Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом, який мотивують тим, що [INFO] помер їх чоловік та батько відповідно - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з будинку № 9 з належними до нього господарськими будовами та спорудами по [ADDRESS]. Оскільки фактом спільного проживання вони прийняли спадщину за останнім, однак нотаріусом у оформленні такої їм було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок, тому просять позов задовольнити. У судове засідання позивачі не з'явилися, однак подали заяви, в яких просили розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили не стягувати з відповідача на їх користь понесені ними судові витрати. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області [INFO] (а. с. 6, 9, 12, 13). Також встановлено, що згідно довідок Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області [PERSON] був головою дворогосподарства [ADDRESS], де на момент смерті останнього ([INFO]) та до 02 березня 2012 року були зареєстровані та проживали [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 7, 8). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49020265 від 08 вересня 2017 року та повідомлення Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 01-10/119 від 11 вересня 2017 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], який помер [INFO], відсутня (а. с. 31, 32, 33). Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 93/01-16 від 17 серпня 2017 року позивачам було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 5). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилися від неї, а інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], немає (а. с. 8, 9, 31, 32, 33), відтак позивачі прийняли таку по 1/2 частині кожна. Оскільки у них існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 0632310034 від 23 серпня 2017 року позивачем [PERSON] сплачено 724,67 грн. судового збору (а. с. 1). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з поданої позивачем [PERSON] заяви, остання, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому судовий збір у розмірі 724,67 грн. стягненню з відповідача не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: approved