Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] у своєму позові посилається на те, що згідно судового наказу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18.07.2019 року з нього на користь відповідачки стягнутоаліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги заявниці [PERSON] про видачу судового наказу по справі №722/1100/19 обгрунтовувались тим, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та угоди щодо добровільної сплати аліментів між заявником та боржником не досягнуто. Вказані обставини не відповідають дійсності та спростовуються платіжними дорученнями з яких вбачається, що він постійно надає допомогу на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Прожитковий мінімум на 2019 рік встановлюються Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік». Так, у відповідності до зазначеного вище Закону, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить з 01 січня 2019 року по 30 червня - 2027 грн., з 01 липня по 30 листопада - 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Його сукупний місячний дохід становить 6716,91 грн. З наведеного вбачається, що на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] йому необхідно перерахувати грошові кошти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 6716,91/4= 1679,23 грн., але не менше 1059,00 грн. У зв`язку із значним рівнем інфляції, яка створює підвищення цін на продукти харчування, одяг, засоби гігієни, ліки, комунальні платежі та інші матеріальні блага, необхідні для забезпечення повноцінного розвитку дитини, вважає, що такий розмір аліментів не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини в розумінні ст.182 СК України. У добровільному досудовому порядку із відповідачкою домовитись не вдалось, що підтверджується листом, з якого вбачається, що відповідачка не заперечує щодо збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] та визначення останніх у твердій грошовій сумі, але наполягає на прийнятті рішення судом. Просив змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, встановлених судовим наказом Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18.07.2019 рокута ухвалити рішення, яким стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] ,у твердій грошовій сумі у розмірі 3358,46 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному об?ємі та просив розглянути справу без його присутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав, передбачених ч.4 ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи не встановлено, у зв?язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.09.2017 року, рішення набрало законної сили 25.09.2017 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.05.2005 року. Судовим наказом Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18.07.2019 рокуз позивача на користь відповідачки стягнутоаліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.02.2014 при розгляді справи №143цс13. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року складає 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Тобто мінімальний розмір аліментів станом на час пред?явлення позову не може бути нижчий ніж 1059,00 гривень. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Позивач, як платник, довів свої вимоги про збільшення розміру аліментів, зокрема тому, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, змінився вік дитини, а відповідно зросли потреби у забезпеченні дитини необхідним для проживання та харчування. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього судового рішення про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам, вочевидь, не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на встановлені вище обставини та вимоги закону, суд вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому таке визнання слід прийняти, а позовні вимоги задовольнити. При цьому, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 768 грн. 40 коп., оскільки позивач був звільнений від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовийзбір» та ч.6 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved