Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] у травні 2016 року звернулася до суду з позовом до до Сасинівської сільської ради Пирятиського району про визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.08.2016 померла її бабуся [PERSON],[INFO], яка на момент смерті проживала у [INFO] та яка за життя склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. У встановлений законом шестимісячний строк після смерті бабусі позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять: житловий будинок з допоміжними господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Шевченка,88 с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області, право власності на яке за життя спадкодавець не зареєструвала. При зверненні до Пирятинської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у його видачі у звязку з тим, що на вищезазначений спадковий будинок відсутній правовстановлюючий документ. Просила встановити факт належності померлій [PERSON] нерухомого майна, що знаходиться по вул. Шевченка,88 с. Сасинівка Пирятинського району та визнати за нею право власності на зазначене нерухоме майно. В судове засідання позивач не зявилася, її представник подав заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник до Сасинівської сільської ради Пирятиського району Полтавської області у судове засідання не зявився, надіслав лист про слухання справи у його відсутність, в якому також зазначається згода на задоволення позову [PERSON] Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представника відповідача, оскільки його особисті пояснення у судовому засіданні не обовязкові. Судом\~ встановлено: 07 серпня 2015 року померла бабуся позивача - [PERSON],[INFO], що стверджується копією свідоцтва про її смерть серії І-КЕ № 300950, виданого 11.08.2015 Сасинівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області (а. с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить у тому числі і домоволодіння по вул. Шевченка,88 с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області, яке складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 23,9 кв.м., сараю «Б», сажу «В», сараю «Г», вбиральні «Д», огорожі №1, водогону №2 (а. с. 22-26). Вказане домоволодіння згідно даних погосподарської книги №4 с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області рахувалося за [PERSON],[INFO](а.с.117) та знаходиться на земельній ділянці, що належала спадкодавцю на праві приватної власності (а.с.27). Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлої за заповітом від 10.01.2001, посвідченого секретарем Сасинівської сільської ради Пирятинського району та зареєстрованого в реєстрі за №121 (а. с. 8). Заповіт на день смерті спадкодавця не змінений та не скасований. Інших спадкоємців, у тому числі тих, що мають право на обовязкову частку у спадщині, немає (за матеріалами спадкової справи). Позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.40). Проте, нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як померла [PERSON] не оформила документи на належне їй нерухоме майно (житловий будинок з господарськими будівлями) та не зареєструвала його в органах БТІ (а.с. 12). Відсутність даного документа перешкоджає позивачу у розпорядженні спадковим майном. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Як вказано в технічному паспорті на обєкт нерухомого майна, спірне домоволодіння збудовано в 1955 році (а.с. 26). Цивільним кодексом УРСР 1922 року питання набуття у власність громадянами житлових будинків у сільській місцевості не було врегульованим. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом і Постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 у справі № 6-137цс13, яка згідно зі статтею 3607 ЦПК є обовязковою для судів. Згідно ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. За наявності у матеріалах справи виписки із погосподарської книги та державного акта про право власності спадкодавця на земельну ділянку під спірним домоволодінням доцільно говорити, що спадкодавець набув право власності на житловий будинок правомірно, оскільки діюче на той час законодавство не повязувало момент виникнення права власності з обовязковою державною реєстрацією обєкту нерухомості. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] . є спадкоємцем за заповітом майна померлої [PERSON], яка за життя не зареєструвала в установленому чинним законодавством порядку правовстановлюючий документ на належне їй нерухоме майно, проте інакше як у судовому порядку визнати право власності позивача у порядку спадкування на зазначений житловий будинок та господарські споруди по вул. Шевченка, 88 у с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області неможливо, визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню. Згідно розяснень, які містяться у п.17 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. Таким чином, за наявності документа, що посвідчує право спадкодавця [PERSON] на житловий будинок по вул. Шевченка, 88 у с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області, визнання факту належності померлій указаного нерухомого майна є недоцільним і в цій частині вимог слід відмовити.

Outcome: partial