Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

[PERSON] у грудні 2018 року звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 01.03.2017 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого він надав у борг грошові кошти у сумі 15400 доларів США строком до 10.06.2017 року, на підтвердження чого [PERSON] надав відповідну розписку. 14.10.2017 року між ним та [PERSON] знов був укладений договір позики, згідно якого він надав у борг грошові кошти у сумі 6500 доларів США строком до 31.12.2017 року, на підтвердження чого [PERSON] надав відповідну розписку. Вказані грошові кошти [PERSON] не повернув. [INFO] [PERSON] помер, спадкоємцем є його дружина [PERSON] , прийнявши спадщину, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] . Про смерть [PERSON] він дізнався в червні 2018 року. 28.11.2018 року він направив спадкоємцеві [PERSON] претензію, щодо повернення грошових коштів, однак відповіді на претензію не отримав. Просив стягнути з [PERSON] на його користь борг за договорами позики від 01.03.2017 року та 14.10.2017 року в розмірі 21900 доларів США, еквівалентом в національній валюті України на день ухвалення рішення та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду, заяви про забезпечення позову в розмірі 6577 грн. 00 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп. Позивач в судове засідання заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Зазначив, що 10.05.2018 року, 13.05.2018 року, 26.05.2018 року він телефонував сину [PERSON] - [PERSON] та направляв йому за допомогою месенджеру «Viber» фото банківського рахунку, оскільки за усною домовленістю із [PERSON] , якщо він не зможе повернути борг, того його будуть сплачувати його діти. Про те, що [PERSON] помер, йому випадково стало відомо у липні 2018 року. До нотаріуса із відповідною претензією він не звертався. Данні, про отримання [PERSON] претензії від 28.11.2018 року, у нього відсутні. Представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила. Представник відповідача під час судового розгляду позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України надала відзив на позовну заяву, згідно якого зазначила, що [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] 7/10 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель. Посилання [PERSON] про те, що він дізнався про смерть [PERSON] у червні 2018 року не відповідає дійсності. Так, на наступний день після смерті [PERSON] , [INFO] [PERSON] телефонував сину померлого [PERSON] , з`ясував про смерть його батька та повідомив про наявність боргу. Того ж дня вони зустрічались у м. Вовчанську та [PERSON] повідомив про суму боргу та наявність боргових розписок. 13.05.2018 року [PERSON] направляв [PERSON] телефоном фото банківської виписки щодо повернення [PERSON] частини боргу. [PERSON] про смерть [PERSON] дізнався 10.05.2018 року, а тому звернувся до [PERSON] із претензією про повернення боргу після встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку - 28.11.2018 року. Окрім цього, вважає, що [PERSON] пропустив встановлений ч. 3 ст. 1281 ЦК України річний строк щодо вимоги про повернення боргу за розпискою від 01.03.2017 року, оскільки вказаний строк сплив 11.06.2018 року. [PERSON] не надав відомостей про визначення вартості спадкового майна. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Як встановлено під час судового розгляду, між [PERSON] та [PERSON] за розпискою від 01.03.2017 року був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 15400 доларів США, які зобов`язався повернути 10.06.2017 року (а.с. 10). Крім того, 14.10.2017 року між [PERSON] та [PERSON] за розпискою був також укладений договір позики, згідно якого [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 6500 доларів США, які зобов`язався повернути до 31.12.2017 року (а.с. 9). Позивачем підтверджено належними і допустимими доказами, що між ним та померлим [PERSON] було укладено договір позики. Наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування не виконаного зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 25.04.2012 року у справі N 6-24цс12). Оригінали вказаних розписок наявні у позивача, а тому суд приходить до висновку, що зобов`язання за вказаними договорами [PERSON] не виконав. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.05.2018 року (а.с. 34). Відповідно до ст. 1216, ч. 1 ст. 1218 ЦК України спадкування є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики не припиняються, а включаються до складу спадщини, тому спірні правовідносини мають регулюватися ст. ст. 1281, 1282 ЦК України. Відповідно до п. 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. 05.12.2018 року державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] . Спадкове майно складається з 7/10 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташовані по [ADDRESS] (а.с. 35-36). В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на ту обставину, що про смерть [PERSON] йому стало відомо у червні 2018 року. Як зазначив під час судового розгляду позивач, він із відповідною претензією до нотаріуса не звертався. Склав вказану претензію на ім`я [PERSON] 28.11.2018 року (а.с. 11). Статтею 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Допитаний під час судового розгляду в якості свідка син [PERSON] - [PERSON] повідомив, що [INFO] йому телефонував [PERSON] , якому він підтвердив смерть батька. Крім того, того ж дня у вечірній час вони зустрічались у м. Вовчанську, він повторно повідомив [PERSON] про смерть батька. [PERSON] вказав про наявність боргу померлого перед ним. 13.05.2018 року та 26.05.2018 року йому знов телефонував [PERSON] та цікавився про повернення боргу, за допомогою месенджеру «Viber» передавав фото банківського розрахунку його батька із ним. Про наявність вказаних розписок він нікому не казав. Зазначене фактично підтверджується роздруківками з месенджеру «Viber» та деталізацією по локальним і роумінговим дзвінкам (а.с. 39-51). Під час судового розгляду позивач підтвердив, що він 10.05.2018 року, 13.05.2018 року та 26.05.2018 року телефонував сину померлого, зустрічався із ним та направляв за допомогою месенджеру «Viber» фото банківського розрахунку. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] з 10.05.2018 року був обізнаний про смерть [PERSON] , однак пропустив встановлений ст. 1281 ЦК України строк пред`явлення вимоги. При цьому суд звертає увагу, шо [PERSON] із відповідною претензією, у встановлені законом строк та порядок до нотаріуса не звертався. Надані позивачем докази не свідчать про направлення та отримання [PERSON] відповідної претензії від 28.11.2018 року та як наслідок її обізнаності про наявність боргових зобов`язань померлого. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] , звертаючись до суду 14.12.2018 року, пред`явив вимоги до спадкоємиці [PERSON] з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, а тому позовні вимоги про задоволення вимог кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судовий збір на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed