Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про виселення його без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстрації місця проживання. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Під час розгляду справи по суті [PERSON]К позов підтримала повністю, суду пояснила, що проживає у житловому будинку в селищі Демидівка Рівненської області вул. М.Вербицького,7,а. Даний будинок вони побудували удвох із своїм чоловіком [PERSON], який помер 15.03.2016 року. Позивачка не може надати суду будь-яких правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на даний будинок на її чоловіка чи на неї. При цьому, [PERSON] пояснила, що на даний момент вона оформляє спадщину після смерті свого чоловіка і вважає, що вищевказаний будинок належить їй. Зі слів позивачки, на даний момент відповідач [PERSON] в її будинку не проживає, так як 20.04.2016 року добровільно виселився із приміщення разом зі своєю дружиною та дитиною, забравши майже всі свої речі. Також, позивачка пояснила, що відповідач [PERSON] відноситься до неї неналежним чином, так як внук має відноситися до своєї баби. Як [PERSON] так і його дружина постійно з нею конфліктували, спричиняли їй тілесні ушкодження, вона неодноразово зверталася по даних фактах в поліцію. Позивачка вважає, що поскільки [PERSON] фактично зараз не проживає в її будинку, то треба тільки винести рішення про його зняття з місця реєстрації. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що на його думку немає підстав для його виселення з будинку в селищі Демидівка Рівненської області вул. М.Вербицького,7,а та зняття з місця реєстрації проживання. Так, з 20.05.2016 року відповідач разом із сімєю в даному будинку не проживає, а знімає будинок по вулиці Молодіжній,23 в селищі Демидівка. Майже всі речі з будинку баби ним були забрані із собою. Відповідач виселився для того, щоби уникати конфліктів з позивачкою. [PERSON] заперечив факти спричинення відповідачці тілесних ушкоджень ним та його дружиною. Зі слів відповідача, коли він проживав разом з бабою, то сплачував кошти за комунальні послуги та надавав їх особисто іншим членам сімї. Конфлікти у сімї виникали з того, що не склалися відносини між позивачкою та його дружиною. Також відповідач [PERSON] пояснив, що в будинку в селищі Демидівка Рівненської області вул. М.Вербицького,7,а він зареєстрований з моменту народження. Відповідач не може добровільно знятися з реєстрації місця проживання в даному будинку, так як власник найманого ним будинку не надає йому дозволу для нової реєстрації. [PERSON] не може сказати хто є фактичним власником будинку по вул. М.Вербицького,7,а в смт. Демидівка. Дослідивши та оцінивши докази по справі, взявши до уваги пояснення сторін, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Підставою позовних вимог [PERSON] є норми ст.ст. 116, 157 Житлового кодексу України, які вказують, що в разі порушення членом сімї власника жилого будинку правил співжиття, що роблять неможливим для інших проживання в одному будинку, виселення винних на вимогу власника жилого будинку або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення. Крім того, в обґрунтування своїх вимог, позивачка посилається на норми ст.ст.386, 391 Цивільного кодексу України, які надають право власнику вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог. Доказами по справі, у відповідності до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, є фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін. Ці дані встановлюються, крім інших, на підставі письмових доказів. Відповідно до ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Позивачкою [PERSON] не було надано суду доказів, які б підтверджували що вона є власником жилого будинку в селищі Демидівка Рівненської області вул.М.Вербицького,7,а або є іншою заінтересованою особою. Із наданої позивачкою [PERSON] копії титульної сторінки технічного паспорта від 25.12.2015 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок №7,а в смт. Демидівка по вул. М.Вербицького встановлено, що даний паспорт виготовлений на ім'я [PERSON](а.с.9). Досліджена судом письмова довідка №691 від 05.08.2016 року посадових осіб Демидівської селищної Ради Рівненської області підтверджує, що позивачка [PERSON] зареєстрована за місцем проживання в [INFO] і до складу її сімї входить відповідач [PERSON]О.(а.с.6). Зі змісту норм ст.ст. 116, 157 Житлового кодексу України вбачається, що виселенню із жилого будинку підлягають члени сімї власника, які винні в порушенні правил співжиття, що роблять неможливим для інших проживання в одному будинку. Із дослідженого судом письмового повідомлення начальника Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Рівненскій області № 95/208/01/3-2016 від 05.01.2016 року встановлено, що у даний правоохоронний орган не поступало звернень громадянки [PERSON] про протиправну поведінку відносно неї громадянина [PERSON] (а.с.5).Суду не було надано інших доказів, які б підтверджували порушення відповідачем [PERSON] правил співжиття із позивачкою [PERSON] в будинку №7,а по вулиці М.Вербицького в селищі Демидівка Рівненської області. Приймаючи рішення про відмову задоволенні позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] про виселення його без надання іншого жилого приміщення, суд бере до уваги обставини підтримання [PERSON] під час розгляду справи своїх позовних вимог. При цьому, у своїх поясненнях сторони, у відповідності до ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, визнали, що фактично відповідач [PERSON] із квітня або травня 2016 року у будинку №7,а по вулиці М.Вербицького в селищі Демидівка Рівненської області фактично не проживає, всі свої речі із даного житла забрав. Даний факт підтверджується довідкою №1151 від 07.11.08.2016 року посадових осіб Демидівської селищної Ради Рівненської області, у відповідності до якої відповідач [PERSON] проживає зі своєю сімєю без реєстрації місця проживання в [INFO] (а.с.21). Підлягає відмові у задоволенні і вимога позивачки [PERSON] щодо зняття відповідача [PERSON] з реєстрації місця проживання в будинку №7,а по вулиці М.Вербицького в селищі Демидівка Рівненської області. Так, відповідно до ст.7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У своїй постанові від 01.03.2014 року №825/1335/13а, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1,2 ч. 1 ст.355 Цивільного процесуального кодексу України, Верховний суд України зробив правовий висновок про те, що зняття з реєстрації місця проживання особи може бути здійснене на підставі рішення суду виключно щодо позбавлення права власності або користування, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.360-7 Цивільного процесуального кодексу України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Спір між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] знаходиться в сфері житлових правовідносин, які врегульовані нормами Житлового кодексу України, предметом спору є виселення особи без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed