Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича (надалі «Відповідач 1»), Акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» (надалі «Відповідач 2», «АТ «Банк Фінанси та Кредит»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (надалі «Відповідач 3», «ТОВ Росвен Інвест Україна»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький Володимир Васильович, - про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №1400 від 21.01.2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №1795pv8-07 в розмірі 587 609,29 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса є незаконним, оскільки заборгованість перед АТ «Банк Фінанси та Кредит» та «ТОВ Росвен Інвест Україна» у [PERSON] відсутня. Про наявність будь-якої заборгованості за невиконання чи неналежне виконання кредитного договору, укладеного з АТ «Банк «Фінанси та кредит» [PERSON] не повідомлявся. Крім того, на думку Позивача, при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус, в порушення вимог Закону України «Про нотаріат», не переконався належним чином у безспірності розміру суми заборгованості та у реальності боргу загалом. Представником Позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином. Відзиву на позов чи письмових пояснень від приватного нотаріуса Баршацького І.В. до суду не надходило. Відповідачем 2 АТ «Банк Фінанси та Кредит» на адресу суду направлено писомві пояснення, у яких представник покликається на те, що на даний час Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з 17.12.2015 року здійснюються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку - АТ «Банк Фінанси та Кредит» з ринку в порядку Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 12.11.2018 року на підставі договору про відступлення прав вимоги на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» було відступлено право вимоги за кредитним договором №1795pv8-07 від 04.10.2004 року. Явку уповноваженого представника Відповідач 2 до суду не забезпечив, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином. Відповідачем 3 ТОВ «Росвен Інвест Україна» на адресу суду направлено письмові пояснення на позовну заяву, в яких представник посилається на необгрунтованість позовних вимог. Зокрема, як зазначено у письмових поясненнях, оскільки Позивачем порушено умови взятого на себе зобов`язання щодо повернення кредиту за кредитним договором №1795pv8-07 від 26.10.2007 року, доказів щодо повернення боргу після цього Позивачемне надано, саме невиконання боржником своїх зобов`язань призвело до звернення стягувача до приватного нотаріуса для захису своїх прав шляхом вчинення виконавчого напису. В судове засідання Відповідач 3 явку уповноваженого представника не забезпечив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький Володимир Васильович, -до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Письмових пояснень від третьої особи до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, викладені у письмових поясненнях на позов пояснення представників відповідачів 2,3, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Предметом позову у даній цивільній справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - «ЦК України») кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 21 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено Виконавчий напис №1400 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором №1795pv8-07 від 04.10.2004 року, укладеним з АТ «Банк Фінанси та Кредит», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна» на підставі про відступлення права вимоги №б/н , укладеного 12.11.2018 року між АТ «Банк Фінанси та Кредит» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за Кредитним договором №1795pv8-07 від 04.10.2004 року. Строк платежу за Кредитним договором №1795pv8-07 від 04.10.2004 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 12.11.218 року по 21.01.2020 року. Сума заборгованості становить 587 209,29 грн., складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредиту - 587 209,29 грн.; Прострочена заборгованість за комісією - 0,00; Прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 951 638,37 грн.; Строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00; Строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00; Строкова заборгованість за штрафами і пенями - 0,00. Посилаючись на незаконність вищевказаного виконавчого напису від 21 січня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати і, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - «Порядок вчинення нотаріальних дій», «Порядок»). Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - «Перелік»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Згідно із приписами підпунктів 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. У пункті 1-1 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Як встановлено, Судом, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. 21 січня 2020 року вчинено виконавчий напис №1400 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором №1795pv8-07 від 04.10.2004 року, укладеним з АТ «Банк Фінанси та Кредит», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна» на підставі про відступлення права вимоги №б/н , укладеного 12.11.2018 року між АТ «Банк Фінанси та Кредит» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за Кредитним договором №1795pv8-07 від 04.10.2004 року, а саме 587 209,29 грн. Як зазначено нотаріусом у даному виконавчому написі, стягнення заборгованості проводиться за період з 12.11.218 року по 21.01.2020 року. В матеріалах справи містяться копії документів, на підставі яких нотаріусом було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, зі змісту яких Судом встановлено наступне. Так, як підставу виникнення кредитних зобов`язань нотаріусом у оскаржуваному виконавчому написі зазначено Кредитний договір №1795pv8-07 від 04.10.2004 року, укладений між АТ «Банк Фінанси та Кредит» та [PERSON] (а.с.6-14). В той же час, копія кредитного договору за номером №1795pv8-07, яка міститься в матеріалах справи, містить інформацію про те, що даний договір було укладено 26 жовтня 2007 року, а не 04 жовтня 2004 року, як про це зазначено у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса. Належним чином завіреної копії кредитного договору №1795pv8-07, датованого 04.10.2004 роком до матеріалів справи не додано. Отже, оскаржуваний виконавчий напис видано приватним нотаріусом на зверненян стягнення заборгованості за кредитним договором, оригіналу якого нотаріусу надано не було (оскілки наявний у розпорядженні нотаріуса кредитний договір датовано 26.10.2007 роком). Крім того, в матеріалах документів, які подавалися приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баршацькому І.В. для вчинення виконавчого напису, не міститься належного документу, що підтверджує безспірність заборгованості боржника та встановлює прострочення виконання зобов`язання. При цьому, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Однак, документи, які було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису у спірних правовідносинах, не є первинними, з їх змісту неможливо встановити час виникнення права вимоги до [PERSON] , як і в цих документах відсутні дані щодо останньої дати погашення за наданим кредитом, рух коштів тощо. В той же час, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Строк дії Кредитного договору №1795pv8-07 від 26.10.2007 року встановлено його сторонами до 26.10.2014 року (пункт 3.2 Кредитного договору (а.с.7). Зі змісту ж оскаржуваного виконавчого напису випливає, що стягнення заборгованості з [PERSON] проводиться за період з 12.11.218 року по 21.01.2020 року. Отже, на час вчинення спірного виконавчого напису, нотаріусом не з`ясовано чи не пропущено Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» строк позовної давності, а так само, трирічний строк з дня виникнення права вимоги, що вимагає п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не встановлено, коли було здійснено останню оплату по кредиту, оскільки з даної нотаріусу виписки не прослідковується проведені оплати за договором. Отже, Судом не встановлено, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису у розпорядженні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. містився належний документ, що підтверджує безспірність заборгованості боржника та встановлює прострочення виконання зобов`язання. Крім того, Судом встановлено, що у 2015-2016 роках в провадженні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа № 354/647/15-ц, провадження по справі № 2/354/73/16, за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області у цій цивільній справі № 354/647/15-ц від 07 квітня 2016 року, яке набрало законної сили 26.04.2016 року, (https://reyestr.court.gov.ua/Review/57086146) позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» було задоволено. Стягнуто з [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 3 781 271 гривню 95 копійок заборгованості за кредитним договором №1795pv8-07 від 26.10.2007 р. та 3 654 гривні судових витрат. Зі змісту мотивувальної частини даного судового рішення вбачається також те, що прийняттю даного рішення передувало Рішення Яремчанського міського суду від 27.04.2010 р., яке набрало законної сили і має преюдиційне значення, стягнуто з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором №1795pv8-07 від 26.10.2007 р. в розмірі 166 654 грн. 05 коп. по сплаті кредиту, 38 718 грн. 48 коп. по сплаті процентів, 35 000 грн. пені та 1 950 грн. судових витрат. Розмір заборгованості по процентах за кредитним договором №1795pv8-07 від 26.10.2007 р. за період з 27.04.2010 р. до 24.11.2015 р. складає 19 054.96 доларів США, що еквівалентно 458 530 грн. 94 коп., заборгованість по пені складає 3 322 741 грн. 01 коп., що стверджується розрахунком. Станом на даний час вказане рішення є чинним, його не скасовано у встановленому процесуальним законом порядку. Таким чином, фактично вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватного нотаріуса Баршацького І.В. є подвійним стягненням заборгованості за одним і тим же кредитним договором. Набувши права вимоги за відповідним кредитним договором №1795pv8-07 від 26.10.2007 р., ТОВ «Росвен Інвест Україна» не позбавлене права на подання до суду, який видав виконавчий лист у цивільній справі № 354/647/15-ц, відповідних процесуальних заяв в порядку Розділу VІ ст. ст. 433, 442, 446 ЦПК України, однак звернення до приватного нотаріуса із заявою про видання виконавчого напису за наявності чинного судового рішення, яким з боржника стягнуто заборгованість за відповідним кредитним договором, є таким, що суперечить закону та, зокрема, статті 61 Конституції України (Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення). Крім того, в рамках розгляду даної справи Суд звертає увагу і на допущені приватним нотаріусом технічні неточності при оформленні виконавчого напису. Зокрема, у верхній частині вступної частини виконавчого напису нотаріусом Баршацьким І.В. дату його вчинення прописом зазначено як «двадцять перше січня дві тисячі двадцятого року». В абзаці чотирнадцятому оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом зазначено, що цей виконавчий напис нотаріуса набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, а саме з 20 січня 2020 року. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, Суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис №1400 від 21.01.2020 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 587 209,29 грн. - вчинено з порушенням вимог закону, оскільки Суду не надано доказів на підтвердження того, що для його видачі були достатні правові підстави, у зв`язку з чим Суд знаходить підстави для визнання даного виконавчого листа таким, що не підлягає до виконанню. Судовий збір слід розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 623, 1054 ЦК України, ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595

Outcome: approved