Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.06.2014 р. у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 210. Від шлюбу мають синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вимоги в основному мотивує тим, що стосунки між ними поступово погіршувалися, у сім`ї почались непорозуміння та сварки, відповідач застосовував до неї фізичне насильство, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення подружніх відносин, в листопаді 2020 р. відповідач повернувся проживати у свою квартиру. Вказала, що між ними відсутнє взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, не бажає з ним перебувати у шлюбі, а збереження такого буде суперечити її інтересам, тому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб. Позивачка в підготовче засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглядати у її відсутності (а.с. 16). Відповідач в підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій позов визнав, просив про розгляд справи у його відсутності (а.с. 18). У підготовче засідання учасники судового процесу не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому суд, з урахуванням поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд справи у їхній відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За положеннями ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. З позовної заяви, заяв сторін, долучених до справи свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , копій свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а. с. 6, 7, 8) вбачається, що сторони 11.06.2014 р. зареєстрували шлюб у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 210. Від шлюбу мають синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому згідно ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд вважає, що визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи добровільну згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, формально існуючий шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, заяві відповідача, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стало неможливим та суперечитиме їх інтересам. Враховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , заяви сторін, те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, суд приходить переконання, що підстав для збереження шлюбу немає, а тому вважає, що є підстави для задоволення позову. На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені нею витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved