Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.08.2013 року і від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач 26.06.2015 року звернулася з позовом в суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісячно, покликаючись на те, що син проживає разом з нею, потребує матеріальної допомоги, а відповідач спершу сплачував незначні кошти дитині в якості аліментів, а останній час фактично не надає коштів на його утримання, хоча працездатний і може сплачувати аліменти у вказаному розмірі. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просить стягувати з відповідача аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. Доповнила, що відповідач працює на будівництві та його середньомісячний дохід становить близько 3000 грн., а вона не працює перебуває в декретній відпустці. Просить позов з урахуванням уточнених позовних вимог задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ч.1 ст.184 даного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається із роз'яснень, даних в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітній син сторін - [PERSON], [INFO] (а.с.5), зареєстрований та проживає разом з матір'ю по [ADDRESS] (а.с.6), а батько дитини - [PERSON], який проживає окремо, спершу надавав кошти на утримання сина, а останнім часом не надає коштів, хоча є працездатним, працює на будівництві, має нерегулярний дохід, який в місяць складає близько 3000 грн., інших осіб на утриманні не має, і тому може надавати допомогу дитині своєчасно і регулярно. Крім цього, судом встановлено, що позивач не працює, доходу не отримує. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved