Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки і піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. В обругнтування позовних вимог, позивачка покликається на те, що рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 17.03.2009р. шлюб, укладений між нею та [PERSON], було розірвано. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] З моменту розірвання шлюбу, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батькіських обов'язків, не спілкується з дитиною, свідомо не приймає участі у житті сина. Дитина проживає з відповідачкою, витрати на утримання дитини поділяють мати позивачки та її другий чоловік. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням приймати участь в утриманні сина, однак її прохання були залишені без уваги. Згідно з рішенням Бориславського міського суду Львіської області від 23.08.2017 року з [PERSON] на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина стягуються аліменти. Для підвищення світогляду дитини, покращення фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав, позивачка має намір в часі літніх канікул з 01.07.2018 року до 31.07.2018 року забезпечити відпочинок своєму малолітньому синові в Італійській Республіці, де на даний час проживає рідна бабця хлопчика - [PERSON], яка має документи та дозвіл на постійне місце проживання, облаштоване помешкання та постійне місце праці. Бабця постійно пітримує внука матеріально, піклується, спілкується з хлопчиком по телефону і неодноразово запрошувала позивачку з сином в гості. Олександр любить свою бабусю та зацікавлений в поїздці. Враховуючи викладене вище, позивачка просить надати дозвіл на виїзд з України її малолітньому синові [PERSON]. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. В судове засідння відповідач не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчать відмітки на поштових відправленнях та оголошення про виклик до суду, опубліковане в газеті «Львівська Пошта» № 89 (1999) від 16.11.2017 року, причини неявки суду невідомі. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради - завідувач сектором профілактики служби у справах дітей Бориславської міської ради - Герцан Н.В., в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, зазначила, що на неодноразові виклики на засідання органу опіки та піклування відповідач не з'являвся; надання дозволу на виїзд дитини за кордон буде і в інтресах дитини. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, представника орагану опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради, вивчивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч.7 ст.7 СК дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою. Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані дбати про створення умов для всебічного розвитку дитини в тому числі її фізичного розвитку. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.89, яка набрала чинності для України 27.09.1991р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.1,2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст.157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Відповідно до ч.3 ст.313 Цивільного кодексу фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» неповнолітні громадяни України виїжджають з України за наявності паспорта громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичного паспорта, службового паспорта, проїзного документа дитини, який видається дітям у віці до 18 років, або якщо вони вписані в закордонний паспорт одного з батьків, та у його супроводі. Пунктом 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 № 57, передбачено виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 10.08.2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, актовий запис № 110. [INFO] року у сторін народився син - [PERSON] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 24.04.2007 р.). 17.03.2009 року шлюб, укладений між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. було розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] від 17.03.2009 р.). Згідно з довідкою про склад сім'ї, виданною МПП «Бескид», малолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає разом зі свою матір'ю за адресою: [ADDRESS] Згідно з довідкою б/н від 15.08.2017 р. та характеристикою б/н від 01.08.2017 р., наданою Бориславською загальноосвітньою школою № 5, [PERSON], [INFO], дійсно навчається в ЗОШ № 5 м. Борислава Львівської області з першого класу, має хороший розумовий та фізичний розвиток, виявляє зацікавленість навчанням, мати приділяє належну увагу вихованню сина, приймає активну участь в роботі батьківського комітету, батько жодного разу не відвідував школу. 05.07.2012 року відділом ДРАЦС Бориславського міського управління юстиції Львівської області між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. зареєстровано шлюб, актовий запис № 69. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]» ( свідоцтво про шлюб Серія [ADDRESS] від 05.07.2012 р.) 23.08.2017 року рішенням Бориславського міського суду Львівської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. на утримання сина [PERSON], [INFO] Згідно з довідкою Бориславського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області від 07.11.2017 року № 01-19/3012 за [PERSON] числиться заборгованість зі сплати аліментів за період з 29.06.2017року до 31.10.2017 року на загальну суму 4 067 (чотири тисячі шістдесят сім грн. 00 коп.) грн. Позивач недноразово зверталася до відповідача з проханням надати нотаріально посвідчену згоду для виїзду дитини з України, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії листів від 19.08.2017 року, 31.08.2017 року, проте відповідач жодного разу не з'являвся до нотаріуса для надання згоди на виїзд сина за кордон. Згідно висновку виконавчого комітету Бориславської міської ради як органу опіки і піклування, затвердженого рішенням виконкому Борисавської міської ради № 234 від 25.10.2017 року, орган опіки і піклування вважає за доцільне надати дозвіл на виїзд з України малолітньої дитини [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] в супроводі матері [PERSON] в Італійську Республіку в період з 01.07.2018 року до 31.07.2018 року. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] (серія [NUMBER]), виданого 03.05.1990 р. матір'ю позивачки є [PERSON], яка є відповідно бабусею малолітнього [PERSON]. Згідно з наявними матеріалами в справі, мати позивачки [PERSON], [INFO] проживає в Італійській Республіці за адресою: [ADDRESS] та працює помічницею сім'ї (посвідчення особи № [NUMBER] дійсне до 23.01.2025 р. ) приймає участь у вихованні малолітнього внука [PERSON], допомагає матеріально, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії квитанцій про переказ грошових коштів. Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Таким чином, суд вважає, що права дитини на відпочинок, охорону здоров'я та свободу пересування підлягають захисту, отже позов слід задовольнити.

Outcome: approved