Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що з 24 лютого 1956 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі по день смерті останнього - [INFO]. Останні побудували господарство, що знаходиться по [ADDRESS], яке станом на 1991 рік відносилось до суспільної групи колгоспних дворів. 05.04.2005 року [PERSON] звернувся до виконавчого комітету Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області із заявою про визнання за ним права власності на вказане господарство. 13.04.2005 року виконавчий комітет Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області прийняв рішення №36, яким визнав право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] за [PERSON], після чого останній отримав на своє ім'я свідоцтво про право власності на вищевказане майно. Крім того, 02.06.2005 року [PERSON] подарував дане господарство відповідачу [PERSON]. Про вказані обставини [PERSON] дізналася лише на початку цього року. Про те, що її чоловік подарував відповідачу частину житлового будинку вона усвідомлювала, однак вважала, що було подаровано лише 1/2 частина даного господарства. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №36 від 13 квітня 2005 року в частині визнання 1/2 частки права власності за [PERSON] на нерухоме майно, що розташоване по [ADDRESS], визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що видане виконавчим комітетом Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області 27 квітня 2005 року, зареєстрованого в Глибоцькому КБТІ 18 травня 2005 року в кн.1, стор 285, № запису - 285 в частині 1/2 частки права власності [PERSON] на нерухоме майно, що розташоване по [ADDRESS], визнати недійсним та скасувати договір дарування житлового будинку, що посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького нотаріального округу [PERSON] 02 червня 2005 року, зареєстрований за №3344 в частині дарування 1/2 частки нерухомого майна, що розташоване по [ADDRESS], визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/2 частку нерухомого майна, яке розташоване по [ADDRESS]. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в своїх поясненнях підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві та просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що спірне нерухоме майно належало [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. [PERSON] подарував спільне майно за згодою з [PERSON], тому майнові права останньої не були порушені. Представник третьої особи Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, однак від сільської ради до суду надійшла заява, з якої вбачається, що вони позовні вимоги визнають та просять розглянути справу у відсутності їхнього представника. Представник третьої особи реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи. Третя особа приватний нотаріус Глибоцького районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак від неї до суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу у її відсутності. Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] підлягають задоволенню. Так, з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 24 лютого 1956 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації якого змінено прізвище дружини на «[PERSON]». Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с. Кам'янка Глибоцького району Чернівецької області. Відповідно до довідки №1004, виданої 11.03.2014 року виконавчим комітетом Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, померлий [PERSON] був постійно зареєстрований та проживав по [ADDRESS] з 01.01.1964 року по день смерті - [INFO]. За вищевказаною адресою на день смерті [PERSON] постійно зареєстрована та проживала дружина - [PERSON]. Згідно погосподарської книги домогосподарства по [ADDRESS], членами даного господарства станом на 1991 рік є [PERSON] та [PERSON]. Суспільна група господарства - колгоспний двір. Рішенням №36 виконкому Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 13 квітня 2005 року визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] за [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ №229120 виданого на підставі рішення виконкому Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] є [PERSON]. З договору дарування житлового будинку серії ВСВ №933643 вбачається, що [PERSON] подарував господарство по [ADDRESS] [PERSON]. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України положення зазначеного кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року №20 до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Оскільки правовідносини виникли до набрання новим ЦК України чинності, то слід керуватись положеннями ЦК УРСР. Відповідно до ст. 120,121 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Визначення суспільної групи господарства урегульовано Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26. За змістом п.20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників. Господарства пенсіонерів, які не мають працюючих членів сім'ї відносяться до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносилися до переходу на пенсію. Як встановлено судом та визнається сторонами, позивачка та її померлий чоловік працювали в колгоспі, звідки вийшли на пенсію, таким чином запис у погосподарській книзі про віднесення господарства до категорії колгоспних дворів здійснено відповідно до вимог законодавства. 15.04.1991 року з набранням чинності Закону України «Про власність» припинила існування така форма власності, як власність колгоспного двору, тому виходячи з рівності часток кожного члена колгоспного двору, який складався з двох чоловік, а саме: [PERSON] та [PERSON], їм на праві власності стало належати по 1/2 частині спірного майна. Тобто, з набранням чинності Закону України «Про власність» право власності із категорії права спільної сумісної власності колгоспного двору трансформувалося у право спільної часткової власності, де кожному члену бувшого колгоспного двору стало належати 1/2 частка спільного майна. У зв'язку з цим, рішенням №36 виконкому Кам'янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 13 квітня 2005 року, свідоцтво про право власності серії ЯЯЯ №229120 та договір дарування житлового будинку серії ВСВ №933643 є неправомірними в частині 1/2, оскільки порушують права власності позивачки на свою частину господарства. Як встановлено судом, позивачка жодних правочинів щодо своєї частки нерухомого майна не вчиняла. Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Також з пояснень позивачки вбачається, що вона є особою похилого віку, освіту має тільки чотири класи навчання за румунської влади, перенесла важкі захворювання і в силу свого похилого віку та рівня освіти не в повній мірі володіє юридичною термінологією, і згоду надавала на відчуження тільки частки чоловіка. При таких обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] знайшли своє підтвердження при розгляді справи. У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути судові витрати у справі пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 120-126 ЦК України (в редакції 1963 року), прикінцевих та перехідних положень ЦК України (чинного),

Outcome: approved