Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 07 листопада 2016 року звернулися до суду з зазначеним позовом, в якому прохають встановити факт того, що вони є дочками померлої 20 червня 2015 року [PERSON] та визнати за ними в порядку спадкування за законом по 1/2 частині за кожною права власності на земельну частку (пай) із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець», розташованої на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, розміром 3.13 умовних кадастрових гектарів, яка належала померлому 15 вересня 1996 року [PERSON] на підставі списку громадян-членів колективного сільського підприємця «Ленінець», включених до Державного акта на право колективної власності на землю серія ПЛ-09, виданий 29 грудня 1995 року Глобинською районною радою. Мотивували тим, що 20 червня 2015 року померла їхня матір [PERSON]. Після їх смерті залишилося спадкове майно земельна частка (пай), розміром 3,13 га умовних кадастрових гектарів, розташована на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, яка належала їх батьку [PERSON] на підставі списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець», які включені до Державного акта на право колективної власності на землю серія ПЛ-09, виданого 29 грудня 1995 року Глобинською районною радою. Сертифікат на земельну частку (пай) в межах Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області в спільній частковій власності членів названого КСП батько не отримував. Їхня матір фактично прийняла спадщину після чоловіка, оскільки постійно проживала разом з чоловіком (спадкодавцем) на момент смерті. На даний час вони не можуть прийняти спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ та у їх свідоцтвах про народження зазначено по батькові їхньої матері як «Григорівна» замість «Єгорівна». У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області в судове засідання не зявився. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу без їх участі. Заперечення на позов не направив. Представники третіх осіб - Градизької державної нотаріальної контори, Відділу держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області в судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечення на позов не направили. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-КЕ № 295806, виданого Виконавчим комітетом Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області 22 червня 2015 року, [PERSON] померла 20 червня 2015 року. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні Свідоцтв про народження позивачів, батьками [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається зі Свідоцтва про укладення шлюбу, серія ІІ-УР № 062008, виданого Броварською сільською радою Градизького району Полтавської області [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу їй прізвище присвоєно «Личман». Відповідно до Посвідки про народження батьком [PERSON] є [PERSON], отже її по-батькові є «Єгорівна». За таких обставин, суд дійшов висновку, що факт того, що [PERSON] є матірю позивачів підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні матеріалами справи. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у вигляді права на земельну ділянку частку (пай), яка належала її чоловіку [PERSON] і яку вона фактично прийняла, оскільки проживала разом з ним на момент його смерті. Судом встановлено, що 29 грудня 1995 р. колективному сільському господарському підприємству «Ленінець» с. Броварки Глобинського району Полтавської області, видано Держаний акт на право колективної власності на земельну частку (пай) серії ПЛ-09, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 23. Площа земельної частки (паю) по КСП «Ленінець», становить 3,13умовних кадастрових гектарах на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Невідємною частиною Державного акту є Додаток №1 Список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, яким дана земельна ділянка належить на праві колективної власності. [PERSON] був включений до Списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства під № 707, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області № 99-1609-99.6-789/0/26-16 від 13.10.2016 р. та даними Державного акта на право колективної власності на землю. Сертифікат на право на земельну частку (пай) йому не видавався. Відповідно до ст.ст.\~5,\~7,\~10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»\~позивач як член КСП «Ленінець» с. Броварки Глобинського району Полтавської області являється співвласником земельної ділянки, яка в 1995 році була передана у колективну власність всіх членів КСП. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п.2\~Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей\~22,\~23 ЗК України\~(в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: -\~перебування в членах КСП на час паювання; -\~включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; -\~одержання КСП цього акта. Право громадянина на земельну частку(пай) у колективній власності на землю настає з моменту одержання державного акту на право колективної власності на землю та прикладенням до нього обовязкового додатку\~списку членів колективного сільськогосподарського підприємства. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Позови громадян, повязані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. З цього приводу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах від 06 серпня 2014 року (справа № 6-12858св14) та від 27 серпня 2014 року (справа № 6-12823св14) зазначив, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Згідно ч.2 ст. 24 Конституції України не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суди в усіх необхідних випадках мають застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на викладене позов задовольняється повністю. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки спадкодавець був включений до списку членів КСП «Ленінець», доданого до державного акта на право постійного користування землею від 29.12.1995 р., то він набув право на земельну частку (пай) з дня видачі цього державного акта. Згідно дослідженої судом спадкової справи після померлої [PERSON] № 209/2015, [PERSON] та [PERSON] (позивачі у справі) в установлений строк прийняли спадщину за законом. Інші особи, які прийняли спадщину за законом чи заповітом, або особи, які мають право на обовязкову частку у спадщині відсутні. Крім того судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] померлого 15 вересня 1996 року, шляхом постійного проживання разом із чоловіком, тобто фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, згідно ст. 549 ЦК УРСР, що підтверджується довідкою № 1111/02-31 від 17.10.2016 року виданою виконавчим комітетом Броварківської сільської ради Глобинського району . Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що вимоги позивачів є законними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved