Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулась до Печерського районного суду з позовом до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі за текстом - відповідач) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 06.06.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис, на підставі якого з нею було стягнуто заборгованість перед відповідачем у розмірі 46 159,49 гривень. Не погоджуючись з наявністю боргу, на підставі якого було вчинено виконавчий напис нотаріусом, позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, оскільки, на її думку, приватним нотаріусом не було перевірено безспірність заборгованості. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.09.2018 року було передано за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28.11.2018 року провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для подання відзиву. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач відзив у встановлений строк не подав, явку свого представника у судові засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна надіслала клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 09.12.2013 року позивачем було підписано договір з АТ «Банк Ренесанс Капітал» № GP-5602697, відповідно до якої вона отримала кредит в розмірі 28 600 гривень на строк до 09.12.2016 року, під 4 відсотків річних (а.с. 16). 24.05.2018 року від відповідача до приватного нотаріуса Хари Н.С. надійшла заява про вчинення виконавчого напису. Відповідно до вказаної заяви, відповідач просить стягнути з позивача заборгованість за кредитним договором № GP-5602697, яка виникла за період з 24.05.2017 по 24.05.2018 року в розмірі 46159,49 гривень, в тому числі, 27 103,02 гривень - прострочену заборгованість за сумою кредиту, 17 439,37 гривень - прострочену заборгованість за комісією, 1617,1 гривень - прострочену заборгованість за процентами (а.с. 14). До заяви також відповідачем було долучено виписку з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № GP-5602697. У виписці міститься інформація, аналогічна тій, що міститься у заяві (а.с. 16). 06.06.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, відповідно до якого з позивача стягнуто заборгованість, що виникла за період з 24.05.2017 року по 24.05.2018 року, за кредитним договором № GP-5602697, в розмірі 46 159,49 гривень, в тому числі, 27103,02 гривень - прострочену заборгованість за сумою кредиту, 17 439,37 гривень - прострочену заборгованість за комісією, 1617,1 гривень - прострочену заборгованість за процентами, а також, плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 430 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо а) подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; б) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, а також встановлення моменту виникнення права вимоги. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості, або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Як вбачається з матеріалів справи, кредит позивачу надавався на період з 09.12.2013 року по 09.12.2016 року, у той час, як у заяві про вчинення виконавчого напису зазначено, що заборгованість виникла з 24.05.2017 року по 24.05.2018 року, що, вочевидь, суперечить умовам кредитного договору і не може свідчити про безспірність заборгованості. Крім того, в матеріалах, які стали підставою для вчинення виконавчого напису, відсутні документи, які підтверджують перехід права вимоги від АТ «Банк Ренесанс Капітал» до відповідача за кредитним договором, укладеним між АТ «Банк Ренесанс Капітал» і позивачем. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки відповідачем не було доведено наявність, розмір та підстави виникнення кредитного зобов`язання, вказані обставини у своїй сукупності не дають суду підстав вважати вказану у виконавчому написі заборгованість безспірною, а виконавчий напис таким, що вчинений відповідного до чинного законодавства України. Відповідачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б переконливо доводили наявність підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості з позивача. За таких обставини, суд встановив, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги чинного законодавства щодо процедури його винесення та перевірки безспірності вимог відповідача, а отже, вимоги позивача щодо визнання такого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved