Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Адвокат Осика М.І. в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яку мотивував тим, що позивач є співвласником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є колишнім співвласником вказаної квартири, який незважаючи на відчуження належної йому на праві власності частки жилого приміщення, станом на теперішній час, залишається зареєстрованим у спірній квартирі. Реєстрація відповідача в квартирі за адресою: [ADDRESS] перешкоджає вільно здійснювати користування та розпорядження своїм майном. У зв`язку із чим, Осика М.І. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача Осика М.І. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомив. Оскільки представник позивача в заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 16.12.2021р. на підставі ст.ст.280, 281 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України , суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.ст.319, 321, 379, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Згідно із ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. При цьому, відповідно до ст.406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 11.09.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховим С.О., зареєстрованим в реєстрі за №1860, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №223692085 від 11.09.2020 року, [PERSON] є власником 1/2 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії домової книги, довідки про реєстрацію місця проживання особи №10828 від 23.07.2021р., виданої ЦНАП у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири від 11.09.2020р. набула у власність 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою залишився зареєстрованим колишній співвласник квартири - відповідач [PERSON] . Оскільки у відповідності до чинного законодавства України припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла має похідним втрату права користування даним житловим приміщенням колишнього власника житла, то суд приходить до висновку, що обставини, викладені Осикою М.І. в інтересах [PERSON] знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому позовна заява Осики М.І. в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню. Згідно із ч.1, 3 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у сумі 908грн.

Outcome: approved