Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

[PERSON] звернуся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.02.2005р., йому належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстровано 19.06.2002р. [PERSON]. З кінця липня-початку серпня 2002 року [PERSON] у даному житлі не проживає, не оплачує комунальні послуги, його фактичне місце перебування не відоме, позивач зазначає, що закінчивши навчання у Івано-Франківському державному технічному університеті нафти і газу та отримавши диплом відповідач виїхав у Йорданію, у зв'язку з цим просить визнати його таким , що втратив право на користування житлом. В судовому засіданні позивач позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві , просив задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку. З врахуванням обставин справи та того, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона мешкала з позивачем в одному будинку в одній квартирі до 2003р., а на даний час періодично, не рідше одного разу на місяць заходить до нього в гості, та засвідчила, що відповідач [PERSON] приблизно з 2002 року разом з позивачем не проживає, речей його в квартирі за адресою [ADDRESS] не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відвідує позивача не рідше 1 разу на три місяці, заходить до нього в гості , однак [PERSON], не бачила понад десять років, його речей у житлі не помічала. Заслухавши позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 25.02.2005р. [PERSON] належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. ( а.с. 3), зазначене підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського ОБТІ від 16.03.2005р. (а.с.4). З копії будинкової книги, долученої до матеріалів справи ( а.с. 5-6) та відомостей адресно- довідкового підрозділу УДМС в Івано-Франківській області вбачається, що у квартирі [ADDRESS] прописано [PERSON] з 19.06.2002р., що підтверджується і поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно до довідки від 25.04.2014р. за №102 [PERSON] закінчив у 2001р. навчання у Івано-Франківському державному технічному університеті нафти і газу та отримав диплом магістра від 23.06.2001р. і був відрахований з університету. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що з врахуванням зібраних у справі доказів, встановлено, що відповідач дійсно не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад десять років, квартирою не цікавиться та не несе витрати по квартирній платі та комунальним послугам, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що [PERSON] втратив право користування цим житловим приміщенням, що свідчить про обґрунтованість заявлених позовних вимог. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 317 ЦК України,

Outcome: approved