Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 27 186 гривень 12 копійки, яка утворилась за договором від 20 червня 2018 року № б/н. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що 20 червня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) підписано заяву про приєднання № 468860209 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), на виконання умов якого Банк надав відповідачу платіжну картку типу Моя картка, на яку встановлено кредит в сумі 15 000 гривень. Однак, відповідач свої зобов`язання з повернення суми кредиту та відсотків за користування кредитом належним чином не виконав. У зв`язку з чим, станом на 01.09.2020 року, за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 27 186 гривень 12 копійки, яка складається з: 23 734 гривень 02 копійки - заборгованості за кредитом, 3 122 гривень 71 копійки - заборгованості за відсотками, 34 гривень 09 копійки - комісія, 40 гривень 77 копійки гривні - пеня, 35 гривень 67 копійки - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів, 218 гривень 86 копійки - 3% річних на суму простроченого кредиту; Ухвалою суду від 18 вересня 2020 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішеного розглядати справу у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, хоча про час та місце розгляду була повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила. Заяв з проханням розглядати справи без її участі або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надала. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 10 листопада 2020 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 20 червня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) підписано заяву про приєднання № 468860209 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), на виконання умов якого Банк надав відповідачу платіжну картку типу Моя картка, на яку встановлено кредит в сумі 15 000 гривень. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України), зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, відповідач взятих на себе договірних зобов`язань належним чином не виконав, кредитні кошти та відсотки за користування кредитом в строк, визначений у договорі не повернув, чим порушив умови договору. Згідно розрахунку наданого позивачем, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов даного кредитного договору, станом на 01.09.2020 року утворилась заборгованість у сумі 27 186 гривень 12 копійки, яка складається з: 23 734 гривень 02 копійки - заборгованості за кредитом, 3 122 гривень 71 копійки - заборгованості за відсотками, 34 гривень 09 копійки - комісія, 40 гривень 77 копійки гривні - пеня, 35 гривень 67 копійки - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів, 218 гривень 86 копійки - 3% річних на суму простроченого кредиту (а.с. 4-8). Факт наявності вище наведеної заборгованості підтверджується наявними в матеріалах цієї справи доказами й не спростований відповідачем. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] наведеної вище заборгованості за кредитним договором від 20 червня 2018 року №468860209 є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами, а тому є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема, у випадку прострочення виконання. Згідно з п. 9.1. кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення. З огляду на викладене, позивачем заявлено до стягнення суму пені в розмірі 40 гривень 77 копійки (розрахунки містяться в матеріалах справи) за порушення строків виконання основного зобов`язання з повернення суми кредиту та 34 гривень 09 копійки комісійної за користування кредитом. Перевіривши розрахунок пені та комісійної, що наявний в матеріалах справи, суд дійшов висновку про його обґрунтованість та вірність, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2 102,00 гривні покладається судом на відповідача.

Outcome: approved