Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

[PERSON], уточнивши свої позовні вимоги, звернулася до суду з указаним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги мотивувала тим, що 09.02.1991 року вона та відповідач по справі зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу 01.04.1992 року у них народився син [PERSON]. 13 серпня 2015 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, вони проживають в одному будинку, але не повязані спільним побутом та не мають спільного бюджету. На час звернення до суду з даним позовом вони досягли згоди про добровільний поділ рухомого майна подружжя, але не досягли згоди щодо розподілу спільно набутого ними, але зареєстрованого на імя відповідача, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Калнишевського,2, с.Герасимівка, Роменського району Сумської області в звязку з чим вона і змушена звернутися до суду. Просила визнати право спільної сумісної власності подружжя на спірний будинок та на ? частину за нею, виділити їй в особисту приватну власність частину, визначену першому співвласнику згідно висновку будівельно-технічної експертизи. Також, просила зобовязати відповідача влаштувати стіну, влаштувати двірні отвори, закласти дверні отвори так як це запропонував експерт, а також облаштувати свою частину самостійними системами опалення та комунікаціями. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги уточненої позовної заяви підтримала, просила їх задовольнити. Додатково зазначила, що просить їй виділити варіант запропонований експертом для першого співвласника оскільки, з нею залишається проживати син, який хоч і повнолітній, але власного житла не має. Крім того, відповідач користується автомобілем, який вони хоч і придбали, але оформлений на іншу людину. Представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечував, що майно є спільною власністю і побудовано у шлюбі, заперечував проти поділу запропонованого позивачем оскільки, коштів на переобладнання у нього не має. Запропонував позивачу виділити варіант для другого співвласника, якщо все ж їй хочеться виділення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає часковому задоволенню, виходячи з наступного. За змістом\~\~ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 лютого 1991 року ( а.а.6 зв.б.) по 13 серпня 2015 року (а.с.22). Згідно рішення виконавчого комітету Пустовійтівської сільської ради [PERSON] в с.Герасимівка, Роменського району на виділеній земельній ділянці сесією сільської Ради народних депутатів від 25.11.1993 року дозволено будівництво індивідуального житлового будинку ( а.с.7). Згідно акту виносу в натуру земельної ділянки, затвердженого 28.01.1994 року представником районного архітектора, установлено в натурі границі земельної ділянки, виділеної на підставі рішення виконкому Пустовійтівської сільської ради від 25.11.1993 року -забудовнику [PERSON] площею 0,15 га ( а.с.8). Згідно дозволу № 16 районного архітектора Роменського району забудовнику [PERSON] дозволено приступити до будівництва мансардного житлового будинку за проектом 144-24-2851387 на земельній ділянці про 4 пров. вулиці Сумської с.Герасимівка, Роменського району ( а.с.9). Згідно технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду власником вказаний [PERSON]. ( а.с.10-14). Згідно дубліката свідоцтва про право власності на домоволодіння від 21.07.1999 року внесеного в реєстр права власності на нерухоме майно № 30580672, домоволодіння, яке розташоване в с.Герасимівка по вул.Калнишевського,2, Роменського району належить гр..[PERSON] ( а.с.15-16). При вирішенні спору щодо поділу спільного майна поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~\~роз'яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК України). Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя. Якщо виділити в натурі частину із загального майна не можна, хтось один із подружжя має право на отримання від іншого грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Проте, така компенсація може бути надана лише за згодою колишньої дружини чи чоловіка. Крім того, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відзначив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза. Для визначення варіантів поділу майна, позивачем було заявлено клопотання про призначення експертизи, яка і була проведена. Відповідно до висновку №5 судово-будівельно-технічної експертизи від 27.07.2016 року виходячи з візуального обстеження та дослідження, розташування та планування домоволодіння, внутрішнього планування житлового будинку, нормативних вимог, без самовільно збудованої л.душу літ. «Ж», сіни літ. «а?», гаражу літ. «Д», запропоновано: виділити співвласнику №1приміщення показані жовтим кольором в додатку №1 арк.1 площею 48,0 м. кв., а також господарські будівлі та споруди - л.Кухня Б, ? частину погребу Г; виділити співвласнику №2 1приміщення показані зеленим кольором в додатку №1 арк.1 площею 29,3м. кв., а також господарські будівлі та споруди сарай - В,вбиральню У, ? частину погребу Г. Частка першого співвласника складатиме 53/100, а частки другого 47/100. Для виконання даного варіанту необхідно провести можливі наступні переобладнання по житловому будинку: -в приміщенні №6 влаштувати стіну, з влаштуванням двох приміщень площею 15,0 м.кв. та 14,8 м.кв. -влаштувати дверний отвір з приміщення №7 до приміщення №6; -закласти дверний отвір з приміщення №6 до приміщення №8; -до приміщення №7 влаштувати подвійний дверний отвір з ганком; -в приміщенні №8 влаштувати кухню; -обладнати кожну з квартир самостійними системами опалення та комунікаціями (згідно розроблених проектів) У висновку експерт зазначає, що всі запропоновані переобладнання житлового будинку необхідно робити відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного виробництва» та наказу Держбуду №453 від 09.08.2012 р. «Положення про порядок видачі дозволу (декларації) на виконання будівельних робіт». Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації, при наявності дозволу виконкому місцевої ради, газового господарства та держпожінспекції. Конкретні будівельні роботи необхідні для виробництва переобладнань, розмір матеріальних витрат на їх виконання буде встановлений при розробці проекту переобладнань організацією, яка має право на виробництво проектних робіт. Згідно зі статтями 60, 69 СК, частиною 3 статті 368 ЦК, а також роз'яснень, які є в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» спільним сумісним майном подружжя є все майно, придбане ними під час шлюбу, а не окрема будь-яка річ, у тому числі й неподільна, яка входить до його складу. Тому, при вирішенні спору про поділ спільного сумісного майна подружжя суд визначає розмір часток кожного з них, виходячи із вартості всього майна і стосовно всього майна, а не окремої речі вибирає один із способів його поділу (якщо подружжя не домовились), передбачених статтею 71СК, а саме: поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; поділ майна з урахуванням його вартості та часток кожного із них у спільному майні; присудження майна в натурі одному з подружжя» з обов'язком компенсувати іншому з подружжя його частки грошима за умови внесення цих грошей на депозит суду. Частки подружжя в спільній сумісній власності визначаються рівними, суд може відступити від засади рівності часток подружжя, ураховуючи ін-тереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх: дочки, сина, інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу, а також якщо один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, втрачав його на шкоду сім'ї (частини 2, 3 статті 70 СК). Пунктами 7, 18 Постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» встановлена вимога до винесення рішення надати суду докази реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт або відмову у такій реєстрації. З огляду на те, що спірне майно побудоване в період шлюбу сторін, але містить самочинні будівлі, які не оформлені належним чином; висновок експерта визначає варіанти розподілу, що не відповідає рівності часток, а питання компенсації позивачем не ставиться; заявлена вимога про визнання права власності саме на ? частку, а такого варіанту висновок експерту не містить; не надано дозволів, проектів та погоджень на виконання будівельних робіт, які позивач просить зобовязати виконати відповідача; в позові не ставиться питання про визначення долі земельної ділянки, на якій забудовано спірний будинок, господарські будівлі та споруди; площа будинку, що експертом пропонується виділити співвласнику №1 майже вдвічі перевищує площу запропоновану співвласнику №2, що є несправедливим, в зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню, з визнанням права спільної сумісної власності подружжя на спірне домоволодіння, з визначенням частки позивача, а в задоволенні позову про поділ домоволодіння саме за таким варіантом слід відмовити.

Outcome: partial