Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON] (надалі\~позивач) просить розірвати шлюб з [PERSON] (надалі\~відповідач) мотивуючи тим, що відносини в сімї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сімя фактично розпалася. Позивач переконана в неможливості примирення із відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які перебувають на її утриманні. Враховуючи перебування дітей сторін на її утриманні позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 2 000 гривень на кожну дитину щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що вжиті судом заходи для примирення подружжя результату не принесли. Також вказала, що відповідач не надає допомоги на утримання дітей, а тому просить шлюб розірвати та стягнути аліменти. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується особистою розпискою представника, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.29). Заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали. 13 листопада 2017 року представник відповідача [PERSON] подала клопотання про відкладення розгляду справи, в звязку з перебуванням за межами Рівненської області, участі у іншому процесі у м. Полтава та не можливістю прибути в судове засідання по справі. Вказані представником відповідача причини неявки визнані судом не поважними, оскільки з додатку до даного клопотання витягу з реєстру призначених справ слідує, що справа за участі адвокати [PERSON] призначена на 16 листопада 2017 року на 15 год. 00 хв., крім того, участь представника в іншому процесі не є поважною причиною відкладення розгляду справи. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі\~ст.224 ЦПК України\~в заочному порядку за згодою позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1188, що підтверджується виданим свідоцтвом про одруження серії І-ГЮ №081206 від 10 вересня 2004 року (а.с.4). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №021898 від 08 лютого 2006 року (а.с.5); [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №078274 від 21 липня 2008 року (а.с.6). З пояснень позивача вбачається, що сторони спільним побутом на даний час не пов'язані, їхні шлюбні стосунки фактично припинилися. Ухвалою Рівненського міського суду від 06 жовтня 2017 року сторонам був наданий строк для примирення, однак вжиті судом заходи щодо примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Відповідно до частини третьої\~статті 105 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з частиною другою\~статті 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~\~\~\~ Встановлені судом обставини життя позивача та відповідача свідчать, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей суд виходить з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки домовленість між сторонами про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхніх дітей. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їхніх спільних з позивачем дітей захворювань, що потребували б додаткових витрат, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхніх дітей у твердій грошовій сумі, в розмірі по 1 000 грн. на кожну дитину, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей у\~\~ даному віці. Доказів про потребу стягнення\~коштів на утримання дітей в більшому розмірі позивач суду не надала. Отже в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі частини першої\~статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 09 серпня 2017 року. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 367 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 09 серпня 2017 року по 08 вересня 2017 року. На підставі частини першої\~статті 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати за подання позовної заяви в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, у розмірі 640 грн. 00 коп. Вирішуючи питання про стягнення судового збору за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позов у частині стягнення аліментів підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої\~статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial