Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) в інтересах малолітньої дитини 26 травня 2015 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про позбавлення її батьківських прав, та про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є матір'ю його сина [PERSON], [INFO], однак свої батьківські обов'язки не виконує, вона не піклується про його життя та здоров'я, моральний та фізичний розвиток, не створює належних умов для проживання та виховання дитини. За останні два роки мати дитину не відвідувала, не цікавилась про її здоров'я, духовний та фізичний розвиток дитини. Просить суд стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку доходу. В судовому засіданні позивач та його представник на позовних вимогах наполягають, посилаючись на викладені обставини та просять суд задовольнити позов. Не заперечують проти заочного розгляду справи. Інтереси позивача в суді по довіреності представляла [PERSON] Відповідач двічі в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає, що відповідач була належним чином повідомленою про дату, час, та місце розгляду справи в суді, оскільки поштові відправлення за останнім відомим місцем реєстрації її проживання повернулись до суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Представник служби у справах дітей Олександрійської міської ради як орган опіки та піклування просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини, та вирішити питання про стягнення аліментів на її утримання. Інтереси служби у суді представляв [PERSON] За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 150, 164 Сімейного кодексу України, за змістом яких батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватись про їх фізичний, моральний та духовний розвиток, навчання і готувати їх до самостійного життя. Батьківські права не можуть здійснюватись у суперечності з інтересами дітей. Якщо батьки неправильно використовують свої батьківські обов'язки та права, вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Згідно ст.ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, моральний та духовний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтв про народження дитини: сина [PERSON], [INFO] матір'ю дитини вказана [PERSON], [INFO] - відповідач у справі (актовий запис №556 від 08 серпня 2012 року складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія, Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області). Судом також встановлено, що мати дитини зарекомендувала себе негативно, вихованням та утриманням сина не займається, не приділяє уваги його життю та здоров'ю, останній час з дитиною не проживає, не дбає за ним, не займається його вихованням, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. Суд приймає до уваги висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради, як органу опіки та піклування № 182/9/10/3 від 18 травня 2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON], [INFO] відносно [PERSON], [INFO]. Суд вважає доведеним, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання свого сина [PERSON], що є підставою для суду позбавити її батьківських прав. За змістом ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку доходу. Приймаючи до уваги матеріальне забезпечення відповідача, відсутність довідок про доходи позивача та відповідача суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів повністю, в розмірі 1/ 4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати суд відносить на відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved