Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] подав до суду позов про припинення договору поруки. Представник позивача в судове засідання не з»явився надавши суду заяву в якій зазначив, що просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача ПАТ КБ «Надра» та третя особа по справі [PERSON] в судове засідання не з'явилися будучи належним чином повідомленими про час та день розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що справу необхідно розглядати на підставі наявних доказів та провести заочний розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] (далі за текстом - «Позичальник») та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі за текстом - «Договір»). Приєднавшись до Договору, банк та [PERSON] визначилися з усіма істотними умовами договору, а саме найменування банківського продукту - «Кредитна карта з пільговим періодом кредитування «45 днів кредиту без відсотків», валютою рахунку - долар США, сумою ліміту кредиту - 39600 доларів США, відсотковою ставкою за користування кредитом - 17,88% Також встановлено, що 28 вересня 2007 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» укладено договір поруки №78776339. Згідно цього договору [PERSON] поручався перед вказаною банківською установою за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (п. 1.1. договору поруки). Відповідно до п. 1.2. Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором у повному обсязі. Позичальник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання Зобов'язань, вказаних у п. 1.1 цього Договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від Позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідальність Поручителя виникає як у випадку невиконання Позичальником будь-якої частини Зобов'язань, так і при невиконанні Позичальником Зобов'язань в цілому. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Зобов'язань у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами (п.п. 1.3., 1.4. Договору поруки). [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання згідно договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що призвело до виникнення заборгованості Позичальника перед ПАТ «КБ «Надра». 09.08.2013 року на адресу [PERSON] та [PERSON] було надіслано досудові вимоги про повернення суми боргу. Підлягає до задоволення позов [PERSON] про визнання припиненим договору поруки № 78776339 від 28.09.2007 року, оскільки закінчився строк пред'явлення вимоги повернути кредитну заборгованість до поручителя. Відповідно до п.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В п.5.3 даного договору поруки «інші положення договору» зазначено, що дія договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно умов договору. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, має бути зазначений термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 5.3) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України. Беручи до уваги положення, які містяться в Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, договір поруки повинен припинитися якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (30.09.2008 року) не пред'явить вимоги до поручителя. Враховуючи положення ч. 4 ст. 559 ЦК України банк мав звернутися з вимогою до поручителя до 31.03.2009 року включно. Статею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та сплати процентів, якщо інше не передбачено договором, або законом. Відповідно до ст. 625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже вимоги позивача є обґрунтованими та законними, а тому підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved