Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] іпотечна установа звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, пені та інфляційних витрат. (а.с.1-4) Згідно позову, 14.05.2008 року між ВАТ «КБ «Актив-банк» та [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит №1451.1.08/Д(С)-104, а також 03.11.2008 року Договір про внесення змін до вищевказаного договору, за умовами яких банк надав позичальнику [PERSON] у кредит грошові кошти в сумі 170\~000 грн. строком з 14.05.2008 року по 13.05.2007 року включно зі сплатою 14% річних. В забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань по поверненню коштів 06.11.2008 року між банком та [PERSON] був укладений Договір поруки, за яким поручитель несе солідарний обовязок у випадку невиконання боржником своїх обовязків. 17.12.2008 року між банком та [PERSON] іпотечною установою був укладений Договір відступлення права вимоги №2455/08, за яким банк передав позивачу всі права вимоги за вищенаведеними договорами з відповідачами. Свої зобовязання позичальник [PERSON] виконувала неналежним чином, допустила прострочення платежів, що надає позивачу право достроково вимагати повернення всієї суми заборгованості. Станом на 17.03.2015 року заборгованість за тілом кредиту складає 116 316,08 грн., нараховані відсотки 13 341,70 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів 222,72 грн., інфляційні витрати 2\~767,60 грн., а всього 132\~648,10 грн. Зазначену заборгованість позивач просить стягнути солідарно з боржника [PERSON] та поручителя [PERSON], а також відшкодувати понесені судові витрати в сумі 1326,48 грн. Відповідач [PERSON] предявив до Державної іпотечної установи зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим. (а.с.88-90) Згідно уточненого позову, Договором про іпотечний кредит №1451.1.08/Д(С)-104 на момент його укладення 14.05.2008 року були встановлені відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 10,7%, а під час внесення змін Договором від 03.11.2008 року відсотки були збільшені до 14%. Поручитель [PERSON] просить суд визнати Договір поруки припиненим на підставі ч.1 ст.559 ЦК України, у звязку зі збільшенням умов основного зобовязання без його згоди як поручителя. Іншою підставою для визнання договору поруки припиненим зазначає пропущення кредитором шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобовязання для предявлення вимоги до поручителя на підставі ст.559 ч.4 ЦК України. Так, умовами кредитного договору боржник [PERSON] повинна була погашати кредит частинами щомісяця, однак остання з червня 2014 року перестала виконувати свої обовязки. Кредитор же не довів до поручителя [PERSON] відомості про виниклу заборгованість, а позов надав до суду у травні 2015 року, тобто після спливу встановленого законом шестимісячного строку. На підставі наведеного позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить суд в задоволенні позову Державної іпотечної установи до нього відмовити, а його зустрічний позов до Державної іпотечної установи задовольнити та визнати договір поруки припиненим. У судове засідання представник позивача-відповідача Державної іпотечної установи [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.113-114). Також представником були надані письмові пояснення на заперечення відповідачки [PERSON], які враховані судом (а.с.74-76, 104-106). Зустрічний позов [PERSON] відповідачем [PERSON] іпотечною установою отриманий завчасно 12.10.2015 року, що підтверджується даними довідкового листа до справи та рекомендованого повідомлення (а.с.85, 116), однак на момент вирішення справи письмових заперечень відповідачем не надано. У судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, надала письмові заперечення на позов Державної іпотечної установи (а.с.44-46) та додаткові заперечення (а.с.119). Також у судове засідання не зявився відповідач-позивач [PERSON] Останні були належним чином повідомлені судом про час та місце судового розгляду, вповноважили на представництво своїх інтересів в суді [PERSON], що дії за довіреностями (а.с.102, 103). У судовому засіданні представник [PERSON] в інтересах своїх довірителей [PERSON] та [PERSON] проти позову Державної іпотечної установи заперечувала та показала, що [PERSON] працювала в ВАТ «КБ «Актив-банк» та як клієнт вказаного банку на вигідних умовах 14.05.2008 року уклала в цьому банку кредитний договір №1451.1.08/Д(С)-104, отримавши гроші в сумі 170\~000 грн., передавши в іпотеку банку квартиру по вул.Соціалістична, 61-59 у м.Краматорську. У звязку з бойовими діями на Донбасі банк перестав виплачувати їй заробітну плату, у звязку з чим вона з червня 2014 року не мала можливості погашати кредит. Приблизно у травні 2014 року [PERSON] виїхала з м.Краматорська до Полтави та повернулася у вересні 2014 року. 18.09.2014 року її було звільнено з роботи за скороченням штату, а про стягнення заборгованості по зарплаті вона отримала судове рішення у грудні 2014 року. Згідно п.5.1.3 кредитного договору вона була обізнана про відступлення права вимоги банком на користь Державної іпотечної установи, однак вона не знала про нові реквізити для перерахування коштів для погашення кредиту. В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася із заявою до Державної іпотечної установи про надання їй кредитних канікул з червня 2014 року на 1 рік на підставі п.5.4.2 договору. Вказаний лист банк отримав, однак відповіді не надав. Оскільки [PERSON] не отримувала від кредитора письмової вимоги про погашення заборгованості, то на підставі ст.11 ч.10 п.4 Закону України «Про захист прав споживачів» вважала її пропозицію прийнятою. За цих же обставин відповідачка [PERSON] вважає, що у позивача не виникло право на стягнення заборгованості за кредитом, строк виплати якого ще не настав, оскільки договір був укладений до 2027 року. Стосовно прав та інтересів довірителя [PERSON] представник [PERSON] підтримала доводи викладені у зустрічному позові та показала, що вбачає наявні підстави для визнати договору поруки від 06.11.2008 року припиненим, у звязку зі збільшенням відсотків за кредит договором без згоди поручителя та пропущенням кредитором строку вимоги до поручителя. На підставі наведеного представник просила в задоволенні позову Державної іпотечної установи до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом відмовити та задовольнити зустрічний позов [PERSON], визнавши договір поруки припиненим. Суд, вислухавши представника [PERSON], вивчивши позов, зустрічний позов, заперечення, пояснення та надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов повному задоволенню, виходячи з наступного: Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобовязання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.554 ЦК України, в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлена додаткова відповідальність поручителя. Судом встановлено, що 14.05.2008 року між ВАТ «КБ «Актив-банк» та [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит №1451.1.08/Д(С)-104, на підставі якого банк надав позичальнику [PERSON] у кредит грошові кошти в сумі 170\~000 грн. строком з 14.05.2008 року по 13.05.2007 року включно зі сплатою 10,7% річних. (а.с.7) Згідно Договору від 03.11.2008 року про внесення змін до вищевказаного договору, розмір відсотків за користування кредитом був збільшений до 14%. (а.с.13) Договір поруки між ВАТ «КБ «Актив-банк» та [PERSON], за яким він поручився перед банком за своєчасне виконання боржником [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором №1451.1.08/Д(С)-104 від 14.05.2008 року та додатковими угодами до нього, був укладений 06.11.2008 року (а.с.14) Згідно ст.559 ч.1 ЦК України порука припиняється з припинення забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Суд вважає необґрунтованими доводи [PERSON] про припинення договору поруки з підстав, передбачених ч.1 ст.559 ЦК України, а саме: з огляду на збільшення відсоткової ставки за кредитом без згоди поручителя та відсутності відповідної умови в договорі поруки, оскільки договір поруки між ВАТ «КБ «Актив-банк» та [PERSON] був укладений пізніше такого підвищення та в п.1 Договору поруки (а.с.14) безпосередньо зазначено про солідарний обовязок поручителя за Договором про іпотечний кредит №1451.1.08/Д(С)-104 від 14.05.2008 року та додатковими угодами до нього, з чим погодився [PERSON] підписавши цей договір поруки. Згідно п.1.1, п.1.5 Договору про іпотечний кредит (а.с.7) боржник [PERSON] зобовязалася повернути отриманий кредит та сплати відсотки на умовах та в строки, визначені цим Договором. Зокрема згідно п.1.5, п.2.4 Договору погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, до 14 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення цього Договору, відповідно до Графіку погашення кредиту, який є невідємною його частиною (а.с.57-64) Однак з червня 2014 року боржник [PERSON] перестала вчиняти дії по погашенню кредиту, у звязку з чим з 17.06.2014 року почався період прострочення. (а.с.6, 59) Як зазначалось вище, за ст.1050 ч.2 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно розрахунку (а.с.6) станом на 17.03.2015 року заборгованість [PERSON] за Договором про іпотечний кредит №1451.1.08/Д(С)-104 від 14.05.2008 року становить 132\~648,10 грн., а саме: за тілом кредиту 116 316,08 грн., прострочені відсотки за користування кредитом 13 341,70 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів 222,72 грн., інфляційні витрати 2\~767,60 грн. Відповідно до Договору відступлення права вимоги №2455/08 від 17.12.2008 року (а.с.17-20) ВАТ «КБ «Актив-банк» передав [PERSON] іпотечній установі всі права вимоги за Договором про іпотечний кредит №1451.1.08/Д(С)-104 від 14.05.2008 року, Іпотечним договором від 14.05.2008 року (а.с.51) та Договором поруки від 06.11.2008 року. Вартість права вимоги за кредитним договором на момент передачі прав вимоги включає заборгованість за основним боргом по кредиту та складає 164 780,73 грн. На підставі наведеного та у відповідності зі ст.ст.1048, 1050, 625 ЦК України [PERSON] іпотечна установа має законні підстави вимагати стягнення повної кредитної заборгованості з боржника [PERSON] та позов в цій частині слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] на користь Державної іпотечної установи кредитну заборгованість за Договором про іпотечний кредит №1451.1.08/Д(С)-104 від 14.05.2008 року станом на 17.03.2015 року в розмірі 132\~648,10 грн. Посилання відповідачки [PERSON] на неможливість погашення кредиту, у звязку з втратою роботи через звільнення та невиплату ВАТ «КБ «Актив-банком» заробітної плати, не мають значення для вирішення даної справи, оскільки становлять собою інші правовідносини, які регулюються трудовим законодавством. Зокрема з наданої відповідачкою копії заочного рішення Краматорського міського суду від 12.12.2014 року вбачається, що [PERSON] отримала часткове задоволення своїх позовних вимог про стягнення з ВАТ «КБ «Актив-банк» заборгованості по зарплаті, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди (а.с.65-66), однак, як встановлено у даному судовому засіданні, для погашення кредитної заборгованості заходів не вчинила. Не заслуговують на увагу доводи відповідачки [PERSON] про неможливість сплати нею коштів на погашення кредиту через необізнаність про реквізити нового кредитора, оскільки сама ж відповідачка в особі представника [PERSON] не заперечувала у судовому засіданні, що вона була повідомлена на підставі п.5.1.3 кредитного договору (а.с.9) про факт відступлення права вимоги [PERSON] іпотечній установі; від моменту передачі банком своїх прав у 2008 році та до червня 2014 року боржниця [PERSON] безперешкодно здійснювала погашення кредиту. Також не спростовують висновків суду про необхідність стягнення кредитної заборгованості с боржниці [PERSON] її доводи про написання заяви про надання кредитних канікул. Як вбачається з наданої копії заяви (а.с.67), [PERSON] 22.10.2014 року склала заяву на адресу Державної іпотечної установи про надання їй кредитних канікул з червня 2014 року строком на 1 рік. Вказана заява була отримана адресатом поштою 10.11.2014 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення (а.с.68). Дійсно, згідно п.5.4.2 кредитного договору (а.с.10) позичальник має право порушувати перед кредитором питання про перенесення строку погашення кредиту у разі виникнення тимчасових фінансових або інших ускладнень з незалежних від нього (позичальника) причин. Однак позитивне вирішення вказаного питання не входить до передбачених п.5.1 договору обовязків кредитора (а.с.9). Стосовно вимог Державної іпотечної установи про солідарне стягнення кредитної заборгованості з поручителя [PERSON] суд вважає, що правові підстави для цього відсутні, оскільки позивачем пропущений шестимісячний строк для предявлення такої вимоги, а договір поруки слід визнати припиненим згідно ч.4 ст.559 ЦК України. Так, відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договору поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.251 та ч.2 ст.252 ЦК України). З Договору поруки від 06.11.2008 року (а.с.14-16) вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.2 Договору а.с.15) про його дію до припинення забезпеченого нею зобовязання до Договором про іпотечний кредит, тобто до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором , не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦПК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитором протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Враховуючи те, що Договором про іпотечний кредит №1451.1.08/Д(С)-104 від 14.05.2008 року передбачено щомісячне погашення кредиту, то відповідно до ст.1050 ч.2, ст.1054 ч.2 ЦК України порушення виконання зобовязання повинно обчислюватися з моменту несплати чергового платежу. Згідно п.2.1.1 Договору поруки від 06.11.2008 року (а.с.14) кредитор має право у разі невиконання боржником своїх зобовязань за Договором про іпотечний кредит, протягом пяти робочих днів з дня невиконання предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Ці вимоги є обовязковими для виконання протягом пяти робочих днів з моменту отримання поручителем від кредитора письмового повідомлення про невиконання боржником зобовязання за Договором про іпотечний кредит. [PERSON] іпотечна установа не надала доказів з приводу виконання нею положень п.2.1.1. Договору поруки про направлення поручителю та отримання ним вищевказаного письмового повідомлення. У звязку з несплатою боржником [PERSON] чергового платежу у червні 2014 року, який згідно Графіку остання повинна була здійснити в строк до 14.06.2014 року (а.с.59), з наступного дня у Державної іпотечної установи виникло право предявити вимогу до поручителя [PERSON] протягом наступних 6-и місяців, тобто в строк до 15.12.2014 року. Однак даний позов позивач направив до суду поштою у квітні 2015 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверти (а.с.22), тобто вже після спливу встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку. На підставі наведеного, Договір поруки від 06.11.2008 року слід визнати припиненим, відмовивши у солідарному стягнення кредитної заборгованості з поручителя [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦК України, витрати Державної іпотечної установи по оплаті судового збору в сумі 1326,48 грн. за первісним позовом (а.с.5) слід відшкодувати останній за рахунок відповідачки [PERSON], а витрати [PERSON] по оплаті судового збору в сумі 487,20 грн. за зустрічним позовом (а.с.87) за рахунок Державної іпотечної установи. На підставі викладеного та

Outcome: partial