Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення надлишково сплачених коштів за кредитним договором б/н від 25.02.2012 р. за період з 01.11.2019 р. по 01.02.2020 р. в сумі 7920,44 грн. В обґрунтування позову зазначено, що заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.08.2017 р. з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнута заборгованість за кредитним договором б/н від 25.02.20212 р. в сумі 2624,97 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 28664,84 грн., витрати на оплату публікації в пресі, оголошення про виклик, в сумі 420 грн., судовий збір в сумі 1600 грн., на підставі вказаного рішення видано виконавчий лист, який направлено до відділу виконавчої служби для виконання. [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення суду, яке ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.01.2020 р. скасовано. Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.03.2020 р., яке набуло законної сили 07.08.2020 р., в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25.02.2012 р. відмовлено. 18.08.2021 р. [PERSON] письмово звертався до Бахмутського МРВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та АТ КБ «ПриватБанк» з проханням повернути безпідставно стягнуті грошові банк добровільно відмовляється повернути надлишково сплачені грошові кошти, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з дійсним позовом. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до відзиву представника відповідача, останній позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що сторонами при укладенні кредитного договору були обґрунтовані усі істотні умови. Рішенням суду про відмову у стягненні заборгованості не припинено дію кредитного договору від 25.02.2012р. та судом не визнано його недійсним, тому вважає, що відсутні підстави для застосування ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в позовній заяві. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, з підстав викладених у відзиву на позовну заяву. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом оглянуто матеріали цивільної справи № 219/6081/17, 2/219/1371/20, з яких вбачається наступне. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.08.2017 р. позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 25.02.2012 р. в сумі 2624,97 грн., за процентами в сумі 28664,84 грн., витрати за оголошення у пресі в сумі 420 грн., судовий збір в сумі 1600 грн. На підставі вищевказаного заочного рішення суду від 03.08.2017 р., судом видано виконавчий лист, який 06.05.2020 р. повернутий до суду на підставі постанови головного державного виконавця Бахмутського МРВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Самбулової І.Є. про закінчення виконавчого провадження від 10.03.2020 р. (ВП № 55165074). 23.10.2019 р. державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] на підставі виконавчого листа 219/6081/17, 2/219/3316/2017 від 11.09.2017 р. про стягнення боргу в сумі 33309,81 грн., яку направлено за місцем роботи боржника. Зі звіту про здійснення відрахування та виплати Структурного підрозділу «Лиманська дистанція колії» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» вбачається, що за період з листопада 2019 р. по січень 2020 р. із доходу [PERSON] утримано грошову суму в розмірі 7920,44 грн. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.01.2020 р. скасовано заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.08.2017 р. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.03.2020 р. в задоволенні позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.02.2012 р. в сумі 36817,31 грн., відмовлено. Згідно з частинами четвертою і п`ятою\~статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц вказано, що «преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта». Зважаючи, що у цій справі та у справі № 219/6081/17 сторонами у справі є Банк та [PERSON] , факти встановлені у справі № 219/6081/17 мають преюдиціальне значення для цієї справи. Таким чином, у справі № 219/6081/17 судом першої інстанції встановлено факт переплати [PERSON] грошових коштів АТ КБ «ПриватБанк» та безпідставність нарахування банком пені та штрафів, що на виконання вимог положень\~статті 82 ЦПК України\~не потребує доказування. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України\~регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Такий висновок узгоджується з постановою ВСУ від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13 та постановами ВС у справах 757/13809/17-ц, 313/883/17, 642/1839/18. За змістом частини першої\~статті 1212 ЦК України\~безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті\~11, частин першої та другої статті\~509 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1\~статті 526 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 177 ЦК України\~об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Загальна умова частини першої\~статті 1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі\~статті 1212 ЦК України\~тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті\~11, частини першої статті\~177, частини першої статті\~202, частин першої та другої статті\~205, частини першої статті\~207, частини першої статті\~1212 ЦК України\~дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16, від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц, від 14 квітня 2020 року у справі № 495/2442/16-ц. Зважаючи, що у справі № 219/6081/17 встановлено, що банком безпідставно нараховувались пеня та штрафи, а також факт сплати [PERSON] грошових коштів АТ КБ «ПриватБанк», суд дійшов до висновку, що [PERSON] надмірно сплатив АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 4377,70 грн., виходячи з того, що з рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.03.2020 р. вбачається, що заборгованість за тілом кредиту становить 2624,97 грн., згідно виписці по картковому рахунку в погашення заборгованості 08.01.2020 р. банком зараховано 2469,24 грн. згідно перерахуванню від 05.12.2019 р.; 2351,75 грн. за перерахуванням від 03.10.2020 р. та 2181,68 грн. за перерахування від 06.02.2020 р., тобто 7002, 67 грн. (7002,67 грн. 2624,97 грн. = 4377,70 грн.). При цьому, банк набув вказані грошові кошти без правової підстави на те. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем повернути отримане майно, яке є безпідставно набутим, у зв`язку із чим, позов підлягає задоволенню частково в сумі 4377,70 грн. На підставі\~ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на оплату судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 501,85 грн.

Outcome: partial