Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] Франк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його батьком [PERSON], [INFO]; зобовязання Чернігівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області внести зміни в актовий запис про народження [PERSON], 25.07.2015 року, записавши батьком дитини [PERSON] Франк, громадянин [PERSON] Нідерланди, що народився 18.05.1968 року в Амерсфоорт Нідерланди. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 2013 року знайомий з [PERSON] Неодноразово зустрічався з відповідачкою як в Нідерландах так і в Україні. Зазначає, що вони планували одружитися і переїхати жити в Нідерланди. В листопада 2014 року відносини їх погіршилися і він дізнався, що [PERSON] вагітна. Зазначає, що до народження дитини всіляко підтримував її, в тому числі й матеріально. Приїздив на пологи, однак не встиг подати заяву про реєстрацію дитини в органи державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки одразу повернувся додому. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, при цьому посилалися на обставини зазначені в позові та в додаткових поясненнях (а.с.122-124). Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала заперечення проти позову та клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.53-55, 107-109). Представник третьої особи - служби у справах дітей Новозаводської районної у м.Чернігові ради щодо заявленого позову покладався на розсуду суду, із врахуванням інтересів малолітньої дитини. Представник третьої особи відділу державної реєстрації РАЦС Чернігівського міського управління юстиції, в судове засідання не зявилися, про день та час проведення судового засідання повідомлені належним чином. На адресу суду надійшов лист про розгляд справи без їх участі (а.с.119). Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим справу розглянути у відсутності відповідача та представника третьої особи, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пояснень позивача, 26 липня 2013 року він познайомився з відповідачкою. Їх відносини мали близький романтичний характер. Через деякий час відносини припинилися та мали періодичний характер. Зокрема, мали місце спільні зустрічі у містах Львові, Києві та у м. Нідерланди, що підтверджується копією електронного авіаквитка (а.с.125,126). У жовтні 2014 року він приїздив до Чернігова, зустрічались із відповідачем та підтримували відносини. У листопаді 2014 року відповідачка повідомила позивача про вагітність. В подальшому, у грудні 2014 року відповідачка приїздила до нього у Нідерланди. Протягом всієї вагітності вона визнавала позивача батьком дитини, що підтверджується наданими суду роздруківками електронних листів, а також письмовими запереченнями відповідача від 24.11.2016 року (а.с.53-55). Після перебування відповідачки в лікарні у серпні 2015 року, позивачем надсилались кошти, що також підтверджується копією електронного листа (а.с.127). 25 липня 2015 року народилась дитина [PERSON], що підтверджується копією актового запису про народження №1846 від 07.08.2015 року (а.с.25). У звязку з чим видано свідоцтво серії І-ЕЛ №172788. Матірю дитини записана «Фурса Наталія Степанівна», відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 127 Сімейного кодексу України чоловік, який не перебуває у шлюбі з матір`ю дитини, може подати до державного органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком дитини, у разі відмови держаним органом реєстрації актів цивільного стану у визнання особи батьком особи батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Умовами прийняття такої заяви є запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Як вбачається з вимог вказаної норми закону, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою. Як вбачається зі ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п.п. 6, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У ст. 128 Сімейного кодексу України насамперед йдеться про «визнання», а не «встановлення» батьківства, адже визнання правовідношення як спосіб захисту ґрунтується на встановленні певних обставин. Відповідно до цього визнання батьківства судом можливе лише завдяки встановленню кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Outcome: partial