Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Акціонерне товариство\~Комерційний\~банк\~«ПРИВАТБАНК» (\~далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), в особі представника Дашка В.М., звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 11 762,62 грн. за кредитним договором б/н від 06 вересня 2010 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов договору № б/н від 06 вересня 2010 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання по наданню кредитних коштів виконав, однак відповідачем умови договору не виконуються, порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в зв`язку з чим, відповідач має заборгованість у сумі 11 762,62 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку, з них: 236,82 грн. заборгованість за тілом кредиту; 11375,80 грн. загальний залишок заборгованості за відсотками; 150 грн. заборгованість за пенею. Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 13 вересня 2021\~року справу прийнято до провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судові повістки, відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України, надсилалися у встановленому законом порядку. Відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Матеріали справи свідчать, що 06 вересня 2010 року між банком та [PERSON] укладено договір кредиту № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов`язався щомісяця сплачувати грошові кошти у розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості (а.с.15). Як вказує позивач, умови кредитного договору відповідач не виконав, допустив заборгованість у сумі 11 762,62 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку, з них: 236,82 грн. заборгованість за тілом кредиту; 11375,80 грн. загальний залишок заборгованості за відсотками; 150 грн. заборгованість за пенею. Як передбачено п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України, вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що вбачається зі ст.610 ЦК України. Як передбачено ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що кошти, фактично отримані та використані позичальником, не повернуті в добровільному порядку кредитодавцю ПАТ КБ «ПриватБанк», а також вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Сукупність наведених доказів, наданих позивачем та їх належна оцінка дають суду підстави для задоволення заявлених позивачем вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 236,82 грн. Щодо вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за відсотків суд зазначає наступне. Судом встановлено, що термін дії картки № [NUMBER] березень 2014 року. Даних, що картка була перевипущена матеріали справи не містять. Початковий кредитний ліміт в подальшому змінювався (його було збільшено та зменшено), що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] (а.с.12). [PERSON] користувався кредитним коштами, що підтверджується випискою банку(а.с.9-12). Позов пред`явлено 08 вересня 2021 року. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що на час укладення кредитного договору між сторонами діяла процентна ставка в розмірі 2,5% на місяць (30% річних). Станом на 31 березня 2014 року у відповідача виникла заборгованість за процентами в розмірі 271,51 грн. (а.с.6). Враховуючи викладене, позов АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості з відповідача за процентами за користування кредитом підлягає частковому задоволенню в розмірі 271, 51 грн. Крім того, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем, визначено порядок нарахування та розміру штрафу за порушення грошового зобов`язання, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про стягнення із відповідача пені у розмірі 150 грн. Сукупність наведених доказів, наданих позивачем та їх належна оцінка дають суду підстави для часткового задоволення заявлених позивачем вимог у розмірі 658,33 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно платіжного доручення позивачем при пред`явленні позову до суду сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн.(а. с. 1). Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (5,6%), з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 127,12 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial