Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Адвокат Кирилюк В.В. від імені [PERSON] 12 травня 2021 року пред`явив позов до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що 20 грудня 2020 року о 01 год. 45 хв. по вул. Галицькій, 17 у м. Стрий Львівської області, [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz 212» номерний знак [NUMBER] , належно не відреагував на дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, у результаті чого не впорався із керуванням, з`їхав із дороги та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Nissan Primera», номерний знак іноземної реєстрації [NUMBER] , який інерційним рухом зіткнувся з автомобілем марки «VOLVO V50», номерний знак [NUMBER] , внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п 2.3 «б», 10.1 та 12.1. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Тячівського районного суду від 12 лютого 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 340 гривень. Вказане рішення, яке є чинним, свідчить про наявність вини [PERSON] у вчиненні 20 грудня 2020 року дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача марки «VOLVO V50», номерний знак [NUMBER] було пошкоджено. Згідно висновку експерта № 287 від 28 січня 2021 року, яким проведено судову автотоварознавчу експертизу вартість необхідного відновленого ремонту транспортного засобу «VOLVO V50», номерний знак [NUMBER] , в результаті ДТП 20 грудня 2020 року у цінах на дату пошкоджень становить 140 232,20 грн. Відтак, вважає, що [PERSON] , як власник джерела підвищеної небезпеки - автомобіля марки «Mercedes-Benz 212», повинен відшкодувати йому, [PERSON] , витрати, які він поніс для відновлення первинного стану свого автомобіля марки «VOLVO V50», номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в ДТП, тобто витрати пов`язані з повним його ремонтом. Враховуючи те, що автомобіль [PERSON] ушкоджено внаслідок ДТП, це спричинило виникнення у нього пригніченого стану, безпорадності, внаслідок чого він почав надмірно нервувати. Окрім цього, [PERSON] переніс певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, а це неможливість користування автомобілем, відшкодування значних коштів на відновлювальний ремонт автомобіля після ДТП у якій відсутня його вина, незручності, викликані користуванням громадським транспортом, відкладення та відмова від запланованих справ, тому він має право на відшкодування заподіяної йому також моральної шкоди. На підставі наведеного позивач просить відшкодувати 140 232,20 грн. за спричинення майнової шкоди, 10000 грн. за заподіяння моральної шкоди, 4000 грн. судових витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, та 1 502,32 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] - адвокат Кирилюк В.В. у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи неодноразово належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив не подав і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення представника позивача - адвоката Кирилюка В.В. та з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Із постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 лютого 2021 року видно, що 20 грудня 2020 року о 01 год. 45 хв. по вул. Галицькій, 17 у м. Стрий Львівської області, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz 212», номерний знак [NUMBER] , належно не відреагував на дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, у результаті чого не впорався із керуванням, з`їхав із дороги та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Nissan Primera», номерний знак іноземної реєстрації [NUMBER] , який інерційним рухом зіткнувся з автомобілем марки «VOLVO V50», номерний знак [NUMBER] , внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п 2.3 «б», 10.1 та 12.1. Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 340 гривень ( а. с. 37). Тобто, внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль марки «VOLVO V50», номерний знак [NUMBER] , який перебуває у власності [PERSON] , зазнав механічних пошкоджень. Таким чином, обставини, які встановленні вказаною постановою суду у справі про адміністративне правопорушення щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася за участю «VOLVO V50», номерний знак [NUMBER] , який перебуває у власності [PERSON] та вини [PERSON] у вказаній дорожньо-транспортній пригоді, доказуванню у даній справі не підлягають. Згідно п. 3) ч. 2 ст. 11 ЦК України, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до п. п. 8) і 9) ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема, відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до висновку експерта № 287 судової автотоварознавчої експертизи від 28 січня 2021 року видно, що вартість необхідного відновлювального ремонту транспортного засобу «VOLVO V50», реєстраційний номер [NUMBER] , для усунення пошкоджень, отриманих в результаті ДТП 20 грудня 2020 року, у цінах на дату пошкодження становить 140 232.20 грн.( 7-12). Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно п.1.8 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Відповідно до ст.11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Як вбачається з роздруківки з сайту https://policy-web.mtsbu.ua/, яка надана позивачем, при перевірці чинності полісу внутрішнього страхування за пошуковими параметрами «поліс на ТЗ № 4Н59279» отримано інформацію, що поліс на ТЗ № 4Н59279 не знайдено (а.с. 41). Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в статті 1166 Цивільного кодексу України, де передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Щодо позовної вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, то суд враховує наступне. Як визначено частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода зокрема полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснено в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У пункті 1 вказаної Постанови Пленуму ВСУ роз`яснено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Моральна шкода, завдана позивачу [PERSON] полягає у тому, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди він пережив стрес, який виразився в негативних емоціях та переживання, пов`язаних з пошкодженням автомобіля, оскільки він був позбавлений можливості користуватися ним протягом тривалого часу та вимушений витрачати додаткові зусилля і час на його ремонт. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить із глибини фізичних і душевних страждань позивача, обставин, при яких була заподіяна йому шкода та ступеня створених для них незручностей, зусиль для відновлення порушеного права, у тому числі на судовий захист, а також з вимог розумності і справедливості та дійшов висновку, що відшкодуванню підлягає заподіяна моральна шкода [PERSON] в сумі 3000,00 грн. Відповідно до ч. 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України сплачений судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно п. 1) ч. 2 цієї статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Із договору № 107-20 про виконання судової експертизи від 22 грудня 2020 року та рахунку-фактури від 24 грудня 2020 року видно, що вартість судової автотоварознавчої експертизи становить 4 000,00 грн. (а. с. 33-34). Також позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1502,32 грн., що підтверджено квитанцією (а.с. 1). Ураховуючи наведене підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення із відповідача на його користь судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та проведенням експертизи.

Outcome: partial