Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 серпня 2016 року у Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1562. Свої вимоги заявники обґрунтовують тим, що 18.08.2016 року між ними зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 18 серпня 2016 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1562. Від шлюбу заявники мають малолітню дитину, а саме, доньку [PERSON], [INFO]. Водночас зазначають, що спільне життя між ними не склалось, більше року припинено ведення спільного господарства та проживання разом. Крім того, заявники вказують, що між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини, умов її утримання, участі батьків у її вихованні та сплату аліментів, що підтверджується укладеним між ними Договором про проживання, виховання та утримання дитини від 15.11.2018 року. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам заявників, просять суд заявлені вимоги задовольнити та розірвати шлюб. Заявники в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, зі змісту яких вбачається, що останні заявлені вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 18 серпня 2016 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1562 (а.с. 15). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], заявники від шлюбу мають малолітню дитину, - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Водночас, відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. При цьому, згідно роз'яснень, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. 15 листопада 2018 року заявниками укладено Договір про проживання, виховання та утримання дитини (а.с. 6-7). Разом з тим, встановлено що шлюбні відносини між заявниками припинені, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї не можливо. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 3 статті 293 ЦПК України, передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Оскільки розлад в сім'ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що зберегти сім'ю не можливо.

Outcome: approved