Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

[PERSON] пред`явила у Подільському районному суді міста Києва позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] , [INFO] є пенсіонеркою, ветераном праці, а також інвалідом 1 групи. [PERSON] , будучи донькою позивача, не приймає участі у матеріальному утриманні непрацездатної матері. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову довічно. Позивач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. До початку судового засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилась про день, час та місце розгляду справи була повідомлена відповідно до вимог ЦПК України. До суду подала відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є ветераном праці, згідно посвідчення серія [NUMBER]. (а.с. 5) Відповідно до Довідки № 028176 [PERSON] є інвалідом першої групи. (а.с. 7) Також [PERSON] є пенсіонеркою та відповідно до Довідки Головного УПФУ в м. Києві від 24.07.2019 року отримує пенсію щомісячно у розмірі від 1845,64 грн. до 2000 грн. (а.с. 8) Як вбачається зі Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] . (а.с. 9) Факт того, що [PERSON] є донькою позивача визнається нею у поданому позові, а відтак не потребує доказуванню. Як вбачається з Листа начальника Подільського РУГУ МВС України в м. Києві від 18.06.2012 року, за зверненням [PERSON] було притягнуто її доньку [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП України за вчинення насильства в сім`ї. (а.с. 14) В поданому відзиві на позовну заяву відповідач повністю заперечує позовні вимоги. Зазначає, що на її утриманні перебуває троє дітей, двоє з яких є неповнолітніми, а саме [PERSON] , [INFO] (а.с. 29), [PERSON] , [INFO] (а.с. 30) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 31). Відповідач зазначає що діти перебувають на її утриманні, а батько дітей сплачує аліменти у розмірі 871 грн. 34 коп. щомісячно, в якості відрахувань зі своєї пенсії. (а.с. 32) До відзиву відповідач також долучила докази несення витрат на утримання квартири, за адресою: [ADDRESS] , а саме договір на поставку віконних блоків. (а.с. 35) Разом з тим, згідно Акта про непроживання особи за місцем реєстрації, [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає, а у квартирі [ADDRESS] мешкає лише відповідач та її троє дітей. (а.с. 28) Відтак, несення відповідачем витрат на утримання цієї квартири не слугує доказом того, що відповідач приймає фінансову участь в утриманні непрацездатної матері. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Так, відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. В ході розгляду справи встановлено, що позивач є пенсіонером та має першу групу інвалідності, а також отримує пенсію, яка є єдиним її доходом, і яка не забезпечує її потреб на харчування та лікування. Проте, судом також встановлено, що на утриманні відповідача також перебувають двоє неповнолітніх дітей. Відповідач не зазначала у поданому відзиві, що вона є непрацездатною особою, а також такою, що має недостатній дохід. Відтак, суд виходить з того, що відповідач має належний заробіток та є працездатною особою. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується принципом розумності та справедливості, враховуючи факт перебування на утриманні відповідача двох неповнолітніх дітей, в межах суми 1000 грн. 00 коп. Суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягають стягненню сума судового збору.

Outcome: approved