Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON], Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа: відділ Держземагентства в Царичанському районі Дніпропетровської області, про порушення прав та скасування державного акту на землю. В обгрунтування своїх вимог вказала, що 08 травня 2012 року вона отримала у спадщину від свого батька [PERSON], який помер [INFO], земельну ділянку, площею 0,85 га для обслуговування житлового будинку, госпспоруд - 0,25 га, ведення ОПГ - 0,60 га, яка знаходиться на території [ADDRESS], яка належала [PERSON], померлому [INFO], на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, виданого Зорянською сільською Радою народних депутатів 26 грудня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №59, після смерті якого спадщину фактично прийняла його дружина [PERSON], яка померла [INFO], після смерті якої спадщину фактично прийняв її син [PERSON], але не встиг оформити своїх спадкових прав, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 08.05.2012 року Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою. Після отримання нею права на спадщину і виготовлення необхідної технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), вона звернулася до відділу Держземагенства у Царичанському районі Дніпропетровської області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру з метою отримання кдастрового номеру земельної ділянки, яка була нею успадкована і належить їй на праві приватної власності. 18 березня 2014 року вона отримала відповідь з відділу Держземагенства у Царичанському районі Дніпропетровської області, згідно якої їй було відмовлено у внесенні відомостей з підстав того, що земельна ділянка яку вона отримала у спадщину має перетин з ділянкою, яка як стало їй потім відомо, належить [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS], згідно Державного акту на землю серії ЯЙ 3008147 від 15.03.2010 року. Дану земельну ділянку [PERSON] було надано відповідно до рішення Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №235-19/V від 11.02.2009 року. При цьому, Державний акт на успадковану нею земельну ділянку був зареєстрований в 1996 році і в ньому були зазначені межі земельної ділянки. Державний акт на земельну ділянку, якою володіє [PERSON], був наданий останній в 2009 році. На її неодноразові пропозиції привести земельну документацію відповідно до вимог чинного законодавства [PERSON] ніяк не відреагувала, вважаючи, що її документація має всі законні підстави. Вважає, що при оформленні даного Державного акту і визначенні меж земельної ділянки, наданої [PERSON], була допущена помилка, яка на даний час суттєво порушує її майнові права, так як вона не має можливості повністю оформити документи на земельну ділянку, успадковану після смерті її батька, що і змусило її звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст.386, 391 ЦК України, ст.ст.107, 152, 155, 158 ЗК України, та остаточно уточнивши позовні вимоги, прохає: - визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ №008147 від 15.03.2000 року; - скасувати рішення Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 11.02.2009 року №235-19/V про надання у безкоштовну власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,2831 га, для ведення особистого селянського господарства, розташована в [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та погодився з тим, що дійсно в документації допущена помилка, проте виправити її повинен той, хто допустив. Представник відповідача - Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Представник третьої особи - відділу Держземагентства в Царичанському районі Дніпропетровської області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). В даному випадку судом відповідно до норм ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено наступне. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого завідуючою Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, т.в.о.завідуючої Другої Дніродзержинської державної нотаріальної контори Черновська Л.Г. 02.11.2010 року за №2-5370, позивач [PERSON] отримала в спадщину після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], земельну ділянку, площею 0,85 га, для обслуговування житлового будинку, госпспоруд - 0,25 га, ведення ОПГ - 0,60 га, яка знаходиться на території [ADDRESS], яка належала [PERSON], померлому [INFO], на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, виданого Зорянською сільською Радою народних депутатів 26 грудня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №59, після смерті якого спадщину фактично прийняла його дружина [PERSON], яка померла [INFO], після смерті якої спадщину фактично прийняв її син [PERSON], але не встиг оформити своїх спадкових прав (а.с.6). Після отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулася до відділу Держземагенства у Царичанському районі щодо присвоєння кадастрового номеру, належній їй земельній ділянці. Проте, рішенням №РВ-1200106092014 від 18.03.2014 року їй було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, у зв'язку з перетином з ділянкою 1225681300:05:009:0002, площа співпадає на 16,2058%. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 3008147 від 15.03.2010року, земельна ділянка площею 0,2831 га, розташована по [ADDRESS], кадастровий №1225681300:05:009:0002 належить [PERSON] (відповідачу в даній справі). При цьому, Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП на земельну ділянку, належну позивачу як спадкоємцю за законом, виданий 26 грудня 1996 року, в якому визначені зовнішні межі земельної ділянки в натурі (а.с.7). Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ №3008147 на земельну ділянку, належну відповідачу, виданий 15 березня 2010 року (а.с.73). Відповідно до ст.116 ч.1 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно із ст.152 ч.3 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до вимог ст.152 ч.2 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з вимогами ст.155 ч.1 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За викладених обставин, на думку суду, маються всі законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved