Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] (надалі\~позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], в розмірі 4\~000 грн. щомісячно, від дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону. Позовну заяву мотивує тим, що від шлюбу вона з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей, які перебувають на її утриманні. Відповідач іноді дарує дітям подарунки, возить на відпочинок, проте відмовляється нести на рівні з нею тягар по їх утриманню. Їй достовірно відомо, що відповідач працює на двох роботах та має стабільно високий дохід, що дозволило йому придбати у власність у квітні 2017 року дороговартісний транспортний засіб, відповідач має у власності нерухоме майно, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утриманні не перебувають. Зважаючи на те, що сини потребують значних матеріальних витрат у зв'язку з навчанням у школі, їх розвитком, підтримання стану здоров'я та забезпечення належних умов життя, вважає достатнім розмір аліментів на дітей у сумі 4000 грн. і такий розмір можливий для сплати відповідачем. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що відповідач один день на тиждень забирає дітей, однак за їх навчання, харчування не платить, їй кошти на утримання дітей з жовтня 2016 року не передає, останній раз можливо такі кошти передавав у вересні 2016 року. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Вказала, що відповідач відмовляється надавати кошти на утримання дітей, діти протягом 6 днів на тиждень перебувають на утриманні матері. Відповідач має задовільний матеріальний стан, має у власності нерухомість, придбав автомобіль, має можливість їздити на відпочинок, куди запрошує дітей, в той час коли позивач у власності нерухомого майна немає і з врахуванням інфляційних процесів, подорожчанням рівня життя змушена самостійно забезпечувати дітей. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, вказала, що відповідач весь час після розлучення з позивачем і по даний час належним чином виконує свої батьківські обовязки відносно синів щодо їх належного матеріального забезпечення. Купує одяг, взуття, оплачує потреби по школі, купує ліки в разі їх потреби, купує подарунки, несе витрати на їх оздоровлення та відпочинок. Він добровільно надавав позивачу кошти на утримання дітей, окрім того, що несе витрати на них в той період коли діти з ним. Він готовий сплачувати добровільно на утримання дітей аліменти в розмірі 2\~000 грн. щомісячно, що з врахуванням рівності прав та обовязків батьків щодо дітей, при забезпеченні дітей такою самою сумою коштів щомісяця зі сторони позивача, буде достатнім рівнем їхніх потреб, враховуючи їхній вік відповідно 11 та 7 років. Жодних доказів про потреби дітей у більшому розмірі позивач не надала. Окрім того, просить врахувати, що за рішенням суду відповідачу також визначені дні побачень з дітьми, і він також самостійно несе витрати на дітей в цей період. При цьому позивач визнає, ту обставину, що він дарує дітям подарунки, бере їх на відпочинок як в Україні, так і за кордон. Заслухавши пояснення позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, сторони з 21 січня 2006 року перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 серпня 2016 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №038507 від 07 листопада 2006 року (а.с.6); [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №110083 від 26 січня 2010 року (а.с.5). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки домовленість між сторонами про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхніх дітей. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» установлено, що у 2017 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року визначений у розмірі 1 689 грн., з 1 травня\~1 777 грн., з 1 грудня - 1860 грн. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їхніх спільних з позивачем дітей захворювань, що потребували б додаткових витрат, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1\~ст.141 СК України), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхніх дітей у твердій грошовій сумі, в розмірі по 1 000 грн. на кожну дитину, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей у даному віці, при цьому суд враховує матеріальне становище відповідача, та той факт, що один день на тиждень діти перебувають на його утриманні і він оплачує відпочинок дітей, що визнається позивачем. Доказів про потребу стягнення\~коштів на утримання дітей в більшому розмірі позивач суду не надала. Отже позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі частини першої\~статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 14 серпня 2017 року. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 367 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 14 серпня 2017 року по 13 вересня 2017 року. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої\~статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial