Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

[PERSON] пред'явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON], яким просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 05 серпня 2006 року Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області за актовим записом №24. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 05 серпня 2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що причиною розпаду їх з відповідачем сім'ї є відсутність взаєморозуміння, в зв'язку з чим, між ними часто виникали суперечки та сварки. З червня 2008 року сторони припинили шлюбні відносини та спільне проживання. Спільне майно у подружжя відсутнє. Позивач мешкає з іншим чоловіком, з яким бажає зареєструвати шлюб. 26 лютого 2018 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 05 березня 2018 року провадження по справі відкрито. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав повністю. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Будь-яких клопотань сторонами не надано. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 05 серпня 2006 року Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №24, під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області 05 серпня 2006 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області 02 жовтня 2006 року. Як вбачається з інформаційної довідки №82, виданої Виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області 17 січня 2017 року позивач [PERSON] зареєстрована та проживає з батьками і малолітньою дитиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, однією сім'єю не проживають. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає наявними законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд зазначає, що в ході підготовчого розгляду справи позивачем не було заявлено вимоги щодо зміни прізвища «[PERSON]» на дошлюбне, а тому залишає його без змін. На підставі викладеного і

Outcome: approved