Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Одеської міської ради та після уточнення вимог просила встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON] з жовтня 2011 року до [INFO] року та визнати за нею право на спадкування на квартиру [ADDRESS]. загальною площею 49.6 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. померлої [INFO] року. В обґрунтування вимог [PERSON] вказувала на те, що її рідний дядько [PERSON] з 1986 року постійно проживав однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з [PERSON]. Ні у дядька, ні у [PERSON] дітей не було. Позивач постійно підтримувала з ними тісний родинний зв'язок, періодично приїжджаючи у гості, допомагаючи їм у всіх проблемах, які у них виникали. Коли дядько [PERSON] та його дружина [PERSON] стали людьми похилого віку, постійно хворіли і потребували сторонньої допомоги, на їх прохання позивач стала з ними проживати з 2011 року, надавала їм допомогу. У вересні 2011 року помер її дядько, позивач залишилася проживати разом з [PERSON], доглядала за нею, оскільки та була інвалід третьої групи хворіла на катаракту очей, асматичний бронхіт, перелом шийки лівої кістки стегна, атеросклеротична хвороба серця. [INFO] року від тривалої хвороби у віці 73 роки тітка [PERSON] померла. Вона поховала її за свої кошти. Після звернення до нотаріуса для оформлення спадщини, вона отримала роз'яснення про необхідність підтвердження факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем в судовому порядку. В судовому засіданні позивач підтримала свій позов та зазначила, що [PERSON] знаходилася з її дядьком в незареєстрованому шлюбі, спілкувалися як рідні, вона вважала її також своєю племінницею. Оскільки після смерті дядька [PERSON] була в безпорадному стані, користувалася костилями, вона переїхала до неї жити. Сімейний бюджет в них був спільний, вона допомагала їй по господарству купувала їжу, облаштовувала квартиру, робила ремонт, ставила нові вікна, купувала бойлер, господаркою завжди була [PERSON], жили за рахунок двох пенсій. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, вважає, що позивач не підтвердила належними доказами факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, показання свідків є суперечливими. Заслухавши учасників процесу та свідків, дослідивши матеріали справи , суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], актовий запис №11079,що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Одеським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 49.6 кв.м. Як видно з спадкової справи №238/2017 14.03.2017 року з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вона більше п'яти років проживала з [PERSON] однією сім'єю, вела з нею спільне господарство, піклувалася про неї, а в наступному і поховала її. У відповідь державний нотаріус Четвертої одеської державної нотаріальної контори надала роз'яснення щодо необхідності звернення до суду для встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем протягом п'яти років до часу відкриття спадщини. Із довідки КП «ЖКС «Пересипський» від 07 лютого 2017 року вбачається , що [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] з 26 травня 1986 року по день смерті [INFO] року (а.с.50). Довідкою ( виписка з домової книги про склад сім'ї та прописку ) від 07 лютого 2016 року підтверджується, що в квартирі була зареєстрована [PERSON], знята з реєстрації у зв'язку зі смертю(а.с.51). Відповідно до довідки КП «ЖКС «Пересипський» [PERSON] проживала без реєстрації разом з тіткою [PERSON] одною сім'єю, вели спільне господарство з вересня 2011 року по день смерті [PERSON] (а.с.18). В судовому засіданні допитані в якості свідків сусіди [PERSON] та [PERSON], які проживають в будинку на одні сходовій площадці з часу заселення, підтверджували, що добре знають сім'ю [PERSON], яка після смерті своєї матері, більше 20 років проживала в квартирі з цивільним чоловіком, якого вони називали дядя [PERSON]. Він помер в 2011 році. Добре знають позивачку, яка весь час допомагала сім'ї [PERSON], займалася похованням як свого дядька так потім і [PERSON]. Після смерті дядька [PERSON] проживала разом [PERSON], яка називала її племінницею, бачили як допомагала виходити їй на вулицю, приносила продукти, піклувалася про неї. Неодноразово заходили в квартиру до [PERSON], в квартирі дві житлові кімнати облаштовані диваном та ліжком, в кімнатах було прибрано та доглянуто, є новий холодильник, бойлер, встановлено нові вікна. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.03.2012 року було встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], померлим [INFO] року, а саме, що вона є його племінницею. При розгляді даної справи судом було враховано пояснення [PERSON], допитану в якості свідка, яка пояснила, що вона знаходилася в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та проживала з ним разом однією сім'єю. [PERSON] неодноразово відвідувала за їх місцем проживання, вони спілкувалися як родичі та їй відомо було, що вона є племінницею [PERSON]. Встановлені вказаним рішенням факти не підлягають доказуванню відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України. Аналізуючи вказані докази, суд прийшов до висновку, що [PERSON] більше 20 років проживала в цивільному шлюбі саме з [PERSON] і сусіди саме його знали. Частиною 2 статті 256 ЦПК визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до вимог ст.256 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт проживання однією сім'єю. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України п.21 постанови «Про судову практику у справах про спадкування»№7 від 30 травня 2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Згідно з вимогами ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - відеозаписів , висновків експертів . Факт, який просить встановити заявник, потрібен їй для оформлення спадщини після смерті [PERSON] Оцінивши усі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що факт проживання позивача однією сім'єю з [PERSON] з жовтня 2011 року до [INFO] року знайшов своє підтвердження належними доказами. Згідно з вимогами ч.1 та п.1 ч.2 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Отже, враховуючи встановлені судом факти, відсутність заповіту та інших спадкоємців, позивач як спадкоємець четвертої черги має право на спадкування після [PERSON], тому вимога про визнання за позивачем права на спадкування на квартиру [ADDRESS]. загальною площею 49.6 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] також підлягає задоволенню.

Outcome: approved