаного обвинувального акта відносно [PERSON] , [PERSON] було заявлено цивільний позов. Так, відповідно до позовної заяви [PERSON] , в результаті отриманих травм вона втратила здатність самостійно пересуватися та розмовляти. Також у неї частково паралізована права частина тіла, в яку прийшовся удар. Станом на день розгляду справи здоров`я позивачки не відновлене. Від отриманих ушкоджень вона пролікувалась 71 день стаціонарно в Київській міській клінічній лікарні № 17 з 18 квітня 2016 року по 29 червня 2016 року, та 10 днів в Київській міській клінічній лікарні № 9 з 29 червня 2016 року по 09 липня 2016 pоку, а загалом 81 день. З 10 липня 2016 року проходить лікування амбулаторно, оформлює групу інвалідності. В межах розгляду обвинувального акта судом, потерпіла надала заяву, в якій зменшила позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди з 61 234 гривень 52 копійок до 26 351 гривню 08 копійок, оскільки 34 883 гривні 44 копійки, що було встановлено в судовому засіданні, були зібрані за рахунок добровільних пожертвувань. Згідно наданих представником потерпілої чеків на придбання нею та її родичами ліків, та інших затрат на лікування, вони відповідають заявленій уточненій сумі майнової шкоди в розмірі 26 351 гривню 08 копійок. Судом було ухвалено задовольнити позов [PERSON] частково та стягнуто з відповідача на її користь 26 351 грн. 08 коп. майнової шкоди та 280 000 грн. моральної шкоди. У задоволенні решти вимог було відмовлено. Наразі позивач звертається із позовом про відшкодування майнової шкоди в розмірі 55176 грн. 09 коп. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до п. абз. 2 п. 19 та абз. п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо в потерпілого у зв`язку з ушкодженням здоров`я є потреба у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, що підтверджується із зазначенням їх тривалості висновком МСЕК, вони компенсуються Фондом відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону N 1105-XIV ( 1105-14 ). Додаткові витрати потерпілих, на яких дія цього Закону не поширюється (потреба в них та їх тривалість мають підтверджуватися висновком судово-медичної експертизи), підлягають стягненню з особи, відповідальної за шкоду, на підставі ст. 455 ЦК ( 1540-06 ). Розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. У відповідності до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вироком Подільського районного суду м. Києва від 30.08.2018 року вже було вирішено питання про відшкодування, зокрема, позивачеві майнової шкоди у розмірі 26351 грн. 08 коп. Тобто, станом на день ухвалення вироку суду, ним було дано оцінку доказам щодо завдання позивачеві майнової шкоди відповідачем та відповідно ухвалено з цього питання судове рішення, щодо часткового задоволення позовних вимог на вищевказану грошову суму. Потерпіла не була позбавлена права на апеляційне оскарження вироку суду у разі, якщо вона не погодилась з висновками суду щодо розміру відповідного стягнення відшкодування майнової шкоди на її користь. Вирок суду набрав законної сили. Таким чином, наразі, позивач зобов`язана обґрунтувати, що після ухвалення відповідного вироку суду мали місце додаткові витрати щодо лікування потерпілої, вказати період за який вони мали місце та відповідні докази несення майнових витрат саме у розмірі ціни позову. В підтвердження ціни позову позивачем було надано Виписку епікриз від 18.08.2017 року ТОВ «Реабілітаційний центр «Сосни», з якої вбачається, що пацієнтка [PERSON] потребує реабілітаційного курсу, а подальшому повторний курс через 2-3 місяці. (а.с. 10-11) В матеріалах справи міститься Виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2961 Клінічної лікарні Подільського району м. Києва, в якій здійснено опис історії хвороби [PERSON] та надано рекомендації щодо її подальшого лікування. (а.с. 12) З виписки Київської міської клінічної лікарні № 17 від 29.06.2016 року вбачається, що [PERSON] поступила до відділення після ДТП в тяжкому стані та здійснено заключення щодо травм потерпілої. (а.с. 13) Як вбачається з розрахунку ТОВ «Реабілітаційний центр «Сосни» від 10.08.2017 року, [PERSON] за період з 03.08.2017 року по 24.08.2017 року що вона перебувала на лікуванні, потребувала витрат у розмірі 23107 грн. 70 коп. (а.с. 14-15), за період з 27.07.2017 року по 03.08.2017 року - 9457 грн. 70 коп. (а.с. 16), за період з 03.08.2017 року по 17.08.2017 року - 9457 грн. 70 коп. (а.с. 17) В обґрунтування ціни позову позивачем також долучено до матеріалів справи чеки, з яких вбачається придбання лікарських засобів (а.с. 19), а також товарний чек № ПЗЛ00011655 від 17.01.2017 року на суму 965 грн. 87 коп. (а.с. 20) Разом з тим з наданих документів неможливо встановити ким придбані ці ліки та на чиє лікування, адже жодних ідентифікуючих ознак пацієнта та платника не містять. З матеріалів позовної заяви та долучених до неї доказів, суд позбавлений можливості встановити за який власне період позивач просить суд стягнути відшкодування майнової шкоди у розмірі 55 176 грн. 09 коп. Крім того, суд позбавлений процесуальної можливості встановити, чи були витрати позивача на грошову суму у розмірі 55 176 грн. 09 коп. предметом розгляду цивільного позову в межах кримінального провадження №1-КП/758/59/18 справа №758/9651/16-к, адже позивачем не було надано до суду докази, які б підтвердили факт того, що ці витрати позивач понесла після судового розгляду її позову. Також, позивачем не надано доказів неможливості подання відповідних доказів щодо заподіяння їй майнової шкоди у розмірі 55 176 грн. 09 коп. під час розгляду цивільного позову [PERSON] в межах кримінального провадження, адже як вбачається з документів, наданих в підтвердження несення відповідних грошових витрат вони датовані раніше аніж судом було ухвалено вирок та вирішено цивільний позов [PERSON] . За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог та відмову у їхньому задоволенні.

Outcome: dismissed