Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], треті особи Старобільська міська рада Луганської області, Старобільська районна державна адміністрація Луганської області про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, в якому просили суд скасувати державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1153492344251; кадастровий номер [NUMBER]; площа 0,0456 га; цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); номер запису про право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 18673094. В обґрунтування позову позивачі посилалися на те, що по Ѕ частині їм належить квартира [ADDRESS]. У квартирі №2 цього ж будинку проживає [PERSON] разом зі своєю сім'єю. Відповідачеві належить земельна ділянка[NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER]. Законодавцем встановлено певний порядок набуття суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку). Рішення органу місцевого самоврядування є обов'язковими та підлягають виконанню у точній відповідності до тексту прийнятого акту. Внесення змін до такого акту є виключним повноваженням органу, який його прийняв. Вважали, що державна реєстрація права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку підлягає скасуванню, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі відсутня будь-яка інформація стосовно земельної ділянки з кадастровим [NUMBER]. Натомість за відповідачем зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]; кадастровий номер [NUMBER]. Підставою виникнення права власності зазначено рішення №14/22 Старобільської міської ради Луганської області від 23.12.2016 року, проте Старобільською міською радою не приймалося рішення стосовно земельної ділянки з кадастровим [NUMBER]. Рішення №14/22 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка передається у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS]» не виконано, а тому відповідач незаконно отримав право власності на земельну ділянку з кадастровим [NUMBER]. Державна реєстрація такого права підлягає скасуванню. У зв'язку з чим вони звернулися до суду за захистом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав та просив суд його задовольнити. Позивач [PERSON] до суду не з'явився, надав заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] до суду не з'явилися, надали заяви в яких позов не визнали, справу просили розглянути без їх участі. [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву у якій зазначив, що йому належить квартира [ADDRESS]. Будинок у якому розташована квартира знаходився на балансі Старобільської ГРЕ. У квартирі він проживав разом з родиною у період з 1979 по 1993 р.р., приватизували її. У 2005 р. квартиру №1 у вище вказаному будинку отримала родина [PERSON], яку вони також приватизували. Рішенням Старобільської міської ради йому було передано у власність земельну ділянку площею 0,06 га. Під час ухвалення рішення міська рада вважала, що його родина має пріоритетне право на отримання більшої території, оскільки є фактичним користувачем з 1993 року. Згідно державного реєстру йому належить земельна ділянка з кадастровим [NUMBER] площею 0.0456 га. Вважав посилання позивачів на те, що йому була виділена земельна ділянка з іншим кадастровим номером є безпідставною, оскільки, на його думку, у рішення було допущено технічну помилку і це не є підставою для скасування права власності на земельну ділянку. В задоволенні позову просив відмовити за необґрунтованістю. Треті особи - представники Старобільської міської ради Луганської області, Старобільської районної державної адміністрації Луганської області до суду не з'явилися, надали заяви в яких просили суд розглянути справу без їх участі та ухвалити рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, реєстраційну справу №1153492344251, перевіривши наведені у позові доводи, повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Факт належності [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці квартири [ADDRESS] підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.13) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS]; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1153492344251; кадастровий номер [NUMBER]; площа 0,0456 га; цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), підставою виникнення права власності зазначено - витяг з ДЗК, серія та номер: НВ-4401687032016, виданий 14.12.2016, видавник: Відділ Держгеокадастру у Старобільському районі Луганської області; рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 14/22, виданий 23.12.2016, видавник: Старобільська міська рада Луганської області (а.с.26) Частина 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно ст.125 ЗК України вказує на те, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частина 1 ст. 116 ЗК України регламентує, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Статтею 791 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Статтею 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Згідно ч.2 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Частиною 1 ст. 73 Закони України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень згідно частини першої статті 59 цього ж закону. Аналізом зазначених норм визначено, що законодавцем встановлено певний порядок набуття суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку). Рішення органу місцевого самоврядування є обов'язковими та підлягають виконанню у точній відповідності до тексту прийнятого акту. Внесення змін до такого акту є виключним повноваженням органу, який його прийняв. 23 грудня 2016 року XIV сесією сьомого скликання Старобільської міської ради прийнято рішення №14/22 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка передається у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS]». Згідно п. 1 даного рішення затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий [NUMBER], зареєстровану Відділом Держгеокадастру у Старобільському районі Луганської області, яка розроблена СРКП «Старобільський районний земельно-інформаційний центр». Пунктом 2 рішення передано у власність громадянину України [PERSON] земельну ділянку (кадастровий [NUMBER]) загальною площею 0,0456 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] (а.с.27). Інформація щодо земельної ділянки з кадастровим [NUMBER] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі відсутня. За відповідачем зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]; кадастровий номер [NUMBER]. Підставою виникнення права власності зазначено рішення 14/22 Старобільської міської ради Луганської області від 23.12.2016 року, проте Старобільською міською радою не приймалося рішення стосовно земельної ділянки з кадастровим [NUMBER]. Разом з тим, з посиланням на вказане рішення органу місцевого самоврядування здійснена державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Одже, з наведене дає підстави вважати, що рішення №14/22 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка передається у власність громадянину України [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS]» не виконано, а відповідач [PERSON] незаконно отримав право власності на земельну ділянку з кадастровим [NUMBER], у звязку з чим державна реєстрація такого права підлягає скасуванню згідно ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При ухваленні рішення №14/22 Старобільська міська рада Луганської області посилалася на постанову Старобільського районного суду 431/3675/16-а від 19.10.2016 року за адміністративним позовом [PERSON] до Старобільської міської ради про поновлення строку позовної давнини, визнання дій неправомірними та скасування рішення суб'єкта владних повноважень. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 19.05.2011 року Старобільським районним судом було ухвалено рішення у цивільній справі №2-390/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON], Старобільської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку. Позов задоволено частково. Зобов'язано Старобільську міську раду виконати дії по приватизації [PERSON] земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS] відповідно до діючого законодавства. Ухвалою від 29.09.2011 року рішення було роз'яснено та зобов'язано Старобільську міську раду виконати дії по приватизації [PERSON] земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS] відповідно до діючого законодавства, згідно площі квартири №1 та квартири [ADDRESS]». Крім того, переглядаючи рішення Старобільського районного суду №2-1230/512/2012 від 30.10.2012 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу від 05.02.2014 року (провадження №6-42842св13). З посиланням на Постанову №7 Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року суд висловив свою позицію. Всупереч рішенням судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій Старобільська міська рада прийняла рішення №14/22 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка передається у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS]» без урахування площ квартири №1 та квартири №2, що по суті є невиконанням судових рішень. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.03.2017 року постанову Старобільського районного суду 431/3675/16-а від 19.10.2016 року скасовано. Провадження у справі закрито. На цій підставі 25.05.2017 року XXIII сесією сьомого скликання Старобільської міської ради прийнято рішення №23/14 «Про скасування рішень Старобільської міської ради від 23.12.2016р. №14/22, від 11.01.2017р. №15/1». Є очевидним факт невідповідності вимогам діючого законодавства рішення №14/22 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка передається у власність громадянину України [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS]». 27.09.2017 року Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України прийнято постанову № 6-2686цс16, в якій виклав правову позицію з приводу розпорядження органами місцевого самоврядування земельними ділянками. За інформацією, наданою Старобільською міською радою, межі міста Старобільська не встановлені. Тобто даний орган місцевого самоврядування не має і не мав повноважень щодо розпорядження земельними ділянками, які віднесено до земель комунальної власності у межах міста Старобільська, а тому вказана обставина доводить, що рішення XIV сесії сьомого скликання Старобільської міської ради №14/22 від 23 грудня 2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка передається у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS]» є незаконним. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. З іншого боку законодавцем у статті 319 цього ж кодексу визначено наступне. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Розміри та конфігурація спірної земельної ділянки з кадастровим [NUMBER] є такими, що унеможливлюють користування позивачами своєю квартирою. Обслуговування житлової будівлі є неможливим. Двір спільного користування на сьогодні перебуває у власності сусіда. Під час встановлення меж в натурі позивачів, як власників суміжної квартири, залучено не було. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його підтверджено протягом судового засідання, а тому задовольняє його. Судовий збір сплачений позивачами при зверненні до суду з позовом, вони не порушують питання про стягнення його з відповідача, а з власної ініціативи суд не може вийти за межі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved