Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON], через свого представника [PERSON], звернувся до Камянського районного суду з позовом до Телепинської сільської ради Камянського району Черкаської області, третя особа: [PERSON] про тлумачення заповіту. В обґрунтування позовних вимог позивача, його представник зазначила, що 10.11.2003 року помер [PERSON], який за життя склав заповіт, згідно якого заповів належне йому майно (майновий пай) та державний акт на право приватної власності на землю 1-ЧР №022203 онукові [PERSON]. Коли позивач, через свого представника, 25.01.2017 р. звернувся із заявою до державного нотаріуса, яка реєструвала спадкову справу №135 за 2004 рік, про видачу свідоцтва про право на спадщину по заповіту на земельну ділянку після померлого [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, так як в заповіті вказано «… державний акт на право власності на землю І ЧР №022203», тобто, як вважає нотаріус заповідалася не земельна ділянка, а документ, який підтверджує право власності на земельну ділянку. З таким тлумаченням заповіту державним нотаріусом позивач не згідний, так як вважає що спадкодавець заповів йому земельну ділянку. На підставі вищевикладеного представник позивача просив суд тлумачити зміст заповіту, складеного [PERSON] та посвідчений секретарем Телепинської сільської ради Камянського району Черкаської області 03 лютого 2003 року, реєстраційний номер 8 по Телепинській сільській раді Камянського району Черкаської області. Представник позивача в попереднє судове засідання не з'явилася, але подала суду заяву, в якій просить справу слухати за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача в попереднє судове засідання не з'явився, проте подав суду заяви, в якій просить справу розглядати за його відсутності, при винесенні рішення покладється на розсуд суду. Третя особа, в попереднє судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Згідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову є можливим і проводиться у відповідності до ст. 174 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Згідно свідоцтва про смерть 1-СР №222951 від 11.11.2003 року, виданого\~\~виконкомом Телепинської сільської ради Камянського району Черкаської області, [PERSON] помер 10.11.2003 року. Відповідно до заповіту від 03 лютого 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8, посвідченого секретарем Телепинської сільської ради Камянського району Черкаської області [PERSON], [PERSON] заповів належне йому майно (майновий пай) та державний акт на право приватної власності на землю І-ЧР №022203 онуку [PERSON]. З державного акта на право приватної власності на землю І-ЧР №022203 вбачається, що спадкодавець [PERSON] мав право приватної власності на земельну ділянку площею 3,75 га., що знаходиться на території Телепинської сільської ради Камянського району Черкаської області. З постанови державного нотаріуса Камянської державної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину вбачається, що у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після померлого 10.11.2003 р. [PERSON] за заповітом, посвідченим Телепинською сільською радою 03 лютого 2003 року за реєстром №8, відмовлено в звязку з тим, що в заповіті вказано «… державний акт на право приватно ї власності на землю І-ЧР №022203», тобто заповідалася не земельна ділянка, а документ, який підтверджує право власності на земельну ділянку. Між тим, у заповіті сформовано загальні не ідентифіковані відомості про спадкове майно, і не йдеться конкретно про право на земельну частку (пай) або земельну ділянку. Суд приходить до висновку, що в даному випадку існує неоднозначність у питанні наявності спадкових прав Позивача щодо земельної ділянки. У своїх рішеннях ЄСПЛ підкреслює, що оскільки питання виконання статті 6 Конвенції стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист (див., mutatis mutandis, рішення у справі Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97, § 37, ECHR 2001-I; та у справі Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic, заява № 46129/99, § 51, ECHR 2002-IX). Таким чином, суд, з огляду на те, що спір про тлумачення заповіту може виникати тільки між спадкоємцями, а у розглядуваній справі Позивач являється єдиним спадкоємцем, приходить до висновку, що предявляючи позов Позивач має «законні сподівання» (ухвали щодо прийнятності у справах ЄСПЛ «Мелгоус проти Чеської Республіки» (Malhous v. the Czech Republic) [ВП, заява № 33071/96, ECHR 2000-XII, «Грацінгер та Грацінгерова проти Чеської Республіки» (Gratzinger and Gratzingerova v. the Czech Republic) [ВП], заява № 39794/98, п. 69, ECHR 2002-VII,рішення у справі «Копецький проти Словаччини»\~(Kopecky v. Slovakia) [ВП], заява № 44912/98, п. 35, ECHR 2004-IX, ухвалу щодо прийнятності у справі «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» (Von Maltzan and Others v. Germany) [ВП], заяви №№ 71916/01, 71917/01 та 10260/02, п. 74, ECHR 2005-V, та ухвалу від 24 червня 2008 року щодо прийнятності у справі «Бата проти Чеської Республіки» (Bata v. the Czech Republic), заява № 43775/05) на оформлення спадщини на земельну ділянку і відсутність конкретного посилання на цей обєкт у заповіті при наявності зазначення загальної волі спадкодавця у ньому не може слугувати перешкодою в ефективному доступі до судового захисту. Таким чином, суд розцінює заповіт [PERSON], як документ, який надає право Позивачу претендувати на спадщину у вигляді земельної ділянки площею 3,75 га., що знаходиться на території Телепинської сільської ради Камянського району Черкаської області, на яку спадкодавець мав право власності згідно державного акту на право приватної власності на землю І-ЧР № 022203.\~\~ \~Виходячи з аналізу положень ст. ст. 213,\~1256 ЦК, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому ч. 2\~ст. 213 ЦК\~не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення в тексті самого правочину. Таким чином, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у сам зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов'язків на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Отже, судом встановлено, що [PERSON], складаючи заповіт, самостійно та вільно виявив волю щодо настання реальних наслідків вчиненого ним правочину, що в разі його смерті позивач успадкує не державний акт на право приватної власності на землю, а саме земельну ділянку, на яку він мав право власності згідно вказаного державного акту. На підставі викладеного,

Outcome: approved