Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] (надалі позивачі) 17 жовтня 2013 року звернулися до суду із позовом до [PERSON] та за ухвалою суду залученого до участі у справі спадкоємця - померлої матері [PERSON] (надалі відповідач) про визнання дійсним договору купівлі - продажу житлового будинку та про визнання права власності на нерухоме майно, а саме договору купівлі-продажу будинку [ADDRESS], Олександрійського району, Кіровоградської області укладеного між ними як покупцями та [PERSON] як продавцем житла, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 лютого 2002 року між ними на Придніпровській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку за визначену сторонами суму в 300 грн., які вони передали продавцю, яка виїхала до сина. Між ними не було домовленість про нотаріальне оформлення договору, тому просять суд визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння , щоб вони мали право розпорядитись житловим будинком на власний розсуд. Цей договір купівлі-продажу згодом не був посвідчений нотаріально, оскільки продавець квартири померла. В судовому засіданні позивач, як представник позивача [PERSON] на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини. Вказує, що сторони дійшли згоди з усіх істотних умов договору, однак нотаріально договір не був посвідчений, а тому суд може визнати такий договір купівлі - продажу дійсним та визнати за ними право власності на вказане нерухоме майно. Інтереси позивача в суді представляла позивач [PERSON] Відповідач [PERSON], як спадкоємець [PERSON] будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, в судове засідання не з'явився, письмових заяв чи клопотань до суду від нього не надійшло. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази та дослідивши їх у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3, 4-11, 15, 16, 19, 22, 220, 334, 392, 365, 655, 657 ЦК України. Ст. 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканності самого майна власника. Всі особи мають утримуватись від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що 13 лютого 2002 року на Придніпровській товарній біржі між ними як покупцями та [PERSON] як продавцем житла, а саме житлового будинку [ADDRESS], Олександрійського району, Кіровоградської області було укладено договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку за визначену сторонами суму в 300 грн., які вони передали продавцю. Цей договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально, однак був зареєстрований в Олександрійському МБТІ 18 лютого 2002 року за № 4254. Суд дійшов висновку, що сторони мали наміри щодо вільного волевиявлення купівлі чи продажу житлового будинку, однак умови договору не були оформлені нотаріально. За таких обставин суд не вбачає підстав щодо відмови визнати укладений договір купівлі-продажу квартири дійсним. Судом достовірно встановлено, що позивачі виконали усі умови договору купівлі-продажу квартири, зокрема щодо оплати її вартості, письмового оформлення договору, що є підставою для задоволення позову. Суд вважає, що сторони уклали правомірну угоду, вільне волевиявлення сторін мало місце щодо купівлі чи продажу житлового будинку, умови договору сторонами виконані повністю і ніяких претензій вони не висловлюють. За таких обставин суд вважає необхідним визнати укладений договір купівлі-продажу житлового будинку дійсним. Відповідач у справі - син покійної [PERSON] після смерті матері не претендував на вказане житло, він звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на інше спадкове майно. Суд погоджується із позицією представника позивача, яка посилаючись на ч.2 ст. 220 ЦК України вказує, що в лютому 2002 року сторони дійшли згоди з усіх істотних умов договору купівлі - продажу будинку, але одна із сторін ухилилась від нотаріального посвідчення договору, а тому підстави виникнення права користуватись вказаною частиною будинку у позивачів є правомірними. Звернення до суду свідчить про те, що позивачі мають намір реалізувати своє право користуватись частиною будинку та надвірними спорудами, що дає суду підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання дійсним договору купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS] Судом також достовірно встановлено, що власниками домоволодіння [ADDRESS] Олександрійського району є [PERSON] та [PERSON] кожний по 1/2 частині відповідно до укладеного 13 лютого 2002 року договору купівлі-продажу на Придніпровській товарній біржі та зареєстрованому в Олександрійському міжміському БТІ під реєстровим номером 4254 від 18 лютого 2002 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна № 15313887 від 24 грудня 2013 року, а тому позовні вимоги щодо визнання права власності на вказаний житловий будинок за позивачами не. підлягають задоволенню. Судові витрати суд відносить на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial