Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], Мартинюка С.І., [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди завданої злочином. Вказавши, що вироком Теплицького районного суду від 14.11.2013 року [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину передбаченого ст. 286 ч.1 КК України. Вироком цього ж суду, від 04.12.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 287 КК України. Позивач [PERSON] визнаний потерпілим по даних справах. 20 липня 2013 року близько 22 год. неповнолітня [PERSON], не маючи права керування транспортними засобами категорії «В», керуючи автомобілем «Опель-Комбо» держаний номерний знак [NUMBER], який їй передав [PERSON], чим допустив до керування транспортним засобом особу, яка не має права керування транспортним засобом, чим скоїв злочин передбачений ст. 287 КК України. При цьому [PERSON] рухаючись в напрямку центру смт. Теплик, Вінницької області, по вул. Незалежності, не впоралась з керуванням та допустила наїзд на автомобіль ВАЗ-21099 д/н [NUMBER], належний [PERSON], який стояв на узбіччі, поперу автомобіля знаходився [PERSON] який в результаті наїзду отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного перелому тіла 1-го поперекового хребця без порушення функції спинного мозку, а також садни обличчя, міжлопаточної ділянки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. В результаті отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] перебував на лікуванні з 20.07.2013 по 13.08.2013 року, в Теплицькій ЦРЛ а потім у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім.Ющенка, а потім знову у Теплицькій ЦРЛ. На лікування ним потрачено 17466 грн. 05 коп. Крім того на проїзд ним витрачено кошти в сумі 1990 грн. Внаслідок пошкодження автомобіля ВАЗ-21099 д/н [NUMBER], [PERSON] відповідно до експертного висновку заподіяно шкоду в сумі 30539 грн. Також, діями відповідачів [PERSON] та [PERSON] йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 35000 грн., з яких 25000 грн. добровільно відшкодовані [PERSON] та [PERSON], Моральна шкода полягає в пережитому ним сильному стресі, страху за своє життя, перенесений ним фізичний біль, втрата нормальних життєвих зв'язків В судовому засіданні позивач [PERSON], який також згідно довіреності представляє інтереси позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, пояснивши, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, тривалий час лікувався, йому зроблено операцію. На лікування ним потрачено значні кошти, проте підтвердити документально він може 17466 грн.05 коп. Із даної суму 16500 грн. ним заплачено за систему для кіфопластики, гроші за систему ним були внесені на слідуючий день після операції. Витратив на проїзд кошти в сумі 1990 грн. на приватний автомобіль, так як за станом здоров'я на той час не мав можливості користуватись громадським транспортом. Також під час ДТП було пошкоджено автомобіль ВАЗ-21099 д/н [NUMBER], належний [PERSON], яким користувався він, і в результаті пошкодження автомобіля матеріальний збиток визначений у сумі 30539 грн. За автомобіль він свій час дав [PERSON] кошти в сумі 3500 доларів США, а вона передала йому реєстраційні документи на автомобіль. На час ДПТ він офіційно не працював. Просить врахувати, що у нього на утриманні двоє неповнолітніх дітей, старша дочка, від першого шлюбу, проживає з дружиною. В результаті дорожньо транспортної пригоди, крім матеріального збитку, йому заподіяно також моральну шкоду, що виразилась в перенесеному ним сильному стресі, страху за своє життя, перенесений фізичний біль, втратив нормальні життєві зв'язки, в зв'язку з лікуванням не мав можливості працювати, і шкоду він оцінює в 35000 грн., із яких під час лікування йому батьками [PERSON] відшкодовано 20000 грн., [PERSON] 5000 грн., та просить стягнути з них ще 10000 грн. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує, пояснивши, що відповідачі повинні нести солідарну відповідальність за заподіяння шкоди, так як заподіли її спільними діями. Витрати понесені її довірителем [PERSON] на лікування значні, проте на той час йому було не до того, щоб збирати підтверджуючі документи, і тому вона не вимагають фактично понесених витрат, а тільки тих, що можуть документально підтвердити, а саме витрати на лікування та транспортні витрати в сумі 19456,05 грн,, сплачений судовий збір - 100 грн., витрати на правову допомогу 2200 грн., на відшкодування моральної шкоди 10000 грн., . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що дійсно трапилась дорожня пригода під час якої отримав травму [PERSON] та було пошкоджено автомобіль. ЇЇ батьки передали [PERSON] 20000 грн. на лікування та в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що після того, як [PERSON] було доставлено в Теплицьку лікарню, він приїздив до нього, також на слідуючий день він поїхав з ним у Вінницьку лікарню, до них виходив лікар, відбулась розмова за операцію, лікар пропонував два види операцій, одна дешева, друга дорога, Кукуруза вибрав дорогу, і він на слідуючий день віддав його мамі гроші в сумі 20000 грн. на його лікування, а не на відшкодування моральної шкоди. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала Представник відповідача [PERSON] пояснила суду, що підтримує своїх довірителів [PERSON], які не визнають позовні вимоги, вважає, що витрати з їх сторони [PERSON] відшкодовані. Не погоджується з вимогами [PERSON] про відшкодування витрат на транспорт, так як вони проведені з порушенням діючих для таксі вимог, та вимог [PERSON] на відшкодування 30539 грн. за автомобіль, так як в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] купив у неї автомобіль за 3500 доларів, і тому ніякі права [PERSON] не порушені. Просить в позові відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що його дії по передачі керма не пов'язані отриманням [PERSON] тілесних ушкоджень. Проте він також надав [PERSON] 5000 грн. на лікування. Автомобіль «Опель-Комбо» держаний номерний знак [NUMBER], використовував він, свою відповідальність він застрахував у ТДВ СК «Кредо». Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними, підтверджує це те, що система кіфопластики була використана 23.07.2013 року, а оплата проведена 24.07.2013 року. Не надано доказів про наявність ліцензії на перевезення як таксі підприємцем, довідки якого приєднані до справи. Крім того є безпідставною витрата на поїздку в Гайсинську ЮК 30.10.2013 року для складання позовної заяви, так як такий позов було складено тільки в січні 2014 року. Безпідставна є вимога про відшкодування шкоди [PERSON], яка продала автомобіль [PERSON] і отримала за нього кошти. Крім того звертає увагу суду, що [PERSON] поніс кримінальну відповідальність за передачу керма неповнолітній, проте [PERSON] не є власником даного транспортного засобу і до нього не можуть бити заявлені вимоги про відшкодування шкоди, їх необхідно заявляти до власника автомобіля. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів та їх представників, дослідивши матеріали цивільної та кримінальних справ, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України, яка передбачає, що сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, яка встановлює підстави для звільнення від доказування - вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи вчинені вони цією особою. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частині відшкодування матеріальної шкоди та задоволенню в частині відшкодування моральної шкоди із слідуючих підстав. Судом встановлено, що 20 липня 2013 року близько 22-ї год. по вулиці Леніна в с.Бджільна Теплицького району Вінницької області водій автомобіля «Опель Комбо», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], достовірно знаючи, що неповнолітня [PERSON] не мала права керування транспортними засобами категорії «В», в порушення вимог п.2.9(ґ) Правил дорожнього руху України допустив останню до керування вищезазначеним автомобілем. Неповнолітня [PERSON] 20 липня 2013 року близько 22 год. 20 хв. в порушення вимог п.п.2.1(а) та 12.3 Правил дорожнього руху України, керуючи технічно справним автомобілем «Опель Комбо», державний номерний знак [NUMBER], який не був спеціально обладнаний для навчання водінню, рухаючись в напрямку центру смт Теплик Вінницької області по вулиці Незалежності, в районі опори лінії електропередач №24 в момент об'єктивної появи в полі її зору автомобіля «ВАЗ 21099», державний номерний знак [NUMBER], який стояв на правому узбіччі в попутному напрямку, не вжила своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для учасників руху його об'їзду, внаслідок чого, не впоравшись з керуванням, з необережності допустила наїзд на цей транспортний засіб. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON], який перебував попереду автомобіля «ВАЗ 21099» та проводив ремонтні роботи, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного перелому тіла 1-го поперекового хребця без порушення функції спинного мозку, а також саден обличчя, міжлопаточної ділянки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1689 від 24 вересня 2013 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, а компресійний перелом тіла 1-го поперекового хребця спричинив тривалий(понад 21 день) розлад здоров'я. Вироком Теплицького районного суду № 144/1729/13-к - [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Вироком Теплицького районного суду № 144/17294/13-к - [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 287 КК України. Дані вироки набули законної сили. Для лікування [PERSON] затрачено 17466.05 грн., витрати на проїзди в сумі 1990 грн., кошти на правову допомогу в сумі 2200 грн. що відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», оплачено судовий збір в сумі 100 грн. за відшкодування моральної шкоди. Позивачем належним чином доведено в судовому засіданні, що саме такі суми витрачені ним на лікування, транспорт, правову допомогу та судовий збір. Внаслідок пошкодження автомобіля ВАЗ-21099 д/н [NUMBER], відповідно до висновку експерта № 1814/13-21 від 30.09.2013 року завдано матеріального збитку 30539 грн. 30 коп., що дорівнює його ринковій вартості, так як вартість відновлювального ремонту його перевищує. Дані правовідносини регулюються: - ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення ї цивільного права, має право на відшкодування збитків. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. - ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. - ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. - ст. 1179 ЦК України - неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. - ч.2 ст.1192 ЦК України - розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. - частинами 2-4 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Тому враховуючи обставини заподіяння шкоди, обставини встановлені судовими рішеннями по кримінальних провадженнях відносно [PERSON] та [PERSON], враховуючи, що [PERSON] передав неповнолітній [PERSON], керування автомобілем, і так як дорожньо-транспортна пригода вчинена [PERSON] та заподіяна нею шкода не підпадає під дію Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року, в вході судового розгляду позивачам було зроблено заяву про відмову від позовних вимог до страхової компанії - яка прийнята судом. Суд вважає, що за вказаних обставин, відповідачі [PERSON] та [PERSON] повинні відшкодувати шкоду, але не у солідарному порядку як просять в своїй позовній заяві позивачі, а у частковому відношенні, що відповідає вимогам ст. 1187 ч.4 ЦК України, так як [PERSON] через свою недбалість у використанні автомобіля «Опель-Комбо» держаний номерний знак [NUMBER],, передавши його керування [PERSON] сприяв неправомірному заволодінню нею даним транспортним засобом. Стягнення шкоди в частковому відношенні не є виходом за межі позовних вимог. При цьому суд вважає, що частка [PERSON] буде становити 30%, а частка [PERSON] - 70 %, при цьому суд враховує, що [PERSON] правомірно володів автомобілем «Опель-Комбо» держаний номерний знак [NUMBER], мав посвідчення водія відповідної категорії, та реєстраційний документ на автомобіль, що відповідає вимогам п.2.2 Правил дорожнього руху України, та п. 6 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Суд не приймає до уваги позицію представника відповідача [PERSON] - [PERSON] - що належним відповідачем по справі буде власник автомобіля «Опель-Комбо» держаний номерний знак [NUMBER] [PERSON], так як це суперечить вищевказаним вимогам. Та враховує при цьому, що [PERSON] було відомо, що [PERSON] є неповнолітньою, не мала навиків та законного права на керування транспортними засобами, не вміла переключати передачі, що робив [PERSON] особисто під час руху, ці обставини також встановлені вироком Теплицького районного суду по справі № 144/1729/13-к. Суд не погоджується: з позицією представників відповідачів, що автомобіль не є власністю [PERSON], так як договір купівлі-продажу між нею та [PERSON] у встановленому порядку, а саме відповідно до Постанови КМ України від 07.09.1998 року № 1338, не укладався, так як транспортний засіб з обліку не знімався, письмово договір не укладався. - відносно придбання системи кіфопластики, а саме, що операція була проведене 23.07.2013 року, де було використано систему кіфопластики, а оплата за неї була проведена 24.07.2013 року, не спростовано відповідачами пояснення та надані позивачем [PERSON] докази на її придбання, як того вимагає ст. 60 ЦПК України; - відносно оплати транспортних послуг, позивачем надано виписку з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відносно фізичної особи підприємця [PERSON] - де вказаний його вид економічної діяльності - надання послуг таксі; - відносно поїздки в Гайсинську ЮК 30.10.2013 року, для складання позовної заяви, так як така заява була складена 10.01.2014 року, дані витрати підтвердились при огляді матеріалів кримінальної справи № 144/1729/13-к, так як під час розгляду кримінального провадження 05.11.2013 року [PERSON] подавав дану позовну заяву, про те за його заявою, її було залишено без розгляду і він скористався своїм правом та подав її до суду у порядку цивільного судочинства 10.01.2014 року: - не є підставою для відмови в позові твердження відповідача [PERSON] в запереченні на позов, про невідповідність суми матеріальних витрат на лікування, а саме, що вони менші від сум вказаних у чеках від фактично заявлених на 16 грн. 60 коп., так як це є право позивача визначати суму звернення до суду, і заявлена ним сума не перевищує сум вказаних у чеках. Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди суд враховує характер та обсяг душевних страждань, які позивач зазнав в результаті ушкодженням здоров'я, перенесені ним біль та переживання, перенесену операцію, встановлення йому інвалідності - 3 група, обставини заподіяння шкоди, те, що шкода заподіяна з необережності і виходячи з засад розумності та справедливості суд вважає, що розмір моральної шкоди необхідно визначити в сумі 10000 грн. Тому враховуючи визначену судом частку відшкодування шкоди [PERSON], а саме 30%, стягненню з неї на користь [PERSON] підлягають: 5836,82 грн. відшкодування витрат на лікування та транспорт ( 19456,05грн.*30:100), 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди ( 10000830:100), 660 грн. витрат на правову допомогу (2200*30:100), 30 грн. відшкодування судового збору (100*30:100), що в загальному становить 9526 грн. 82 коп. ( 5836,82+3000+660+30). Так, як після настання ДТП, батьками [PERSON] було надано [PERSON] кошти в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн., які повністю покривають дану суму, тому дані витрати [PERSON] відшкодовані повністю. Стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають 9161 грн. 70 коп. ( 30539 *30:100). Також стягненню з [PERSON] пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 170 грн. 70 коп. (263,60 (суд. збір за відшкодування шкоди [PERSON]+305,39 (суд збір за відшкодування шкоди [PERSON]А)*30:100). Враховуючи визначену судом частку відшкодування шкоди [PERSON], а саме 70%, стягненню з нього на користь [PERSON] підлягають: 13619,23 грн. відшкодування витрат на лікування та транспорт ( 19456,05грн.*70:100), 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди ( 10000*70:100), 1540 грн. витрат на правову допомогу (2200*70:100), 70 грн. відшкодування судового збору (100*70:100), що в загальному становить 22229 грн. 23 коп. ( 13619,23+7000+1540+70). Так, як після настання ДТП, [PERSON] було надано [PERSON] кошти в сумі 5000 (п'ять тисяч) грн., які частково покривають дану суму, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають17229 грн. 23 коп.. Стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають 21377 грн. 30 коп. ( 30539 *70:100). Також стягненню з [PERSON] пропорційно до задоволених вимог підлягає судовий збір на користь держави в сумі 398 грн. 29 коп. (263,60+305,39)*70:100). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» п.9 ч.3 - постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Outcome: partial