Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з часу вступу рішення в законну силу до досягнення дітьми повноліття; та стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 18.04.2012 по 01.11.2017 в розмірі 9212 грн. 64 коп. (дев'ять тисяч двісті дванадцять) гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів відповідно до вимог чинного законодавства на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, оскільки відповідач не виконував свої аліментні зобовязання, аліменти сплачує нерегулярно та в розмірі, що не відповідає рішенню суду, в результаті чого виникла заборгованість по сплаті аліментів, просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 18 квітня 2012 року по 01 листопада 2017 року в розмірі 9212,64 гривні. Ухвалою від 27 лютого 2018 року по справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідно до якої, розяснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України відповідачу пропонується подати відзив на позов та докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення відповідача та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 21 березня 2018 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив, який ухвалою суду від 05 квітня 2018 року залишено без розгляду. 27 квітня 2018 року від відповідача надійшло заперечення на позовну заяву. В якому відповідач зазначає, що матеріальний стан та стан його здоров'я на теперішній час не дає можливості сплачувати йому аліменти у ще більшому розмірі, як призначено за рішенням Сарненського районного суду від 11.05.2012 року у справі № 1718/1557/2012, а саме в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) платника, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно. З часу призначення аліментів стан його здоров'я не покращився, він продовжує хворіти на гіпертонічну хворобу, знаходиться на «Д» обліку з даного приводу та потребує постійного лікування. На утриманні відповідача перебуває його теперішня дружина, [PERSON], 1987 р. н., малолітній син, [PERSON], 2015 р. н. та його бабуся, [PERSON], 1930 р. н. На підтвердження надає довідку №469, видану Олександрійською сільською радою Рівненського району Рівненської області про склад сім'ї від 05.03.2018 року. Дружина на даний час не працює оскільки перебуває у відпусті по догляду за дитиною. Бабуся похилого віку, часто хворіє, потребує постійного догляду та лікування. Усі ці обставини тягнуть за собою додаткові матеріальні витрати. [PERSON] вважає, що збільшення мінімального розміру аліментів з 30 % до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку поставить його у ще більш скрутне матеріальне становище. Відповідач просить суд звернути увагу, що матеріальне становище позивача, сімейний стан та стан її здоров'я не змінилися і не погіршилися, що могло б слугувати підставою для збільшення розміру аліментів. Окрім того, цивільний закон не має зворотної дії в часі, а тому зміни в законодавстві не можуть бути підставою позову про зміну розміру аліментів. У зв'язку з скрутним матеріальним становищем та будучи непрацевлаштованим певний період часу, за відповідачем дійсно виникла заборгованість по сплаті аліментів. Для уточнення суми заборгованості, державному виконавцю Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Рівненського районного відділу державної виконавчої служби, відповідачем були надані розрахункові листи по виплаті заробітної плати за періоди 2012-2014 рр., лютий 2015 року, січень-грудень 2017 року, та січень 2018 року, квитанції про сплату аліментів, виписка руху поштових переказів (коштів) на ім'я [PERSON] з квітня 2016 по травень 2017 року, довідки про доходи № 6 від 23.03.2017 року та № 2 від 05 березня 2018 року виданих ТзОВ «Любомирське вапняно-силікатне підприємство». Відповідно до цих документів державним виконавцем було перевірено та проведено до відповідності нарахування по аліментам за період з квітня 2012 року по січень 2018 року. Сума заборгованості по аліментам станом на 01.02.2018 року становить 17 643,97 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком № 6800 виданою державним виконавцем Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Рівненського районного відділу державної виконавчої служби від 05.03.2018 року. Дана сума та відповідно нарахування по аліментам не співпадає з розміром заборгованості вказаним у довідці-розрахунку № 25806, виданою державним виконавцем Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Рівненського районного відділу державної виконавчої служби від 29.11.2017 року, яку додано до позовної заяви та відповідно до якої нараховано пеню за несвоєчасну сплату аліментів. З огляду на зазначене вище вважає, що пеня за несвоєчасну сплату аліментів обрахована невірно, оскільки сума заборгованості не відповідає дійсності і становить не 21578,53 грн., як зазначає позивач, а 17 643,97 грн, у зв'язку з чим пеня обраховане такою не вірно, що є підставою для відмови у задоволенні позову [PERSON] В, Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Згідно виконавчого листа Сарненського районного суду Рівненської області №1718/1557/2012 р., виданого на виконання рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 11 травня 2012 року, стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх його доходів щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2012 року до повноліття дітей. Згідно довідки-розрахунку від 29.11.2017 року №25806, виданої Рівненським районним відділом ДВС ГТУЮ у Рівненській області заборгованість по аліментах за виконавчим листом №1718/1557/2012, виданого 11.04.2012 року Сарненським районним судом Рівненської області, станом на 01.11.2017 року становить 21578,53 гривень. Згідно розрахунку неустойки (пені), наданої позивачем [PERSON], за несвоєчасну сплату аліментів [PERSON] на користь [PERSON] з 18.04.2012 року по 01.11.2017 року, розмір пені становить 9212,64 гривні. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 09 листопада 2017 року відмовлено в позові [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Згідно висновку ЛКК Олександріївської районної поліклініки Рівненського району Рівненської області №73 від 31 березня 2017 року [PERSON] знаходиться на «Д» обліку з діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ ст., ризик 3, хронічний ерозивний гастродуоденіт, хронічний гастрит з 2010 року. Згідно довідки, виданої Олександріївської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 05.03.2018 року №469 сімя [PERSON] складається з дружини [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та бабусі [PERSON], [INFO]. [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 04.02.2014 року, що підтверджується серією І-ГЮ №089359 від 04.02.2014 року. Згідно свідоцтва про народження серії І-ГЮ №239243 від 15 вересня 2015 року [PERSON] має дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до записів з трудової книжки №1985396 від 10.07.1995 року [PERSON] на даний час продовжує працювати транспортувальником в виробничо-технологічній дільниці. Згідно довідки про доходи ТОВ «ЛВСП» від 23.03.2017 року дохід [PERSON] за період з листопада 2016 року по лютий 2017 року складає 9845,98 гривень. Згідно довідки про доходи ТОВ «ЛВСП» від 05.03.2018 року дохід [PERSON] за період з серпня 2017 року по січень 2018 року становить 46805,92 гривень. Судом досліджено копії розрахункових листків, квитанцій про грошові перекази, виписки з рахунків про сплату [PERSON] аліментів. Згідно довідки-розрахунку від 05.03.2018 року №6800, виданої Рівненським районним відділом ДВС ГТУЮ у Рівненській області, заборгованість по аліментах за виконавчим листом №1718/1557/2012, виданого 11.04.2012 року Сарненським районним судом Рівненської області, станом на 01.02.2018 року становить 17643,97 гривень. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року розяснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. У сукупності наведеного, судом визнається необхідним та достатнім збільшення аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, в межах заявлених позивачем позовних вимог, тобто в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину до їх повноліття щомісячно. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів необхідно збільшити, стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з часу вступу рішення в законну силу до досягнення дітьми повноліття. Що стосується вимоги позивача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 18 квітня 2012 року по 01 листопада 2017 року в розмірі 9212,64 гривні, то

Outcome: partial