Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернулась в суд з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з Відповідачем 15 травня 2014 року уклали шлюб. На момент подання позовної заяви від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з Відповідачем не склалося, через несумісність характерів. Протягом останнього часу сторонни жодних шлюбних та сімейних відносин не підтримують. Позивач вважає, що подальше спільне життя з Відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. Позивач скерувала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі-ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 15 травня 2014 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис №622, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (надалі- СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачає ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачає ч. 4 цієї статті. Із матеріалів справи встановлено, що подружнє життя сторони припинили, збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача та малолітньої дитини, підстав для збереження шлюбу немає, а тому позов підлягає до задоволення. Задовольняючи позов, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з Відповідача в користь Позивача слід стягнути понесені нею судові витрати у виді судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп., які пов`язані із розглядом справи і є обґрунтованими та пропорційним до предмета спору.

Outcome: approved