Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, трьох процентів річних та інфляційних втрат посилаючись на те, що 26.01.2013 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на підставі якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 162296 гривень на строк до 24.04.2015 року. На підтвердження отримання коштів [PERSON] видав позивачу власноручно написану розписку. Однак у визначений договором строк відповідач борг не повернув. 24.06.2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] письмову вимогу про повернення боргу, однак до теперішнього часу борг не повернутий. За таких обставин позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 162296 гривень, а також на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України у звязку із порушенням грошового зобовязання, - три проценти річних в сумі 1547,37 гривень та інфляційні втрати в сумі 2596,73 гривень. У судовому засіданні представник позивача підтвердила обставини викладені у позові, наполягала на задоволенні позовних вимог. Додатково пояснила, що причиною неповернення боргу [PERSON] називав відсутність грошових коштів, просив відстрочити повернення боргу, однак ніяких конкретних дат та механізму такого відстрочення не пропонував. Справу розглянуто за відсутності відповідача [PERSON], повідомленого належним чином про час та місце судового засідання, при цьому суд не має відомостей про причину неявки відповідача, та згідно ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно розписки [PERSON] від 26.01.2013 року він отримав від [PERSON] позику у вигляді грошових коштів в сумі 162296 гривень, які зобовязався повернути повністю 24.04.2015 року. Оригінал розписки [PERSON] від 26.01.2013 року надано суду представником позивача. Заявою від 26.01.2013 року дружина відповідача, - [PERSON] дала згоду на отримання [PERSON] позики від [PERSON] в сумі 162296 гривень. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст.ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. У розглядуваній справі борговий документ (розписка від 26.01.2013 року) знаходиться у позивача [PERSON]. За таких обставин оцінивши докази надані позивачем суд приходить до висновку, що 26.01.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, умови якого відповідачем не виконані, сума позики до теперішнього часу не повернута, а тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 162296 гривень підлягають повному задоволенню. Крім того згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачем порушено грошове зобовязання про повернення суми боргу у строк 24.04.2015 року, позивач має право на отримання трьох процентів річних та інфляційних втрат. За період з 25.04.2015 року по 19.08.2015 року (в межах позовних вимог) пройшло 116 днів, а тому 3% річних від суми боргу 162296 гривень становить 1547,37 гривень із розрахунку (162296 грн. х 3%/365 днів х 116 днів). За період з травня по липень 2015 року (в межах позовних вимог) інфляційні втрати склали 2596,73 гривень, із розрахунку: 102,2% (індекс інфляції за травень 2015 року) х 162 296 грн. 162296 грн. = 3570,51 грн. 100,4 %(індекс інфляції за червень 2015 року) х 162 296 грн. 162296 грн. = 649,18 грн. 99,0 %(індекс інфляції за липень 2015 року) х 162 296 грн. 162296 грн. = - 1622,96 грн.. Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б обґрунтовували такі заперечення відповідач суду не надав. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України cудові витрати у вигляді судового збору в сумі 1664,40 гривень понесені [PERSON] при зверненні до суду та підтверджені квитанцією (а.с. 3) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 526-527, 545, 625, 1046-1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: approved