Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те що [PERSON], [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира розташована за адресою: [ADDRESS]. 26 липня 2012 року заочним рішенням суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, та в теперішній час можливість користуватись спірною квартирою створює конфлікт між ними, який миром владнати не представилось можливим, у зв'язку з чим просять суд встановити порядок користування спірною квартирою наступним чином: виділити в користування [PERSON], [PERSON] кімнату площею 17,3 кв.м з балконом, відповідачу [PERSON] - кімнату 11,8 кв.м.; кухню - площею 6,7 кв.м., ванну кімнату - площею 2,6 кв.м., туалет - площею 1,0 кв. м., комірчину - площею, 0,3 кв.м., коридор - площею 7,6 кв.м. та вхід до квартири залишити у загальному користуванні. [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилась у адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутність позов підтримала та просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді цивільної справи, що відповідає вимогам ст. ст. 224 - 226ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 27 січня 2000 року виконавчим комітетом Новокаховської міської ради квартира № [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 26 липня 2012 року заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з плану на квартиру, спірна квартира складається з 2-х кімнат площею 11,8 кв.м. та 17,3 кв.м.; кухні площею 6,7 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., коридору 7,6 кв.м., комірка площею 0,3 кв.м. На кожного зі співвласників припадає по 9,7 кв.м. житлової площі. Кімната, яку [PERSON], [PERSON] просить виділити їм в користування загальною площею 17,3 кв.м. з балконом, кімната яку позивач просить виділити в користування відповідачу [PERSON] загальною площею 11,8 кв.м.. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; згідно зі ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду; відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, а ч. 1 ст. 369 ЦК України передбачено, до співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з роз'ясненнями у п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Аналізуючи наведенні норми чинного законодавства та дослідженні по справі докази, враховуючи, що відповідач не оспорював заявлені проти нього позовні вимоги, суд вважає, що оскільки [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка поділу в натурі не підлягає, проте спір про порядок користування якою існує, та враховуючи, що частки кожного із співвласників у праві сумісної власності є рівними, тому вважає необхідним встановити порядок користування спірною квартирою шляхом виділення [PERSON], [PERSON] у користування житлову кімнату № 7 житловою площею 17,3 кв.м., з балконом; відповідачу - [PERSON] житлову кімнату № 6 житловою площею 11,8 кв.м.; кухню площею 6,7 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., вбиральню 1,0 кв.м., комірку площею 0,3 кв.м., коридор 7,6 кв.м., та вхід у квартиру залишити у спільному користуванні, так як зазначений варіант порядку користування спірною квартирою не порушує право кожного із співвласників. За таких підстав позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 317, 319,321, 368, 369, 391 ЦК України, Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»,

Outcome: approved