Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») 25.06.2020 р. звернулось в суд із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.02.2011 р. в розмірі 74 596 грн. 99 коп. та 2 102 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 17.02.2011 року [PERSON] отримав у кредит кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 6 900 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Окрім цього, відповідачем була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Договору, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає права Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач, в свою чергу, порушив зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 22.03.2020 року в сумі 74 596,99 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ухвали Сихівського суду районного суду м.Львова від 13.07.2020 р., прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розглядати справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 29.07.2020 р. подав заяву, у якій просить розглянути справу у його відсутності. У вказаній заяві відповідач зазначив, що позов визнає частково, зокрема визнає в частині стягнення тіла кредиту та відсотків, у іншій частині просить відмовити за безпідставністю. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 17.02.2011 р. На підставі вказаної заяви [PERSON] отримав кредиті кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. При підписанні анкети-заяви [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Згідно із довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписаної відповідачем, сторонами було узгоджено базову процентну ставку, порядок та розмір нарахування комісії, пені та штрафів. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 17.02.2011 року, станом на 22 березня 2020 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 74 596,99 грн, з яких: 8 301,83 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3 455,48 грн. - заборгованість за відсотками на прострочений кредит; 58 811,25 грн. - нарахована пеня; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3 528,43 грн - штраф (процентна складова). За приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне зобов`язання). Таким чином, зважаючи на те, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 8 301,83 грн. та нарахованими відсотками за прострочений кредит. Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. При визначенні розміру неустойки, суд враховує положення ст.551 ЦК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Як вбачається із роз`яснень, даних в п.27 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року істотними обставинами в розумінні ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на вагу (відсутність негативних наслідків для позивача через просторочене виконання зобов`язань). Між тим згідно з ч.3 ст.551 ЦК України суд має право зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником. Отже, ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положення ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків та при наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому, визначення граничного розміру пені залишається на розсуд суду з урахуванням дотримання критеріїв, що визначені у ч. 3 ст. 551 ЦК України. З врахуванням наведеного, суд не погоджується із заявленим позивачем розміром пені, оскільки такий значно перевищує прострочену заборгованість з оплати кредиту, так як заборгованість по кредиту становить 8 301 грн. 83 коп., а пеня - 58 811 грн. 25 коп., що є неспівмірним із розміром основного боргу. Отже, суд вважає за доцільне зменшити розмір неустойки у вигляді пені до розміру заборгованості за кредитом в сумі 8 301 грн. 83 коп. Щодо позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої та процентної складової), то в задоволенні таких слід відмовити, з огляду на таке. Згідно із ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами даного кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час умовами кредитного договору також передбачена сплата штрафів фіксованої частини та процентної складової. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15. Відтак, суд приходить переконання, що оскільки у відповідності до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, а відтак вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 3 528,43 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial