Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

[PERSON] , звертаючись з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича просив визнати виконавчий напис №16620 від 14 серпня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, про звернення стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк» на квартиру номер [ADDRESS] (далі - «Предмет іпотеки»). Власником Предмета іпотеки є громадянин України, яким є [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 16 грудня 2011 року Ковальчуком С.П. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером № 7902 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинов 16 грудня 2011 року. Зазначене нерухоме майно на підставі Іпотечного договору № 041МІ11111216021, посвідченого 16 грудня 2011 року Ковальчуком С.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером № 7905 (далі «Іпотечний договір»), було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань по Договору кредиту № 041МІ11111216021, від 16 грудня 2011 року (далі - «Кредитний договір»), кредитором за яким є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Боржником за Кредитним договором № 041МІ11111216021, від 16 грудня 2011 року є [PERSON] , загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника, яким є [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» за період з 01 жовтня 2014 року по 06 червня 2017 року складає 743 249,59 грн., а саме: заборгованість за кредитом становить 331 081,72 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 412 167,87 грн.. 17 вересня 219 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про передачу цивільної справи за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кісельова Віталіна Володимирівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. 22 жовтня 2019 року Голосіївським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кісельова Віталіна Володимирівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (головуючий суддя [PERSON] ). 22 жовтня 2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про забезпечення доказів, зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. надати суду належним чином завірену копію документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 16620, а саме: копію кредитного договору з додатками до нього; засвідчену банком виписку з рахунка боржника [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, відміткою банка про непогашення заборгованості; документи що посвідчують безспірність заборгованості [PERSON] чи встановлюють прострочення виконання зобов`язання; повідомлення АТ «Укрсоцбанк» надіслане [PERSON] з вимогою дострокового повернення кредиту та нарахованих відсотків, а також докази отримання їх [PERSON] (головуючий суддя Чередніченко Н.П.). 22 жовтня 2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 14.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, реєстраційний номер № 16620, яким запропоновано звернути стягнення із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 743249,59 грн. за рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири за адресою: [ADDRESS] , що здійснюється в межах виконавчого провадження № 59164255, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кісельовою Віталіною Володимирівною (головуючий суддя Чередніченко Н.П.). 02 грудня 2019 року позивач [PERSON] подав заяву про зміну підстав позову, відповідно до якої просить суд: «визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 14 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, реєстровий номер № 16620, згідно якого з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 743 249,59 гривень за рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири за адресою: [ADDRESS] . 04 грудня 2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 09 червня 2020 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю по цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кісельова Віталіна Володимирівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Цивільну справу № 752/14693/19 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кісельова Віталіна Володимирівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва (адреса: 02105, м. Київ, вул. Сергієнка, 3). 15 липня 2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариство «Укрсоцбанк», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кісельова Віталіна Володимирівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, передано в провадження судді Савлук Т.В. 30 липня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва (головуючий суддя Савлук Т,В.) постановлено ухвалу про прийняття цивільної справи за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кісельова Віталіна Володимирівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, до свого провадження. 29 жовтня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу якою допущено процесуальне правонаступництво відповідача у цивільній справі - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа Банк», в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кісельова Віталіна Володимирівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 03 листопада 2020 року відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович направив до суду пояснення щодо обставин викладених у позовній заяві. Висловив заперечення на позов з посиланням на те, що беручи до уваги предмет оскарження, вважає, що його, як приватного нотаріуса, процесуальний статус по справі в якості відповідача, позивачем визначено не вірно. Так, пунктом 16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» визначено, що спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосується нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішується судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Отже, справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів мають розглядатись судами за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява з урахуванням заяви про зміну підстав позову, відповідно до яких позивач зазначає, що виконавчий напис вчинено поза межами 3-х річного строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат», крім того розмір заборгованості за кредитом вказана у виконавчому написі суперечить розміру заборгованості за кредитом вказаного у повідомленні банку про дострокове повернення кредитних коштів № 08.305-186/13309 від 05.05.2014 року, що свідчить про відсутність безспірної заборгованості на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Представник позивача - адвокат Вдовиченко А.А. в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити з урахуванням заяви про зміну підстав позову. Представник відповідача Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк» - адвокат Белінський В.А. в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про неможливість прийняти участь у судовому засіданні. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович у судове засідання не з`явились, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Третя особо - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кісельва Віталіна Володимирівна у судове засідання не з`явились повторно, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, що 16 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 041МІ11111216021 на придбання житла на вторинному ринку, відповідно до якого Банк надав [PERSON] грошові кошти у сумі 339571,00 грн. для придбання нерухомості. 16 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Іпотечний договір № 041МІ11111216021, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрований у державному реєстрі правочинів № 7905 від 16.12.2011 року, зі змісту якого вбачається, що предметом іпотеки є квартира загальною площею 68,50 кв.м., житлової площею 43,80 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на предмет іпотеки підтверджується договором купівлі-продажу, укладеним 16 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрований у державному реєстрі правочинів № 7902 від 16.12.2011 року. 05 липня 2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , за участю майнового поручителя [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 041МІ11111216021 на придбання житла на вторинному ринку від 16 грудня 2011 року, відповідно до якого внесено зміни в наступні пункти: - пункт 1.1.1. Погашення Кредиту буде здійснюватися до 30 числа кожного місяця, починаючи з 30 липня 2012 року; - пункт 2.4.1. Сплата процентів здійснюється щомісячно, у валюті наданого Кредиту не пізніше 30 числа кожного місяця, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі, шляхом договірного списання Кредитором грошових коштів у сумі нарахованих процентів з поточного рахунку Позичальника № [NUMBER] в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, та зарахування відповідної суми грошових коштів на відповідні внутрішньобанківські рахунки обліку нарахованих процентів. Всі інші умови кредитного договору не змінюються. 14 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., на підставі заяви представника ПАТ «Укрсоцбанк», вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 16620, яким пропонується звернути стягнення на квартиру номер [ADDRESS] (далі - «Предмет іпотеки»). Власником Предмета іпотеки є громадянин України, яким є [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 16 грудня 2011 року Ковальчуком С.П. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером № 7902 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинов 16 грудня 2011 року. Зазначене нерухоме майно на підставі Іпотечного договору № 041МІ11111216021, посвідченого 16 грудня 2011 року Ковальчуком С.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером № 7905 (далі «Іпотечний договір»), було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань по Договору кредиту № 041МІ11111216021, від 16 грудня 2011 року (далі - «Кредитний договір»), кредитором за яким є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Боржником за Кредитним договором № 041МІ11111216021, від 16 грудня 2011 року є [PERSON] , загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника, яким є [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» за період з 01 жовтня 2014 року по 06 червня 2017 року складає 743 249,59 грн., а саме: заборгованість за кредитом становить 331 081,72 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 412 167,87 грн. та сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису нотаріусом у відповідності до ст. 31 Закону України «Про нотаріат». 20 травня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кісельовою Віталіною Володимирівною відкрите виконавче провадження № 59164255, щодо примусового виконання виконавчого напису № 16620, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 14 серпня 2017 року про звернення стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» квартиру номер [ADDRESS] . Власником предмета іпотеки є [PERSON] .. Зазначене нерухоме майно на підставі Іпотечного договору № 041МІ11111216021, посвідченого 16 грудня 2011 року Ковальчуком С.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 7905, було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань по Договору кредиту № 041МІ11111216021 від 16 грудня 2011 року. Як убачається з наданих відповідачем - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 16620 від 14.08.2017 року, виконавчий напис вчинено на підставі заяви представника ПАТ «Укрсоцбанк» Матяш Є.М., долучені представником докази: Іпотечний договір № 041МІ11111216021 від 16.12.2011 року, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П.(зареєстровано в реєстрі № 7905); Інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів; Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; Відомості про поштове відправлення Вимоги про усунення порушень боржнику від 05.07.2017 року; Копія вимоги про усунення порушень та про добровільне виселення від 03.07.2017 року Вих.№ 7024-27; Кредитний договір № 041МІ11111216021 на придбання житла на вторинному ринку від 16.12.2011 року; Копія орієнтовної вартості кредиту та графік платежів; Додаткова угода № 1 до Договору кредиту № 041МІ11111216021 від 16.12.2011 року; Довідка про ненадходження платежу; Довідка № 10.1-87/10178 від 06.06.2017 року про погашення заборгованості за період з 16.12.2011 р. по 05.06.2017 р.; Розрахунок вимог банку по кредитній заборгованості [PERSON] станом на 06.06.2017 року. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нормою ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. В той же час, у вчиненому спірному виконавчому написі відсутні посилання на документи, які надано стягувачем для вчинення виконавчого напису та підтверджують безспірність заборгованості та відсутні відомості про направлення майновому поручителю [PERSON] вимоги про усунення поркушень, що суперечить переліку документів, що передбачені п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, який подає стягувач для одержання виконавчого напису за кредитними договорами. Відповідно до п. 1.3.2. Договору кредиту № 041МІ11111216021 від 16.12.2011 року, в день укладання цього Договору - з Поручителем [PERSON] укласти договір поруки за умовами якого Поручитель поручається перед Кредитором разом з Позичальником як солідарний боржник. Крім того, ПАТ «Укрсоцбанк» на адресу позивача направлено повідомлення № 08.305-186/13309 від 05.05.2014 року з вимогою повернути заборгованість по кредиту та процентам протягом 30 днів з моменту отримання повідомлення, до якого додано розрахунок заборгованості по Договору кредиту № 041МІ11111216021 від 16.12.2011 року. Згідно вищезазначеного розрахунку, загальна сума заборгованості станом на 23.04.2014 року становить 486489,92 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 331081,72 грн., сума заборгованості за процентами - 139289,00 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 2913,91 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення процентів - 13205,29 грн. Відповідно до ст. 1050 Цивільного Кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 ст. 1048 Цивільного Кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Постановою Верховного Суду України від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 визначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, вимога про дострокове погашення заборгованості предявлена ПАТ «Укрсоцбанк» позивачу 05.05.2014 року, таким чином стягнення з позивача процентів поза межами дати виконання договору є необгрунтованими. Виконавчий напис № 16620 від 14.08.2017 року і вимога банку від 05.05.2017 року містить різні суми та розрахунки заборгованості по кредитному договору, що додатково свідчить про відсутність безспірної заборгованості. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за поданими стягувачем документами, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачою, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Пунктом 1 Розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, 1. Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Разом з тим, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачам; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Пунктом 4.4. Договору кредиту № 041МІ11111216021 від 16.12.2011 року визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8. цього Договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив та відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня Кредитора погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Додатковою угодою №1 від 05.07.2012 року до Договору кредиту № 041МІ11111216021 від 16.12.2011 року внесено зміни до п. 1.1.1. даного Договору та визначено дату щомісячного погашення заборгованості за Кредитом та сплати процентів - до 30 числа кожного місяця. Згідно довідки ПАТ «Укрсоцбанк» № 10.1-87/10178 від 06.06.2017 року, яку надано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловському В.А., позивачем, зокрема, сплачено борг за процентами: 30.07.2012 року - в сумі 97,43 грн.; 04.03.2013 року - в сумі 1200,00 грн.; 20.06.2013 року - в сумі 2000,00 грн. Отже, відповідно до п. 1.1.1. та п. 3.3.8. Договору кредиту № 041МІ11111216021 від 16.12.2011 року, позивач зобов`язаний сплатити черговий платіж за Кредитом до 30.06.2013 року. Таким чином, відповідно до п.п. 3.3.7., 3.3.8., 4.4. Договору кредиту № 041МІ11111216021 від 16.12.2011 року та довідки ПАТ «Укрсоцбанк» № 10.1-87/10178 від 06.06.2017 року, позивач зобвязаний був достроково повернути всю суму заборгованості за Договором кредиту на 91-й день невиконання зобов`язань з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів починаючи з 01.07.2013 року. Перебіг строку позовної давності та обчислення встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку починається з 01 липня 2013 року. В свою чергу виконавчий напис вчинено 14 серпня 2017 року, тобто поза межами 3-х річного строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Аналізуючи зібранні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено за відсутності, засвідченої стягувачем копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Одночасно, аналізуючи позовні вимоги позивача по відношенню до відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, як співвідповідача, слід зазначити наступне. Частиною 1 статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду № 519/77/18 від 14 серпня 2019 року. Враховуючи вище викладене, аналізуючи вище наведені норми, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] по відношенню до відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правомірними. Оскільки останній не є належний відповідач по даній справі та виконує функції держави. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, враховуючи відсутність безспірної заборгованості, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що вимоги позивача пред`явлені до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правомірними, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк» на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial