Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

[PERSON] у травні 2017 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат. Обґрунтовуючи позовну заяву зазначала, що перебувала у шлюбі з відповідачем з грудня 2004 року по травень 2011 року, від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києві від 14.04.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.10.2010 року і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 04.12.2012 року збільшено розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 14.04.2011 року, стягнуто [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1300 гривень з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. З огляду на те, що син проживає разом з позивачем, а відповідач зобов'язаний брати участь також у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема його хворобою просила суд стягнути з відповідача на її користь 1877 грн. 03 коп. У судове засідання позивач не з'явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з грудня 2004 року по травень 2011 року (а.с.7, 10). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно рішення Дарницького райсуду м. Києві від 14.04.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Рішенням Дарницького райсуду м. Києві від 04.12.2012 року позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1300 гривень з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.10а-11). Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вбачається, з матеріалів справи, дитина стоїть на «Д» обліку у лікарні з 2007 року, часто хворіє та має хронічні діагнози, що підтверджується висновком ЛКК № 1877 від 25.11.2013 року згідно запису у лікарняній карточці Державного закладу вузлової лікарні № 1 станції Дарниця ДТГО «Південно-Західна залізниця», а також записом лікаря ЛОРа від 11.02.2014 року при огляді спеціалістами в 2014 році та підтверджується Довідкою учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов'язкового медичного профілактичного огляду за 2014 рік. Зазначено, що дитина потребує оздоровлення для лікування захворювань системи дихання. Пояснено, що при даному захворюванні лікувальний ефект є саме від дихання морським повітрям та купанні у морській воді.(а.с. 17-30). У зв'язку із наявністю хронічного захворювання у дитини, позивачем у червні 2014 року, з метою оздоровлення дитини, придбано путівку в ДП ОК «Меліоратор», на яку було витрачено 3000 грн. та на проїзд дитини витрачено 342 грн. 08 коп. (а.с.31, 35). В період хвороби дитини з 11 грудня по 26 грудня 2014 року лікарем було призначено комплекс лікарських засобів, які необхідні були для лікування дитини (що підтверджується записами у лікарняній карточці Державного закладу вузлової лікарні № 1 станції Дарниця ДТГО «Південно-Західна залізниця» дитини, які зроблені під час огляду дитини лікарем терапевтом 15.12.2014 року, 17.12.2014 року, 19.12.2014 року, 22.12.2014 року, ЛКК № 164 від 24.12.2014 року, ЛКК № 165 від 25.12.2014 року, 26.12.2014 року та довідкою-випискою за період з 11.12.2014 року по 26.12.2014 року), на що позивачем було витрачено суму коштів у розмірі 411 грн. 97 коп., що підтверджується фіскальними чеками (а.с.37). Загальний розмір витрат на оздоровлення та лікування дитини у 2014 році складає суму в розмірі 3754,05 грн. Добровільно надати кошти на додаткові витрати на дитину відповідач відмовлявся. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по утриманню дітей покладено на обох батьків (у т.ч. на позивача у справі), суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача половину додаткових витрат наведених та визнаних судом вище у сумі 1877 грн. 03 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved