Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

[PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Запорізька місцева прокуратура № 2, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є донькою позивача. [INFO] відповідач народила сина, [PERSON] Батька дитина не має, а відомості про нього у книзі реєстрації народжень були записані на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Одразу після народження сина відповідач відмовилася від його виховання й до теперішнього часу дитина знаходиться на вихованні і утриманні позивача. Жодної участі у вихованні дитини відповідач не брала. До того ж, згідно з довідкою КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» відповідач з 2003 року перебуває на диспансерному обліку як наркозалежна особа. Внаслідок зловживання наркотичними засобами в неї було констатовано психологічні та поведінкові розлади. В період з 2004 року по теперішній час відповідач неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за незаконне придбання, зберігання і перевезення наркотичних засобів. З самого народження й до теперішнього часу дитина проживає з позивачем (бабою), яка виховує і утримує онука, опікується ним, відводить дитину до дитячого садочку і фактично виконує всі обов'язки опікуна дитини. Посилаючись на 135, 164, 165, 167 СК України просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина й призначити позивача його опікуном. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не прибула, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, а також шляхом розміщення оголошення у пресі, причину неявки не повідомила. Як вбачається з довідок поштового відділення на конвертах із поштовими відправленнями судових повісток, конверти були повернуті на адресу суду за закінченням терміну зберігання, у зв'язку з чим суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила прийняти рішення в інтересах малолітньої дитини. Представник третьої особи Запорізької місцевої прокуратури № 2 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази, заяв про відкладення або про розгляд справи у його відсутність представник третьої особи суду не надавав. В даному випадку неявка представника даної третьої особи не є перешкодою для розгляду справи, у зв'язку з чим суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника третьої особи. За викладених обставин суд вважав за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу, які з'явились у судове засідання, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. [PERSON] народився [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції [NUMBER], актовий запис № 85. Батьками [PERSON] згідно вказаного свідоцтва є [PERSON] та [PERSON] (арк. справи 12). Як випливає з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00017166504, якій надійшов на виконання ухвали суду, державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері) (арк. справи 57 - 58). Позивач є матір'ю відповідача та, відповідно, бабою малолітнього [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського району Одеської області [NUMBER], актовий запис № 169 (арк. справи 11). Як випливає з інформації КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОДА від 26 листопада 2010 р. мати дитини з 2003 р. перебуває на обліку через вживання опіатів, має синдром опіумної залежності, не виконувала рекомендації по вагітності (арк. справи 13). Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 червня 2016 р. у справі № 335/6569/16-к до відповідача було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання. Згідно даної ухвали слідчого судді, запобіжний захід до [PERSON] був застосований у зв'язку з пред'явленням підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (арк. справи 14). Як свідчать матеріали справи, відповідач раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за незаконне придбання, зберігання і перевезення наркотичних засобів, що підтверджується копіями обвинувальних висновків від 22 травня 2009 р., 8 жовтня 2010 р., 3 листопада 2010 р. (арк. справи 16 - 24). Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2002 р. було скасовано звільнення засудженої [PERSON] від відбуття покарання з випробуванням на підставі вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (арк. справи 25). З листа КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» від 24 червня 2016 р. за № 01-8/1237 випливає, що дитина [PERSON] спостерігалась в групі соціального ризику, оскільки мати під час вагітності вживала наркотичні засоби. З січня 2016 р. догляд за дитиною повністю здійснює бабуся (арк. справи 26). Як вбачається з повідомлення дошкільного навчального закладу «Сонячне місто» № 154 від 23 червня 2016 р. дитину приводить за забирає бабуся. У 2015 році були випадки, коли дитину забирала мати (арк. справи 27). Судом встановлено, що наразі дитина проживає за адресою: [ADDRESS] разом з бабою та матір'ю. Відтак, відповідач [PERSON] самоусунулась від виховання сина, що підтверджується дослідженими судом доказами. Вказані обставини також підтверджуються й показаннями свідка [PERSON], які узгоджуються з матеріалами справи. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не приділяє сину батьківського піклування, не цікавиться його життям та не спілкується з ним. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки у відношенні своїх дітей. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не позбавляє їх від обов'язків відносно дітей. За нормою ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Тобто, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. встановлено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч. 5 цієї статті подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору. 19 жовтня 2016 р. до суду надійшов висновок від 18 жовтня 2016 р. № 01-10/2917 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]І по відношенню до її сина [PERSON] (арк. справи 61). Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини, а тому приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Суд вважає доведеним той факт, що поведінка відповідача [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов'язками. Неповнолітній [PERSON], [INFO], проживаючи в сім'ї своєї баби [PERSON], має всі необхідні умови для життя, навчання та повноцінного розвитку. Згідно з ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ст. 243 СК України опіка піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. За положенням ст. 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Як випливає з висновку від 6 лютого 2017 р. № 01-10/207, Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради вбачає доцільність призначення позивача опікуном малолітнього [PERSON] та ставить її на облік як кандидата в опікуни, піклувальники за № 679 від 30 січня 2017 р. З наведених підстав суд доходить до висновку про можливість призначення позивача опікуном малолітнього [PERSON] Підсумовуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений нею при поданні позовної заяви. На підстави викладеного,

Outcome: approved