Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] через представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі та припинення спільної часткової власності. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є власницею 67/100 частки житлового будинку, з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що знаходяться в м. Вінниця 2-й проїзд Постишева буд. № 3 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.10.2014 року. Інша 33/100 частки цього житлового будинку належить відповідачу по справі. На даний час [PERSON] має намір відчужити свою нерухомість, але не має такої можливості у звязку з тим, що будинок в натурі не поділений. Розподіл будинковолодіння позасудовим розглядом не можливий у звязку з тим, що відповідач по справі уникає спілкування з позивачем. Будинковолодіння складається з наступних господарських будівель і споруд житлового будинку «А», а-1- прибудова; а-2 веранда; п/а1 погріб; п/А погріб та ганок; Ж навіс; К-убиральня; № 1- огорожа; № 2 ворота з хвірткою; № 3 хвіртка; № 4 ? криниці. Житловий будинок «А» складається з наступних приміщень: 1-1 передпокій 8.2 кв.м., 1-2 кухня 8.4 кв.м., 1-3 кімната 12.0 кв.м., 1-4 кімната 16.3 кв.м., 1-5 кімната 10, 2 кв.м., 1-6 14, 1, 1-І веранда 2,8 кв.м. Як вже зазначено, [PERSON] належить 67/100 частки житлового будинку, а відповідачу 33/100 частки житлового будинку, а житловий будинок фактично поділений по ? частці, відповідно до правовстановлюючих документів дане будинковолодіння підлягає поділу у відповідності до часток. На підставі викладеного з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить розділити будинковолодіння №36 м. Вінниця, 2-й проїзд Постишева згідно висновку експертизи, що міститься в матеріалах справи, а саме: співвласнику 67/100 частки [PERSON] : частину прибудови літ. «А1» а саме: кухню 1-2 пл. 8,4 кв. м, частину житлового будинку літ. «А» заг. пл. 28,3 кв.м, а саме: кімнату 1-3 пл. 12,0 кв.м, кімнату 1-4 пл. 16,3 кв.м, погріб літ. «п/А», погріб літ. «п/а1», навіс літ. «Ж», огорожу №1, ворота з хвірткою №2, ? убиральні літ. «К», ? криниці №4. Частка після поділу становить 64/100. Співвласнику 33/100 частки [PERSON] виділити: веранду літ. «а2» пл. 2,8 кв.м, частину прибудови літ. «А» заг. пл. 24,3 кв.м, а саме: кімнату 1-5 пл. 10,2 кв.м, кімнату 1-6 пл. 14,1 кв.м, хвіртку №3, ? убиральні літ. «К», ? криниці №4. Частка співвласника після поділу становить 36/100. До судового засідання представник позивача не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.\~ Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Згідно із ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суть позову полягає у виділі частки зі спільної часткової власності та її припиненні. Судом встановлено, що позивач згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 жовтня 2014 року, є власником 67/100 часток житлового будинку з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд № 3, що знаходиться по вул. 2-й проїзд Постишева в м. Вінниці . Відповідно до технічного паспорту позивачу належить 67/100 часток будинковолодіння та відповідачу належить 33/100 часток спірного будинковолодіння. За результатами проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи експертом [PERSON] надано висновок №289 від 25 серпня 2016 року, з якого вбачається, що поділ будинку в натурі можливий, оскільки кожній із сторін може бути виділено ізольовані жилі та підсобні приміщення з самостійними виходами. Відповідно до ч. 1 та ч. 3\~ст. 367 ЦК України\~та\~ст. 88 ЗК України\~поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов'язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Поява нового власника і нового (видозміненного) об'єкта права власності обумовлює необхідність державної реєстрації такого договору. Відповідач не бажає за домовленістю вирішити порядок володіння та користування будинком, а також укладати відповідний договір, тому другий співвласник звернувся з вимогою про поділ майна безпосередньо до суду, попередньо спробувавши добровільно врегулювати питання. Разом з тим, відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст.4 ЦПК України). За змістом ч. 4\~ст. 10 ЦПК України\~на суд покладено обов'язок сприяти всебічному та повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попередити про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. З аналізу ч. 1\~ст. 3 ЦПК України, ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~випливає, що правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суду слід встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Однак якщо один із співвласників виявив бажання, незалежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про виділ спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту відповідно до ч.1\~ст.364 ЦК України. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що правовідносини сторін регулюються вказаною нормою. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у\~ст. 317 ЦК України.\~Стаття 321 ЦК України\~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. У силу положень ст.ст. 21,\~24,\~41 Конституції України, ст.ст. 319,\~358 ЦК України\~всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень правовий режим спільної часткової власності визначається\~главою 26 ЦК України. Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Що ж стосується існуючої у співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені у ст.ст. 364,\~367 ЦК України, як способи реалізації цієї правомочності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року у справі №6-12цс13, яка, відповідно до\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для усіх судів України. Ч. 1\~ст. 364 ЦК України\~передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину, у встановленому законом порядку зареєструвала право власності на спадкове майно, а відтак набула права власності на спадщину та правового статусу співвласника спадкового майна. Не має сумнівів, що вказане будинковолодіння належить лише [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. З висновку судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що фактичний поділ будинку в натурі з технічної точки зору можливо здійснити таким чином: співвласнику 67/100 частки [PERSON] пропонується виділити: частину прибудови літ. «а1» а саме: кухню 1-2 пл. 8,4 кв.м, частину житлового будинку літ. «А» заг. пл. 28,3 кв.м, а саме: кімнату 1-3 пл. 12,0 кв.м, кімнату 1-4 пл. 16,3 кв.м, погріб літ. «п/А», погріб літ. «п/а1», навіс літ. «Ж», огорожу №1, ворота з хвірткою №2, ? убиральні літ. «К», ? криниці №4. Частка співвласника після поділу становить 64/100. Співвласнику 33/100 частки [PERSON] пропонується виділити: веранду літ. «а2» пл. 2,8 кв.м, частину прибудови літ. «а1», а саме: прихожу 1-1 пл. 8,2 кв.м, частину житлового будинку літ. «А» заг. пл. 24,3 кв.м, а саме: кімнату 1-5 пл. 10, 2 кв.м, кімнату 1-6 пл. 14, 1 кв.м, хвіртку №3, ? убиральні літ. «К», ? криниці №4. Частка співвласника після поділу становить 36/100. Судом встановлено, що висновок експерта містить докладний опис проведеного експертом дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених запитань. Оцінивши висновок відповідно до\~ст.212 ЦПК України, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновків чи суперечливість його іншим матеріалам справи. Висновок експерта сумніву у суду не викликає, сторони його не оспорювали, тому його слід вважати належним та допустимим доказом у справі. Суд враховує, що відповідно до роз'яснень, викладених у п. 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»\~у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки відповідно до часток співвласників встановлена висновком судової будівельно-технічної експертизи. Ці обставини є визначальними для вирішення спору. Об'єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Сторони не дійшли згоди щодо порядку володіння й користування майном, яке є їх спільною частковою власністю, а відтак реальний розподіл спірного будинковолодіння можливий згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи. Враховуючи побажання позивача, суд вважає, що є законні підстави виділити половину будинку варіанту поділу, визначеному висновком експерта. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачену суму судового збору в сумі 243, 60 грн. З огляду на викладене, на підставі\~ст. 364\~ЦК України,

Outcome: approved