Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Адвокат Гребенар Олексій Володимирович звернувся до суду в інтересах [PERSON] із заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, в якій зазначив, що 23 липня 1977 року заявник уклала шлюб з [PERSON] , з яким все життя проживали та вели спільне господарство. [INFO] чоловік заявниці помер. Заявниця та її чоловік були зареєстровані за адресою: Луганська область, Антрацитівський район, смт. Єсаулівка. За життя чоловік заявниці отримував щомісячно пенсію в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в розмірі 7 300 грн. Заявниця на момент смерті чоловіка пенсію не отримувала. Крім його пенсії іншого доходу у заявниці не було. Лише в лютому 2020 року [PERSON] призначили пенсію. Враховуючи загальний дохід чоловіка, він вносив значно більший постійний матеріальний внесок до їх сімейного бюджету, який був основним джерелом для їх існування. Заявниця знаходилась на утриманні свого чоловіка по день його смерті. Метою звернення до суду є встановлення факту перебування на утриманні померлого чоловіка для отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Іншої можливості встановлення зазначеного факту немає, у зв`язку з чим представник заявника звернувся до суду із даною заявою. 15.01.2020 року до суду від представника УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області Назарової Я. надійшли письмові пояснення проти заяви про встановлення факту перебування на утриманні, в яких зазначено, що управління не визнає заявлені вимоги [PERSON] і просить відмовити в задоволенні заяви. Зазначає, що сам по собі факт отримання [PERSON] доходу у меншому розмірі ніж у [PERSON] не є підставою для задоволення заяви, оскільки вказані обставини не дають підстав для висновку про її перебування на утримання чоловіка. Для встановлення факту перебування особи на утриманні необхідно довести, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Крім того, [PERSON] на час смерті свого чоловіка [INFO] не досягла пенсійного віку, а отже була працездатною, тому вона не відноситься до кола осіб, що мають право на отримання пенсії по втраті годувальника. У зв`язку з вищевикладеним управління просить відмовити у задоволенні заяви. У судовому засіданні заявник [PERSON] допитана в якості свідка заяву підтримала повністю, просила її задовольнити та пояснила, що з 1977 року одружена з [PERSON] , шлюб розірваний не був. З моменту укладення шлюбу проживали разом у будинку [ADDRESS] , вели спільне господарство. [INFO] її чоловік - [PERSON] помер. На момент його смерті вона не працювала та ще не отримувала пенсію. Працювати почала у 2020 році, а пенсію отримувати у 2019 році, розмір якої на сьогоднішній день складає 1700 грн. Оскільки [PERSON] був шахтарем, то отримував значно більшу пенсію у розмірі 7300 грн. В них є двоє синів, однак матеріально вони їх не забезпечували, оскільки у одного сина двоє дітей, а у іншого четверо. Пенсія померлого чоловіка була для сім`ї [PERSON] єдиним та основним джерелом їх прибутку. Грошовими коштами вони розпоряджалися сумісно. Оскільки смт. Єсаулівка є територією, яка не підконтрольна українській владі, заявниця після смерті чоловіка зареєструвалася у м. Сєвєродонецьку Луганської області. За життя її чоловік [PERSON] зареєструвався першим в м. Балаклія, однак фактично проживав в смт. Єсаулівка. У судовому засіданні представник заявника Гребенар О.В. також заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі клопотання представника заявника Гребенара Олексія Володимировича , яке було задоволено судом, у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою заявниці [PERSON] та проживала у будинку [ADDRESS] . Вона постійно бачила як [PERSON] разом зі своїм чоловіком поралась на городі. Про те, що [PERSON] десь працювала окрім домашнього господарства вона не знає. ЇЇ чоловік працював на шахті, а згодом став пенсіонером. На момент смерті чоловіка вони проживали за адресою: [ADDRESS] . В них є двоє синів, які проживають окремо і своїм батькам матеріальну допомогу не надають, оскільки мають свої сім`ї. Вважає, що родина [PERSON] жила за рахунок пенсії чоловіка, вели сумісне домашнє господарство. В 2002 році свідок одружилася та переїхала жити в м. Антрацит, однак кожну суботу вона з чоловіком приїздить до смт. Єсаулівка. Вислухавши заявника та її представника, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Антрацитівським РВ УМВС України в Луганській області 28.01.2000, [PERSON] народилася [INFO] у шахті 23 міста Антрацита Луганської області та з 23.10.1978 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Антрацитівським РВ УМВС України в Луганській області 05.03.2002, [PERSON] народився [INFO] у селищі Єсаулівка Антрацитівського району Луганської області та з 07.07.2011 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23.07.1977 Єсаулівською селищрадою Антрацитівського району Ворошиловградської області, [PERSON] (російською) та [PERSON] (російською) уклали шлюб 23.07.1977 року. Прізвище після одруження чоловіка - [PERSON] (російською), прізвище дружини - [PERSON] (російською). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.08.2018 Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер [INFO] у віці 62 роки у селі Єсаулівка Антрацитівського району Луганської області. [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована згідно з довідкою внутрішньо переміщеної № 919-5000257323 від 21.01.2020 за адресою: [ADDRESS] , на обліку як отримувач пенсії в управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області не перебуває та ніяких виплат не отримує. Документи для призначення пенсії надані 04.02.2020, що підтверджується копією довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 217 від 04.02.2020 року. Відповідно до копії листа-повідомлення № 1216-02-8/4500 від 31.08.2020 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, [PERSON] було запропоновано до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подати довідку про склад сім`ї померлого годувальника та документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника, який є обов`язковим. Довідки внутрішньо переміщених осіб, акти обстеження матеріально-побутових умов, копії паспортів не є документами, які засвідчують факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. На виконання ухвали суду від 07.12.2020 про відкриття провадження у справі Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської була надана інформація про те, що [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в Зміївському Об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області по 30.04.2018. Згідно з протоколом про призначення пенсії Зміївського ОУ розмір його пенсії складає 7153,66 грн. З 01.05.2018 року пенсію було припинено у зв`язку зі смертю. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до п. 8 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу. Доказами, які свідчать про факт проживання спадкодавця [PERSON] на момент смерті зі спадкоємцем [PERSON] , а саме [INFO], у будинку [ADDRESS] , є показання свідків [PERSON] , [PERSON] допитаних в судовому засіданні. Показання цих свідків суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони стосуються предмету доказування та отримані безпосередньо судом. При цьому, підстав, за яких суд повинен вважати показання свідків недостовірними, не вбачається, а тому суд вважає ці показання достатніми як докази, на підтвердження факту якого їх подано заявником. Враховуючи викладені вище обставини та письмові докази, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.07.1977 року, разом проживали за адресою: [ADDRESS] , а отже, були однією сім`єю, які спільно проживали та були пов`язані спільним побутом. На момент сумісного проживання, за життя [PERSON] , заявник не працювала, пенсію не отримувала у зв`язку не досягненням пенсійного віку, та не отримувала жодного іншого доходу, а отже пенсія померлого [PERSON] була постійним та основним джерелом засобів до існування даної сім`ї, а тому суд вважає, що заявник [PERSON] перебувала на утриманні свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Разом з тим, суд вважає, що надані заявником довідка про місце проживання та акт про фактичне проживання з померлою особою на день її смерті № 06 від 15.09.2020 року, видані Відділом по забезпеченню життєдіяльності селища міського типу Єсаулівка адміністрації міста Антрацита та Антрацитівського району «Луганської народної республіки», не можуть бути прийняті судом до уваги як належні та допустимі докази, оскільки вони видані установою, яка знаходиться на тимчасово окупованій території, що створена, обрана чи призначена у порядку, не передбаченому законом, а, отже, будь-які видані такими установами документи є недійсними та такими, що не створюють жодних правових наслідків. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Отже, з наведеного вище вбачається, що судом України незаконність та недійсність письмових доказів виданих на тимчасово окупованій території Луганської області (т. зв. «ЛНР») не може бути застосовна лише до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів, в усіх інших випадках, зокрема і при розгляді даної заяви про встановлення факту перебування на утриманні свого чоловіка, судом встановлюється незаконність та недійсність таких доказів, у зв`язку з чим вони не можуть бути прийняті як належні та допустимі. За таких обставин в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені представником заявника у заяві в обґрунтування вимог [PERSON] є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим заява адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах [PERSON] про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, підлягає задоволенню.

Outcome: approved