Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні позивачем квартирою шляхом виселення [PERSON], [INFO] з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 1994 року по 19 липня 2016 року. 18 січня 1999 року [PERSON] набула у дар квартиру № 63 у житловому будинку № 2, що знаходиться по вул. Молодіжній у смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області відповідно до договору дарування від серії ААР № 533934. Разом з позивачем в зазначеній квартирі зареєстровані та фактично проживають донька позивача - [PERSON] і відповідач. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Однак [PERSON] після розірвання шлюбу продовжує проживати разом з позивачем у належній позивачу на праві приватної власності квартирі, постійно вчиняє сварки, бійки, наносить позивачу тілесні ушкодження, чинить перешкоди у користуванні майном, чинить психоемоційний натиск, погрожує розправою, що негативно впливає на всіх членів сім'ї, застосовує фізичне насилля, жодним чином в утриманні квартири, в її ремонті, оплаті комунальних послуг участі не приймає, чим завдає значних матеріальних збитків позивачу. Крім того вказує, що по всій квартирі відповідач розміщує знаряддя полювання та рибальства, у зв'язку з цим в квартирі постійний безлад. На прохання прибрати знаряддя відповідач поводить себе агресивно та відмовляється. Зазначає, що проживання разом з відповідачем є нестерпним, на прохання позивача переїхати проживати в інше житло відповідач відмовляється та погрожує розправою, а тому позивач змушена звернутися до суду із зазначеним позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення [PERSON], який порушує її право на спокійне життя, завдає моральних страждань та негативно впливає на позивача та доньку сторін. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Вказали на те, що позивач та відповідач проживають спільно з донькою сторін в двокімнатній квартирі, належній позивачу та в якій позивач зареєструвала відповідача, як члена її сім`ї. Відповідач застосовує фізичне насилля щодо позивача, погрожує їй, комунальні платежі не оплачує, окрім плати за телебачення, хоча користується комунальними послугами. Придбаває їжу. Після розірвання шлюбу втручається в особисте життя позивача, постійно чинить тиск на позивача, що заважає останній влаштувати особисте життя. Позивач, внаслідок таких дій відповідача не може вільно пересуватися. Відповідач розкидає належні йому речі по квартирі, влаштовує безлад в ній. Відмовляється робити ремонт в квартирі, внаслідок чого квартира занепадає. Позивач пояснила суду, що декілька разів зверталася до органів охорони правопорядку, однак результатів звернення на час розгляду справи в суді немає. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Вказав, що дійсно, інколи між ним та позивачем виникають сварки, які починає позивач. Насилля чи погроз їх застосування до відповідача він не застосовував. Вказав, що під час спільного проживання за кошти подружжя зроблено ремонт у квартирі. Відповідач особисто поставив вікна в квартирі, купує продукти харчування в тому числі і для позивача. Між сторонами існує домовленість, за якою позивач сплачує комунальні платежі, а відповідач придбаває їжу. Брав кредити для придбання побутової техніки в квартиру. Квартиру не руйнує, однак ремонт в квартирі на прохання позивача не робить, оскільки має побоювання про умисне вчинення позивачем в наступному перешкод для його проживання в квартирі. Знаряддя мисливства знаходяться у відповідача в спеціально облаштованому сейфі. Пояснив, що співробітників поліції до квартири викликав він, оскільки позивач прийшла додому в стані алкогольного сп`яніння та влаштувала сварку. В відділок поліції ані його, ані дружину ніхто не викликав. Речі по квартирі він не розкидає, вони лежать на належних їм місцях. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Позивач перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 1994 року по 19 липня 2016 року. 18 січня 1999 року [PERSON] набула у дар квартиру № 63 у житловому будинку № 2, що знаходиться по вул. Молодіжній у смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області відповідно до договору дарування від серії ААР № 533934. Паспорти громадян України позивача та відповідача свідчать, що 29 січня 1999 року позивач зареєструвала місце проживання в спірній квартирі. 03 березня 2009 року у спірній квартирі зареєстровано відповідача. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. 24 лютого 2017 року Депутатом Меліоративнівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області складено акт, у відповідності до якого, в присутності сусідів квартири [ADDRESS] обстеження спірної квартири, в результаті якого встановлено, що зі слів сусідів [PERSON] на протязі довгого часу здійснював фізичне насилля та моральне насилля в сім`ї, а саме обзивав дружину нецензурними словами, бив (сліди побоїв реєструвалися в лікарні). Сусіди обороняли [PERSON] під час бійки. Були звернення жінки до правоохоронних органів з питань поведінки чоловіка. В результаті нездорової обстановки в сімї донька має проблеми зі здоров`ям. Батько не допомагає в утриманні та лікуванні доньки. [PERSON] не бажає звільняти квартиру. За висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 498 від 17 червня 2016 року за результатами судово-медичного дослідження [PERSON], проведеного на підставі направлення інспектора Новомосковського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, за обставин випадку: зі слів 12 червня 2016 року о 23:00 год. у смт. Меліоративне, дома у потерпілої побив чоловік [PERSON], який наносив удари руками по голові, хапав руками за руки. При огляді: на передній поверхні середньої третини правого передпліччя, на зовнішній поверхні верхньої третини правого плеча виявлено пять синців неправильно-округлої форми, розмірами від 1x0,7см до 2x1см, синьо-зеленого кольору, з нечіткими жовтуватими контурами. Тілесні ушкодження у виді синців на правому плечі та передпліччі, у своїй сукупності та кожне окремо, відносяться до легкого ступеню тяжкості (згідно п. 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995р.), виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, та могли утворитися в строк вказаний потерпілою та в направленні (12.06.2016 р.). З висновку Інспектора Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 03 липня 2016 року вбачається, що 16 червня 2016 року зареєстровані матеріали звернення [PERSON] про спричинення їй її чоловіком [PERSON] тілесних ушкоджень. В ході розгляду матеріалу від [PERSON] надійшла письмова заява про припинення розгляду справи, так як претензій заявник не має, конфлікт вичерпаний, внаслідок чого розгляд заяви закінчено. З довідки Друкарки диктофонної групи Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 29 листопада 2016 року вбачається, що 01 жовтня 2016 року до ЖЄО Новомосковського ВП ГУНП за № 17317 зареєстрована заява [PERSON] про те, що її чоловік [PERSON] влаштував сварку. Заяву розглянуто та списано до справи № 41/4/6821 17 жовтня 2016 року. Розглядаючи вимоги позову, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. За ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. У відповідності до ст.157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Так, відповідач, станом на момент реєстрації в квартирі був членом сім`ї власника квартири. Належних та допустимих доказів того, що відповідач систематично руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням матеріали справи не містять. Також не містять матеріали справи і доказів того, що відповідач шляхом систематичного порушення правил співжиття робить неможливим для позивачів проживання з ними в одній квартирі та вжиття позивачами з цього приводу заходів запобігання і громадського впливу, які виявились безрезультатними. Акт від 24 лютого 2017 року, довідки ВП не є таким доказом, оскільки не містить доказів вжиття заходів громадського впливу щодо відповідача та вказівки, яким чином відповідач заважає проживанню позивача. Крім того не містять матеріали справи і доказів застосування насилля відповідачем по відношенню до позивача, оскільки вина особи у вчиненні злочинів, або адміністративних правопорушень повинна бути підтверджена відповідним рішенням суду, ухваленим за результатами розгляду справи. Таким чином підстав для виселення відповідача матеріали справи не містять. Не підтверджено матеріалами справи також і той факт, що відповідач робить перешкоди позивачу в користуванні квартирою, перешкоджає останній в доступі до квартири. Посилання на те, що позивач є власником квартири, а отже, внаслідок положень ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати у відповідача звільнити займану ним квартиру, належну позивачу не може бути прийняте судом до уваги, оскільки відповідач вселився до квартири зі згоди власника квартири будучи членом її сім`ї, не порушує правил співжиття, не перешкоджає позивачу у доступі до квартири, а отже підстав для задоволення позовних вимог матеріали справи не містять. Розглядаючи посилання на не вчинення позивачем ремонту квартири, не оплату останнім комунальних послуг суд не приймає до уваги в якості належних доказів для висновку про створення перешкод у праві власності, оскільки позивач не позбавлена права та можливості звернення до відповідача та до суду із вимогами про компенсацію частини комунальних витрат, компенсації частки вартості проведеного поточного ремонту. У відповідності до ст.88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору з відповідача не стягуються.

Outcome: dismissed