Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до [PERSON] , ВАТ «Кіровоградгаз», ПП «Олександріяліфт», ПАТ «Кіровоградобленерго», ОКВП «Дніпро-Кіровоград», КП «Теплокомуненерго», КП «Житлогосп» про поділ особових рахунків на оплату комунальних послуг Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради №320 від 24.04.2003 року був виданий ордер№14 на службове приміщення площею 44,41 кв.м квартири № 26 у житловому будинку №33 по вул. Героїв Сталінграду в м. Олександрія Кіровоградської області .Ордер був виданий [PERSON] та членам його сім»ї [PERSON] ( дружині), [PERSON]( дочці), [PERSON]( сину). На виконання вимог чинного законодавства відповідачем [PERSON] укладені договори на надання житлово-комунальних та інших послуг із відповідними виконавцями та на власне імя відкриті особові рахунки на надання зазначених послуг. Однак, позивачі, які також є споживачами зазначених комунальних послуг, відмовляються нести витрати на утримання та обслуговування спільної квартири, що призводить до виникнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг та утворення конфліктних ситуацій між співмешканцями. У звязку з цим, позивачі просять суд здійснити поділ особових рахунків на надання житлово-комунальних послуг, виділивши позивачу [PERSON] ? частину кожного особового рахунку та покласти на неї обовязок оплати ? частини комунальних послуг. Позивачі та представник позивачів в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позові, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав. В судовому засіданні пояснив, що позивачі втратили право на користування даною квартирою, так як не проживають в квартирі тривалий час.В квартирі проживає він і лише він сплачує за комунальні послуги. Просив суд відмовити в задоволені позову. Представник ОКВП «Дніпро-Кіровоград» надала письмові заперечення та позов не визнала. В судовому засідання пояснила, що технічно неможливо розділити ані водопровід, ані лічильник зі збереженням їх цільового призначення та що наймач та члени його сім»ї користуються квартирою за домовленістю та згодою між собою, це право є виключним між мешканцями квартири домовлятися між собою, скільки спожито води та ділити показники лічильника порівну на проживаючих осіб, так як є фактичне водоспоживання за показаннями лічильника. В задоволені позову просила відмовити. Представник ПАТ «Кіровоградобленерго» надала письмові заперечення та позов не визнала.В запереченні зазначено,що у даному випадку адреси не розділені та обєкти співвласників не виділені в натурі, а тому мешканці повинні домовлятись між собою про розподіл витрат на електроенергію відповідно до показників лічильника. В задоволені позову просила відмовити. Представник ВАТ « Кіровоградгаз» також заперечив проти задоволення позову, вважаючи неможливим розділити особові рахунки . Представники відповідачів КП « Теплокомуненерго», ПП «Олександріяліфт» в судове засідання не зявилися, були належно повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки не повідомили, письмових заперечень на позов не подали, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у відсутність їх представників не зверталися . Представник КП « Житлогосп» в судове засідання направив заяву про розгляд справи без участі представника , не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради №320 від 24.04.2003 року був виданий ордер№14 на службове приміщення площею 44,41 кв.м квартири № 26 у житловому будинку №33 по вул. Героїв Сталінграду в м. Олександрія Кіровоградської області .Ордер був виданий [PERSON] та членам його сім»ї [PERSON] ( дружині), [PERSON]( дочці), [PERSON]( сину). Згідно договору найму житла НЖ/2016 в будинках державного і комунального житлового фонду від 6 квітня 2016 року , укладеного між КП « Житлогосп « та [PERSON] наймодавець надав Наймачу і членам його сім»ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] у безстрокове користування службове житло : трикімнатну квартиру № 26 у житловому будинку №33 по вул. Героїв Сталінграду в м. Олександрія Кіровоградської області . Згідно з довідкою №812 від 6 червня 2016 року, виданої КП «Житлогосп», у зазначеній квартирі крім позивачів та відповідача [PERSON]зареєстрований неповнолітній син [PERSON] Позивачка [PERSON] зверталася до відповідачів з заявою про відкриття особового рахунку на її ім.»я в розмірі ? частини від загальної площі.А в суд звернулася з вимогою про оформлення на її ім.»я вже ? частину кожного особового рахунку. З позовом про встановлення порядку користування даною квартирою в суд позивачі не зверталися.Порядок користування квартирою між наймачем та членами сім»ї не встановлений. Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. Відповідачем [PERSON] укладені договори на надання житлово-комунальних послуг із відповідними виконавцями та на власне імя відкриті особові рахунки на надання зазначених послуг, у тому числі щодо газопостачання, обслуговування та ремонт ліфтів, електропостачання, водопостачання та скид стоків, опалення та гаряче водопостачання, обслуговування квартири, надання комунальних та інших послуг, що підтверджується відповідними розрахунковими книжками, рахунками на оплату послуг та квитанціями про сплату зазначених послуг . Отже, судом встановлено, що підставою для сплати житлово-комунальних послуг є відповідні договори, укладені між одним із мешканців квартири відповідачем [PERSON] та відповідними виконавцями цим послуг. Особові рахунки для сплати житлово-комунальних послуг, які відкриті на імя відповідача [PERSON] на підставі зазначених договорів про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для оплати послуг, а використовуються з метою обліку обєму спожитих послуг та стану розрахунків за ними. Тобто, особові рахунки не є обєктом права в розумінні Глави 12 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року, №572, та затверджені в новій редакції постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року, №45, мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласників розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. Абзацом 2 зазначеного пункту постанови передбачено, що у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). Таким чином, на законодавчому рівні визначено порядок та послідовність дій мешканців квартири у випадку відсутності між ними згоди щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг, без втручання в даний процес органів державної влади, в тому числі суду, та безпосередніх виконавців цих послуг. Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В цій справі позивачі не заявляли вимог щодо зміни умов договорів про надання житлово-комунальних та інших послуг або встановлення порядку користування квартирою або про відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних та інших послуг. Оскільки, особові рахунки не є обєктом права в розумінні Глави 12 Цивільного кодексу України та не можуть бути поділені, то суд приходить до висновку, що позивачами обраний невірний спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів. Так як, в задоволенні позову відмовлено, то підстави для відшкодування судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України відсутні.

Outcome: dismissed