Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Станично-Луганської селищної ради Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що [INFO] року померла її мати - [PERSON], а [INFO] року помер її батько - [PERSON]. Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,1379 га по [ADDRESS] та будинку за тією ж адресою. Вказувала, що є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Посилалася на те, що нотаріусом їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок з підстав невідповідності поданих документів на нерухоме майно вимогам чинного законодавства, які діють у сфері будівництва. Крім того, звертала увагу суду на те, що за життя батьки здійснили переобладнання житлового будинку і господарських споруд про що свідчить дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий [PERSON] і [PERSON] Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Луганській області від 26 жовтня 2009 року № 1273/2009 на реконструкцію житлового будинку по [ADDRESS]. Вказані роботи були здійсненні і об'єкт зданий в експлуатацію про що свідчить декларація про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрована у січні 2014 року. Листом Департамента Держархітбудінспекції Луганської області від 26 липня 2017 року підтверджується, що будинок, що є спадковим майном був зданий в експлуатацію, однак видати копію підтверджуючого цьому документу не видається можливим, оскільки архів департаменту залишився у м. Луганську на непідконтрольній українській владі території. У зв'язку з наведеним, просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року та матері [PERSON], померлої [INFO] року, а саме: житловий будинок № 9 по [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, у поданій до суду заяві просила суд розглядати справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, у наданій до суду заяві просить справу розглядати без його представника, заперечення до позову відсутні, з вимогами позивача повністю згодні. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - батьки [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Станично-Луганським рай. бюро ЗАГс Ворошиловградської області 15 грудня 1954 року серії [NUMBER] (а.с. 7). Із Свідоцтва про укладення шлюбу від 15 січня 1977 року серії [NUMBER] виданого Станично-Луганським райвідділом ЗАГс Ворошиловградської області, актовий запис № 7 вбачається, що [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с. 6). [PERSON] померла [INFO] року згідно Свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області [INFO] року, актовий запис № 54, серії [NUMBER] (а.с. 8). Із Свідоцтва про смерть, виданого Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області від 04 жовня 2016 року, актовий запис № 197, серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 9). Як слідує із Свідоцтва про право власності на домоволодіння від 20 серпня 1965 року - будинок [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). На а.с. 12-15 міститься технічний паспорт на садибний (індивідуальний житловий будинок) [ADDRESS] Як вбачається із дозволу на виконання будівельних робіт № 1273/2009 від 26 жовтня 2009 року [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на реконструкцію житлового будинку [ADDRESS] відповідно до проектної документації, затвердженої та зареєстрованої за розпорядженням № 1 від 08 жовтня 2009 року строком до 26 жовтня 2010 року (а.с. 16). Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Луганській області листом від 26 липня 2017 року № 1012-247 підтвердив інформацію щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ЛГ 142140210239 від січня 2014 року, проте, копію документу не видається надати, оскільки архів департаменту залишився у м. Луганську на непідконтрольній українській владі території (а.с. 20). Із роздруківки з офіційного сайту Держархбудінспекції України вбачається, що декларація про готовність об'єкта експлуатації на житловий будинок [ADDRESS] зареєстрована (а.с. 20). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 50535448 від 12 січня 2018 року вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася та згідно Інформацйної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50535456 від 12 січня 2018 року - заповіт відсутній. Як слідує із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 50535493 від 12 січня 2018 року після смерті [PERSON] Станично-Луганською державною нотаріальною конторою 13 жовтня 2016 року на підставі заяви [PERSON] заведена спадкова справа № 304/2016 та 23 травня 2017 року за реєстровим № 1-200 видано Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] на земельну ділянку площею, 0,1379 га по [ADDRESS]. При вирішення даного спору, суд застосовує законодавство на момент виникнення правовідносин. Так, правові та організаційні основи містобудівної діяльності регулюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17 лютого 2011 року. Відповідно до ст. 6, п. 6 ч. 1 ст. 7 цього Закону управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється в тому числі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю. Управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 34, ч. 1, 2, 3 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності. Право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється. За наявності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається. Форма декларації про початок виконання будівельних робіт, порядок її подання та реєстрації, форма повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Частиною 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації. Частинами 5, 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Та замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно абз. 2 п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року року № 868, державна реєстрація прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно щодо новозбудованого або реконструйованого нерухомого майна проводиться за наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно, за заінтересованою особою. Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. У матеріалах справи міститься Свідоцтво про право на спадщину за законом від 23 травня 2017 року з якого слідує, що земельна ділянка, площею 0,1379 га, кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS] належала по ? частині померлому [PERSON] та [PERSON] на підставі державних акті на право власності на земельну ділянку [NUMBER] та [NUMBER] виданого Станично-Луганською селищною радою 18 версеня 2009 року (а.с. 17). Таким чином, проведена реконструкція не є самочинним будівництвом в розумінні ст. 376 Цивільного кодексу України Суд вважає доведеним факт належності на праві власності будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON], який після смерті [PERSON] був успадкований її чоловіком - [PERSON] У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За таких обставин, [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннямист. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, при наданні правової оцінки цього позову суд враховує і рішення ЄСПЛ від 30 травня 2000 року у справі «Бельведере Альберєра проти Італії», рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс проти Сполученого Королівства», А98 (1986). Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання права власності позивача на спадкове нерухоме майно, оскільки матеріалами справи наявність такого права і правомірність його набуття підтверджені належними і допустимими доказами, а відсутністю належної реєстрації позивач обмежується у реалізації такого права. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial