Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

адвокат Мартин В.І. в інтересах [PERSON] і [PERSON] 21.02.2020р. звернулась із позовом до Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської обл. про визнання, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , що помела [INFO] , права власності на 1/2ч. житлового будинку на [ADDRESS] ., за кожною. Вимоги мотивувала тим, що [PERSON] , що померла [INFO] , мала у власності вищеозначений житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що остання [INFO] на випадок смерті склала заповіт, за яким усе належне їй майно заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на означене майно, позивачі звернулись в нотконтору для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, між тим через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину. В інший спосіб, як звернутись до суду позивачі оформити спадщину не можуть, просила позов задовольнити. В судове засідання позивачі не з`явилась, 04.05.2020р. представник Мартин В.І. подала заяву у якій позов підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності. Представник Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської обл. в судове засідання не з`явився, 04.05.2020р. подав заяву, не заперечив щодо задоволення позову, просив про розгляд справи за його відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, фіксація судового процесу технічними засобами згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя хто його пережив. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із долучених до справи копій: рішення про дозвіл на будівництво № 64 від 12.06.1980р., витягу з протоколу № 7 зборів уповноважених членів колгоспу ім. ХХ з`їзду КПРС від 26.05.1980р., рішення виконкому Великолюбінської селищної ради від 12.06.1980р., проекту забудови земельної ділянки від 18.05.1981р., свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСРО від 24.09.1980р., технічного паспорта від 12.08.2019р., із довідок Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 239 від 03.02.2020р. із копій будинкової книги та погосподарських книг с. Чуловичі за 1980-1991р.р. (а.с. 28-31, 32-36, 40, 41-48) убачається, що [PERSON] була забудовником та користувалась як власник житловим будинком на [ADDRESS] , до дня смерті проживала та була у ньому зареєстрована. [INFO] . [PERSON] на випадок смерті склала заповіт, за яким усе належне їй майно заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.20). Як видно із копії свідоцтва про смерть (а.с.19), [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] і [PERSON] , як видно із копій свідоцтва про народження і одруження (а.с. 17, 18), є доньками спадкодавця [PERSON] . Як вбачається із матеріалів справи, позивачі звернулись до Городоцької державної нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, успадкували належні тій земельні ділянки, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок нотаріус відмовила, через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 21, 22, 27). Відповідно до Листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005р. №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. За наведеного та з огляду на те, що обставин, які б вказували, що [PERSON] при житті володіла спадковим будинковолодінням незаконно, не встановлено, а позивачі [PERSON] і [PERSON] прийняли спадщину після смерті спадкодавця, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, суд приходить думки про задоволення позову .

Outcome: approved