Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

[PERSON] у червні 2011 року звернулася в суд з позовом про зміну розміру аліментів та застосування відповідальності за прострочення сплати аліментів, який обґрунтовувала тим, що 14 серпня 2007 року судом було прийнято рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] [INFO], але відповідач аліменти в повній мірі не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої на час звернення позивача до суду становив - 11173,80 грн. на вказану суму заборгованості позивач за прострочення сплати аліментів нарахувала пеню у розмірі 153304 ,54 грн. Крім цього позивач вказуючи, що відповідач має мінливий нерегулярний заробіток, часто змінює місце роботи просить встановити фіксований розмір аліментів, які стягуються з відповідача. Посилаючись на викладене, на підставі ст. ст. 150,180,182,183,184,192.196 СК України позивач просила змінити суму аліментів, встановивши їх в розмірі -3000 грн., стягнути з відповідача 153304,54 грн. в рахунок стягнення заборгованості по сплаті аліментів. Під час розгляду справи позивач змінила розмір заборгованості по сплаті аліментів і просила їх стягнути в розмірі 141276,01 грн. Представник відповідача позовних вимог не визнала і пояснила, що заборгованості по сплаті аліментів у відповідача не існує, аліменти відповідач не сплачував в повній мірі, оскільки не мав роботи та перебував у скрутному матеріальному становищі. Представник відповідача вважає, що відсутні підстави для зміни розміру аліментів, оскільки у відповідача на утриманні перебуває малолітня дитина, і заробітна плата, які він отримує є значно меншою від розміру аліментів, які просить стягнути позивач. Просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду від 14.08.2007р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі % частини всіх видів заробітку на утримання малолітнього [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Підставою для зміни розміру аліментів та встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі 3000,00 грн. позивач зазначає те, що відповідач не має постійного заробітку, змінював місця роботи. Разом з тим, у судовому засіданні наведені позивачем обставини не знайшли свого підтвердження і спростовуються поданими представником відповідача доказами, а саме: довідкою лікувально-діагностичного центру міжнародного інституту біологічних систем про те, що [PERSON] працює на посаді директора цього центру з 01.08.2010р. і його середньомісячна заробітна плата становить - 1784,00 грн. Крім того, судом встановлено, що у [PERSON] на утриманні перебуває малолітній [PERSON] [INFO], а також [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Також з довідки розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] встановлено, що аліменти останнім сплачувалися з часу їх призначення судом, але не в повній мірі через перебування [PERSON] у скрутному матеріальному становищі. Станом на 09.09.2011р. заборгованості по сплаті аліментів не існує. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна особа, зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин за яких можна було дійти висновку про необхідність зміни розміру аліментів, тому суд приходить до висновку, що вимоги про зміну розміру аліментів недоведені в судовому засіданні і задоволенню не підлягають. Також, на думку суду, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, так як позивачем не доведено, а судом не встановлено вини відповідача у виникненні заборгованості. Представником відповідача суд\' надано докази, які вказують на існування обставин, за яких відповідач не мав можливості в повній мірі сплачувати визначений судом розмір аліментів, зокрема це відсутність у відповідача постійного місця роботи в період з 2007 по 2010 роки, перебування в нього на утриманні вагітної дружини, а також те, що ним відповідачем надавалася матеріальна допомога на утримання свого сина в період виникнення заборгованості, чого позивач не заперечувала. За таких обставин суд вважає доцільним відмовити у позові через відсутність правових підстав для його задоволення.

Outcome: dismissed