Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

[PERSON]П звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свою позовну заяву тим, що подружнє життя не склалось з причин відсутності взаєморозуміння та різних життєвих цінностей та поглядів на життя, не сумісності характерів, на даний час разом не проживають і шлюбних відносин не підтримують. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач не надає грошових коштів на утримання дитини. Просить суд розірвати шлюб, та призначити стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % неоподаткованого мінімуму встановленого для відповідної вікової категорії на дитину щомісячно з моменту з дня подачі заяви до суду і до досягнення сином повноліття. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, надавши до початку судового засідання заяви в яких позовні вимоги підтримали та просили справу слухати у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений завчасно та належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні сторони 25 липня 2009 року зареєстрували шлюб відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис - № 872. Наданий сторонам строк для примирення позитивних результатів не дав. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, разом сторони не проживають, сімейних відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно свідоцтва про народження: серії [NUMBER] виданого 30 травня 2014 року [PERSON] є батьком [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.80 Сімейного кодексу України зазначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і у твердій грошові сумі. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на утримання неповнолітнього суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved