Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач») про стягнення з [PERSON], [INFO], , ідентифікаційний номер-3240802659, проживаючого [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одну тисячу) гривень 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивач 21.06.2008 року уклала шлюб з Відповідачем, в якому 19 листопада 2009 року народився син [PERSON]. Згідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 10 грудня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, сина [PERSON], [INFO] залишено на виховання та утримання матері з Відповідача на підставі вказаного рішення стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У звязку із погіршенням матеріального становища Позивача, понесення більших витрат на підтримання фізичного, інтелектуального та культурного розвитку дитини, Відповідача просить змінити розмір аліментів з 700 грн. на тверду грошову суму 1000 (одну тисячу) гривень 00 коп. Позивач 23.03.2017р. подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду повторно не зявився, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, про причини неявки суд не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Письмового відношення Відповідача до заявлених позовних вимог до суду не надходило. З урахуванням положень статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») та заяви Позивача, яка не заперечила проти заочного розгляду справи, Суд ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наявність передбачених вищевказаною нормою обставин, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За час перебування у шлюбі у сторін народився син: [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серія І-НМ № 141644 від 26.11.2009р.) (а.с.8). Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 10.12.2014 р. (а.с. 5) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] залишено проживати з матірю [PERSON] Вказаним рішенням Івано-Франківського міського суду від 10.12.2014р., Судом визначено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі -700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. ( а.с.5-7) Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Як зазначила в позовній заяві Позивач, станом на сьогоднішній день неповнолітня дитина перебуває на вихованні та її утриманні, Відповідач на підставі рішення суду від 10.12.2014р. зобовязаний сплачува аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн.щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів є незначним, не задовольняє мінімальних потреб дитини . Згідно\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений\~за\~рішенням\~суду\~або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за\~рішенням\~суду\~за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни\~матеріального\~або\~сімейного\~стану,погіршення\~або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно\~із ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку батька. Позивач просить розмір аліментів змінити з твердої грошової суми 700 грн. на тверду грошову суму- 1000,00 грн., посилаючись на погіршення її матеріального становища, а також у звязку із збільшення витрат повязаних із змінами цін, витрат на повсякденні та необхідні продукти харчування, а також і на підтримання фізичного, інтелектуального та культурного розвитку дитини. Докази, які б спростовували мотиви Позивача щодо збільшення розміру аліментів, або докази неможливості Відповідача оплачувати аліменти у більшому розмірі в матеріалах справи відсутні, а Судом таких обставин не встановлено. Суд звертає увагу на те, що на момент розгляду справи в суді, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум дитини, віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, Суд дійшов висновку про доцільність стягування з Відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 19.11.2009р.н. в новому розмірі, а саме в твердій грошовій сумі по 1000 (тисячу) гривень 00 коп. щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до вимог статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, Суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити: стягувати з [PERSON], [INFO], , ідентифікаційний номер-3240802659, проживаючого [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одну тисячу) гривень 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в новому розмірі слід розпочати з 17 січня 2017 року (з часу звернення з позовом до суду), припинивши стягнення аліментів по старому виконавчому листу №344/14812/14-ц). На підставі ст.ст. 192, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved