Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] за межі України без згоди батька, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради. В обґрунтування позову представник [PERSON] вказала, що з 2009 року по 2011 рік [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. У теперішній час їй необхідно виїхати за межі території України разом з неповнолітньою дитиною з метою відпочинку та розширення кругозору дитини, однак відповідач не надає дозволу на виїзд дитини за кордон. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у обсязі, який викладено в заяві відповідача про перегляд заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, в заяві про перегляд заочного рішення позовні вимоги визнав частково, а саме: не заперечував проти надання дозволу на виїзд за кордон України неповнолітньої [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу її батька - [PERSON], [INFO], терміном на 2 роки до Російської Федерації, за виключенням виїзду за кордон України на постійне місце проживання. В судове засідання представник третьої особи не зявився, причин неявки суду не повідомив. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 із змінами та доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно із ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 174559, виданого 09 лютого 2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народилася 02 лютого 2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 122. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої 18.08.2015 року КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», [PERSON] проживає за адресою: [INFO], і разом з нею проживає, зокрема, її донька [PERSON] [PERSON] лівна. В позовній заяві позивач вказує, що неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, в той час як відповідач не бажає надавати дозвіл на виїзд їх дитини за кордон, хоча позивач зверталася до нього із проханням надати такий дозвіл. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не дає згоди на виїзд за кордон до будь-якої країни України його дитини [PERSON], [INFO], хоча вважає можливим надати дозвіл на виїзд за кордон України дитині терміном на 2 роки до Російської Федерації, за виключенням виїзду за кордон України на постійне місце проживання, то суд вважає можливим надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], за кордон без згоди батька до Російської Федерації терміном на 2 роки починаючи з дати набрання цим рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною квитанцією від 30.06.2015 року про сплату судового збору в сумі 243,60 грн., у звязку із чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат в розмірі 121 грн. 80 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial