Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

[PERSON] через представника адвоката Дяденчука А.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення боргу за договором позики. Позов мотивований тим, що 13 серпня 2015 року між ним та відповідачем укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав відповідачу грошові кошти у сумі 60 000 доларів США. Відповідно до п.3.1 вказаного договору, позикодавець передає позику позичальнику в момент підписання (укладення) цього договору. Факт підписання позичальником договору свідчить те, що позикодавець передав, а позичальник отримав позику в повному обсязі в розмірі 60 000 доларів США в день підписання (укладення) такого договору. Згідно п.4.1 договору сторони досягли домовленості, що строк позики розпочинається з моменту передання позики і закінчується 13 квітня 2016 року. Відповідач досі не повернув суму боргу, усні домовленості між ними відповідачем не виконувались, він повернув лише частину суми заборгованості в розмірі 1200 доларів США, в подальшому відмовився від спілкування, що вказує на односторонню відмову від повернення боргу. Просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 1\~577 604,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. У судове засідання позивач не з`явився, 09.09.2020 представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, проти заочного розгляду справи не заперечував, просить позов задовольнити (а.с.173). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. А тому відповідно до ст. 280 ЦПК України\~суд вважає неявку відповідача в судове засідання неповажною та за згодою представника позивача, вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.2\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір - це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки. Свобода договору закріплена у\~ст. 627 ЦК України\~та означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості. наданій сторонам, визначати умови такого договору. Згідно з ч.1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1ст. 638\~ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] виникли відносини, пов`язані із наданням грошових коштів в борг, за якими [PERSON] , будучи позикодавцем, передав [PERSON] (позичальнику) грошові кошти у розмірі 60 000 доларів США. Відповідно до умов вказаного договору відповідач [PERSON] свої зобов`язання повернути грошові кошти у повному розмірі мав виконати у строк до 13 серпня 2015 року, що засвідчено підписом боржника (а.с.8-10). Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами 13 серпня 2015 року, був укладений договір позики на суму 60 000 доларів США, з яких відповідач повернув лише 1200 доларів США. Отже, грошове зобов`язання, що залишилось невиконаним складає 58 800 доларів США. У матеріалах справи відсутні будь-які докази повернення відповідачем боргу в повному обсязі за договором позики від 13.08.2015. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики від 13.08.2015 становить 58 800 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на день звернення з позовом до суду (12.04.2019) еквівалентно 1\~577 604,00 грн. З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] 1\~577 604,00 грн. заборгованості слід задовольнити. Згідно зі ст.ст.526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до\~ст.599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, у встановлений договором строк позика повернута не була, а тому позов про примусове стягнення суми позики підлягає задоволенню. Згідно зі\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі\~9605,00 грн. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд відмовляє, з огляду на те, що відповідно до ордеру №75 від 01.04.2019 позивачу надавалася безоплатна правова допомога (а.с.6). На підставі наведеного та

Outcome: approved