Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 105 317,39 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі заяви від 29.07.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір № 22039000138702 , за умовами якого позивачем надано відповідачу грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби у розмірі 74 400,00 грн. Однак, відповідачем не виконано умови Кредитного договору, у зв`язку з чим наявна заборгованість з боку відповідача, яка станом на 05.05.2021 року становить 105 317,39 грн., з яких: сума несплаченої частки кредиту - 74 400,00 грн.; залишок простроченого кредиту - 74 140,14 грн.; залишок прострочених відсотків - 1 417,25 грн.; залишок прострочених комісій - 29 760,00 грн., що є предметом позовних вимог. 01 червня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 01 червня 2021 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачами заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положення статті 55 Закону України «Про Національний банк України», головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий кредит -кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 29.07.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір № 22039000138702, відповідно до умов якого Банком надано позичальникові грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби у розмірі 74 400,00 грн. на строк до 29.07.2024 року, із встановленням фіксованої процентної ставки за користування кредитом: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних, на прострочену заборгованість 56% річних. (а.с. 4-5) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Договором про надання банківських послуг від 06.06.2018 року, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного Договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, та штрафним санкція за користування кредитом. Як убачається з матеріалів справи та наданих позивачем розрахунків, відповідачем [PERSON] порушено умови Кредитного договору № 22039000138702 від 29.07.2019 року в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим заборгованість відповідача станом на 05.05.2021 року становить 105 317,39 грн., з яких: сума несплаченої частки кредиту - 74 400,00 грн.; залишок простроченого кредиту - 74 140,14 грн.; залишок прострочених відсотків - 1 417,25 грн.; залишок прострочених комісій - 29 760,00 грн., що підтверджено наявними в матеріалах справи розрахунками заборгованості та випискою по рахунку боржника. (а.с. 10-29) Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення, а саме підлягає стягненню з відповідача [PERSON] прострочена заборгованість за Кредитним договором № 22039000138702 від 29.07.2019 року на загальну суму 105 317,39 грн. Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 536, 598, 599, 612, 625, 629, 1048 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved