Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], третя особа- Ізмаїльський РВ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є власниками квартири № 113 в будинку № 1 розташованого по пр-ту Миру в м. Ізмаїлі Одеської області на підставі свідоцтва про право власності № 102 від 18 січня 2000 року. В зазначеній квартирі також значаться зареєстрованим [PERSON],(син) однак він у зазначеній квартирі тривалий час не проживає , на їх прохання знятися з реєстраційного обліку не реагує, виїхав за межі України. Через реєстрацію відповідача вони обмежені у своїх правах як власники. У судовому засіданні позивачі заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився , клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своєї думки щодо позову не висловив. Третя особа - Ізмаїльський РВ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надали суду заяву про розгул справи без їх представника. Третя особа [PERSON] позов визнав не заперечував проти його задоволення. Частиною 5 ст.74 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності № 102 від 8 січня 2000 року власниками квартири № 113 в будинку № 1 розташованого по пр-ту Миру в м. Ізмаїлі Одеської області є [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] [INFO] значиться зареєстрованим за адресою: [INFO] ([PERSON]), 1 кв. 113 з 22 вересня 2003 року. Відповідач [PERSON] у зазначеній квартирі не проживає, його особисті речі в квартирі відсутні. Також згідно з довіреністю від 05.10.2016 року [PERSON], який знаходиться в СІЗО-1 УФСВП Росії по Орловській області , довіряє своєї матері [PERSON] зняти його з реєстрації за адресою м. Ізмаїл пр-т Леніна ([PERSON]), 1 кв. 113. Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням розташованого [ADDRESS] ,а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved