Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Радехівського районного суду про виселення [PERSON] та зняття його з реєстрації місця проживання з житлового будинку [ADDRESS]. В обгрунтування позову посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Разом із позивачем проживали та були зареєстровані члени сім'ї: її дочка [PERSON] та чоловік дочки [PERSON] Підставою для реєстрації [PERSON] у житловому будинку належному позивачу на праві власності було те, що він уклав шлюб із [PERSON], а тому став членом сім'ї. Рішенням Радехівського районного суду від 03.10.2014р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Внаслідок розірвання шлюбу відповідач змінив адресу проживання і у добровільному порядку змінив місце проживання забравши при цьому у користування майно, яке є спільною сумісною власністю. А тому, позивач вважає, що відпала підстава, що була наявна на момент реєстрації відповідача у житловому будинку належному її на праві власності. Відповідач з моменту розірвання шлюбу не є членом сім'ї позивача, оскільки вони перестали вести спільний побут та роздільно проживають і в них відсутні взаємні права та обов'язки. Крім того посилається на те, що відповідач постійно вживає алкоголь, у нетверезому стані демонструє неконтрольовані прояви агресії, застосовує до позивача та її дочки [PERSON] фізичну силу, що негативно впливає на внука, який проживає разом з ними. На підтвердження даних обставин посилається на те, що позивач та інші члени сім'ї у зв'язку з неналежною поведінкою відповідача неодноразово зверталися до правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування для проведення виховної роботи та недопущення вчинення насилля в сім'ї. Зважаючи на дані обставини, та за відсутності можливості надалі терпіти такий стан справ, позивач вимушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права на нормальне життя, яке гарантоване Конституцією України, за захистом свого права власності, яке, відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, є непорушним. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримали в повній мірі й дали пояснення аналогічні змісту поданої заяви. Крім того, суду додатково пояснили, що після розірвання шлюбу відповідач забрав все майно та виїхав на інше місце проживання, спільного побуту із позивачем не веде, а тому не є членом сім'ї у розумінні ст.3 СК України. Крім того вказав те, що позивач, як власник майна має право на власний розсуд володіти та користуватися нерухомим майном, а відповідач чинить перешкоди. Відповідач [PERSON] позовні вимоги заперечив із тих підстав, що на його думку він має частку у житловому будинку [ADDRESS], оскільки в даному будинку він проживав із 1993 року і до моменту розірвання шлюбу із [PERSON] та здійснював у ньому ремонт. А також те, що даний житловий будинок був колгоспним двором. Суду пояснив, що дійсно у сім'ї періодично виникали конфлікти на, що приїжджала міліція, яку викликала або позивача, або [PERSON] Крім того, вказав на те, що він вже не є членом сім'ї позивача, оскільки шлюб із дочкою позивача [PERSON] було розірвано, а тому вважає, що має право користуватися житловим будинком без згоди позивача і має намір після рішення суду у подальшому проживати у будинку по [ADDRESS]. Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, заслухавши показання свідків, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Разом із позивачем у будинку проживали та були зареєстровані члени сім'ї: її дочка [PERSON] та її чоловік [PERSON], а також без реєстрації проживає внук. Рішенням Радехівського районного суду від 03.10.2014 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] покинув житловий будинок при цьому забравши все майно, яке було нажито ним у період шлюбу із [PERSON] Дана обставина відповідачем не оспорюється. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] показала, що вона постійно боїться проживати у своєму житловому будинку, оскільки відповідач по відношенню до неї та її дочки [PERSON] застосовував насилля, бив їх, постійно погрожував фізичною розправою, приходив до дому в нетверезому стані та влаштовував сварки, що негативно впливає на виховання внука, який разом із ними проживає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона з [PERSON] перебувала у шлюбі, який рішенням Радехівського районного суду від 03.10.2014 року було розірвано. До моменту розірвання шлюбу вона із відповідачем, позивачем своєю мамою та внуком проживали у будинку по вул.Лугова, 14 в с.Стоянів, Радехівського району. Однією із підстав для розірвання шлюбу було те, що відповідач вчиняв насилля відносно неї, а саме під час перебування у нетверезому стані періодично завдавав ударів. Також показала, що відповідач постійно погрожував, вчиняв сварки, приходив до додому у нетверезому стані, що негативно впливало на виховання внука. Із висновку Радехівського РВ ГУМВС України у Львівської області від 21.05.2014 року на ім'я [PERSON] вбачається те, що факти, викладені в її заяві знайшли своє підтвердження. Винесено офіційне попередження про недопустимість вчинення насильства в сім'ї (а.с.4). Із відповіді Стоянівської сільської ради від 26.09.2014 року за № 116, вбачається, що позивач зверталася до органу місцевого самоврядування із заявою про вжиття заходів для припинення вчинення порушень із сторони [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України (в частині визначення поняття сім'ї) сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Крім того, в силу норми ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Посилання відповідача, як на підставу, що дає йому право на проживання у будинку на те, що він є співвласником житлового будинку, оскільки такий є колгоспним двором, а також те, що відповідач проживає у будинку понад 23 роки, є голослівним та не ґрунтується на законі. Таким чином, суд, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач не є співвласником житлового будинку та порушував правила співжиття.

Outcome: approved