Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

[PERSON] пред`явив до [PERSON] позов про визнання втратившим право на користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку, він зареєстрував свого онука [PERSON] (відповідача в справі). Проте, останній із серпня 2006 року у належному йому житловому будинку перестав проживати, оскільки разом із батьками виїхав на постійне місце проживання в США. У даному будинку відсутнє його майно та особисті речі. Реєстрація відповідача у належному йому житлі перешкоджає вільно володіти, користуватись та розпоряджатись власним майном, а також призводить до додаткових витрат по оплаті комунальних послуг. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти проведення судом заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилвся, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно, належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подавав. За таких обставин суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст.\~281\~ЦПК України заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. ст. 12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч. 1\~\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб. З долученого\~до матеріалів\~справи копії\~Свідоцтва про\~право власності\~на житловий\~будинок,\~якезареєстровано у Стрийському МБТІ встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить цілий житловий будинок [ADDRESS] (арк. справи 5). Також судом встановлено та підтверджується долученою довідкою №5025 від 14.11.2018 року, яка видана Жидачівьким МВУКГ, що [PERSON] (онук позивача) зареєстрував своє місце проживання (арк. справи 10). Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою, також підтверджується відповіддю на запит суду в порядку\~ст.187 ЦПК України\~з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ Державної міграційної служби України у Львівській області. ( арк. справи 19). Згідно із\~ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач не проживає у спірному житлі з серпня 2006 року. Це підтверджується відомостями, які містяться в Актах обстеження житлово-побутових умов, що видані виконкомом Жидачівськоої міської ради Львівської області, які складено комісійно та згідно із якими, [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] , зареєстрований, але фактично не проживає (арк. справи 11-14). Відповідно до вимог\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням майном, хоч би ці порушення не були пов`язані із позбавленням володіння. Згідно з ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] як член сім`ї власника - онук.\~\~На даний час, відповідач з серпня 2006 року житлом не користуються, а відтак втратив право на користування житловим приміщенням. Оскільки на даний час відсутня будь-яка домовленість між власником та відповідачем на право користування житловим будинком, позивач одноосібно несе витрати по його утриманню, а відповідач\~\~втративши право на житло, в добровільному порядку звільнити таке, шляхом зняття з реєстрації, наміру не виявляє, а тому, суд дійшов висновку, що право власності позивача підлягає судовому захисту, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом. Згідно із ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved