Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], про зміну розміру аліментів. У позові вказувала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 03.11.2001 року. В шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Рішенням Вижницького районного суду від 14.10.2013 року шлюб між ними розірвано. А рішенням Вижницького районного суду від 28.03.2013 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти щомісячно у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку. Відповідач на даний час не має постійного місця роботи. На сьогоднішній день їх діти потребують більшої матеріальної допомоги від свого батька. Діти проживають з нею і перебувають на її утриманні. Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей, дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] і щомісячно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі по 1000,00 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відкликати виконавчий лист №713/329/13- ц, виданий на підставі рішення Вижницького районного суду від 28.03.2013 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлений позов підтримали, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтримав письмове заперечення проти позову у якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, тобто у зв'язку з відсутністю в нього постійної роботи і стабільних доходів сплату ним аліментів слід затвердити в твердій грошовій сумі. Він не спроможний сплачувати 2000,00 грн. кожного місяця на утримання їх малолітніх дітей, оскільки його теперішні доходи є значно меншими від цієї суми. Також він проживає в цивільних шлюбних відносинах з іншою жінкою і йому необхідна хоч незначна сума коштів з його доходів для утримання цієї сім'ї. Позивач у своїй позовні заяві не зазначає, що вона сама не працює і не хоче працювати і таким чином, для утримання їх дітей взагалі не надає ніяких коштів. З урахуванням положень законодавства України, розмір аліментів має бути меншим від 1000,00 грн. на кожну дитину. Зазначив, що він сплачував і надалі буде сплачувати аліменти, а при можливості і додаткові кошти для утримання своїх малолітніх дітей. Але вважає, що відповідні органи повинні впливати на іншого з батьків дітей, яка ніде на працює і взагалі в утримання дітей ніяких коштів не вкладає, а навпаки сама проживає за рахунок тих аліментів, які сплачує він і які мають бути направленими за цільовим призначенням, а саме на утримання дітей. Суд, заслухавши позивача [PERSON] та її представника [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Судом установлено, що з 03.11.2001 року [PERSON], [INFO] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO]. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 14.10.2013 року по справі №713/2219/13-ц шлюб між ними розірвано, рішення набрало законної сили, а тому встановлені ним обставини в силу положень ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 28.03.2013 року по цивільній справі №713/329/13-ц (провадження №2/713/167/13) позов [PERSON] до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини з якою проживає неповнолітня дитина задоволено частково. Вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO] на користь [PERSON], [INFO], жительки с. Мілієве (місце реєстрації) Вижницького району Чернівецької області аліменти на утримання, [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 12.02.2013 року до досягнення дітьми повноліття. Рішення набрало законної сили 08.04.2013 року, а тому встановлені ним обставини в силу положень ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню. 26.06.2013 року Вижницьким районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист по справі №713/329/13-ц. Як на підстави позовної вимоги про зміну розміру (способу стягнення) аліментів позивач посилається на те, що після винесення рішення про стягнення аліментів з відповідача у нього змінився матеріальний стан. На підтвердження позовних вимог позивачем надано суду довідку Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №4-3185 від 22.08.2017 року, з якої вбачається, що її діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживаю з позивачем та знаходяться на її утриманні. На спростування позовних вимог відповідачем суду надано довідку Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №1132 від 11.09.2017 року, з якої вбачається, що [PERSON] згідно трудової книжки АМ №004232 від 01.04.1996 року з 26.09.2016 року по даний час не працює. Відповідно до чч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч.1 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України закріплено обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У статті 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1 та 2 статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі за №143цс13 зазначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладені вимоги закону та досліджені у судовому засіданні надані позивачем та відповідачем письмові докази судом встановлено, що з моменту ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів змінився його матеріальний стан, оскільки він не працює. Відповідач визнав позов частково та погодився сплачувати аліменти щомісячно у мінімально можливому розмірі. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позивачем виконано обов'язок з доведення обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд вважає, що вимога про зміну розміру аліментів є обґрунтованою, але підлягає до часткового задоволення, оскільки сума по 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно є значною та завідомо непосильною для відповідача. При визначенні розміру аліментів, який необхідно стягувати з відповідача, Суд враховує, що відповідно до положень ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який з 1 травня 2017 року відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» становить 1777,00 грн. та для дитини віком до 6 років, який з 1 травня 2017 року відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» становить 1426,00 грн. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного, чч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ст.51 Конституції України, ст.ст.180-182, 184, 191, 192 СК України,

Outcome: partial