Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернулася до суду із позовом до [PERSON], надалі відповідач, про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно не надає жодної допомоги на її утримання. Просить стягнути із нього аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також, позивач просить стягнути із відповідача на її утримання аліменти в розмірі 250 грн. до досягнення дитиною трьох років, починаючи із дати звернення до суду із заявою, мотивуючи тим, що вона перебуває у декретній відпусті, отримує лише по 130 грн. державної допомоги, не працює, є непрацездатною і норми законодавства дозволяють стягувати аліменти на утримання дружини. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини визнає в частці 1/4 від доходів відповідача, оскільки [PERSON] є працевлаштований, має постійний заробіток і положення Сімейного кодексу України передбачають визначення в даному випадку аліментів в частці від доходів. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини визнає в сумі по 150 грн. Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2010 року, що стверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 04.09.2010р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №1347. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №2848 виданого 11.12.2013 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 02.10.2015р. по справі №607/1350/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Як вбачається з довідки виданої ПП «Загребелля» від 11.08.2015р. №870, малолітній син [PERSON] [INFO], зареєстрований та проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Із долучених до матеріалів справи документів свідчить, що позивач [PERSON] перебуває у декретній відпустці згідно Наказу від 19.03.2014р. №54-к. Джерелом її доходу була щомісячна одноразова допомога при народженні дитини, яка згідно довідки №6807 від 16.09.2015р. складала 860 грн. на місяць і допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку в сумі 130 грн. Згідно долученої довідки №432 від 20.01.2016р. [PERSON] отримує із січня 2016 року лише по 130 грн. допомоги. Відповідач по справі [PERSON] працює менеджером у ПАТ «Ганза-Україна» і його дохід згідно довідки від 07.10.2015р. за період із квітня 2015 року по вересень 2015 року склав 10112,91 грн. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем, чи за наявністю інших причин, не може виконувати своїх обов'язків по утриманню неповнолітньої дитини. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір елементів, які стягуються з боржника він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. За таких обставин, суд враховуючи приписи статей 182, 184 Сімейного кодексу України присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви в частці 1/3 від всіх доходів і заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище дитини, на яку призначаються аліменти і дохід матері, на утриманні якої знаходиться дитина. Стаття 75 Сімейного кодексу України передбачає, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 4 ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Крім цього, за нормами ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дана стаття передбачає, що право на утримання дружина з якою проживає дитина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При розгляді справи та дослідженні поданих доказів суд прийшов до висновку, що позивач [PERSON] є такою, що потребує матеріальної допомоги, її доходи не забезпечують прожиткового мінімуму, проживає разом із дитиною, не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та повністю її утримує. Проте, із поданої відповідачем довідки про доходи суд вважає, що відповідач при встановленому розміру аліментів, які він зобов'язаний сплачувати на утримання сина, не буде мати можливості сплачувати аліменти в розмірі по 250 грн. на утримання [PERSON] А тому, в цій частині позовних вимог [PERSON] слід відмовити у їх задоволенні. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь Державного бюджету слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial