Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі за текстом - відповідач), третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою ВП № 56840407 від 01.08.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №5228 про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 55424,14 грн. Разом зі тим, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12.07.2018 року у справі №554/6642/18 вищевказаний виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню. На підставі даного рішення суду постановою приватного виконавця від 15.03.2019 року виконавче провадження закінчено. Проте, за час коли виконавче провадження було відкрите, з [PERSON] утримано 20074,74 грн., шляхом відрахування з заробітної плати. Згодом, кошти в сумі 3966,81 грн. повернуті позивачу підприємством, де він працює. Оскільки виконавчий напис №5228 на підставі якого здійснювалось стягнення з позивача коштів - скасований, позивач звернувся з даним позовом до суду з вимогою повернути стягнуті кошти за виконавчим написом нотаріуса. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 1303.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання та встановлено строк для подання відзиву. Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач відзив у встановлений строк не подав, у судові засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 56840407 від 01.08.2018 року з виконання виконавчого напису №5228 від 07.06.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. постановлено звернути стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с.10). Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12.07.2018 року у справі №554/6642/18 вищевказаний виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню (а.с.12-14). Постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №56840407 від 15.03.2019 року виконавче провадження закінчено у зв`язку із надходженням до офісу приватного виконавця рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12.07.2018 року у справі №554/6642/18 (а.с.11). Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати і платіжних доручень з позивача утримано 20074,74 грн. (а.с.18-25). Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.1212 ЦК України, на яку правомірно посилається позивач, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Із аналізу ст.1212 ЦК України, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності таких умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Суд вважає, що під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Позивачем, як передбачено ст.444 ЦПК України, до позову долучено документи, які підтверджують те, що суму, списано із заробітної плати позивача на підставі постанови приватного виконавця. Відповідно до ч.1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Враховуючи, що Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12.07.2018 року у справі №554/6642/18 виконавчий напис приватного нотаріуса №5228 від 07.06.2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження №56840407 було закінчено у зв`язку із надходженням до офісу приватного виконавця Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12.07.2018 року у справі №554/6642/18, а відповідачем не наведено доводів та не надано жодних доказів на підтвердження існування інших зобов`язань з позивачем, як на підставу отримання ним грошових коштів, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Таким чином, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у повному розмірі, а саме по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 768,40 гривень Щодо відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У свою чергу, позивачем не надано суду жодних доказів на понесення ним витрат на правову допомогу. Відтак, у цій частині позовних вимог слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: partial