Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради (відповідач), треті особи: Сьома Київська державна нотаріальна контора, в якому позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 2/5 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на майно- квартиру [ADDRESS] . Позивач звернулась до Сьомої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкова справа №65464603 була відкрита 05.02.2020 р. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом. Представник відповідача подав відзив на позов, при вирішенні справи покладаються на думку суду, просять не стягати судові витрати, оскільки Київська міська рада не є відповідальною особою у виникнення даного спору. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, за викладених у позовній заяві обставин, просив його задовольнити. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у відзиві та поясненні просять розглянути справу у їх відсутність. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦК України). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.09.2020 р. відкрито провадження у справі, витребувано із Сьомої Київської державної нотаріальної контори (м. Київ, вул. А. Ахматової, 7/15) належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №74/2020 щодо майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . (а.с. 66) Позивач [PERSON] була дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. (а.с.9) [PERSON] був власником 2/5 частки квартири [ADDRESS] за даними реєстрових книг КМБТІ, а саме: 1/5 частки на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого фондом комунального майна Радянського району від 09.11.1994 р., та зареєстрованого в Бюро 11.11.1994 р., за реєстровим №85 та 1/5 частки на підставі договору дарування, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою №2 від 25.12.1998 р. №8-7320, зареєстрованого в Бюро 21.01.1999, за реєстровим №85. (а.с. 51-53) 06.02.2020 р. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Сьомої Київської державної нотаріальної контори звернулась його дружина [PERSON] (а.с. 26 зворот) Від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовся його син [PERSON] та дочка [PERSON] (а.с. 27) 27.08.2020 р. [PERSON] звернулась до Сьомої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с. 50 зворот) Постановою державного нотаріуса Сьомої Київської державної нотаріальної контори Конончук Т.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки при перевірці даних в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт, що є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. (а.с. 54 зворот) Наявність обтяження на квартирі [ADDRESS] підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рестру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 27.08.2020 р. (а.с.53 зворот-54) Стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із ч. 1-2 ст.1261 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно до статті 1271 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, беручи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на 2/5 (дві п`ятих) частини квартири [ADDRESS] , загальною площею - 44,2 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті - [PERSON] , що помер [INFO] . Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі викладено та

Outcome: approved