Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просили суд: -Визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на автомобіль марки ВАЗ модель 2107, № шассі (кузова) ХТА 210700N0718614, 1992 року випуску , державний реєстраційний номер [NUMBER]. -Зобовязати відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції зняти арешт з автомобіля марки ВАЗ модель 2107, № шасі (кузова) ХТА 210700N0718614, 1992 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Крім зазначеного позивачі просили виріши питання, щодо розподілу судових витрат та понесених витрат повязаних з розглядом справи. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що 01.04.2011 року між ними та [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] було укладено, у письмовій формі договір купівлі продажу автомобіля марки ВАЗ модель 2107, № шасі (кузова) ХТА 210700N0718614, 1992 року випуску , державний реєстраційний номер [NUMBER]. На виконання укладеного зазначеного вище договору позивачі передали відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 16\~000 грн. Далі позивачі зазначають, що у звязку з браком коштів для належного переоформлення автомобіля, вказаний договір купівлі-продажу не був належним чином посвідчений, а державна реєстрація (перереєстрація) автомобіля не проводилася. Крім того позивачі зазначають, що у 2015 році їм стало відомо, що на підставі постанови державного виконавця ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ від 16.09.2014 року ВП №44741126 накладено арешт на вказаний вище автомобіль. Також за твердженням позивачів, вони до теперішнього часу користуються спірним автомобілем, який перебуває у їх володінні. З урахуванням зазначених обставин, позивачі вважають, що їх права порушені. Позивач [PERSON], в судовому засіданні, в режимі відео конференції, позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Крім того пояснив, що однією з підстав звернення до суду з даним позовом, слугувала і та обставина, що свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу було втрачено, що на його думку також є перешкодою для перереєстрації автомобіля у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, натомість надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив що позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. (а.с.40) Відповідач [PERSON] . в судове засідання не зявився, натомість надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив що позов визнає та просить справу розглядати без його участі. (а.с.38) Представник ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Під час розгляду справи суду стало відомо про смерть відповідача [PERSON], у звязку з чим, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.11.2016 року до участі у справі залучено його правонаступників - [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину. (а.с.85) Відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Щодо позовних вимог про визнання за [PERSON] та [PERSON] право власності на автомобіль марки ВАЗ модель 2107, № шассі (кузова) ХТА 210700N0718614, 1992 року випуску , державний реєстраційний номер [NUMBER]. Так судом встановлено, а також підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу КХС №904649 [PERSON] є власником автомобіль марки ВАЗ модель 2107, № шассі (кузова) ХТА 210700N0718614, 1992 року випуску , державний реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с.11) Як вже було зазначено вище, під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] помер 23.01.2016 року (а.с.57). Після його смерті спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] (а.с.79), які були залучені до участі у справі, в якості відповідачів. Під час розгляду справи судом також встановлено, що 30.03.2008 року між позивачами та [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] було укладено, у письмовій формі договір купівлі продажу автомобіля марки ВАЗ модель 2107, № шасі (кузова) ХТА 210700N0718614, 1992 року випуску , державний реєстраційний номер [NUMBER]. На виконання укладеного зазначеного вище договору позивачі передали відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 16\~000 грн. (а.с.5,4) Як вже було зазначено вище, що позивач пояснив, у звязку з браком коштів для належного переоформлення автомобіля, вказаний договір купівлі-продажу не був належним чином посвідчений, а державна реєстрація (перереєстрація) автомобіля не проводилася. Крім того позивач вказав і на ту обставину, що на теперішній час, відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ від 16.09.2014 року ВП №44741126 накладено арешт на вказаний вище автомобіль, що утворює складнощі у його перереєстрації у позасудовому порядку. Суд не погоджується із зазначеними доводами позивачів з огляду на наступне. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Згідно зі\~ст. 334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 640 ЦК України\~(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч. З\~ст. 34 Закону України «Про дорожній рух»\~державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Згідно з пунктами 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388. Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Правомірність придбання транспортного засобу, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами чітко визначеними в п. 8 зазначеного Порядку. Спірний автомобіль марки ВАЗ модель 2107, № шассі (кузова) ХТА 210700N0718614, 1992 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] не був знятий з обліку у відповідних органах і залишався зареєстрованим за [PERSON], який на час розгляду справи є померлим. Заява від останнього про зняття з обліку автомобіля не подавалася і його огляд відповідними органами\~ не здійснювався. Згідно з п.42 Порядку у разі, коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис «Транспортний засіб знято з обліку для реалізації». Відповідно п.8 зазначеного Порядку правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема, довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком №1, виданою суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Також названим Порядком передбачено, що для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у пункті 8 документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Таким чином, законодавець визначив спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, тому визнання укладеним договору купівлі-продажу та права власності на нього не є належним способом захисту порушеного права. Порядок набуття права власності на транспортні засоби пов'язаний з обов'язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. За таких обставин спірний автомобіль не був знятий з обліку в установленому законом порядку, сторони не вжили заходів щодо його переоформлення відповідно до згаданого Порядку, доводи позивачів про те що довіреність дозволяла законно реалізовувати своє право власності на придбаний автомобіль, не можна вважати обґрунтованими, оскільки довіреність свідчить лише про можливість здійснювати позивачами дій, щодо спірного автомобіля, тобто право власності на нього належить лише відповідачу і до позивача за довіреністю не переходило. При цьому цілком обґрунтованими є доводи позивачів про те, що в зв'язку з нестабільним фінансовим становищем, вони вирішили тимчасово не переоформляти право власності на автомобіль на своє ім'я. До цих доводів слід відносити критично, враховуючи ціну автомобіля і строк, на протязі якого вони не здійснювала переоформлення автомобіля, враховуючи, що у любий момент відповідач міг скасувати довіреність. Також, відмовляючи у задоволенні позову, суд керується положеннями \~ст.392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа. Тобто, за вказаною нормою права, на підставі якої суд задовольнив позов, вимога про визнання права власності може бути пред'явлена лише власником спірного майна. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 ЦПК України. При цьому позивачами не було надано доказів того, що у них виникло право власності на автомобіль, і це право зареєстровано в установленому законом порядку, тобто, що вони є власником спірного автомобіля. Крім того, а ні з позову, а ні з пояснень позивача [PERSON] не вбачається які ж саме норми\~ст.392 ЦК України\~стали підставою для подання позову: хто оспорює або не визнає право позивачів на автомобіль. Щодо позовних вимог про зобовязання відділ державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції зняти арешт з автомобіля марки ВАЗ модель 2107, № шасі (кузова) ХТА 210700N0718614, 1992 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. В судовому засіданні встановлено, а також підтверджено матеріалами справи, що постановою державного виконавця ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ від 16.09.2014 року ВП №44741126 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належало [PERSON], померлому 23.01.2016 року, спадкоємцями якого на час розгляду справи є відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с.10) Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володінні ним.\~\~\~ Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що так як позивачі не є власниками спірного автомобіля, у відповідності до вимог законодавства, яке регулює спірні правовідносини, тому їх вимоги про зняття арешту із вказаного майна на законі не ґрунтуються, а посилання позивачів про порушення їх прав безпідставні. Саме з урахуванням викладених обставин, суд дійшов до висновку, що у задоволенні

Outcome: dismissed