Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

[PERSON] (позивачка) звернулась до суду 14.12.2015р. з позовною заявою до [PERSON] (відповідач), в якій з урахуванням уточнення позовних вимог, просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], із зняттям останнього з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що відповідач є її колишнім чоловіком і не проживає в квартирі з листопада 2014р.. Обовязки наймача квартири відповідач не виконує оскільки не сплачує комунальні послуги та не приймає участі у витратах по утриманню квартири. Тому позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. Відповідач позовні вимоги не визнав та надав суду заперечення в яких просив відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що не проживав в квартирі за місцем його реєстрації з поважних причин, оскільки позивачка чинила йому перешкоди для доступу до цього житла. На теперішній час він має інше житло і не претендує на право користування квартирою позивачки. Знятись з реєстраційного обліку він не мав можливості через поважні причини, оскільки позивачка не надавала йому відповідних документів. Проте, 21.06.2016р. він знявся з реєстраційного обліку і його зареєстрованим місцем проживання є квартира за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з цим просив відмовити у задоволенні позову через відсутність предмету позову та порушень прав позивачки з боку відповідача. В судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідач обіцяв їй в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку, але не зробив цього. Квартира належить їй на праві приватної власності. На момент розгляду справи відповідач знявся з реєстраційного обліку, але все одно вона підтримує позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні та просить відшкодувати їй судові витрати за рахунок відповідача. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що не проживав в квартирі через те, що позивачка разом з дітьми перешкоджала його доступу до цієї квартири, змінила замки на вхідних дверях, вигнала його з цього помешкання, у зв'язку з чим він змушений був півроку жити у спортивному залі школи, де працює вчителем фізичного виховання. Вважає, що він не міг користуватись спірною квартирою з поважних причин. Також зауважив, що позивачка самостійно перешкоджала йому знятись з реєстраційного обліку, оскільки не надавала картки форми 16 і 17, за якими здійснюється зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб, і які вона без належних правових підстав забрала і не повертала до ТОВ «Житлоексплуатація №1». На теперішній час він з 26.01.2016р. зареєстрований вже за іншою адресою і не претендує на користування квартирою позивачки, хоча в цій квартирі залишилось їх спільне майно. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі, який розірвали 22.07.2015р.. Квартира за адресою: [ADDRESS], - належить на праві приватної власності позивачці на підставі договору дарування від 16.03.1994р. (а.с.4-5). Відповідач має у власності квартиру за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.10.2015р. (а.с.10). В період часу з 04.03.1998р. по 21.01.2016р. відповідач мав зареєстроване місце проживання за адресою: [INFO]. З 26.01.2016р. по теперішній час відповідач має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМСУ в Черкаській області від 17.12.2015р. та відомостями про місце реєстрації в паспорті відповідача (а.с.7, 45, 73). Відповідач не проживає та не користується квартирою за адресою: [ADDRESS], з листопада 2014р., що підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. ТОВ «Житлоексплуатація №1» здійснює облік даних про наймачів квартир будинку по вул. Чехова, 20-а. На кожну квартиру ведеться облікова картка за формою №16 та №17. Позивачка понад шість місяців тому забрала зазначені картки з метою зняти з реєстраційного обліку відповідача і до теперішнього часу ці картки не повернула, що підтверджується відповідним актом ТОВ «Житлоексплуатація №1» від 20.01.2016р. (а.с.52). Перебування зазначених карток у позивачки створювало перешкоди відповідачу для зміни місця реєстрації проживання. Зазначені обставини, окрім їх підтвердження належними доказами, визнаються сторонами, а тому суд вважає їх доведеними. За період з листопада 2014р. відповідач не здійснював оплату комунальних послуг за адресою місця своєї реєстрації, оскільки зазначені витрати оплачувала позивачка, що підтверджується відповідними квитанціями про сплату комунальних послуг (а.с.60-63). Зауваження відповідача щодо того, що в період з листопада 2014р. по лютий 2015р. він передавав позивачці кошти на оплату комунальних послуг суд не приймає, оскільки вони не підтверджуються належними доказами. Крім того, суд вважає доведеним той факт, що відповідач не користувався квартирою позивачки з поважних причин, оскільки та чинила йому перешкоди, бо не впускала його до квартири. Так у лютому 2015р. позивачка змінила замки на вхідних дверях, що позбавило відповідача вільного доступу до свого помешкання. В липні 2015р. відповідач намагався потрапити до квартири позивачки, щоб забрати свої ключі від роботи, проте остання не впустила його. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], висновком від 11.08.2015р. Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області (а.с.64) та поясненнями сторін. На теперішній час відповідач не має зареєстрованого права на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відомостями його паспорту про місце його реєстрації (а.с.73). За таких обставин позивачка наполягала на задоволенні позову та визнанні відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Таким чином між сторонами вбачається спір, що виник із житлових правовідносин, які регулюються главою 6 Житлового кодексу України (далі ЖК), главою 32 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Статтею 150 ЖК встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.156 ЖК члени сім'ї власника жилої квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Частиною 2 статті 405 ЦК передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з тим, суд зауважує що відповідно до принципу диспозитивності цивільних відносин, закріпленому у ст.11 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, при зверненні до суду з позовом обовязок доказування обставин порушення, невизнання або оспорювання прав позивача покладається саме на позивача. Звертаючись до суду з позовом позивачка зазначила про наявність у відповідача права на користування квартирою, яка належить позивачці, і просила позбавити його цього права, оскільки його наявність порушує права та законні інтереси позивачки, як власника квартири. Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS], оскільки знятий з реєстраційного обліку і зареєстрований за іншою адресою. На теперішній час право відповідача на користування квартирою позивачки відсутнє. Таким чином, на момент розгляду справи судом відсутній предмет позову, наявність якого не доведена позивачкою. Згідно ст.3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З огляду на приписи ст.60 ЦПК у взаємозвязку з положеннями ст.3 ЦПК підставою для задоволення позовних вимог є доведеність позивачем фактів порушення, невизнання або оспорювання його прав чи законних інтересів з боку відповідача. Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено відсутність порушення, невизнання або оспорювання права власності позивачки на квартиру з боку відповідача, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК у зв'язку з відхиленням позовних вимог, судові витрати, пронесені позивачкою, відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed