Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Турфірма «САМ» на свою користь 17878,22 грн., як відшкодування матеріальної шкоди, та 50000,00 грн., як відшкодування моральної шкоди, що є предметом позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, пояснив, що 10 липня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Турфірма «САМ» та [PERSON], який діяв в своїх інтересах, а також від імені та за дорученням [PERSON], було укладено Договір на туристичне обслуговування №1144909. За умовами договору, позивачем замовлено Тур по містах Ізраїлю в період з 10 жовтня 2013 року по 20 жовтня 2013 року, на двох осіб, вартість якого складала 28 028 грн.48 коп. На виконання умов Договору, позивачем повністю сплачено вартість туру в розмірі 28028,48 грн., що підтверджується відповідними платіжними документами. Однак, 02 вересня 2013 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про анулювання замовленого туру та повернення сплачених коштів, оскільки позивач за станом здоров'я не мав можливості виїхати за межі України. Відповідач не висував заперечень щодо повернення отриманих коштів та мав намір добровільно повернути кошти, однак протягом тривалого часу, незважаючи на численні звернення позивача, відповідач кошти не повернув, лише 27 січня 2014 року частково було виплачено позивачу кошти в сумі 10050,26 грн., тому позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду з вимогою стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Турфірма «САМ» на свою користь 17878,22 грн., яка складає залишок суми оплаченого туру. Крім того, позивач вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача щодо неналежного виконання вимог закону та умов договору в частині повернення коштів, йому заподіяно моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 50000,00 грн., оскільки протягом тривалого часу вимушений був звертатись до відповідача з письмовими звернення про виплату коштів, така ситуація негативно вплинула на стан здоров'я позивача, який тяжко хворіє, потребує постійного лікування, що зумовлює понесення значних матеріальних затрат, за браком коштів позивач вимушений був позичати кошти та вишукувати інші можливості для оплати призначеного курсу лікування. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та пояснень, наданих позивачем в судовому засіданні. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Турфірма «САМ», в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про причини неявки представника відповідач суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) відповідач не скористався. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Законодавство України про туризм складається з Конституції України, цього Закону, інших нормативно-правових актів, виданих відповідно до них. Майнові відносини в галузі туризму, засновані на рівності, автономії волі і майновій самостійності їх учасників, регулюються Цивільним та Господарським кодексами України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом (ч.12 ст.2 Закону України «Про туризм»). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що за договором на туристичне обслуговування одна сторона (Туроператор, який укладає договір безпосередньо або через Турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору: 1) строк перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування; 2) характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорія, а також дата, час і місце відправлення та повернення (якщо перевезення входить до складу туристичного продукту); 3) готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також відомості про підтвердження відповідності послуг готелю встановленим вимогам, строк і порядок оплати готельного обслуговування; 4) види і способи забезпечення харчування; 5) мінімальна кількість туристів у групі (у разі потреби) та у зв'язку з цим триденний строк інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи; 6) програма туристичного обслуговування; 7) види екскурсійного обслуговування та інші послуги, включені до вартості туристичного продукту; 8) інші суб'єкти туристичної діяльності (їх місцезнаходження та реквізити), які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту; 9) страховик, що здійснює обов'язкове та/або добровільне страхування туристів за бажанням туриста, інших ризиків, пов'язаних з наданням туристичних послуг; 10) правила в'їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там; 11) вартість туристичного обслуговування і порядок оплати; 12) форма розрахунку. Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Судом встановлено, що 10 липня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Турфірма «САМ» та [PERSON], який діяв в своїх інтересах, а також від імені та за дорученням [PERSON], було укладено Договір на туристичне обслуговування №1144909 (далі по тексту - Договір). (а.с.5-11) Як передбачено у п.2.1 Договору, за цим Договором Туроператор за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання, за замовленням Туриста, комплексу туристичних послуг (Туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. Договір укладається на наступних умовах: Тур по містах Ізраїлю в період з 10 жовтня 2013 року по 20 жовтня 2013 року, на двох осіб. Вартість Туристичного продукту, замовленого Туристом складає 28 028 грн.48 коп. (п.5.1 Договору) Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, на виконання умов п.5.1 Договору, [PERSON] перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Турфірма «САМ» грошові кошти на загальну суму 28028,48 грн., що підтверджується розрахунково-товарними чеками: №СК201302L5 від 25 червня 2013 року на суму 10000,00 грн. та №СК201302ZL від 10 липня 2013 року на суму 18028,48 грн. (а.с.12,13) Згідно положень ч.2 ст.20 Закону України «Про туризм», до договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг. Згідно положень ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна стор (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо її суперечить суті зобов'язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та в порядку, що стан лені договором. (ст.903 Цивільного кодексу України) Як передбачено ч.1 ст.907 Цивільного кодексу України, Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Відповідно до умов п.6.2 Договору встановлено, що у разі відмови Туриста від цього Договору, він зобов'язаний відшкодувати Туроператору його витрати, пов'язані з відмовою від цього Договору до початку подорожі або при зміні замовлення. Зазначені витрати відповідно до укладених Тур оператором угод з основними партнерами, які надають туристичні послуги для реалізації, складають: термін відмови Туриста від Договору відповідно до п.6.2 або розриву договору Туроператором відповідно до п.6.1 (до початку подорожі) від дати замовлення до 14 днів - сума, що підлягає стягненню з Туриста 100 грн. 02 вересня 2013 року [PERSON] звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Турфірма «САМ» з заявою про анулювання туру в Ізраїль з 10 жовтня 2013 року та повернення сплачених коштів. (а.с.16) 19 вересня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Турфірма «САМ», у відповідь на звернення [PERSON], направило лист з роз'ясненням порядку повернення грошових коштів за оплачений тур, та зазначено про можливість отримання туристом коштів в сумі 27928,48 грн., які сплачено по Договору, з урахуванням умов п.6.2 Договору. (а.с.17) 20 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Турфірма «САМ» з заявою про повернення сплачених коштів на загальну суму 27928 грн.48 коп., у зв'язку з відмовою від Договору на туристичне обслуговування №1144909 від10 липня 2013 року. (а.с.18) 27 січня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Турфірма «САМ» повернуло [PERSON] грошові кошти на загальну суму 10050,26 грн., що підтверджується заявою про видачу готівки №145 від 27 січня 2014 року. (а.с.21) Враховуючи викладене, судом встановлено, що позивач [PERSON], до початку подорожі, відмовився від отримання послуг за Договором на туристичне обслуговування №1144909 від 10 липня 2013 року, що передбачено п.6.2 Договору, тому у позивача виникло право вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Турфірма «САМ» виконання зобов'язань в частині повернення сплаченої суми коштів в розмірі 27928,48 грн., ці обставини визнанні відповідачем, що безпосередньо зазначено у письмових відповідях на звернення позивача, в межах даного спору відповідач не скористався процесуальним правом подати письмові пояснення ( заперечення) щодо спростування заявлених позовних вимог та наведеного позивачем розрахунку загальної суми заборгованості, яка є предметом позову. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] правомірно пред'явлені вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Турфірма «САМ» в частині стягнення коштів на загальну суму 17878грн. 22 коп. , що складає різницю між загальною сумою сплаченої позивачем вартості туру в розмірі 27928,48 грн. та 10050,26 грн., які виплачено відповідачем до звернення позивача з цим позовом до суду. Відповідно до положень ст.32 Закону України «Про туризм», за неналежне виконання зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Об'єктом зобов'язання є відшкодування, яке заподіював зобов'язаний надати потерпілому. Зміст зобов'язання становлять право потерпілого і обов'язок заподіювача. Цим обов'язком є вчинення дій, за допомогою яких фізичне та психічне (душевне) благополуччя було б поновлено, право потерпілого - отримати таке відшкодування. Відповідно до частини першої ст.60 Цивільного кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В той же час, що стосується вимог Закону України «Про захист прав споживачів», то відповідно до п.5 ст.4 цього Закону споживачі мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законом. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Обов'язок заподіювача шкоди по її відшкодуванню виникає за певних юридичних фактів, до них належать: наявність моральної шкоди; неправомірні дії (бездіяльність) заподіювача; причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) заподіювача і шкодою, що спричинена; вина заподіювача. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту немайнових прав, які є абсолютними, невідчужуваними і не можуть бути предметом зобов'язання. Отже порушенням договірних зобов'язань безпосередньо особисті немайнові права не зачіпаються. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині відшкодування за рахунок відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Турфірма «САМ» моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн., оскільки відповідно до предмету спору відносини між сторонами виникли на підставі договору про надання туристичних послуг, тому наведені правові норми не поширюється на випадки коли моральна шкода завдається порушенням договірних зобов'язань, а факт заподіяння моральної шкоди з інших підстав позивачем не наведено. Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. Як передбачено ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначний законами України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України ) Відповідно до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Турфірма «САМ», третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення, суд присуджує стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Турфірма «САМ» на користь [PERSON] грошові кошти на загальну суму 17878 грн. 22 коп., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Турфірма «САМ» на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп. , оскільки при зверненні з цим позовом до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи наведене та

Outcome: partial