Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач), третя особа - Служба у справах дітей Харківської райдержадміністрації, в якому просить визначити способи участі у вихованні малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], наступним чином, без присутності матері - [PERSON] 1981 року народження: два рази щомісяця субота з 10-00 години до неділі 17-00 години за місцем проживання батька дитини, половина державних свят за погодженням з матір'ю дитини, за місцем її перебування, в тому числі гуртках, дитячій студії, на дитячих майданчиках, з правом безпосереднього спілкування по телефону у будь-який час за умови, що це не заважатиме навчанню та відпочинку дитини та встановити порядок літнього відпочинку - один місяць, щорічно. В обґрунтування позову зазначає, що з 2002 по 2007 рік перебував у шлюбі з [PERSON], від шлюбу народилась донька - [PERSON], [INFO]. Остаточно сім'я розпалась у 2011 році і позивач повернувся в смт. Солоніцівка Дергачівського району. Відповідач повністю поклала обов'язки по утриманню дитини на позивача та виховання на своїх батьків, з якими вона проживає. Зараз донька навчається в 4-му класі Пісочинської середньої школи і всі ці роки позивач кожного дня приїжджав о 7 год. 30 хвилин ранку за їх адресою в смт.Пісочин, забирав доньку і відвозив до школи. Після школи доньку забирали додому батьки відповідачки. Позивач добровільно взяв на себе обов'язок повністю матеріально забезпечити доньку, а саме купляв їй одяг, взуття, регулярно ходив до школи на батьківські збори, що може підтвердити вчителька та інші викладачі цієї школи. В школі здає необхідні кошти батьківській трійці на різні потреби класу. У грудні 2013 року позивачка безпричинно заборонила позивачеві зустрічатися з донькою, заборонила відвозити її до школи та подала заяву до суду про стягнення аліментів. Після рішення суду про стягнення аліментів позивач став виплачувати кошти офіційно на утримання доньки, але продовжував зустрічатись з нею, приймав участь у її вихованні, а також коли відповідачка просила надати їй кошти на оплату курсів, одежі для дитини, позивач ніколи їй не відмовляв. Починаючи з вересня 2014 року, відповідачка почала безпідставно відмовляти в зустрічах з дитиною, посилаючись на те, що донька дуже зайнята після школи, готує уроки, відвідує гуртки і т.д. Звернення позивача до служби у справах дітей позитивних результатів не дало, оскільки відповідачка на словах не перешкоджає у спілкуванні з дитиною, але постійно вигадує якусь причину, щоб перешкоджати позивачеві зустрітися з нею та провести час, не дозволяє забирати дитину за своїм місцем проживання, щоб з нею зустрілась та поспілкувалась друга бабуся - мама позивача. Позивач зазначає, що спілкування з донькою в жодному разі не перешкоджає нормальному розвитку дитини, а, навпаки, сприяє повному і гармонійному розвитку дитини, розширенню її світогляду, а також її зростанню в атмосфері щастя, любові, поваги та розуміння, навіть за умови окремого проживання батьків. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав і просив задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачем надано письмові заперечення проти позову (а.с. 33, 34), в яких вона зазначає, що ніколи не перешкоджала спілкуванню дитини з батьком, але зазвичай це спілкування зводилось до того, що позивач нетривалий час відвозив дитину до школи. З 2009 року у позивача з'явилася нова сім'я, народилася дитина. З 2014 року донька стала дуже неохоче відвідувати батька. З її слів, під час відвідин батька з нею залишалась або нова дружина, яка займається своєю дитиною, або дочку відводять до рідного брата позивача. Дитину укладають спати у кімнаті, де знаходиться телевізор, позивач не цікавиться розпорядком дня дитини, до пізньої ночі дивиться програми, донька не може заснути. Відповідач уважає, що запропонований позивачем спосіб участі у вихованні дитини зашкодить їй та не буде відповідати інтересам дитини. У судовому засіданні відповідач та її представник позов визнали частково з підстав, викладених у письмових запереченнях, заперечували проти ночівлі дитини за місцем проживання позивача. Додатково відповідачем надано письмові пояснення, в яких відображено розпорядок дня дитини у будні та вихідні (а.с. 43-50). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. [INFO] року у позивача і відповідача народилась дитина - [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 04.09.2014 року (а.с.4). 12 вересня 2011 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано (а.с. 5). Згідно з висновком за результатами психологічного обстеження [PERSON] від 08.12.2014 року (а.с. 13, 14), за методикою Рене Жиля можна зробити висновок, що дитина має більш тісний емоційний зв'язок з матір'ю, ніж з батьком. Результати психологічних тестів можуть свідчити про труднощі дитини у спілкуванні з батьком, дитина вважає себе і маму «товаришами на смак і колір», а з татом в них смаки не збігаються і через це важко знайти спільну мову. Під час бесіди [PERSON] зазначила, що вона не проти відвідувати батька та його сім'ю, але не бажає залишатися на ніч. На підставі виконавчого листа від 16.04.2014 року (а.с. 15) з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно з висновком щодо визначення участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON], Харківська райдержадміністрація вважає за доцільне надати можливість [PERSON] кожного першого та третього тижня місяця щоп'ятниці з 19.00 годин забирати дитину за місцем проживання та повертати у суботу о 19.00 годині матері за місцем проживання. З метою оздоровлення та відпочинку надати можливість батьку проводити з донькою влітку в канікулярний час перші два тижні липня (а.с. 27, 28). Згідно з розрахунком боргу по аліментах станом на 01.01.2015 року (а.с. 36), борг [PERSON] складає 2500 грн., станом на 01.02.2015 року - 2700 грн. (а.с. 54), станом на 01.01.2015 року - 1300 грн. (а.с. 55). 22 жовтня 2011 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 57), [INFO] року у них народився син [PERSON] (а.с. 58). Згідно з довідкою від 18.08.2014 року, склад родини позивача наступний: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син (а.с. 56). Допитана як свідок малолітня [PERSON] пояснила суду, що спілкуватися з батьком вона хоче, по телефону, погуляти, але без ночівлі, тому що він завжди сідає рядом і дивиться телевізор («страшилки»), дивиться довго, тому вона погано спить, також батько сильно хропить, від вікна протяг, рядом з ліжком стоїть кошачий лоток. Батька побоюється, він може накричати. Хотіла б зустрічатися з батьком частіше, але через суботу. Допитна як свідок [PERSON] пояснила суду, що є матір'ю позивача і бабусею [PERSON] По суті спору пояснила, що позивача не пускають в квартиру до дитини, її також не пускають, подарки дитині передає на сходах, треба за місяць записуватися, щоб поспілкуватися з дитиною. Дитині подобається проводити час з батьком. Крім неї, за навчанням дитини ніхто не слідкує. Домашній телефон дитина не бере, а мобільний постійно відключений. Дитина не проти ночувати у батька. Допитана як свідок [PERSON] пояснила, що є дружиною позивача. По суті спору пояснила, що вони бажають бачити [PERSON] у себе вдома, але її мама не дозволяє, причина їй невідома. Вона хотіла б, щоб [PERSON] їх спільна з позивачем дитина - син [PERSON], спілкувались. Один раз [PERSON] ночувала в них, була задоволена. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із частинами 1-3 ст. 157 СК України. питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Як пояснила суду малолітня [PERSON], вона не проти спілкуватися з батьком, але не бажає залишатися в нього на ночівлю, оскільки відчуває дискомфорт на новому місці, погано спить. Небажання дитини залишатися на ночівлю у батька також знайшло відображення у висновку психологічного обстеження від 08.12.2014 року. Враховуючи перед усім інтереси дитини, суд вважає таким, що не відповідає її інтересам, залишення на ночівлю у батька, тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, визначивши способи участі позивача у вихованні дитини шляхом систематичних побачень з дитиною без присутності матері наступним чином: перша, третя субота кожного місяця з 14.30 до 20.00 годин, перша, третя неділя кожного місяця з 16.30 до 19.30 годин за місцем проживання батька дитини, половина державних свят за погодженням з матір'ю дитини, за місцем перебування дитини, в тому числі в гуртках, дитячій студії, на дитячих майданчиках, з правом спілкування по телефону у будь-який час за умови, що це не заважатиме навчанню та відпочинку дитини. Такий графік побачень, на переконання суду, найбільш повно відповідає інтересам дитини, враховує її особисті побажання та відповідає розпорядку навчання та відпочинку, який склався у дитини. Враховуючи небажання дитини залишатися на ночівлю у батька, суд не погоджується із запропонованим Харківською райдержадміністрацією графіком спілкування позивача з дитиною - кожного першого та третього тижня місяця щоп'ятниці з 19.00 годин до 19.00 годин суботи.

Outcome: partial