Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 листопада 2018 року вона, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, придбала у [PERSON] 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.1 вказаного договору купівлі-продажу житловий будинок розташований на земельній ділянці комунальної власності площею 0,0927 га., кадастровий номер 6522310100:02:001:0216. На теперішній час у неї виникла нагальна потреба в переоформленні права власності на придбану 1/2 частину житлового будинку. З цією метою вона звернулась до нотаріуса. Під час оформлення права власності було встановлено, що земельна ділянка площею 0,0927 га., кадастровий номер 6522310100:02:001:0216, на якій розташована 1/2 частина житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є приватизованою продавцем, колишнім власником будинку - [PERSON] у 2007 році. Таким чином, власником земельної ділянки є [PERSON] . Щоб вирішити вказану колізію, яка виникла при укладанні угоди про продаж житлового будинку, вона намагалась звернутися до власника земельної ділянки, продавця по угоді купівлі продажу - [PERSON] , але дізналася, що вона померла у 2019 році. У зв`язку зі смертю продавця житлового будинку, вирішити вказану проблему в позасудовому порядку неможливо, коло спадкоємців після її смерті невідомо, просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,0927 га., кадастровий номер 6522310100:02:001:0216, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов з підстав, викладених у ньому та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі Представник відповідача Голопристанської міської ради Херсонської області Тараненко С.М. в судовому засіданні при вирішенні питання щодо задоволення позову поклався на розсуд суду. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,0927 га., кадастровий номер 6522310100:02:001:0216. На підставі даного договору 21 листопада 2018 року приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Негрою Л.А. було здійснено державну реєстрацію права власності позивачки на зазначений будинок та надано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 147215783. Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованим 19.01.2021 року, земельна ділянка належить на праві власності [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 03.08.2007 року серії ЯД № 726809. Відповідно до довідки про визначення індексно-кадастрового номеру земельної ділянки від 03.11.2011 року № 01-10/1826, земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 0.0927 га., цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, присвоєно індексно - кадастровий номер 6522310100:02:001:0216 Згідно повного витягу № 00030165294 від 31.03.2021 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Відповідно до відповіді на запит від 20.05.2021 р. за вих. № 344/02-14, Голопристанська державна нотаріальна контора Херсонської області повідомила, що після смерті [PERSON] (померлої [INFO] ) до Голопристанської ДНК Херсонської області не подавались заяви про прийняття або відмову від спадщини ні за законом, ні за заповітом від спадкоємців.Свідоцтва про право на спадщину не видавались.Відомості про спадкоємців у Голопристанській ДНК відсутні. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року в справі № 334/2465/14-ц та подальшої сформованої судової практики Верховного Суду, аналіз змісту норм статті 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Отже, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 р. у справі № 6-2цс15). Враховуючи вищевикладене, законодавчо визначені правила переходу у власність земельної ділянки разом з будівлями або спорудами, які на ній розташовані, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки в повному обсязі.

Outcome: approved