Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 07 квітня 2012 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю. У березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення між ним сімейних відносин з серпня 2016 року внаслідок різних поглядів на життя та виїздом чоловіка до іншої країни - Кот-д`Івуар (громадянином якої є), у зв`язку із чим вважає подальше збереження сім`ї неможливим. Зазначає, що спільного господарства з відповідачем не веде, примирення не бажає. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та громадянином Кот -д`Івуар, зареєстрований 07 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 230. Подалі позивач [PERSON] надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, доводи позову підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, повідомлявся про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . У зв`язку із чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи, ухваливши заочне рішення відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Між Україною та Кот -д`Івуар немає міжнародного договору у сфері правової допомоги у цивільних і сімейних справах. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України від 23.06.2005 № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача. Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України. Положеннями статей 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Як вбачається з наданих матеріалів сторони у справі: позивач -громадянка України [PERSON] та відповідач [PERSON] - громадянин Кот-д`Івуар ,зареєстрували шлюб 07 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 230. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей:сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю. Подружжя зареєстровано за адресою:[ADDRESS] , де спільно проживали. Позивач [PERSON] й на час звернення до суду проживає за вказаною адресою, у зв`язку із чим розгляд цієї справи підпадає під юрисдикцію Чугуївського міського суду Харківської області. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи шлюбні відносини між подружжям припинені з серпня 2016 року внаслідок різних поглядів на сімейне життя і шлюб та виїздом відповідача до іншої країни - Кот-д`Івуар, і доказів можливості відновлення сім`ї до суду не надано. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, на примирення не погоджуються. У зв`язку із зазначеним суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам подружжя. Спору щодо поділу спільного майна та утримання їх неповнолітніх дітей між сторонами не виникає. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved