Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON], - яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за дитиною право власності на ? частку квартири [ADDRESS], яка належить відповідачу та припинити стягнення аліментів з відповідача. Обгрунтовуючи позов посилається на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 квітня 2013 року, яким стягується з відповідача на ії користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття.. Відповідач аліменти не сплачує, договір про припинення сплати аліментів не укладає, що стало підставою на звернення до суду за захисту інтересів дитини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Третьою особою подано заяву про розгляд справи за відсутністю представника, просить при розгляді справи враховувати інтереси дитини. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 квітня 2013 року позбавлено батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Призначено [PERSON] піклувальником неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3). Відповідач аліменти не сплачує відповідно до рішення суду, внаслідок чого утворилась заборгованість за аліментами станом на 31.10.2013 року в розмірі 8123, 35 грн., що підтверджується розрахунком та довідками, складених державним виконавцем (а.с. 10-13). Відповідачу належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS], співвласниками якої такоє є [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 04.01.2003 року реєстр.№6-03-152345-Ш-1 (а.с. 9). Юридично обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст.. 190 Сімейного Кодексу України, якою визначено умови припинення права на аліменти на дитину у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно. Частинами 1,2 статті визначено, що той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору. Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов'язується самостійно утримувати її. Підстави набуття права власності визначені ст. 328 ЦК України, якою встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Підстави припинення права власності визначені ст.. 346 ЦК України, відповідно до якої право власності припиняється у разі:1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна;5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Статтею 18 СК України, встановлено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Статтею 190 СК України, визначено можливість припинення права на аліменти з передачею права власності на нерухоме майно за договором, тобто за волевиявленням сторін і в тому числі дитини, яка досягла чотирнадцяти років Такого захисту, як примусового припинення права власності на нерухоме майно в рахунок припинення права на аліменти за рішенням суду Сімейним Кодексом України, не передбачено. Порядок стягнення аліментів визначено Законом України «Про виконавче провадження», статтею 74 якого також передбачено звернення стягнення на майно боржника. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивач визначивши підстави позовних вимог, невірно обрав спосіб захисту права власності, на підставі чого, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі..

Outcome: dismissed