overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Скобелківської сільської ради, в якому просить визнати її право власності в порядку спадкування за законом першої черги на житловий будинок площею 58,6 м.кв. (в т.ч.житлова площа 29,8 м.кв., допоміжна 28,8 м.кв., 1948 р.п.) з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Мотивує свій позов тим, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON]. Після його смерті вона є спадкоємцею за законом першої черги, прийняла спадщину, а тому просить поданий позов задовольнити. Представник відповідача Скобелківської сільської ради в заяві до суду просить справу розглядати у відсутності представника ради, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). З свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Довідкою Скобелківської сільської ради від 22.04.2014 року стверджується, що спадкодавець [PERSON] до дня смерті постійно проживав із дружиною [PERSON]. Заповіт [PERSON] у сільській раді не посвідчувався. Спадкоємницею по закону після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] (а.с.9). Технічною документацією на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] стверджується, що його було побудовано з дотриманням відповідних будівельних норм. З відповіді Горохівської державної нотаріальної контори від 10.07.2014 року №1221/01-09 вбачається, що спадкової справи після померлого [PERSON] не заводилось. Отже, з вищенаведеного вбачається, що [PERSON] після померлого [PERSON] прийняла спадщин, є його спадкоємницею по спадкуванню за законом першої черги. А тому суд вважає, що слід визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування за законом першої черги на житловий будинок площею 58,6 м.кв. (в т.ч.житлова площа 29,8 м.кв., допоміжна 28,8 м.кв., 1948 р.п.) з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач від стягнення судових витрат з відповідача Скобелківської сільської ради в заяві до суду відмовився.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Скобелківської сільської ради Горохівського району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Мотивує свій позов тим, що вона є спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка вчасно до нотаріальної контори для прийняття спадщини не звернулася, оскільки на момент відкриття спадщини проживала разом з спадкодавцем, однак була зареєстрована за іншою адресою. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити. Представник Скобелківської сільської ради в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві до суду позов [PERSON] визнав повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до постанови нотаріуса від 22 грудня 2016 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Довідкою Скобелківської сільської ради від 03 жовтня 2019 року №1052 стверджується, що заповіт від імені [PERSON] у сільській раді не посвідчувався. Єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за законом є дочка, [PERSON] . Спадкова справа по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. Судом встановлено, що [PERSON] після померлої [PERSON] є спадкоємцем за законом, пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що [PERSON] слід визначити додатковий строк, достатній для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Скобелківської сільської ради Горохівського району, в якому просить визнати її право власності в порядку спадкування за законом першої черги на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], посилаючись на те, що [INFO] помер її батько, [PERSON]. Після його смерті позивач є його спадкоємницею за законом першої черги, прийняла спадщину, а тому просить поданий позов задовольнити. Представник відповідача Скобелківської сільської ради в заяві до суду просить розглядати справу у відсутності їхнього представника, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з свідоцтвами про смерть, [PERSON] помер [INFO], [PERSON] - [INFO] (а.с.6). З свідоцтва про народження [PERSON] видно, що її батьками є [PERSON] та [PERSON], а згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу, [PERSON] розлучилася, після розлучення їй було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.7,8). Довідками Скобелківської сільської ради від 30.08.2016 року №1118 та №1119 стверджується, що заповіти від імені [PERSON] та [PERSON] у сільській раді не посвідчувалися. Спадкоємцями по закону після смерті [PERSON] та [PERSON] є їхні діти, дочка [PERSON], дочка [PERSON] та дочка [PERSON] (а.с.10,11). Відповідно до технічної документації на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], даний будинок було побудовано з дотриманням встановлених будівельних та технічних норм. З відповіді Горохівської державної нотаріальної контори від 09.11.2016 року видно, що спадкової справи після померлого [PERSON] не заводилось. Отже, судом встановлено, що [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину, є спадкоємницею його майна за законом першої черги. А тому суд вважає, що слід визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування за законом першої черги на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] після померлого спадкодавця, [PERSON], який помер [INFO]. Позивач в заяві до суду від стягнення судових витрат з відповідача Скобелківської сільської ради відмовилася.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

[PERSON] \~звернулася з\~позовом до\~Скороходівської селищної\~ради Чутівського\~району Полтавської\~області про\~визначення додаткового\~строку для\~прийняття спадщини,\~який обґрунтовувала\~тим,\~що [INFO] \~померла її\~мати [PERSON] .\~Після смерті\~матері відкрилась\~спадщина і\~вона є\~єдиним спадкоємцем\~за законом.\~Спадкова справа\~після померлої\~не заводилась. Державний нотаріус Чутівської державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Просить позов задовольнити, т.я. строк звернення із заявою про прийняття спадщини пропустила у зв`язку з тим, що не знала про наявність у власності матері земельної ділянки, доки не отримала листа від Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області про те, що на території селищної ради знаходиться земельна частка (пай), яка належала її матері, оскільки все нерухоме майно належало батькові, який помер раніше. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини терміном 2 місяці та судові витрати покласти на неї. Позивач надала заяву, в якій позов підтримала і просила його задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та справу просив розглянути без участі його представника. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться у порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, з`ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [INFO] померла [PERSON] - мати позивачки. Після її смерті відкрилась спадщина, на яку [PERSON] , яка є єдиним спадкоємцем за законом, має право, але строк звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини пропустила з поважної причини, у зв`язку з тим, що не знала про існування у власності матері земельної ділянки (паю), а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі, за бажанням позивачки, суд покладає на неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Скригівської сільської ради Горохівського району Волинської області, в якому просить визнати в порядку спадкування за заповітом її право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], як на спадкове майно померлої [PERSON], яка померла [INFO] року. Мотивує свій позов тим, що вказане вище майно посвідчила їй заповітом [PERSON]. Остання померла [INFO] року. Враховуючи, що після її смерті позивач прийняла спадщину, є спадкоємцем за заповітом, просить поданий позов задовольнити. Представник відповідача, Скригівської сільської ради Горохівського району в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. З заповіту, складеного [PERSON] 19 лютого 2013 року, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Скригівської сільської ради Горохівського району Волинської області та зареєстровано в реєстрі за №09 видно, що вона все майно заповіла [PERSON] Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла [INFO] року. Постановою державного нотаріуса від 27 лютого 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON] було відмовлено. Довідкою Скригівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 20 лютого 2018 року №78 стверджується, що заповіт від імені [PERSON] посвідчувався 19 лютого 2013 року під №9. Заповіт не змінено і не скасовано. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом відсутні, спадкоємцем за заповітом є [PERSON] Остання прийняла спадщину шляхом подання заяви в нотаріальну контору. Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], [PERSON] належали земельні ділянки відповідних розмірів. З спадкової справи після померлої [PERSON] видно, що від імені [PERSON] до державної нотаріальної контори надходила відповідна заява про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] після померлої [PERSON] прийняла спадщину, є її спадкоємцем за заповітом. Інші спадкоємці з заявами не зверталися. А тому суд вважає, що слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності [PERSON] на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], як на спадкове майно померлої [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач в письмовій заяві до суду від стягнення судових витрат з відповідача відмовився.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду в березні 2018 р., за яким просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Позов мотивовано тим, що відповідач, хоч і зареєстрований за адресою квартири, проте з лютого 2016 року в ній не проживає, що в свою чергу створює позивачу, як власнику квартири, перешкоди у користуванні. Позивач вважає, що відповідач втратив право на користування спірним жилим приміщенням, оскільки понад шість місяців не проживає в квартирі без поважних причин на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 26.03.2018р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач відзив на позов не надіслав, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не надходило. Судом з огляду на надані докази встановлено таке. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.02.2016 року, посвічений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Крім власника квартири [PERSON], зареєстрований колишній власник квартири [PERSON], який добровільно залишив квартиру в лютому 2016 року. Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою. Отже, позов підлягає задоволенню. Питання перерозподілу судових витрат не порушувалось, що не суперечить вимогам ст. 141 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду в грудні 2018 р., за яким просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що відповідач, хоч і зареєстрований за адресою квартири, проте з вересня 2015 року в ній не проживає, що в свою чергу створює позивачу, як власнику квартири, перешкоди у користуванні. Позивач вважає, що відповідач втратив право на користування спірним жилим приміщенням, оскільки понад шість місяців не проживає в квартирі без поважних причин на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 26.12.2018 р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач відзив на позов не надіслав, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не надходило. Суд, вважає за можливе винести заочне рішення за наявних доказів. Судом встановлено таке. [PERSON] є власником 64/100 частки квартири [ADDRESS] на підставі довідки № 292 виданої 04.02.2016 року ЖБК «Індикатор-7» та 36/100 частки вказаної квартири договору дарування квартири від 14.12.2000 року, посвічений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Габрієль Л.Є.. Крім власника квартири [PERSON], зареєстрований колишній чоловік доньки [PERSON], який після розірвання шлюбу з [PERSON] 10.09.2015 року не проживає у спірній квартирі. Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою. Отже, позов підлягає задоволенню. Питання перерозподілу судових витрат не порушувалось, що не суперечить вимогам ст. 141 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду в жовтні 2017р., за яким просила визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] Позов мотивовано тим, що відповідачі, хоч і зареєстровані за адресою квартири, проте тривалий час в ній не проживали, що в свою чергу створює позивачу, як власнику квартири, перешкоди в праві власності. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 11.10.2017р. за вказаним позовом відкрите провадження. Представник позивача [PERSON] подала заяву в якій на вимогах позову наполягала, просила слухати справу у її відсутності та відсутності позивача. Відповідачі та третя особа в суд не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неяки не повідомили. Суд, виходячи з того, що у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, вважає за можливе винести заочне рішення за наявних доказів. Судом встановлено таке. [PERSON] є власницею Ѕ частини квартири №[ADDRESS], що підтверджується рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2014 року. (а.с. 8, 9) Право власності на іншу Ѕ частину цієї квартири визнано за [PERSON] Згідно довідки ЖБК «Обчислювач-13» в спірній квартирі зареєстровані [PERSON] з 1990 року, [PERSON] з 1990 року, [PERSON] (син) з 1990 року, [PERSON] (донька) з 1992 року та [PERSON] (дочка колишньої дружини) з 2004 року. Проте, в квартирі залишилися зареєстрованими [PERSON], який добровільно залишив квартиру у 2007 році та [PERSON], яка в 2012 році залишила спірну квартиру. Наявність реєстрації в квартирі осіб, які в ній не проживають, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача таким, що втратив право користування квартирою [PERSON], [PERSON] Отже, позов підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи здня подачі позовної заяви до суду і до досягнення донькою, [PERSON] [INFO] трирічного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона [PERSON], з 09.09.2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з Відповідачем, [PERSON]. Від цього шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач не бажає самостійно виконувати свій батьківський обовязок, матеріальної допомоги не надає. Позивач у судове засідання не зявилась, до початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог позивач наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, направив до суду заяву, в якій зазначив, що він не відмовляється утримувати дружину, визнає позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітньої дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач перебуває у відпустці по догляду за донькою Каміллою до досягнення нею трирічного віку. Враховуючи всі вивченні судом обставини, суд вважає, що оскільки відповідач має можливість утримувати свою дружину, не заперечує утримувати її, тож повинен виплачувати позивачу на неї, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення донькою трирічного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved