Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Акціонерне товариство\~«Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 910.73076 від 26 жовтня 2010 року у розмірі 223817 грн. 20 коп., та судові витрати у сумі 3357 грн. 26 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 жовтня 2010 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.73076. Згідно даного кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 50520 грн. 04 коп. зі сплатою 18,9 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені кредитним договором та графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Станом на дату подання позову відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки, комісію та інші платежі за кредитним договором. У зв`язку з чим сума боргу відповідача станом на 14 червня 2019 року становить 223817 грн. 20 коп., що складається з наступного: прострочений борг 26061 грн. 22 коп., прострочені проценти 43368 грн. 52 коп., строкові проценти 224 грн. 07 коп., пеня за несвоєчасне погашення платежів 154143 грн. 39 коп., віндикаційні витрати 20 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] \~у судовому\~засіданні позовні\~вимоги визнав\~частково,\~а саме\~у розмірі\~26061\~грн.\~22\~коп.\~(суми\~простроченого боргу) в задоволенні решти позовних вимог просив відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Представник позивача у судовому засіданні був відсутній, при зверненні до суду просив розглядати справу без його участі. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи 26 жовтня 2010 року між відповідачем [PERSON] та Публічний акціонерним товариством «Плюс Банк» (правонаступником якого, згідно статуту Акціонерного товариства «Ідея Банк», є Акціонерне товариство «Ідея Банк») було укладено кредитний договір № 910.73076 (далі Кредитний договір), що підтверджується копією кредитного договору №910.73076 від 26 жовтня 2010 року. Відповідно до даного кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 50520 грн. 04 коп. зі сплатою 18,9 % річних. Також у додатку № 1 до Кредитного договору сторонами було визначено графік щомісячних платежів (з 01 грудня 2010 року по 26 жовтня 2015 року). Згідно пункту 1 параграфу 9 Кредитного договору у разі порушення позичальником строків сплати щомісячних платежів, банк має право нарахувати стягувати з позичальника витрати, пов`язані з супроводом і стягненням простроченої заборгованості да договором (у тому числі, але не обмежуючись, на листування, телефонні дзвінки, виїзди до позивальника, розшук позичальника , послуги сторонніх організацій, згідно з Тарифами Банку. З пунктів 2, 3 параграфу 9 Кредитного договору, в разі порушенням позичальником термінів сплати платежів, банк має право нараховувати та стягнути з позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі: 0,15 % від простроченої суми боргу за кожен день прострочки (у разі порушення термінів сплати щомісячних платежів від 1 до 60 днів), 0,65 % від простроченої суми боргу за кожен день прострочки (у разі порушення термінів сплати щомісячних платежів більше ніж на 60 днів). Відповідно до пункту 1 параграфу 10 Кредитного договору, договір діє з моменту його підписання та до повного виконання сторонами усіх зобов`язань. Крім того, як слідує з пункту 8 параграфу 10 Кредитного договору сторонами було погоджено, що строк позовної давності для стягнення боргу за договором встановлюється тривалістю 5 (п`ять) років. Згідно додатку № 1 до Кредитного договору, проценти річні нараховуються за ставкою AverageDepo 3M збільшеної на маржу банку за фактичний строк користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці й фактичної кількості днів у році, на залишкову суму кредиту. Відповідно до виписки з рахунку [PERSON] ( [NUMBER] ) останній платіж на погашення простроченого кредиту відповідачем здійснено 15 березня 2017 року. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач має заборгованість у сумі 223817 грн. 20 коп., що складається з наступного: прострочений борг 26061 грн. 22 коп., прострочені проценти 43368 грн. 52 коп., строкові проценти 224 грн. 07 коп., віндикаційні витрати 20 грн. 00 коп. пеня 154143 грн. 39 коп. Згідно листа ПАТ «Ідея Банк» від 06 серпня 2012 року № 16.11-71196 збільшено змінну частину ставки. Починаючи з 01 серпня 2012 року загальна ставка користування кредитними коштами становить 24,14 % річних. Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися суд виходить з наступного. Згідно до вимог статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За приписами ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України). У постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-1138цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що аналіз ст. 611, 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заперечуючи проти позовних вимог (за виключенням стягнення простроченого боргу у розмірі 26061 грн. 22 коп.) відповідач посилався на те, що строк дії договору сплив 26 жовтня 2015 року, а тому банк не мав права нараховувати передбачені договором відсотки після спливу строку дії договору. Крім того, відповідач вважає, що за вимогою про стягнення пені, позивач пропустив строк позовної давності, оскільки для цієї вимоги встановлено спеціальну позовну давність у 1 рік, отже її строк сплив 26 жовтня 2016 року. Однак з такою позицією відповідача погодитись не можна, оскільки умовами Кредитного договору було передбачено, що він діє з моменту його підписання та до повного виконання сторонами усіх зобов`язань. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Крім того, згідно додатку № 1 до Кредитного договору, проценти річні нараховуються за ставкою AverageDepo 3M збільшеної на маржу банку за фактичний строк користування кредитом виходячи з фактичної кількості днів у місяці й фактичної кількості днів у році, на залишкову суму кредиту. Таким чином твердження відповідача про те що строк договору закінчився, і банк не мав права нараховувати відсотки, спростовуються наявними у справі доказами. Щодо заперечень відповідача стосовно стягнення пені, а саме його посилання на пропуск позивачем позовної давності за цією вимогою, суд зазначає, що у даному випадку строк позовної давності не можна вважати пропущеним, оскільки сторонами у Кредитному договорі було погоджено збільшення строку позовної давності, крім того, відповідачем здійснювались дії, що свідчить про визнання ним свого боргу (15 березня 2017 року відповідачем було здійснено платіж на погашення заборгованості), тобто перебіг позовної давності переривався. Разом з цим, пеня розрахована за останній рік перед зверненням з позовом, вимога про її стягнення заявлена у межах строку позовної давності за основною вимогою, що відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-1138цс15. За таких обставин, з огляду на те, що позивачем належними, допустимими та достовірними доказами доведено обставини (факти), якими обґрунтовуються його позовні вимоги, зокрема те, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір у якому вони погодили ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитом, пені, інших платежів, на підставі чого відповідач отримав кошти, однак умови кредитного договору не виконав у результаті чого утворилась заборгованість, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору № 910.73076 від 26\~жовтня 2010\~рокув розмірі 223817 грн 20 коп., що складається з наступного: прострочений борг 26061 грн. 22 коп., прострочені проценти 43368 грн. 52 коп., строкові проценти 224 грн. 07 коп., пеня за несвоєчасне погашення платежів 154143 грн. 36 коп., віндикаційні витрати 20 грн. 00 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3357 грн. 26 коп. Позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, отже з відповідача слід стягнути 3357 грн. 26 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved