Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 16.11.2006 між банком та [PERSON] було укладено договір № K2S0RX04600037, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2507,84 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір. Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 19.11.2020 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 88697,71 грн., яка складається з наступного: 2495,91 грн. заборгованість за кредитом, 40363,91 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 331,08 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 45506,81 грн. заборгованість за пенею. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 88697,71 грн. за кредитним договором № K2S0RX04600037 від 13.11.2006, а також судовий збір в розмірі 2102 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав на те, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. У судове засідання [PERSON] не з`явився. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з тим, що повістка, адресована [PERSON] була повернута поштовим відділенням у зв`язку з тим, що адресат відсутній за адресою місцезнаходження, зареєстрованому у встановленому законом порядку, в силу норм ст. 128 ЦПК України [PERSON] є таким, який належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 13.11.2006 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № K2S0RX04600037, шляхом підписання заяви-позичальника № K2S0RX04600037 (а.с. 5). У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що підписана заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними длядоговорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Обгрунтовуючи позов про стягнення заборгованості з відповідача, позивач посилався на те, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 19.11.2020, сума заборгованості за кредитом становить 2495,91 грн. (а.с. 3-4). Позивачем на обгрунтування позовних вимог подано розрахунок заборгованості за кредитним договором, заяву-позичалька, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Ураховуючи те, що факт отримання кредитних коштів [PERSON] не спростований, вказаний кредитний договір є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому позов в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 2495,91 грн. підлягає задоволенню. Разом з тим, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 40363,91 грн. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно заяви позичальника № K2S0RX04600037 Банк надає Позичальнику строеовий кредит у сумі 2507,84 грн. на строк 12 місяців, з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 2.0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Ураховуючи те, що заявою позичальника, підписаною відповідачем, встановлена процентна ставка за користування кредитом, суд, відповідно до ст 1056-1 ЦК України дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 40363,91 грн. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, стягнути заборгованість за пенею у розмірі 45506,81 грн. та заборгованість по комісії у розмірі 331,08 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт) при порушенні Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а Позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється в гривні (а.с. 6-9). Крім того, заявою позичальника передбачена і сплата комісії у розмірі 27,59 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 288,51 грн. У заяві, підписаній сторонами, наявні умови про встановлення відповідальності у вигляді пені, штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також передбачено розміру комісії та порядок її сплати, крім того, до позовної заяви надано обґрунтованого розрахунку пені із зазначенням розміру відсотків та від якої суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язаня і за який період нараховувалась пеня, та надано обґрунтованого розрахунку нарахування комісії комісії. Тому, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за пенею у розмірі 45506,81 грн. та заборгованості по комісії у розмірі 331,08 грн. Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved