Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON], з урахуванням заяв про зміну позовних вимог від 15.05.2015 (а.с. 16, 32-33), звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 листопада 2013 року у виконкомі Макарівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис №10 та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 24 квітня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різних поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, в результаті чого припинили сімейні відносини більше одного року. Також проживають окремо один від одного протягом цього часу, тому їх шлюб існує формально і його слід розірвати. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Також відповідач не займається і вихованням дитини, грошових коштів на її утримання не надає, що є підставою для стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? частки усіх видів заробітку щомісячно, з урахуванням постійного місця праці відповідача у приватній фірмі. В судовому засіданні представник позивача змінені позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві, додатково вказавши на те, що заявлений до стягнення з відповідача розмір аліментів відповідати встановленим Законом України «Про державний бюджет України на 2015» критеріям прожиткового мінімуму на одну дитину віком до 6 років. В свою чергу, позивач у повній мірі підтримала доводи її представника відносно правових підстав для задоволення змінених позовних вимог, вказавши на постійне місце праці відповідача та його стабільного заробітку. Відповідач, у письмовому запереченні на позов (а.с. 23-25) та судовому засіданні по справі, змінені позовні вимоги визнав частково, погодившись на сплату аліментів у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку. Заслухавши доводи та заперечення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстрований 16 листопада 2013 року у виконкомі Макарівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 10 (а.с. 4). Також сторони по справі є батьками: [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії І-ФМ №283596 від 09.04.2014 року, а.с. 5). Відповідно до частини другої ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною третьою ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст. 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що не оспорюється і сторонами по справі, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб носить лише формальний характер і такий слід розірвати. По відношенню до іншої вимоги позивача суд виходить з наступного. Статтею ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) задекларовані гарантії щодо права кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обовязками батьків є піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення \~здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування \~її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Положеннями частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ст. 182 Сімейного кодексу України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року \~«Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, \~інші обставини, що мають істотне значення. Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на дитину. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Судом встановлено, що відповідач має постійне місце праці (а.с. 26), а його середньомісячний заробіток становить 1270 грн., тому при визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, зокрема те, що він має постійне місце праці, має стабільний дохід, є фізично здоровою особою, інших утриманців та стягнень по виконавчих листах у нього не має, а отже спроможний, а також і зобов'язаний неналежно виконувати свій обов'язок, передбачений ст. 180 Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, суд, з урахуванням всіх обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає необхідним визначити розмір аліментів саме у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку відповідача щомісячно. Прийняття такого рішення судом викликане тим, що суду не надано належних доказів на підтвердження того, що матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі ? частки всіх видів заробітку щомісяця. Також і сам відповідач погодився на стягнення з нього аліментів саме у такому розмірі. Відповідно до частини першої\~ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. \~ Пунктом 1 частини першої ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з урахуванням ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню в доход держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved