Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 06.09.2016року, від даного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . У травні 2021року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення між ними сімейних відносин з листопада 2016року внаслідок різних поглядів на життя, втрати взаємопорозуміння, у зв`язку із чим вважає подальше збереження сім`ї неможливим. Зазначає, що спільного господарства з відповідачем не веде, примирення не бажає. Просить розглянути справу за її відсутністю у підготовчому засіданні, про що надала відповідну заяву, підтримавши доводи позову у повному обсязі. Сторони у судове засідання не з`явились, але надали заяви в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідач позов визнає. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені статтею 112 СК України. Як вбачається з наданих сторонами доказів шлюбні відносини між ними припинені у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя і шлюб, що потягло за собою втрату між ними почуття любові та поваги, і доказів можливості відновлення сім`ї до суду не надано. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, на примирення не погоджуються. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У зв`язку із зазначеним суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам подружжя. Спору щодо поділу спільного майна та утриманням їх неповнолітніх дітей між сторонами не виникає. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved