Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати договір нотаріально посвідчений довічного утримання, укладений між ними 20.09.2012, припинити право власності [PERSON], що виникло з даного договору, на квартиру розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська, буд. 26 а[ADDRESS], визнати право власності на дану квартиру за [PERSON], зняти заборону на відчуження квартири, накладену державним нотаріусом. В обґрунтування позову зазначила, що 20.09.2012 нею укладено зі [PERSON] договір довічного утримання за реєстровим № 10-1699, який посвідчено державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] На підставі договору вона передала у власність [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська, буд. 26 а[ADDRESS], а остання зобовязалася довічно повністю утримувати позивача, забезпечувати приписаними лікарями ліками, доглядом і зберігати в безоплатному довічному користуванні позивача дану квартиру. Крім того в договорі визначена вартість матеріального забезпечення з утримання у розмірі 200 гривень на місяць. Зазначає, що спочатку дії договору, відповідач проживала зі своєю донькою разом із позивачкою, але у 2015 році вони зїхали і відповідач перестала приходити. З вересня 2012 року відповідач із донькою, проживаючи з нею не сплачувала рахунки за комунальні послуги, продукти харчування, ліки, речі по господарству. Вона все купувала самостійно, їжу готувала прала та прибирала самостійно. У грудні 2012 року у позивачки зламався холодильник, яким всі користувались, у т.ч. і відповідач та її донька. Купувати новий відповідач відмовилась, тому вона змушена була придбати за власні кошти новий холодильник VESTFROST СХ451W вартістю 2 180 грн. Новим холодильником користувалась також відповідач, гроші за холодильник не повернула. Позивачка зазначає, що всупереч п. 8 договору щодо безоплатного довічного користування квартири, з моменту укладення договору, вона за власний кошти сплачувала всі комунальні послуги, що підтверджується наявністю у неї квитанцій. Крім того, відповідач не звертала уваги на її особисті потреби, стан здоровя, не забезпечувала медикаментами, необхідною допомогою, відмовлялася доглядати, погано до неї ставилася. З початку 2015 року лише двічі навідалася. Відповідач також не виконує взяті на себе обовязки, передбачені п. 9 договору щодо матеріального забезпечення з утримання у розмірі 200 гривень на місяць. Взагалі матеріально не підтримує, 200 гривень щомісяця не сплачує, доказом чого є відсутність розписок про отримання коштів, показання свідків. Згідно відповіді УДППЗ «Укрпошта» від 29.02.2016 № 9-Б-05-544, в вересні та жовтні 2015 року позивачка грошових переказів від відповідача не отримувала, а починаючи з листопада 2015 року - одразу після розмови про розірвання договору та направлення вимоги про його розірвання, на її імя було направлено пять переказів. Інформацію про наявні перекази до вересня 2015 року «Укрпошта» не надано, оскільки заяви про внутрішні поштові відправлення приймаються протягом шести місяців з дня їх приймання до пересилання. Відповідач також не виконує вимоги ст. 751 ЦК України щодо матеріального забезпечення, яке щомісячно мало надаватись з урахуванням індексації. За станом здоровя їй важко доглядати за собою, готувати їжу, ходити в магазин за продуктами, прибирати та прасувати. Вона вимушено звертається за допомогою до сусідів, які на її прохання приносять готову їжу, продукти харчування, медикаменти, допомагають полагодити сантехнику та інші речі по господарству. Отже, відповідач систематично, на протязі тривалого часу не виконує договірні обовязки щодо належного утримання та майнового забезпечення, що за змістом ч. 1 ст. 755 ЦК України, є підставою для розірвання укладеного Договору довічного утримання. 29.10.2015 відповідачу була направлена вимога про добровільне розірвання договору довічного утримання, із зазначенням часу та місця його розірвання, а 30.10.2015 позивач особисто повідомила відповідачу про час та місце розірвання договору. Але відповідач не зявилася до нотаріальної контори, що підтверджується свідоцтвом державного нотаріуса [PERSON] та свідками. Вимогу про розірвання договору відповідач офіційно отримала лише 09.11.2015, тому 18.12.2015 позивач повторно направила на її адресу вимогу із зазначенням часу та місця розірвання договору, а також зателефонувала їй, сповістивши про цю вимогу, час та місце розірвання договору. Офіційно відповідач отримала повторну вимогу лише 15.01.2016, тобто майже через місяць після відправлення з м. Дніпропетровська до м. Синельникове, що свідчить про навмисне її утримання від одержання вимог. 25.12.2015 відповідач не зявилася до нотаріальної контори, що підтверджується свідоцтвом державного нотаріуса [PERSON] та свідками. Крім того, після відправлення зазначених вимог відповідач почала направляти на її адресу грошові перекази по 200 грн. - 01.12.2015, 24.12.2015, 22.01.2016. Вона повернула їх, як помилково отримані, що підтверджується чеками. Отже, в добровільному порядку розірвати договір довічного утримання відповідач відмовляється. Тому, посилаючись на правила ст.ст. 755, 756 ЦК України, просить позов задовольнити. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, надавши аналогічні пояснення, додатково зазначивши, що хоча й [PERSON] потребувала здійснення ремонту у квартирі, але ремонт договором довічного утримання не передбачений, оскільки дані правовідносини регулюються іншими цивільного нормами права. [PERSON] зробила йог фактично у власній квартирі. Договір довічного утримання передбачає саме догляд, утримання, забезпечення необхідними приписаними ліками. Саме з цих потреб позивача повинна були виходити відповідач, виконуючи договір. Але ці зобовязання за договором виконувалися не належним чином, що зумовлює право позивача на його розірвання. Відповідач та її представники в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували. Відповідач [PERSON] надала письмові заперечення на позов, в яких відзначила, що з самого початку дії договору вона зі своєю донькою почали проживати разом із [PERSON], розпочали капітальний ремонт в квартирі, в якому приймали участь друзі та родичі. Вона надавала гроші [PERSON] на сплату комунальних послуг в присутності свідків, тому потреби у відібранні розписок з [PERSON] не було. Продукти харчування, ліки, речі по господарству, купувала вона, куховарила, прала та прибирала. Наприкінці 2013 року вона з донькою виїхали з квартири [PERSON], але вона продовжувала виконувати зобовязання за договором, залишалася ночувати. У зв'язку із неможливістю власноруч передати кошти [PERSON], здійснювала перекази через пошту, про що попередньо домовлялась із позивачкою. На початку листопада 2015 року, приїхавши до [PERSON], не змогла потрапити до квартири. Зателефонувала [PERSON], однак остання не відповіла. З метою зясування причин такого відношення, створення перешкод у виконанні обовязків за договором, навідалася до сусідки [PERSON], яка мешкає в підїзді цього ж будинку 26а по вулиці Севастопольська, яка повідомила, що до [PERSON] почала приходити жінка на імя [PERSON] начебто із сусіднього підїзду та налаштовувати [PERSON] проти неї, та [PERSON] взагалі перестала будь-кому відчиняти двері та відповідати на телефонні дзвінки. На її дзвінки [PERSON] перестала відповідати. Щоб потрапити до квартири, для подальшого виконання умов договору, вона звернулась до Жовтневого райвідділу поліції із заявою, яка зареєстрована в ЖЄО за № 91 від 08.11.2015, з проханням допомоги потрапити до квартири. Згідно відповіді Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області від 07.12.2015, останнім часом [PERSON] уникає зустрічі, не відкриває двері та не бере трубку мобільного телефону. В ході розгляду заяви співробітниками Жовтневого ВП неодноразово здійснювався вихід за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська, буд. 26а, кв.а 51 з метою опитування [PERSON], але співробітникам Жовтневого ВП [PERSON] двері не відчинила. 09.11.2015 на її адресу від [PERSON] надійшла вимога про добровільне розірвання договору довічного утримання із зазначенням часу розірвання 04.11.2015, тобто після спливу 5-ти днів з дати отримання вимоги. 15.01.2016 від [PERSON] надійшла аналогічна вимога із зазначенням часу розірвання договору 25.12.2015, тобто зі спливом 20 днів після отримання. Внаслідок чого [PERSON] позбавила її можливості поспілкуватися у нотаріальний конторі. Ці вимоги не містили підпису самої [PERSON] та дати відправлення. Відмова [PERSON] від отримання грошових переказів, ізолювання себе від оточуючих, відмова у прийнятті допомоги від [PERSON], інші вказані факти в їх сукупності, на думку відповідачки свідчать про навмисне перешкоджання [PERSON] у виконанні умов договору довічного утримання, а тому відсутні підстави вважати, що відповідач не виконувала договір. Позивач в односторонньому порядку відмовилася від договору довічного утримання, однак одностороння відмова в силу положень ст. 755 ЦК України не є підставою для його розірвання. З моменту укладення договору у [PERSON] не було жодних претензій щодо невиконання або неналежного виконання своїх обовязків [PERSON] Зазначає, що згідно вимог ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувана або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Тобто дана норма визначає підстави для розірвання договору довічного утримання в судовому порядку. Підставою для розірвання договору з ініціативи позивача (відчужувача) є невиконання або неналежне виконання набувачем обовязків за договором довічного утримання (догляду). При цьому, позивачкою [PERSON] зазначено підстави, що передують розірванню договору в судовому порядку які виникли з вини самої позивачки, а щодо притягнення набувача - [PERSON] до відповідальності, необхідними елементами складу цивільного правопорушення є наявність заподіяної відчужувачеві шкоди, протиправність дій набувача, що виявляється у невиконанні чи неналежному виконанні договору, причинний звязок між двома вказаними елементами. Проте ці обставини відсутні. Позивачем в позові приведено суперечливі факти щодо невиконання або неналежного виконання умов договору набувачем. Наполягає, що виконувала і виконує умови договору добросовісно та в повному обсязі, здійснювала обовязки по утриманню [PERSON], навіть й ті які не були передбачені договором. Від виконання обовязків за договором не відмовлялась, оскільки фактично з 2011 року всією своєю родиною здійснювали догляд, допомагали по господарству. Багато років, нею, її родиною та близькими позивачці надається допомога у вигляді готування їжі, прибирання квартири, здійснення поточного ремонту у квартирі, забезпечення ліками, медичним доглядом. Враховуючи викладене, просили у позові відмовити. Також додатково зазначили, що [PERSON] виконувала належним чином договірні зобовязання, виходячи із потреб [PERSON], які вона висловлювала. З наданих до позову квитанцій неможливо встановити, хто сплачував комунальні послуги. Коштів з [PERSON] на сплату комунальних послух відповідач не брала, хоча квартира залишалася у користування банник Р.Ф. [PERSON] тривалий час не заявляла про порушення умов договору, бажала і погодилась на ремонт у квартирі. Восени 2015 року раптово стала перешкоджати виконанню договору, отримувати матеріальну допомогу. В процесі розгляду справи стало відомо, що 15.02.2016 [PERSON] склала новий заповіт на [PERSON], яка фактично втрутилася у договірні відносини між сторонами, що зумовило подання [PERSON] даного позову. Представник третьої особи Першої Дніпропетровської нотаріальної контори, в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Вислухавши в судовому засіданні сторін, дослідивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне. Судом встановлено, що 20.09.2012 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 14). Згідно із умовами даного договору, відчужувач ([PERSON]Ф.) передає у власність, а набувач ([PERSON]В.) приймає у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Згідно із п. 8 договору набувач зобовязується довічно повністю утримувати відчужувача, забезпечувати його приписаними лікарями ліками, доглядом, необхідною допомогою і зберігати в його безоплатному довічному користуванні вказану квартиру. Також набувач зобовязується поховати відчужувача за власні кошти, за православним звичаєм та встановити надгробок. Відповідно до п. 9 договору, матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячне має надаватися відчужувану, оцінюється сторонами у сумі 200,00 грн. на місяць. Як видно із п.п. 14, 15, 16 договору вимоги законодавства щодо змісту, значення й правових наслідків правочину, що укладається між сторонами, нотаріусом сторонам розяснено. Сторони підтверджують, що цей правочин не є фіктивним чи удаваним, тобто не є таким, що передбачена статтями 234,235 Цивільного кодексу України. Згідно із п. 16 договору у випадках, не передбачених даним договором, сторони керуються чинним законодавством. Відповідальність сторін встановлюється згідно з чинним законодавством. Між сторонами виник спір щодо виконання набувачем [PERSON] умов договору довічного утримання та повернення переданої відчужувачем квартири, у зв'язку із чим позивач перед зверненням до суду із даним позовом, направляла на адресу відповідача вимоги про розірвання договору. 29.10.2015 було направлено дві вимога про добровільне розірвання договору довічного утримання, із зазначенням часу та місця його розірвання 04.11.2016, які отримані відповідачем 31.10.2015, що підтверджено відстеженням поштового відправлення із сайту «Укрпошти» та 09.11.2015, що підтверджено не лише відстеженням поштового відправлення із сайту «Укрпошти», а й поштовим повідомленням про вручення (а.с. 27 - 34). 04.11.2015 позивач [PERSON] знаходилася в нотаріальній конторі, що підтверджується свідоцтвом державного нотаріуса [PERSON] (а.с. 43). Відповідач не прибула до нотаріальної контори 04.11.2015, оскільки як вказує, отримала лише одну вимогу 09.11.2015. Позивач не заперечує той факт, що вимогу відповідач офіційно отримала лише 09.11.2015, тому 18.12.2015 [PERSON] повторно направила на адресу [PERSON] вимогу із зазначенням часу та місця розірвання договору 25.12.2016. Офіційно відповідач повторну вимогу отримала лише 15.01.2016, що підтверджується відстеження із сайту «Укрпошти» (а.с. 35 38). Так само позивач [PERSON] 25.12.2015 знаходилася в нотаріальній конторі, що підтверджується свідоцтвом державного нотаріуса [PERSON] (а.с. 44). 25.12.2015 відповідачка також не зявилася до нотаріальної контори. Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2015, 23.12.2015, 24.12.2015 та 26.01.2016 [PERSON] направлено [PERSON] грошові перекази по 200 грн. (а.с. 45). Позивач повернула їх [PERSON], як помилково отримані, що підтверджується чеками (а.с. 45). Позивач в судовому засіданні пояснила, що у 2005 році вона перенесла інсульт мозку і за нею доглядав чоловік, доки не помер. Їй було тяжко, доводилося самостійно ходити в магазин, їздити купувати ліки, потрібен був ремонт у квартирі, тому вона звернулася до [PERSON] (голови ОСББ) із проханням знайти людину, щоб її доглядала. Вона дійсно укладала зі [PERSON] договір довічного утримання, згідно якого їй був гарантований догляд і поховання, після чого [PERSON] з донькою переїхали до неї жити. Раніше вона дійсно складала заповіт на подругу. Дійсно [PERSON] давала їй гроші десь 10 разів і вона їх витратила на себе. Коли проживала з нею, готувала їй їжу в обід та увечері, а вночі працювала. Крім того, вона (позивач) сама купувала продукти напівфабрикати і готувала. У 2013 році [PERSON] зїхала від неї і перестала приїжджати. [PERSON] ніколи не питала про те, що їй потрібно, не спілкувалася із нею. [PERSON] спілкувалася лише із хлопцем [PERSON], так як він є творчою людиною. [PERSON] (донька [PERSON]В.) у неї не жила взимку, оскільки їх було холодно у неї. У 2015 році [PERSON] зїхали. [PERSON] купила їй речі, оформила субсидію. Наразі вона бажає розірвати зі [PERSON] договір, оскільки та не виконує своїх обовязків, бажає, щоб [PERSON] забрала свої речі. У 2015 році вона була в нотаріальній конторі, щось підписувала, але що не памятає. Відповідач пояснила суду, що спочатку [PERSON] складала на неї заповіт. Потім вона дізналася, що існує заповіт на іншу особу. Тому вирішила укласти договір довічного утримання. До укладення договору вони з родиною прибирали в квартирі, а після укладення договору у вересні 2012 року почали разом із сімєю та родичами ремонт у квартирі. З вересня 2012 року до осені 2013 року вона проживала разом із [PERSON] При цьому допомагала продуктами харчування, які привозила з дому, готувала, прибирала, доглядала її, давала гроші, обумовлені договором по 200 грн. на місяць. Після того, як вона виїхала у 2013 році в м. Синельникове, продовжувала двічі на тиждень відвідувати [PERSON], доглядала за нею, фарбувала волосся Восени 2015 року [PERSON] перестала відчиняти їй двері, спілкуватися з нею, замінила замки, у зв'язку із чим вона викавала працівників міліції, які відчиняли двері. З метою зясування обставин у справі, за клопотанням сторін, були допитані свідки. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є двірником, прибирає біля будинку, де мешкає [PERSON], знайома з нею більше пяти років, іноді спілкується. Років пять тому у [PERSON] був інсульт, тому вона не виходила з квартири, а два роки тому почала виходити в магазин, сплачувати комунальні платежі. Розповіла, що люди, які їй допомагали, виїхали від неї, не допомагають. Відповідача [PERSON] вона не памятає, хоч допускає, що могла з нею спілкуватися, оскільки спілкується з усіма мешканцями будинку. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він познайомився із [PERSON] у вересні 2015 року, коли його знайома [PERSON] попросила його допомогти [PERSON] відремонтувати каналізацію. Він приходив у квартиру [PERSON], підключив злив у ванні, відремонтував деякі меблі. В жовтні 2015 [PERSON] попросила його поміняти на дверях замок, пояснивши це тим, що [PERSON] не хоче, щоб її відвідували опікуни. Він поміняв замок, запасні ключі віддав [PERSON] та [PERSON]. Через десять днів йому зателефонувала [PERSON] та попросила замінити замок. Він виявив, що на замку лопнув металевий корпус. При цьому [PERSON] пояснила, що це зробили її опікуни і тепер вона не може зачинитися. Він поставив їй новий замок. Всього він був у [PERSON] 10-15 разів на прохання [PERSON], востаннє у серпні 2016 року. Зі [PERSON] познайомився вже в суді. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона знайома з [PERSON] давно, є її сусідкою, мешкає з нею в одному будинку. Також знайома зі [PERSON] з 2012 року, коли вона стала опікуном [PERSON] Їй відомо, що вони уклади договір на утримання. Проте фактично за [PERSON] не доглядали. Спочатку вона нічого не розповідала, а у 2014 році свідок побачила, що [PERSON] сама ходить до магазину, повідомила їй, що більш нікому сходити. Тому вона принесла їй хліба, взяла у неї телефон, запропонувала свою допомогу. Стала приносити їй продукти харчування десь раз у дві неділі. Коли вона відвідувала [PERSON], не бачила [PERSON] У квітні 2015 року була нарада ОСББ, під час якої [PERSON] попросила її доглядати за нею, повідомивши, що дівчата, які її доглядали поїхали від неї та не приїжджають. В холодильнику у [PERSON] були напівфабрикати, пельмені, котлети. Свідок стала готувати для неї їжу. Потім, десь у березні-квітні 2015 року подзвонила [PERSON] і Яскевич (сусідам) і вони стали разом допомагати. В червні 2015 вона відрегулювала газову колонку у [PERSON] Вони з сусідами купили [PERSON] новий верхній одяг, полагодили старий, допомогли відновити субсидію. [PERSON] за все платила сама, у неї були гроші, які вона збирала на похорон. За комунальні послуги до квітня 2015 року також платила сама, коли отримувала пенсію в одному й тому ж відділенні банку. А з квітня 2015 року пенсію приносили вже додому. В травні 2015 року [PERSON] повідомила, що приїжджала [PERSON], чи привозила вона щось не знає. Приїжджала донька [PERSON] [PERSON], вимила підлогу, винесла сміття. Про [PERSON], про те, коли остання привозила продукти, про зламаний замок вона знає лише зі слів [PERSON] Свідку відомо, що поштові перекази від [PERSON] [PERSON] повернула. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є головою домового комітету, сусідкою [PERSON], знайома з нею з 1965 року. У 2011 році [PERSON] попросила її найти їй когось, хто б її доглядав, за що б вона передала свою квартиру. Вона запропонувала їй [PERSON], яка раніше була у неї квартиронаймачем, та ще одну людину. [PERSON] погодилася на [PERSON] Вони відвідали квартиру [PERSON], яка була занедбана. [PERSON] почала її доглядати, прибирала в квартирі, готувала їжу, почала робити ремонт зі своїми батьками, поставили нову колонку, поклали кахель. [PERSON] іноді залишалася у [PERSON] ночувати. Давала [PERSON] кошти. Остання дякувала за те, що свідок познайомила її зі [PERSON] Після ремонту свідок відвідувала квартиру [PERSON] та побачила, що квартиру приведено у придатний для проживання стан. Потім вона помітила, що до [PERSON] навідується [PERSON] На її думку, остання хотіла заволодіти квартирою. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є донькою [PERSON] Раніше вони з матірю жили у квартирі напроти будинку, де мешкає [PERSON] у [PERSON], яка запропонувала матері доглядати за [PERSON], на що вона погодилася. У неї були доброзичливі стосунки із [PERSON], навіть її подруги думали, що [PERSON] її бабуся. Свідок подарувала [PERSON] телефон, фарбувала їй волосся. З 2012 року вони з матірю вдвох почали за нею доглядати, оскільки мати працювала вночі. У вересні 2012 року [PERSON] запропонувала укласти договір довічного утримання. До цього вони вже прибрали в квартирі. Після укладення договору почали ремонт. Поклали кахель на кухні і у ванній кімнаті, полагодили електрику, замінили сантехнику, замінили газову колонку, замінили труби під ванною, відремонтували злив пральної машини, заклеїли вікна, привезли нові меблі (столи, диван). Восени привозили для [PERSON] продукти харчування з власної дачі картоплю, гарбуз, а також консервацію. Взимку 2013 року мати попросила її пожити разом із [PERSON], оскільки мати переїхали до м. Синельникове, у зв'язку із тим, що звільнилася з роботи та стала на облік у центр зайнятості. Свідок погодилася, стала проживати з [PERSON] При цьому постійно прибирала в квартирі, ходила в магазин за продуктами, а [PERSON] ходила в магазин коли сама хотіла. Потім вона жила з нею і у 2014 та у 2015 р.р. на час опалювального сезону. За дорученням матері вона передавала для [PERSON] гроші в сумі 200 грн. на місяць особисто в руки, які вони, як їй відомо, повинні були сплачувати за договором. [PERSON] сама сплачувала за комунальні послуги. Потім відносини між ними стали погіршуватися. [PERSON] перестала з ними спілкуватися, почала звинувачувати у крадіжках посуду. Мати зясувала, що якась жінка ходить до [PERSON], напевно це [PERSON]. Приблизно в жовтні 2015 року мати повідомила їй, що [PERSON] її не пускає до квартири. Коли вони до неї приїхали, щоб забрати свої речі, двері [PERSON] їм не відчинила, ключ до замка не підходив, тому вони викликали працівників міліції, за допомогою яких відчинили двері. Коли увійшли до квартири, [PERSON] сиділа на дивані і сказала, що нічого не чула. Свідок вважає, що їм створили навмисно перешкоди у виконанні договору довічного утримання з метою позбавити права на квартиру, але вони і по цей час сплачують кошти на користь [PERSON] поштовими переказами, але остання їх повертає. Свідок [PERSON] показав суду, що він зустрічається зі [PERSON] з 2013 року, вона жила з ним, але взимку переїжджала жити до [PERSON], з якою він також познайомився. Думав, що це її бабуся, оскільки у них були гарні відносини. Потім дізнався про те, що мати [PERSON] уклала договір із [PERSON] про довічне утримання. [PERSON] передавала [PERSON] кошти у розмірі 200 грн., як сказала йому [PERSON], та їжу. Він іноді за дорученням [PERSON] передавав деякі речі, допомагав прибирати, допомагав переносити продукти харчування, які приводили батьки [PERSON] Він бачив, як мати [PERSON] готовила у [PERSON], так як іноді бував у не разом із [PERSON]. У вересні 2015 року [PERSON] змінила своє відношення до них, перестала бути привітною. Приблизно в жовтні 2015 року йому довелося зламувати двері у квартирі [PERSON] за проханням [PERSON]. Коли вони вибили двері, [PERSON] сиділа в квартирі. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є тіткою [PERSON], сестрою її матері. Оленка повідомила, що узялася доглядати одну жінку, як зясувалося - [PERSON] Восени 2012 року вони всією сімєю почали вигрібати сміття у квартирі [PERSON], яка на той час була занедбана. Потім у жовтні-листопаді 2012 року почали ремонт. Особисто вона штукатурила, красила підлогу, батареї. [PERSON] [PERSON] міняв полиці у туалеті, виконував ремонтні роботи у ванній кімнаті, клав кахель, міняв сантехніку, труби, стояк, клеїв шпалери. Чи був початий ремонт до, чи після укладення договору, вона не знає, оскільки сам договір не бачила. Ще у 2015 році вітчим [PERSON] [PERSON] неодноразово їздив до [PERSON], возив продукти харчування, міняв газову колонку, міняв змішувач, вставляв скло в міжкімнатні двері. [PERSON] не заперечувала проти того, щоб їй допомагали інші особи, окрім [PERSON] Вона бачила 3 4 рази, що [PERSON] передавала [PERSON] гроші, в якій сумі. [PERSON] ходила сама сплачувати за комунальні послуги, пояснюючи це тим, що їй треба рухатися. Свідок пояснила також, що є санітаркою. [PERSON] неодноразово скаржилася, що в неї болить голова, на що вона пропонувала їй звернутися до лікаря, але та відмовилася, сказала, що не довіряє лікарям. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] є її знайомою з 1974 року. Раніше вона з батьками проживала по сусідству з [PERSON] у буд. 26а по вул. Севастопольській, спілкувалася з її батьками. Потім у 1989 році їх родина переїхала, але вони продовжували спілкуватися. [PERSON] вона вперше побачила у жовтні 2015 року. Їй відомо, що у квартирі [PERSON] робили ремонт. Їй телефонувала [PERSON] наприкінці квітня 2015 року та повідомила, що відбулися збори ОСББ, під час яких [PERSON] попросила їй допомогти. Свідок знала, що [PERSON] складала на подругу заповіт, а потім дізналася, що уклала договір довічного утримання з жінкою, яку їй порекомендувала [PERSON]. [PERSON] зверталася до останньої із проханням допомогти з ремонтом, але [PERSON] сказала, щоб [PERSON] відкликала заповіт. Свідок запитувала [PERSON] чи вона розуміє, що вона передала квартиру [PERSON]В, на що та відповіла, що не розуміє. В квітні 2015 року свідок була у [PERSON] у її холодильнику були напівфабрикати. Вони із [PERSON] вирішили, що будуть готувати та привозити [PERSON] їжу, а [PERSON] буде наглядати за її здоровям. Свідок допомагала добровільно, оскільки [PERSON] була її давньою знайомою. Вони з [PERSON] стали приносила їй їжу на вихідних та інколи протягом тижня. Крім того, вона ремонтувала злив в каналізації, деякі меблі. Одного разу вона зустрічала у [PERSON] [PERSON] з донькою. [PERSON] двічі казала, що вони до неї приїжджали. Потім в травні-червні 2015 року [PERSON] повідомила, що [PERSON] забрала свої речі, сказала, що не хоче жити зі [PERSON], оскільки вони не дочекаються коли та помре, не питають у неї, що їй потрібно. Телефоном дізналася від [PERSON], що [PERSON] з донькою та її хлопцем зламали замок, тому вона просила свого знайомого [PERSON], щоб він поміняв замок. Зараз вони зясували, де знаходиться її медична картка, яка їй потрібна медична допомога і ліки. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є слюсарем ЖЕКу. Він приблизно півтора роки тому в період опалювального сезону ліквідовував наслідки аварії у квартирі [ADDRESS]. На батареї розірвалася муфта, оскільки вона була давня, гнила. Квартира була залита водою. [PERSON] купувала матеріали. Ще одного разу того ж місяці він чистив каналізацію у квартирі, міняв сифон під ванною, під час чого присутня була якась дівчина. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є підприємцем. [PERSON] була у неї найманим працівником у 2014 році, працювала у продовольчому магазині. Вона щомісячно на прохання [PERSON] давала їй продукти харчування за закупівельною ціною для [PERSON], з якою у неї був укладений договір. Вона брала крупи, мясні вироби. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є подругою [PERSON]. З [PERSON] вона познайомилася три роки тому. Приблизно восени 2013 року вона була у квартирі [PERSON], санітарний стан якої був незадовільний. Вона бачила як мати [PERSON] - [PERSON] прибирала у квартирі. [PERSON] жила у [PERSON] кожної зими. Востаннє вона була в квартирі рік тому в гостях. [PERSON] того дня мила вікна, а її батько міняв кахель. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є співробітницею [PERSON], вони разом працюють в школі-інтернаті. Вона іноді, 4-5 разів, приходила до [PERSON] в гості, яка не заперечувала проти цього, була привітною, не скаржилася. [PERSON] прибирала у квартирі, готувала, один раз фарбувала [PERSON] волосся. Вона часто бачила [PERSON] у [PERSON] Потім восени 2015 році [PERSON] повідомила, що обставини змінилися, і вони більше не ходили до [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є сімейним лікарем КЗ «ДЦ Первинної медико-соціальної допомоги № 4» м. Дніпропетровська. В 2005 році він був викликаний до [PERSON], у якої стався інсульт мозку. Він пояснив її чоловіку як лікувати, прописав ліки розріджуючи, які знижують тиск, які слід було пропивати один раз на рік довічно. [PERSON] була лежачою, не балакала. Крім того, їй потрібен був масаж, розробляти руки, ноги. 3-4 роки тому він відправляв медсестру, але вона не змогли потрапити до її квартири. Крім того 03.11.2016 він був викликаний до [PERSON], яка сама відкрила двері. Вона рухалася саме, але рух був утруднений. Зазначив, що [PERSON] не може сама себе обслуговувати, оскільки її ліва рука не працездатна, у неї геміпарез - порушення функцій хапання, що є наслідком інсульту. Тому їй потрібен був масаж одразу після інсульту і протягом року, інакше дані функції неможливо відновити. Наразі вона не може пересуватися без сторонньої допомоги. Крім того, у неї порушення функцій памяті. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона мати [PERSON] їй відомо, що [PERSON] уклала у вересні 2012 року із [PERSON] договір довічного утримання, згідно якого повинна сплачувати по 200 грн. на місяць, які сплачує по сьогоднішній день. Познайомилися вони з [PERSON] через [PERSON] [PERSON] погодилася на догляд з боку [PERSON] Після укладення договору вони всією родиною робили ремонт у квартирі [PERSON] протягом місяця, а до укладення договору прибирали, потім ще два рази на місяць виконували де-які роботи. Вона особисто (свідок) штукатурила у присутності [PERSON], яка не заперечувала. Востаннє були десь у квітні 2015 року, [PERSON] мила вікна, прала штори. Відносини між ними були добрі. [PERSON] купувала їй продукти харчування. Донька із онукою [PERSON] проживали у [PERSON] десь до квітня 2013 року, а потім [PERSON] погодилася, що вона буде жити сама. Про це вони обговорювали, коли всі разом були у [PERSON], коли її чоловік вставляв скло у міжкімнатні двері. Саме він запитав у [PERSON] як їй буде зручніш жити смій чи зі [PERSON] та її донькою, на що вона відповіла, що їй буде зручніше жити самій. Все це було до жовтня 2015 року. А потім вони несподівано отримали запрошення до нотаріуса на розірвання договору. На її думку, до цього причетна [PERSON] і [PERSON]. Остання кожного ранку приходили до [PERSON], тому напевно вона спонукала [PERSON] до розірвання договору, адже у самої [PERSON] претензій до них не було. [PERSON] не повідомила їм про причину свого рішення, вона потім їй телефонувала, але та якось «сухо» відповідала. Свідок [PERSON] показав суду, що він є чоловіком [PERSON] Коли [PERSON] повідомила, що їй запропонували доглядавати за [PERSON], то на початку вересня 2012 року на сімейній нараді вони вирішили, що будуть за нею доглядати, але слід з [PERSON] укласти договір довічного утримання, оскільки вона є чужою людиною. Договір з [PERSON] був укладений у другій половині вересня 2012 року, згідно якого [PERSON] повинна була сплачувати [PERSON] по 200 грн. на місяць і доглядати її, готувати, прасувати, прибирати. В середині вересня 2012 року [PERSON] сказала, що [PERSON] просить зробити ремонт у квартирі. Вони всією родиною робили ремонт у квартирі [PERSON] Він особисто поставив нову колонку, зробив полиці в туалеті, виламав перегородку між ванною і туалетом, замінив старі труби. Ванну кімнату обклав кахлем, оклеїв миючими шпалерами, підключив пральну машину, провів у ванну електрику, поставив розетки. На кухні поставив шафи, поставив розетки, повісив люстри, фактично замінив 60 відсотків проводки. Разом із сестрою [PERSON] клеїв шпалери у коридорі. [PERSON] все виконувала за договором. Крім того, за [PERSON] доглядала онука [PERSON]. [PERSON] з донькою [PERSON] жили у [PERSON] Він особисто привозив для [PERSON] продукти. Пізніше утеплював вікна, балкон, переставляв меблі, піаніно. Десь у листопаді 2015 році вставляв скло у міжкімнатні двері. Він одного разу запитав у [PERSON] як їй буде зручніш жити смій чи зі [PERSON] та її донькою, на що вона відповіла, що їй буде зручніше жити самій. Того дня він залишив [PERSON] 200 грн. На його думку [PERSON] хотіла заволодіти квартирою, про це говорила і [PERSON] Як встановлено судом, зважаючи на пояснення позивача, його представника, відповідача та його представників, свідків, наданих в судовому засіданні, між сторонами існує конфлікт, пов'язаний із виконанням відповідачем зобов'язань за договором довічного утримання. Так, [PERSON] та її представник повідомили, що [PERSON] не виконує належним чином умови договору, ніколи не питала про те, що їй потрібно, матеріально її не підтримує, 200 гривень щомісяця не сплачує, доказом чого є відсутність розписок про отримання коштів, та показання свідків. Відповідач [PERSON] стверджувала протилежне. Зокрема, що допомагала [PERSON] продуктами харчування, які привозила з дому, готувала, прибирала, доглядала її, давала гроші, обумовлені договором по 200 грн. на місяць. Після того, як вона виїхала у 2013 році в м. Синельникове, продовжувала двічі на тиждень відвідувати [PERSON], доглядала за нею. Стосовно матеріального забезпечення, обумовленого договором, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних доказів виконання нею свого обовязку, передбаченого п. 9 договору щодо матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячне має надаватися відчужувану і оцінюється сторонами у сумі 200,00 грн. на місяць. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За правилами ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вказує сама позивач [PERSON], десь 10 разів [PERSON] давала їй кошти, але в якій сумі не вказала. Відповідач стверджує, що кошти надавались нею щомісячно. Вона надавала гроші [PERSON] на сплату комунальних послуг в присутності свідків, тому потреби у відібранні розписок з [PERSON] не було. Наприкінці 2013 року вона з донькою виїхали з квартири [PERSON], але вона продовжувала виконувати зобовязання за договором. У зв'язку із неможливістю власноруч передати кошти [PERSON], здійснювала перекази через пошту, про що попередньо домовлялась із позивачкою. Отже, обставини щодо матеріального утримання не визнаються сторонами, а тому підлягають доказуванню згідно чт. 61 ЦПК України. Як видно з відповіді УДППЗ «Укрпошта» від 29.02.2016 № 9-Б-05-544 (а.с. 68) у період з листопада 2015 року по січень 2016 року на імя [PERSON] [PERSON] було направлено пять переказів по 200 грн. Проте з моменту укладення договору з вересня 2012 року по вересень 2015 року [PERSON] не надано доказів направлення [PERSON] грошових коштів, або передання їх у будь який інший спосіб, у т.ч. і шляхом оформленням розписок. Суд не може прийняти до уваги у якості доказів показання свідків про те, що [PERSON] надавала кошти [PERSON] на виконання договору довічного отримання, оскільки ці показання не є нележаними доказами виконання грошового обовязку. До того ж вони є різними, суперечливими і не підтверджені в сукупності іншими доказами (розписками, переказами тощо). Так, [PERSON] пояснила, що вона за дорученням матері передавала для [PERSON] гроші в сумі 200 грн. на місяць особисто в руки. Свідок [PERSON] показав суду, що про передання коштів йому відомо зі слів [PERSON], проте сам особисто цього ніколи не бачив. Свідок [PERSON] (мати [PERSON]Ф.) показала, що [PERSON] повинна сплачувати по 200 грн. на місяць, сплачує по сьогоднішній день. Свідок [PERSON] показував суду, що він залишив одного разу для [PERSON] 200 грн. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона бачила 3 4 рази, що [PERSON] передавала [PERSON] гроші, в якій сумі. Суд зазначає, що договір довічного утримання укладений між двома дієздатними і правоздатними фізичними особами - [PERSON] та [PERSON] Остання повинна особисто його виконувати. Договір не містить умов про право набувача передоручати власні обовязки третім особам, зокрема, щодо передачі коштів та інших обовязків (допомога, догляд, забезпечення ліками). Проте відповідачем не надано доказів того, що вона особисто передавала або надсилала [PERSON] кошти по 200 грн. на місяць до жовтня 2015 року. Окрім того, відповідач не вказує, в присутності яких саме свідків передавалися кошти і чи домовлялися вони із позивачем про таку передачу. Крім того, суд зауважує, що договором довічного утримання не передбачено обовязку відповідача надавати кошти відчужувачу на сплату комунальних послуг, оскільки квартира залишається в довічному користуванні відчужувача. Допомога в сумі 200 грн. є матеріальним забезпечення відчужувача та повинно було особисто надаватися набувачем. Суд не приймає твердження відповідача про те, що [PERSON] відмовилася фактично від отримання грошових переказів, чим створила перешкоди у виконанні умов договору, оскільки така відмова мала місце вже у жовтні 2015 року, коли позивач заявила про намір розірвати договір довічного утримання. Як вбачається з матеріалів справи з жовтня 2015 року [PERSON] висловила свою незгоду із порядком виконання договору [PERSON], у зв'язку із чим направляла на її адресу вимоги, прибувала до нотаріальної контори з метою розірвати договір. Той факт, що до жовтня 2015 року [PERSON] не висловлювала наміру розірвати договір не може бути доказом належне його виконання, адже позивач має право у будь-який час заявити про намір розірвати договір у разі неналежаного його виконання. Так само суд не приймає доводи відповідача про відмову [PERSON] у прийнятті допомоги від [PERSON], перешкоджання у виконанні умов договору довічного утримання, оскільки фактично правовідносини за договором між сторонами щодо догляду, забезпечення ліками, необхідною допомогою припинилися у жовтні 2015 року, коли [PERSON] заявила про намір розірвати договір довічного утримання. Тому відсутні підстави вважати, що [PERSON] створила перешкоди в утриманні. Стосовно виконання вимог договору про забезпечення приписаними ліками, доглядом, необхідною допомогою. З пояснень деяких свідків вбачається, що вони допомагали [PERSON], починаючи з вересня 2015 року, оскільки [PERSON] проживала сама і їй ніхто не допомагав. Зокрема, свідок [PERSON] О.В. пояснював суду, що він у вересні 2015 року на прохання [PERSON] ремонтувати каналізацію, підключив злив у ванні, ремонтував деякі меблі. Потім в жовтні 2015 року міняв на дверях замок, потім ставив новий замок. Всього він був у [PERSON] 10-15 разів, востаннє у серпні 2016 року. Зі [PERSON] познайомився вже в суді. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснювали, що з 2014 стали приносити їй продукти харчування. У квітні 2015 року [PERSON] попросила [PERSON] доглядати за нею, повідомивши, що дівчата, які її доглядали поїхали від неї та не приїжджають. У березні-квітні 2015 року вони почали допомагати їй харчами, одягом, відновили субсидію. Потім в травні-червні 2015 року [PERSON] повідомила, що [PERSON] забрала свої речі. Суд враховує, що з моменту укладення договору та до вересня 2015 року [PERSON] частково виконувала обовязки за договором. Зокрема, як показала свідок, [PERSON], [PERSON] прибирала в квартирі, готувала їжу, приймала участь в ремонті зі своїми батьками, про необхідність якого позивач вказувала. Свідок [PERSON] показав суду, що він іноді, коли бував у [PERSON] бачив як [PERSON] готувала їжу у [PERSON], а свідок [PERSON] пояснила, що бачила як мати [PERSON] - [PERSON] прибирала у квартирі. Також свідок [PERSON] пояснила суду, що її мати [PERSON] прибирала у квартирі. Отже, показаннями свідків підтверджується часткове виконання [PERSON] обовязків зв договором в частині забезпечення необхідною допомогою, зокрема, готуванням їжі, прибиранням у помешканні, оскільки позивач, як людина похилого віку, обмежена у русі, не могла здійснювати це самостійно. Разом із тим, суд не може прийняти до уваги окремі показання свідків як такі, що підтверджують повне виконання обовязків за договором довічного утримання. Так, [PERSON] давала свідченні не конкретно щодо [PERSON], а пояснювала, що вони разом, всією родиною прибрали в квартирі, робили ремонт, привозили продукти харчування. До того ж пояснила, що взимку 2013 року вона (свідок [PERSON]С.) на прохання відповідачки залишилася жити із [PERSON], оскільки мати переїхали до м. Синельникове. Тому з цього часу і взимку 2014 та 2015 року саме вона (свідок) прибирала в квартирі, ходила в магазин за продуктами. [PERSON] лише інколи приїжджала до [PERSON], але що конкретно робила [PERSON] свідок не вказала. Свідок [PERSON] пояснила суду, що восени 2012 року вони всією сімєю почали прибирали у квартирі [PERSON], в жовтні-листопаді 2012 року почали ремонт. При цьому пояснювала, які роботи виконувала вона, які - вітчим [PERSON], зазначивши що [PERSON] не заперечувала проти того, щоб їй допомагали інші особи, окрім [PERSON] Отже, свідок взагалі не надала показань стосовно того, що особисто робила [PERSON] на виконання договору довічного утримання. Так само і свідки [PERSON] та [PERSON] надавали показання про те, що вони всією сімєю прибирали та робили ремонт у квартирі [PERSON] Відповідач [PERSON] стверджувала у своїх запереченнях про те, що вона особисто купувала ліки, продукти харчування, речі по господарству. Але доказів на підтвердження даних доводів не надала. Показання свідка [PERSON] про те, що [PERSON] отримувала у неї на списання продукти харчування суд не може прийняти до уваги, як належні, оскільки жодних документів на підтвердження цього не надано, як і доказів того, що продукти передавалися відповідачем саме [PERSON] Водночас як вбачається із матеріалів справи, позивачем [PERSON] надані суду касові чеки, які свідчать про придбання нею продуктів харчування, зокрема в серпні грудні 2015 року (а.с. 64 66). Представником позивача також надана в судове засідання копія амбулаторної картки [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] у 2005 році перенесла інфаркт мозку, у звязку із чим їй було прописано лікування, консультації у лікарів та ліки (а.с. 217 229). Як пояснив свідок лікар [PERSON], [PERSON] були прописані ліки розріджуючи, які знижують тиск, які слід було пропивати 1 раз на рік довічно. Втім відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що вона купувала для [PERSON] будь-які ліки, цікавилася станом її здоровя, з урахуванням того, що була обізнана про її тяжку хворобу. Разом із тим, суд бере до уваги ті обставини, що не заперечуються сторонами, зокрема, те, що [PERSON] передавала для [PERSON] продукти харчування, які привозили її рідні овочі та консервацію. Суд при вирішенні даного спору виходить з умов самого договору довічного утримання та вимог чинного законодавства, що регулює дані правовідносини. Так, згідно із п. 8 договору набувач зобовязується довічно повністю утримувати відчужувача, забезпечувати його приписаними лікарями ліками, доглядом, необхідною допомогою. Відповідно до п. 9 договору, матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячне має надаватися відчужувану, оцінюється сторонами у сумі 200,00 грн. на місяць. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Відповідно до ч.1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. При встановленні факту невиконання відповідачкою обов'язків за договором довічного утримання, судом з'ясовані обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, що підтверджено доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, судом встановлено, що відповідач не виконувала умови договору довічного утримання в частині матеріального забезпечення, забезпечення приписаними ліками та частково необхідною допомогою для позивача. Зроблений силами відповідачки та її родичів ремонту квартирі, де мешкає позивач, не може бути достатнім доказом виконання умов договору довічного утримання в силу розуміння укладеного між сторонами договору. Окрім того, це не скасовує її обов'язку за договором надавати щомісячне утримання та догляд. Стосовно доводів відповідача про перешкоджання позивачем у виконанні умов договору, що на її думку, призвело до неможливості його виконання, суд зазначає. Відповідно до приписів ч.1 ст. 60 ЦПК України тягар доведення обставин, що являються підставою вимог чи заперечень покладається на позивача та на відповідача. Особливості правової природи договору довічного утримання та положення ст.ст. 610, 614 ЦК України покладають на набувача обов'язок щодо доведення обставин належного виконання умов цієї угоди. При цьому не має правого значення наявність чи відсутність його вини у невиконанні договору, оскільки саме таке застереження містить ст. 755 ЦК України, якою врегульовано підстави його припинення на вимогу відчужувача. Посилання набувача на відмову позивачки від прийняття виконання нею обов'язків за договором не є правовою підставою для розірвання договору довічного утримання з підстав неможливості виконання умов договору, оскільки ст. 755 ЦК України не пов'язує можливість розірвання договору довічного утримання з такими діями відчужувача. Стосовно вимог позивача про визнання права власності на квартиру, яка була передана за договором довічного утримання, суд зазначає таке. Згідно зі ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до\~статті 334\~цього Кодексу. Правові наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду) передбачені ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Але дане право власності обмежене, оскільки набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти, передавати в заставу або у власність іншій особі на підставі іншого правочину (ч. 1 ст. 754 ЦК України). У випадку припинення дії договору внаслідок невиконання або неналежного виконання набувачем обовязків за договором довічного утримання передбачена можливість повернення відчужувачу майна. Якщо набувач відмовляється добровільно повернути майно, набуте ним за договором, відчужувач має право звернутися до суду. Судом встановлено, що між сторонами дійсно є спір стосовно розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку із неналежним виконанням договору, який переданий на вирішення суду. Набуття права власності за відчужувачем за договором (тобто повернення цього права) є наслідком розірвання договору довічного утримання вимоги і тому вимоги про визнання такого права можуть виникнути лише у звязку із відмовою добровільно повернути майно, тому наразі ці вимоги є передчасними. Отже, позовні вимоги про визнання права власності на спірну квартиру підлягають частковому задоволенню, виходячи з вимог ст. 756 ЦК України, відповідно до якої у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно яке було ним передано і має право вимагати його повернення. З огляду на викладене, вимоги [PERSON] мають бути задоволені шляхом повернення у її власність спірної квартири. Вимоги позивачки про скасування заборони на відчуження квартири задоволенню не підлягають, оскільки заявлені до неналежного відповідача. Відтак, суд оцінивши пояснення позивача, відповідача, показання свідків та надані докази у їх сукупності та взаємозв'язку, доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині розірвання договору довічного утримання та повернення квартири у власність позивача [PERSON] Понесені позивачем судові витрати у сумі 3 096,91 грн. у звязку із задоволенням позовних вимог майнового характеру, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial