Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] у поданому позові просила розірвати шлюб, укладений 22.07.2000 року з відповідачем [PERSON] та залишити їй шлюбне прізвище «Сиротюк». Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем у неї склались неприязні відносини, причиною яких є постійні суперечки, конфлікти, відсутність взаєморозуміння та поваги. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, упродовж останніх двох років вони проживають окремо, тому просила не надавати їм строк для примирення. В судове засідання сторони не зявились. Позивач у позовній заяві одночасно просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, однак в канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутність заперечень щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України,\~ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України,\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, розгляд справи здійснювався у підготовчому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку. Згідно свідоцтва про одруження серії 1-ЕГ № 034650, виданого 22.07.2000 року, сторони зареєстрували шлюб 22 липня 2000 року у Головненській селищній раді Любомльського району Волинської області, актовий запис за №8 (а.с.4). З копії свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 088047, виданого Головненською селищною радою Любомльського району Волинської області, встановлено, що у період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст.110 СК України,\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до розяснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини та вони припинили взаємовідносини як подружжя. Позивач вважає недоцільним надавати термін на примирення. Відповідач, зі своєї сторони, проти розірвання шлюбу не заперечив, тим самим визнав наведені позивачем обставини. Оскільки сторони не змогли зберегти сімю та не бажають цього робити, суд вважає подальше їх спільне життя, як подружжя, неможливим, а збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам, як позивача, так і відповідача, а також їх дитини, тому постановляє рішення про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Прохання позивача про залишення їй шлюбного прізвища «Сиротюк» також підлягає задоволенню, оскільки відповідає положенню ст.113 СК України, яка передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, в силу вимог ст.ст. 141, 142 ЦПК України з державного бюджету підлягає поверненню позивачу 50% сплаченого при подачі позову судового збору, а решту 50% - стягненню у її користь з відповідача.

Outcome: approved