Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

[PERSON] у березні 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідач є матір'ю його малолітньої правнуки та з її народження не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не приділяє уваги, не утримує її. Донька позивача - бабуся малолітньої [PERSON] померла [INFO]. До її смерті вона сама займалася вихованням малолітньої внучки, а після смерті доньки позивач займається вихованням правнуки разом із дружиною, жодної допомоги з боку відповідача не надходить. Ухвалою суду від 20.03.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.04.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 02.05.2018 року. Судове засідання 02.05.2018 року було відкладене на 29.05.2018 року у зв'язку із неявкою відповідача. В сьогоднішньому судовому засіданні позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та дату розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою проживання та шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті Судової влади, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надано. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши сторін, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідач є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позивач є прадідом малолітньої дитини [PERSON], [INFO]., що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та одруження. Відповідно до довідки № 45, виданої 10.01.2018 року Наталівською сільською радою, позивач разом із малолітньою [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно характеристики, виданої Лежинським навчально-виховним комплексом, малолітня [PERSON] навчається у школі з 04.10.2017 року. Вихованням [PERSON] займається дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] [PERSON] без поважних причин заняття не пропускає, всім шкільним приладдям забезпечена. [PERSON] цікавиться успіхами [PERSON]. Рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області надала висновок від 06.12.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої [PERSON], [INFO], у зв'язку із тим, що мати дитини самоусунулася від виконання батьківських обов'язків на протязі всього життя дитини, не займався її вихованням та матеріально не підтримує її. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З досліджених судом доказів, з урахування зазначених роз'яснень, встановлено, що мати малолітньої [PERSON] ухилилася від виконання своїх обов'язків, оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування доньки, не спілкується з нею, незважаючи на те, що спілкування з батьками необхідне для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання дитини [PERSON], що є винною поведінкою матері в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved