Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Адвокат Руда Олена Олексіївна, яка діє в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог позивача зазначає, що позивач [PERSON] починаючи з 1995 року по 07.07.2020 проходила службу в органах поліції. Згідно рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №165 від 28.03.2017 «Про надання службових жилих приміщень» позивачу було надано в тимчасове користування службова квартира двокімнатна [ADDRESS] старшому інспектору відділу проходження служби Управління кадрового забезпечення ГУНП в Луганській області, майору поліції [PERSON] . Склад сім`ї три особи: вона, чоловік [PERSON] , син [PERSON] . Згідно з розпорядженням керівника військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області №1058 від 26.11.2020 «Про відмову [PERSON] у взятті на квартирний облік» [PERSON] відмовлено у взятті на квартирний облік та включення в список осіб, які мають право на одержання житла поза чергою у військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області по заяві від 22.10.2020 у зв`язку з відсутністю підстав. Розпорядження мотивоване тим, що позивач разом з сім`єю (всього три особи) зареєстровані та проживають у двокімнатній службовій квартирі за адресою: [ADDRESS] , де забезпечені жилою площею на праві користування в розмірі 10,23 кв.м. на одну особу при встановленому мінімальному рівні жилої площі у Луганській області 6 кв.м. жилої площі на одну особу, а тому відповідно до п.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР позивач не потребує поліпшення житлових умов. Позивач вважає вказане розпорядження протиправним. На підставі викладеного позивач просить суд: - визнати протиправним та скасувати розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 26.11.2020 №1058 про відмову [PERSON] у взятті на квартирний облік; - зобов`язати відповідача поставити на квартирний облік та включити до списку осіб, які мають право першочергового забезпечення житлом, як особу, що потребує поліпшення житлових умов позивача зі складом сім`ї три особи. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що [PERSON] разом з сім`єю (всього три особи) зареєстровані та проживають у двокімнатній службовій квартирі [ADDRESS] , де всі забезпечені жилою площею на праві користування в розмірі 10,23 м2 на одну особу, при встановленому мінімальному рівні жилої площі у Луганській області - 6,0 м 2 жилої площі на одну особу. Таким чином, на думку відповідача, підстави для визнання [PERSON] такою, що потребує поліпшення житлових умов та постановки її на квартирний облік у загальну чергу та включення її до першочергового списку складом сім`ї три особи (вона, чоловік [PERSON] , син [PERSON] ) у Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області відсутні. На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] , [INFO] , з 06.04.2017 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] . Згідно з копією трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] у період з 19.09.1997 по 06.11.2015 проходила службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 07.07.2020 в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області. Відповідно до довідки №40822 від 10.04.2017, позивач взята на облік внутрішньо переміщених осіб. Також судом встановлено, що [PERSON] має право на пільги, установлені законодавством для ветеранів Національної поліції, є особою з інвалідністю 3 групи та учасником бойових дій, що підтверджується відповідними посвідченнями: серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , також довідкою про безпосередню участь в Антитерористичній операції забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №А-1146 від 01.06.2020. [PERSON] заміжня за [PERSON] , [INFO] , що підтверджується серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , з 06.04.2017 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є пенсіонером, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] та посвідченням серії [NUMBER] . Відповідно до довідки №40821 від 10.04.2017, [PERSON] перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб. Також позивач має дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , який також є внутрішньо переміщеною особою, та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №70670735 від 18.10.2016, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Також згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №70670682 від 17.10.2016, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] . Згідно з рішенням Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №165 від 28.03.2017 «Про надання службових жилих приміщень», виконком міської ради вирішив затвердити протокол №4 від 13.02.2017 засідання житлової комісії Головного управління Національної поліції в Луганській області про надання службових квартир у м.Сєвєродонецьку, в тому числі, двокімнатної квартири [ADDRESS] старшому інспектору відділу проходження служби Управління кадрового забезпечення ГУНП в Луганській області, [PERSON] . Склад сім`ї три особи: вона, чоловік [PERSON] , син [PERSON] . Відповідно до копії ордеру на жиле приміщення №18 серія п від 31.03.2017 року, виданого виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради, на підставі рішення виконкому від 28.03.2017 року [PERSON] сім`єю з 3 осіб видано ордер на право зайняття службового жилого приміщення жилою площею 30,7 кв.м., яке складається з 2 кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 26.11.2020 року №1058 «Про відмову [PERSON] у взятті на квартирний облік» [PERSON] відмовлено у взятті на квартирний облік у загальну чергу та включенні до першочергового списку у Військово-цивільній адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області по заяві від 22.10.2020 року у зв`язку з відсутністю підстав. Рішення мотивоване тим, що [PERSON] разом з сім`єю (всього три особи) зареєстровані та проживають у двокімнатній службовій квартирі, де забезпеченні жилою площею на праві користування в розмірі по 10,23 м2 на одну особу при встановленому мінімальному рівні жилої площі у Луганській області - 6,0 м2 жилої площі на одну особу. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації визначаються відповідно до Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях». Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України. Згідно з абз. 1 п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом. Відповідно до ч. 3 ст. 34 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України. Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року №470, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначається Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством охорони здоров`я УРСР і Держбудом УРСР; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я УРСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Порядок видачі медичних висновків зазначеним хворим встановлюється Міністерством охорони здоров`я УРСР; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках; 7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати); 8) внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 та особи з інвалідністю внаслідок війни, визначені в пунктах 10-14 частини другої статті 7, та члени їх сімей, а також члени сімей загиблих, визначені абзацами четвертим - восьмим, чотирнадцятим, шістнадцятим - двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Згідно з абз. 4 п. 8 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року №470, внутрішньо переміщені особи, визначені у підпункті 8 пункту 13 цих Правил, беруться на квартирний облік у населеному пункті в межах території обслуговування органу соціального захисту населення, в якому вони перебувають на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб незалежно від наявності майнових прав чи прав власності на нерухоме майно, що розміщується на тимчасово окупованих територіях Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, Донецької та Луганської областей, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, розташованих на лінії розмежування, або житло яких зруйноване чи стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях. При цьому члени сім`ї особи з інвалідністю або учасника бойових дій, які мають довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за формою згідно з додатком до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509, беруться на квартирний облік разом з нею (ним). З аналізу вказаних положень Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень (квартирний облік) вбачається, що пункт 13 вказаних Правил чітко визначає категорію громадян, які визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, та кожен підпункт вказаної норми є окремою підставою для визнання громадянина таким, який потребує поліпшення житлових умов. Зокрема, підпунктом 8 вказаного пункту Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, визначено, що такими громадянами визнаються внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій. Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Пунктами 2, 6 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081 передбачено, що військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. Питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців, вирішуються за місцем перебування їх на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Отже, як встановлено судом, [PERSON] є учасником бойових дій, внутрішньо переміщеною особою та не має майнових прав чи прав власності на нерухоме майно на території України, на якій органи державної влади здійснюють свої повноваження. Також, судом встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] входять її чоловік [PERSON] , який також є учасником бойових дій та неповнолітній син [PERSON] , які також взяті на облік внутрішньо переміщених осіб. Таким чином, у відповідності до підпункту 8 пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, позивач визнається такою, що потребує поліпшення умов. Отже, посилання відповідача на те, що позивачу відмовлено у взятті на квартирний облік у зв`язку з тим, що вона та члени його сім`ї зареєстровані та проживають у службовій квартирі, де забезпечені жилою площею на праві користування у відповідному розмірі на одну особу, який є більшим від встановленого мінімального розміру, є необґрунтованими, оскільки в даному випадку до позивача повинен застосовуватись саме пп. 8 п. 13 вищевказаних Правил, який не містить вимог щодо рівня площі, якою повинні бути забезпеченні відповідна категорія громадян. Окрім того, частиною 1 ст. 118 ЖК України передбачено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Згідно з пунктами 60-62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі №653/1096/16-ц, статті 124-125 ЖК України передбачають приписи, згідно з якими припинення трудових правовідносин з роботодавцем, за виключенням окремих чітко визначених випадків, є підставою для виселення особи зі службового житла без надання іншого житлового приміщення. Тобто, формулювання вказаних приписів є достатньо чіткими та передбачуваними для особи, якій таке житло надане у користування. Отже, службове житло надається особі тимчасово, допоки з роботодавцем, який надав це житло, її пов`язують трудові правовідносини. Після їх припинення службове житло має бути повернуте роботодавцю для того, щоб у ньому мали можливість проживати інші працівники. Відповідно до пункту 25 постанови Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 року №37 «Про службові жилі приміщення» працівники, які проживають у службових жилих приміщеннях і потребують поліпшення житлових умов, за їх бажанням, можуть забезпечуватись іншими службовими жилими приміщеннями, що відповідають вимогам, передбаченим пунктами 10-12 цього Положення, або в установленому порядку приймаються на квартирний облік. Суд вважає відзначити, що службове житло надається особі тимчасово у зв`язку з характером її трудових відносин і лише на період її трудових відносин. Службове житло не є постійним, а особа, яка у ньому проживає, не має на нього майнових прав чи права власності, а у разі припинення трудових відносин, у зв`язку з якими вона була забезпечена службовим житлом, підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення. Крім того, забезпеченість особи службовим житлом не позбавляє її права забезпечуватись іншими службовими жилими приміщеннями або в установленому порядку бути прийнятою на квартирний облік, а перебування на квартирному обліку не позбавляє її права отримувати службове жиле приміщення. Також суд вважає за необхідне зазначити, що будь-яких доказів щодо приватизації позивачем свого службового житла, відповідачем не надано, та таких обставин в судовому засіданні не встановлено. Таким чином, наявність у користуванні позивача службового житла не позбавляє його права одночасно бути взятим на відповідний квартирний облік. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що розпорядження відповідача №1058 від 26.11.2020 «Про відмову [PERSON] у взятті на квартирний облік» не на підставі положень чинного законодавства, а тому є протиправним, та таким, що підлягає скасуванню. Щодо посилань відповідача на те, що взяття на вказаний квартирний облік є дискреційними повноваженнями відповідача, а тому це не може бути визнано як порушення прав позивача та позивач не може зобов`язувати відповідача вчиняти певні дії, суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне. Згідно Рекомендацій Комітету міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11 березня 1980 року на 316 нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту. У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є, на думку колегії суддів, втручанням у дискреційні повноваження. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у вказаному рішенні. Разом з тим, суд звертає увагу відповідача, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Враховуючи те, що в даному випадку рішення відповідача про відмову [PERSON] у взятті на квартирний облік визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому позивачем при зверненні до відповідача із заявою про взяття її на квартирний облік дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати відповідача здійснити певні дії, а саме поставити [PERSON] разом зі складом її сім`ї на квартирний облік та включити до списку осіб, які мають право першочергового забезпечення житлом. Отже, враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання протиправним та скасування розпорядження про відмову у взятті на квартирний облік та зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у сумі 908,00 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved