Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] у 1997 році звернувся до суду з позовом до податкової інспекції Жовтневого району м. Харкова та просив визнати за ним право власності на ? частину будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті діда - [PERSON], та батька - [PERSON]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 4 березня 1997 року визнано за [PERSON] право власності на зазначену частину домоволодіння. Зазначене судове рішення скасовано Жовтневим районним судом м. Харкова 23 жовтня 2003 року у зв'язку з поданням [PERSON] (двоюрідною сестрою [PERSON]) заяви про перегляд його за нововиявленими обставинами. В подальшому у зв'язку з повторною неявкою [PERSON] в судове засідання його позовну заяву було залишено без розгляду. [PERSON] та її брат [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та просили визнати частково недійсним договір купівлі-продажу ? частини домоволодіння [ADDRESS] від 16.01.1998 р., за яким [PERSON] продав, а [PERSON] купив ? частину зазначеного домоволодіння - в частині купівлі-продажу 1/8 частини, визнати за кожним з них право власності на 3/16 частини будинку в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] При цьому посилалися на те, що спірний будинок є спадковою масою, вони фактично є спадкоємцями по 3/16 частини домоволодіння кожний - після смерті їхнього батька [PERSON], який фактично успадкував 2/8 частини будинку після смерті своєї матері [PERSON] та 1/8 частину після смерті своєї тітки [PERSON] Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.1988 р. за [PERSON] визнано право власності на 2/8 частини спірного домоволодіння в порядку спадкування після смерті бабусі [PERSON] Позивачі після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], своєчасно звернулися до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті батька, проте свідоцтво про право на спадщину не оформили. В той же час, отримавши за рішенням суду від 4 березня 1997 року право власності на ? частину спірного домоволодіння, в тому числі і на частину, що фактично належить позивачам, продав його [PERSON], чим позбавив їх спадкового майна. [PERSON] як представник [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], який в подальшому був уточнений, та просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що не набули права власності в порядку спадкування на 3/8 частини спірного будинку у зв'язку з їх відмовою від цього права. Визнати [PERSON] добросовісним набувачем в частині купівлі-продажу 1/8 частини спірного домоволодіння та визнати договір купівлі-продажу в цій частині дійсною. В ході розгляду справи позовні вимоги [PERSON], [PERSON], а також позовні вимоги [PERSON] об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні [PERSON], яка діяла і від імені [PERSON], а також її представник підтримали позовні вимоги та просили відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON], вважаючи, що спірна частина домоволодіння вибула з фактичної спадкової маси поза волею позивачів, які не знали про наявність рішення суду від 4 березня 1997 року. [PERSON] та його представник підтримали свої позовні вимоги, заперечували проти задоволення позову [PERSON], [PERSON], посилаючись на добросовісність придбання ним частини будинку та незацікавленість відповідачів у набутті права на цю частину, також просили застосувати до позовних вимог [PERSON], [PERSON] строку позовної давності. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Представник 5-тої Харківської державної нотаріальної контори просив розглядати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судовим розглядом та матеріалами справи, право власності на домоволодіння [ADDRESS] було зареєстровано наступним чином (а.с. 48, 49, т.1): 2/8 частини - за [PERSON] відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.1988 р.; ? частина - за [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 20.01.1977 р.; 2/8 частини - за [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності від 16.03.1974 р., свідоцтва про право на спадщину від 16.03.1974 р. не зареєстрована ? частина за [PERSON] [PERSON] померла в 1970 р. За життя їй належала ? частина домоволодіння [ADDRESS]. Після її смерті спадщину фактично прийняв, але не оформив спадкові права її брат [PERSON], який, в свою чергу, помер [INFO], залишивши заповіт на ім'я [PERSON] - бабусі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка в 1974 році оформила право власності на 4/8 частини спірного домоволодіння. [PERSON] померла в 1984 році, спадкоємцями після її смерті були син [PERSON] та онук [PERSON], за яким відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 березня 1988 року визнано право власності на 2/8 частин спірного домоволодіння після смерті бабусі [PERSON] Право власності на інші 2/8 частини домоволодіння не було оформлено за [PERSON] [PERSON] помер [INFO], не оформивши спадкові права після смерті матері на 2/8 частин домоволодіння. 4 грудня 1990 року до 5-ї ХДНК надійшли заяви спадкоємців [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], про прийняття спадщини. З даного приводу було заведено спадкову справу, свідоцтв про право на спадщину не видавалося. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 4 березня 1997 р. визнано право власності за [PERSON] на ? частину домоволодіння, що раніше не була зареєстрована за [PERSON] Таким чином, [PERSON] набув право власності на ? частину домоволодіння. Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.01.1998 р., зареєстрованого 5-ю ХДНК, [PERSON] продав, а [PERSON] купив ? частину домоволодіння [ADDRESS]. В подальшому, дружина [PERSON] - [PERSON] придбала ? частину спірного домоволодіння (договор від 19.02.2004 р.), яка до цього належала державі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2003 р. (раніше належала [PERSON], а потім її доньці [PERSON] (а.с. 52, т.1). Рішення Жовтневого районного суду від 4 березня 2014 року про визнання за [PERSON] права власності на ? частину спірного домоволодіння було скасовано 23 жовтня 2003 року за заявою [PERSON], поданою 8 січня 2003 року, після чого у вересні 2004 року [PERSON] та [PERSON] подали до суду зустрічну позовну заяву. Відповідно до пояснень [PERSON], про наявність нових власників спірної частини домоволодіння вона дізналася від [PERSON], у вересні 2002 року. Відповідно до положень ст. 548-549 ЦК УРСР, що був чинний на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті батька, оскільки подали до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька. В той же час, до суду з позовом про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування та визнання частково недійсним договору купівлі-продажу вони звернулися лише 13 вересня 2004 року, тобто майже через 14 років після відкриття спадщини та через 6 років після відчуження на ім'я [PERSON] частини домоволодіння. Належних доказів, які б свідчили про поважність пропуску ними строку позовної давності, суду не надано. Не наведено позивачами і причин не оформлення ними спадкових прав на протязі такого тривалого проміжку часу, беручи до уваги наявність інших співвласників домоволодіння, про наявність яких позивачі були достеменно обізнані. Згідно зі ст. 71 ЦК УРСР загальний строк позовної давності встановлений тривалістю в 3 роки. За таких обставин суд вважає обґрунтованим клопотання [PERSON] про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. На час укладення [PERSON] договору купівлі-продажу ? частини спірного домоволодіння з [PERSON] було чинним рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 4 березня 1997 року, відповідно до якого, а також рішення того ж суду від 11 березня 1988 року [PERSON] був власником ? частини домоволодіння. Матеріали справи не містять доказів недобросовісності [PERSON] як набувача ? частини спірного домоволодіння на час укладення ним оспореного договору від 16.01.1998 р. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що [PERSON] добросовісно набув право власності на належну йому частину домоволодіння, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON] Разом з тим, на думку суду, окреме визнання останніх такими, що не набули права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування, а також визнання договору дійсним в оспореній частині, не є доцільним, оскільки це прямо встановлено змістом рішення суду, а тому і у задоволенні позовних вимог [PERSON] належить відмовити.

Outcome: dismissed