Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

[PERSON] предявила до Воле-Баранецької сільської ради позов про визнання за нею, позивачем, право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 50 у с. Садковичі Самбірського району Львівьскої області у порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла 5 січня 2011 року, а також земельні ділянки, зокрема: 1)земельну ділянку загальною площею 0,69 га, яка призначені для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, згідно Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 29 травня 2000 року на імя [PERSON]; 2)земельні ділянки площею 1,847 га, які призначені для ведення особистого підсобного господарства, згідно Державного акта на право приватної власності на землю, виданого [PERSON]; 3)земельні ділянки загальною площею 1,257 га ( 0,673 та 0,584), які призначені для ведення особистого підсобного господарства, згідно Державного акта на право приватної власності на землю, виданого на імя [PERSON]; 4)земельні ділянки загальною площею 1,257 га (0,673 га та 0,584 га), які призначені для ведення особистого підсобного господарства, згідно Державного акта на право приватної власності на землю, виданого на імя [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла 5 січня 2011 року; Також, [PERSON] просила визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 1,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифіката, виданого на імя [PERSON], після смерті якої майно успадкувала [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 липня 2000 року. У обґрунтування\~своїх позовних\~вимог посилалася\~на те,\~що після\~смерті її\~матері відкрилася\~спадщина на\~вказане майно, однак, нотаріус повідомив їй, [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, Державних актах на землю, Сертифікаті на право на земельну частку (пай) власник зазначений як [PERSON], [PERSON], а померла [PERSON]; у Державному акті на право приватної власності на землю її чоловіка вказано [PERSON], в той час як помер [PERSON]; у свідоцтві про смерть її сина вказано [PERSON], в той час як у свідоцтві про смерть матері [PERSON]. На підставі ухвали суду від 22 жовтня 2018 року до участі у справі залучено співвідповідачем Самбірську районну державну адміністрацію. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову. Представник відповідача - Воле-Баранецької сільської ради Самбірського району Львівської області, будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявився без повідомлення причин, у звязку із чим суд постановив ухвалу про розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних у ній доказів. Представник відповідача - Самбірської районної державної адміністрації також у судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи за відсутності представника та визнання позову. Суд дійшов висновку про задоволення позову на підставі наявних у суду матеріалів, виходячи із такого. Згідно ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях. Відповідно до ст. 211 цього Кодексу розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності всіх учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Із свідоцтв\~про народження, укладення шлюбу та про смерть, а також рішення Самбірського\~міськрайонного суду\~Львівської області\~від \~3\~січня 2018\~року відомо,\~що [PERSON],\~[INFO],\~є дочкою [PERSON] та [PERSON], які померли 10 серпня 2003 року та 5 січня 2011 року відповідно (а. с. 8, 9, 11, 16-17, 31,\~32). Із довідки, виданої 28 березня 2018 року Самбірським МБТІ, видно, що будинок № 50 по вул. Шевченка у с. Садковичі зареєстрований на праві особистої власності в цілому за [PERSON] Параскевією Павлівною, як головою колгоспного двору на підставі свідоцтва про право власності, яке видане на підставі рішення виконкому Самбірської міської ради від 15 лютого 1990 року № 197 (а. с. 18). Відповідно до вимог ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) та розяснень, які містяться у п.п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.\~ Згідно довідки, виданої Садковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області [PERSON] на праві особистої власності належав житловий будинок, що знаходиться по вул. Шевченка, 50 в селі Садковичі, [PERSON] була єдиним і останнім членом бувшого колгоспного двору, на день своєї смерті проживала одна, виконком від її імені заповіту не посвідчував (а.с. 15). Із Державного акта на право приватної власності на землю вбачається, що [PERSON], яка проживає у [INFO] на підставі рішення сесії Садковицької сільської ради від 4 березня 1996 року № 6 передано у приватну власність для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0,69 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території с. Садковичі Садковицької сільської ради (а. с. 20). Також, із Державного акта на право приватної власності на землю\~ видно, що [PERSON], яка проживає у с. Садковичі на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 1 лютого 2001 року № 54 та від 15 вересня 2000 року № 799 передано у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 1,847 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території с. Садковичі Самбірського району (а. с. 27). Крім того, із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11 липня 2000 року [PERSON] 11 липня 2000 року відомо, що вона успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] земельну частку (пай) розміром 1,30 в умовних кадастрових гектарах ( а. с. 29). Згідно Державного акта на право приватної власності на землю, виданого [PERSON] на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 15 вересня 2000 року № 799, йому передано для ведення особистого підсобного господарства у приватну власність земельну ділянку площею 1,257 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території с. Садковичі Садковицької сільської ради та складається двох земельних ділянок площею 0,584 га та 0,673 га (а. с. 23). Із Державного акта на право приватної власності на землю вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 15 вересня 200 року № 799 передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,257 гектарів в межах згідно з планом, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства (пай виділений в натурі), а саме: земельні ділянки рілля площами 0,673 га та 0,584 га (а. с. 23). Із свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] у 1950 році зареєстрували шлюб у Садковицькій сільській раді, після одруження їй присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 10). Із свідоцтва про народження відомо, що 11 квітня 1952 року народився [PERSON] і його матірю записана [PERSON] (а. с. 13). Із свідоцтва про смерть видно, що [PERSON] помер 10 жовтня 2000 року (а. с. 12). Із довідок, виданих Воле-Баранецькою сільською радою відомо, що [PERSON]\~ і [PERSON] була однією і тією ж особою, яка проживала [INFO] разом із своїм сином [PERSON], який помер 10 жовтня 2000 року, а також [PERSON], який помер 10 серпня 2003 року та [PERSON] був однією і тією ж особою (а. с. 14) . \~ Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно зі статтями 1220 та 1217 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу і у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входило право власності на земельну ділянку площею 1,257 гектарів, яку успадкували його батьки [PERSON] та [PERSON], а після смерті [PERSON] також відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,257 гектарів, яку успадкувала його дружина [PERSON]. Ураховуючи наведене,\~після смерті\~[PERSON] відкрилася\~спадщина до\~складу якої\~належать:\~право власності\~на житловий\~будинок,\~що знаходиться\~по вул.\~Шевченка,\~50\~в селі\~Садковичі Самбірського\~району; право\~на земельну\~частку (пай)\~розміром 1,30\~в умовних\~кадастрових гектарах\~без визначення\~меж цієї\~частки \~в натурі\~(на\~місцевості); право власності на земельну ділянку площею 0,69 гектарів, яка розташована на території с. Садковичі, і призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства; право власності на земельну ділянку площею 1,847 гектарів, яка розташована на території с. Садковичі і призначена для ведення особистого підсобного господарства, а також право власності на дві земельні ділянки, площею 1,257 га кожна, які розташовані на території с. Садковичі та призначені для ведення особистого підсобного господарства і спадкоємцем першої\~черги за\~законом після\~її смерті є [PERSON]. Із повідомлення нотаріуса відомо, що [PERSON], як спадкоємцю першої черги за законом після смерті її матері [PERSON], було відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~з посиланням\~на те,\~що у\~правовстановлюючих документах\~прізвище спадкодавців\~записано [PERSON],\~а також у свідоцтві про смерть її сина записно [PERSON] (а. с. 7). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За наведеного, право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на це спадкове майно.

Outcome: approved