Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, відповідно до заявлених позовних вимог просила суд визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON]. Вимоги позову обґрунтовані тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.09.2003р. та мають від шлюбу двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Проте подружнє життя не склалося, внаслідок чого сторони проживають окремо з березня 2015 року, діти з цього часу залишилися проживати з позивачем, яка повною мірою опікується та утримує доньок. З батьком у доньок добрі стосунки, проте він не приділяє дітям належної уваги та не надає необхідного утримання. Відповідач неодноразово погрожував забрати малолітніх доньок проживати з ним. Позивач намагається зробити все від неї залежне, для забезпечення дітей всім необхідним для їх морального, духовного, фізичного виховання та розвитку. Позивач має постійну роботу та житло у власності, тому просить визначити місце поживання доньок з нею. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі з викладених у ньому підстав, просила задовольнити позовні вимоги та додатково пояснила, що з моменту народження дітей, їх вихованням та доглядом займається саме позивач, між сторонами часто відбувалися скандали з приводу виховання доньок, батько зовсім не цікавиться дітьми, лише інколи бере доньок на прогулянки. Мали місце випадки жорстокого поводження відповідача із старшою донькою. Також відповідач неодноразово усно погрожував забрати доньок проживати до себе, зазначив про це також у позовній заяві про розірвання шлюбу. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та пояснень наданих позивачем в судовому засіданні. Додатково зазначила, що позивач утримує та виховує дітей, яким краще проживати з матір'ю. Враховуючи конфліктні відносини між сторонами та невизнання відповідачем позову, погрози останнього про те, що позивач дітей не побачить, представник вважає за необхідне визначити місце проживання дітей з позивачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав відсутності між сторонами спору по суті позовних вимог та пояснив, що він не заперечує проти проживання доньок з матір'ю та не претендує, щоб доньки проживали з ним. Також зазначив, що позивач спричиняє доньці шкоду та невідкладно не надає необхідну медичну допомогу, а відповідач тривалий час не бачить доньок та не може контролювати та знати, що відбувається з дітьми, разом з тим, не заперечує проти проживання доньок з позивачем. Позивач більше часу приділяла вихованню дітей, оскільки відповідач працював щоб забезпечити сім'ю. Стосовно того, що в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначено про те, що діти залишаться проживати з ним, пояснив, що так було зазначено адвокатом у бланку. Представник відповідача в судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні позову з підстав відсутності між сторонами спору щодо визначення місця проживання дітей. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації щодо визначення місця проживання малолітніх доньок сторін з позивачем та просила позов задовольнити. Опитана в судовому засіданні малолітня [PERSON] суду пояснила, що дуже любить обох батьків, поте жити бажає разом з матір'ю. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, опитавши в судовому засіданні малолітню [PERSON], [INFO], допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 27 вересня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб (а.с.5). Сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). В червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу (а.с.22), проте до часу розгляду судом справи про визначення місця проживання дітей, шлюб між сторонами не розірвано. При цьому, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] тривалий час проживають окремо. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з вимогами ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, малолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] зареєстровані та проживають разом з позивачем, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.18), проживання дітей з матір'ю не заперечується стороною відповідача. За місцем проживання позивачем дітям створені добрі та належні умови проживання, що підтверджується Актом №78 обстеження від 09.10.2015р. (а.с.61). Позивач [PERSON] офіційно працевлаштована з 03.07.2015р. (а.с.8), має стабільний дохід у вигляді заробітної плати (а.с.9), має у власності трикімнатну квартиру, отриману 04.09.2015р. в дар від [PERSON] (а.с.19-21). Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року за №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. [PERSON], [INFO] навчається в гімназії №191 ім. П.Г. Тичини з поглибленим вивченням іноземних мов, що підтверджується довідкою гімназії (а.с.10), в якій також зазначено, що [PERSON] є постійним членом батьківського комітету класу та сумлінно виконує покладені на неї обов'язки, батько дитини [PERSON] до гімназії ніколи не приходив. Молодша донька сторін - [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад №274 з 11.08.2015р., до якого дитину приводить та забирає позивач, про що вбачається з довідки ДНЗ №274 (а.с.17), крім того, малолітня [PERSON] з жовтня 2014р. по червень 2015р. відвідувала заняття з хореографії, доньку до ДНЗ №577 влаштувала позивач (а.с.16). Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місяця проживання дітей (протокол засідання Комісії №20 від 12 жовтня 2015 року), на підставі ст.161 Сімейного кодексу України, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] (а.с.37). Опитана в судовому засіданні [PERSON], яка досягла 10 років, зазначила, що бажає проживати разом з матір'ю. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв'язку з цими обставинами загострились взаємовідносин між відповідачем та позивачами, така ситуація в їх особистих відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання дітей, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на визначення місця проживання дітей визначений сімейним законодавством України. Таким чином, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дітей, батько має бажання приймати участь у вихованні малолітніх доньок, суд, з урахуванням інтересів дітей, її віку, поведінки батьків, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON], підлягають задоволенню. При цьому, суд критично оцінює доводи сторони відповідача про відсутність між сторонами спору з приводу визначення місця проживання дітей, що на думку відповідача є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки такі твердження відповідача спростовуються дослідженими судом доказами. Так допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] - матір позивача, суду показала, що вона неодноразово була свідком телефонних розмов сторін, під час яких відповідач погрожував позивачу забрати дітей, зазначаючи, що остання не буде більше жити з ними. Свідок [PERSON] - матір відповідача суду показала, що відповідач зазначав їй про можливість забрати дітей проживати разом з ним. Крім того, матеріали справи містять копію позовної заяви [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій міститься твердження про те, що діти після розірвання шлюбу будуть поживати з ним. Також суд враховує, що саме по собі заперечення відповідача проти задоволення позову свідчить про існування між сторонами спору. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved