Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного підприємства «Будмаш» (відповідач), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бімекс-плюс», в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 2803500,00 грн, як вартість трьох відчужених парко місць №28, 29, 30 на користь третіх осіб. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.06.2000 р. між ТОВ «Бімекс-плюс» та ПП «Будмаш» було укладено договір №1 про дольову участь в будівництві житлового будинку по [ADDRESS] , за яким сторони погодили, що здійснюють в порядку дольової участі проектування та будівництво цегляного житлово-офісного комплекса з підземною автостоянкою та офісними приміщеннями по [ADDRESS] і після закінчення будівництво об`єкта отримують передбачені договором площі. ТОВ «Бімекс-плюс» як замовник будівництва передало ПП «Будмаш» на період будівництва земельну ділянку, нежитловий будинок, площею 382,5 кв.м., який був власністю ТОВ «Бімекс-плюс». Після закінчення будівництво сторони договору мали отримати у власність площі та паркомісця. 12.12.2014 р. сторонами було здійснено розподіл квартир, нежитлових приміщень та парко місця, за якими замовнику ТОВ «Бімекс-плюс» після введення об`єкта в експлуатацію переходить у власність 10 місця для паркування автомобілів у підземному паркінгу та квартиру, площею 89,9 кв.м. 12.02.2015 р. між ТОВ «Бімекс-плюс» та [PERSON] було укладено договір про платну передачу права, за яким права замовника ТОВ «Бімекс-плюс» на 10 місць у паркінгу перейшли до [PERSON] . Так, договором було погоджено передачу [PERSON] місць для паркування №1,3, 8, 9, 19 на цокольному поверсі №1 та №2829303840 на цокольному поверсі №2 в підземному паркінгу житлового комплексу, що по [ADDRESS] . На виконання погоджених умов щодо розподілу власності 16.11.2018 р. було затверджено і підписано сторонами (власником ПП «Будмаш» [PERSON] і [PERSON] ) план-розподілу машино-місць в натурі. 05.12.2019 р. Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю КМДА засвідчив відповідність закінченого будівництв паркінгу, що по [ADDRESS] , проектній документації та підтверджено готовність його до експлуатації. Однак, ПП «Будмаш» не передало [PERSON] 10 паркомісць, що по [ADDRESS] , зареєструвало право власності на свою користь та відчужило три паркомісця № [NUMBER] , [INFO] , [INFO] на користь третіх осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Внаслідок дій ПП «Будмаш» щодо продажу паркомість третім особам [PERSON] завдано збитків в розмірі вартості відчужених парко місць в розмірі 105000,00 дол. США, що еквівалентно 2803500,00 грн. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідач подав заперечення на позов, вважають позов не підлягає задоволенню, оскільки 18.02.2015 р. були укладені протокол розподілу квартир та додаткова угода, за якими ТОВ «Бімекс-плюс» отримує одну квартиру, площею 89,9 кв.м., а ПП «Будмаш» отримує 6563,4 кв.м. загальної площі квартир, 503,7 кв.м. офісних приміщень, 46 машино-місць паркінгу. Зазначає, що ПП «Будмаш» не було повідомлення про укладення угоди між ТОВ «Бімекс-плюс» та [PERSON] про платну передачу права на 10 паркомісць. У відповіді на заперечення представник позивача зазначає, що ПП «Будмаш» було обізнане з передачею права на 10 паркомісць [PERSON] , оскільки 16.11.2018 р. було затверджено та підписано план-розподіл машино-місць в натурі між власником ПП «Будмаш» [PERSON] та [PERSON] . З 12.02.2015 р. стороною договору став [PERSON] , а додаткову угоду від 18.02.2015 р. позивач не підписував. (а.с. 123-124) У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача зазначає, що остаточна угода щодо розподілу паркомісць та приміщень була підписана 18.02.2015 р., яка стала підставою для реєстрації ПП «Будмаш» приміщень та машино-місць паркінгу, а за ТОВ «Бімекс-плюс» квартири №2. Тому, вважає, що ПП «Будмаш» правомірно розпорядилось паркомісцями [ADDRESS] , [INFO] , [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просили його задовольнити. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою суду від 08.07.2020 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11.11.2020 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 18.01.2021 р. залишено без задоволення клопотання представника позивача [PERSON] про зупинення провадження у цивільній справі №761/19473/20-ц до прийняття та вступу у законну силу рішення у іншій цивільній справі №761/1004/21 за позовом [PERSON] до Приватного підприємства «Будмаш», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бімекс-плюс» про визнання недійсними додаткової угоди та протоколу. Ухвалою суду від 29.01.2021 р. залишено без задоволення клопотання представника позивача [PERSON] від 29.03.2021 року про зупинення провадження у цивільній справі №761/19473/20-ц до прийняття та вступу у законну силу рішення у іншій господарській справі №910/4175/21 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Бімекс-плюс» до Приватного підприємства «Будмаш» про визнання додаткової угоди недійсною, відшкодування збитків, моральної шкоди. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, що з`явились, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.06.2000 р. між ТОВ «Бімекс-плюс» (замовник) та ПП «Будмаш» (підприємство) було укладено договір №1 про дольову участь в будівництві будинку по [ADDRESS] , за яким сторони здійснюють в порядку дольової участі проектування та будівництво цегляного житлово-офісного комплекса з підземною автостоянкою та офісними приміщеннями по [ADDRESS] і після закінчення будівництво об`єкта отримують передбачені договором площі. Згідно п. 4.1.1, 4.1.2 замовник отримує 500,00 кв.м загальної площі об`єкту та 3 машино-місця підземної автостоянки, підприємство отримує 2480,00 кв.м. загальної площі об`єкту, всі офісні та нежилі приміщення об`єкту та 7 машино-місць підземної парковки. 25.03.2003 р. було укладено додаткову угоду про внесення змін та доповнень до договору №1 від 30.06.2000 р. про дольову участь в будівництві житлово-офісного комплексу по [ADDRESS] , за яким внесено зміни в п.п. 4.1.1, 4.1.2, які викладені в наступній редакції: замовник отримує 700,00 кв.м загальної площі квартир об`єкту та 3 машино-місць в підземній автостоянці, підприємство отримує 3785 кв.м. загальної площі квартир об`єкту, всі офісні та нежилі приміщення об`єкту, 18 машино-місць місць в підземній автостоянці. (а.с. 100) 08.09.2005 р. було укладено додаткову угоду про внесення змін та доповнень до договору №1 від 30.06.2000 р. про дольову участь в будівництві житлово-офісного комплексу по [ADDRESS] , за яким внесено зміни в п.п. 4.1.1, 4.1.2, які викладені в наступній редакції: замовник отримує 800,00 кв.м загальної площі квартир об`єкту та 3 машино-місць в підземній автостоянці, підприємство отримує 3685,00 кв.м. загальної площі квартир об`єкту, всі офісні та нежилі приміщення об`єкту, 18 машино-місць місць в підземній автостоянці. (а.с. 101) 31.08.2010 р. було укладено додаткову угоду про внесення змін та доповнень до договору №1 від 30.06.2000 р. про дольову участь в будівництві житлово-офісного комплексу по [ADDRESS] , за яким внесено зміни в п.п. 4.1.1, 4.1.2, які викладені в наступній редакції: замовник отримує 1198,00 кв.м загальної площі квартир об`єкту та 5 машино-місць в підземній автостоянці, підприємство отримує 3855 кв.м. загальної площі квартир об`єкту, всі офісні та нежилі приміщення об`єкту, 16 машино-місць місць в підземній автостоянці. (а.с. 102) 12.03.2013 р. було укладено додаткову угоду про внесення змін та доповнень до договору №1 від 30.06.2000 р. про дольову участь в будівництві житлово-офісного комплексу по [ADDRESS] , за яким внесено зміни в п.п. 4.1.1, 4.1.2, які викладені в наступній редакції: замовник отримує 1225,2 кв.м загальної площі квартир об`єкту та 10 машино-місць в підземній автостоянці, підприємство отримує 5453,6 кв.м. загальної площі квартир об`єкту, всі офісні та нежилі приміщення об`єкту, 36 машино-місць місць в підземній автостоянці. (а.с. 102) 12.12.2014 р. було укладено додаткову угоду про внесення змін та доповнень до договору №1 від 30.06.2000 р. про дольову участь в будівництві житлово-офісного комплексу по [ADDRESS] , за яким внесено зміни в п.п. 4.1.1, 4.1.2, які викладені в наступній редакції: замовник отримує 89,9 кв.м загальної площі квартир об`єкту та 10 машино-місць в підземній автостоянці, підприємство отримує 6563,40 кв.м. загальної площі квартир об`єкту, 480,60 кв.м. офісних приміщень та всі нежилі приміщення об`єкту, 36 машино-місць місць в підземній автостоянці. (а.с. 104) Згідно протоколу розподілу квартир, нежитлових приміщень та машино-місць в житлово-офісному комплексі по [ADDRESS] згідно договору №1 від 30.06.2020 р. про дольову участь в будівництві будинку від 12.12.2014 р. ТОВ «Бімекс-плюс» після введення об`єкта в експлуатацію передається квартира [ADDRESS] , площею 89,9 кв.м., 10 машино-місць в паркінгу, ПП «Будмаш» передаються квартири № [NUMBER] , [NUMBER] , площею 6563,4 кв.м., нежитлові приміщення, № 59-62, загальною площею 480,60 кв.м., приміщення підземного паркінгу №63, 64, 36 машино-місць в паркінгу. (а.с. 106) 18.02.2015 р. було укладено додаткову угоду про внесення змін та доповнень до договору №1 від 30.06.2000 р. про дольову участь в будівництві житлово-офісного комплексу по [ADDRESS] , за яким внесено зміни в п.п. 4.1.1, 4.1.2, які викладені в наступній редакції: замовник отримує 89,9 кв.м загальної площі квартир об`єкту, підприємство отримує 6563,40 кв.м. загальної площі квартир об`єкту, 503,7 кв.м. офісних приміщень та всі нежилі приміщення об`єкту, 46 машино-місць місць в підземній автостоянці. Дана угода може розглядатись невід`ємною частиною окремо від договору про дольову участь №1 від 30.06.2020 р. і є його невід`ємною частиною. (а.с. 105) Згідно протоколу від 18.02.2015 р. розподілу квартир, нежитлових приміщень та машино-місць в житлово-офісному комплексі по [ADDRESS] згідно договору №1 від 30.06.2020 р. про дольову участь в будівництві будинку ТОВ «Бімекс-плюс» після введення об`єкта в експлуатацію передається квартира [ADDRESS] , площею 89,9 кв.м., ПП «Будмаш» передаються квартири № [NUMBER] , 3-58, площею 6563,4 кв.м., нежитлові приміщення №59-63, загальною площею 503,7 кв.м., приміщення підземного паркінгу №64, 46 машино-місць в паркінгу. (а.с. 106) Оригінали додаткової угоди від 18.02.2015 р. та протоколу від 18.02.2015 р. були пред`явлені суду 29.03.2021 р. для посвідчення їх копій. Згідно акту готовності об`єкта до експлуатації від 07.11.2019 р. було закінчено будівництво житлово-офісного комплексу по [ADDRESS] , об`єкт готовий до експлуатації. (а.с. 159-164) На підставі акта готовності об`єкта до експлуатації від 07.11.2019 р. видано сертифікат серії КВ №162193391201, за яким Департамент з питань державного архітектурного-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) засвідчив відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу) проектній документації та підтвердив його готовність до експлуатації, найменування об`єкту: «Будівництво житлово-офісного комплексу по [ADDRESS] (третій пусковий комплекс)», основні показники: площа підземного паркінгу - 781,1 кв.м., кількість машино-місць у паркінгу - 46. (а.с. 158) Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.02.2020 р. право власності на машино-місця № [NUMBER] , площею 17,5 кв.м, № [NUMBER] , площею 17,7 кв.м, № [NUMBER] , площею 16,3 кв.м., у підземному паркінгу по [ADDRESS] зареєстровані 03.02.2020 р. за ПП «Будмаш» (а.с. 29-31) Експлікація приміщень машино-місць, технічний паспорт, план машино-місць №28-30 - на а.с.37-42. Згідно витягу з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14.04.2020 р. було зареєстровано право власності на машино-місце № [NUMBER] у підземному паркінгу по [ADDRESS] за [PERSON] , 14.04.2020 р. було зареєстровано право власності на машино-місце № [NUMBER] у підземному паркінгу по [ADDRESS] за [PERSON] , 29.04.2020 р. було зареєстровано право власності на машино-місце № [NUMBER] у підземному паркінгу по [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 32) Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 651 ЦК України). Згідно ст. 653 ч.1 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту(ст. 654 ЦК України). Тобто, на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації від 07.11.2019 р, сертифікату серії КВ №162193391201, договору №1 про дольову участь в будівництві будинку по [ADDRESS] від 30.06.2000 р. з урахуванням змін за додатковою угодою від 18.02.2015 р., протоколу від 18.02.2015 р. розподілу квартир, нежитлових приміщень та машино-місць в житлово-офісному комплексі по [ADDRESS] згідно договору №1 від 30.06.2020 р. про дольову участь в будівництві будинку було зареєстровано 03.02.2020 р. право власності на паркомісця [ADDRESS] , [ADDRESS] , № [NUMBER] у підземному паркінгу по [ADDRESS] за ПП «Будмаш». Документи, які стали підставою для реєстрації права власності, є чинними та на теперішній час в судовому порядку не оскаржені, а тому підстав для не врахування вказаних письмових доказів суд не вбачає. Суд не приймає до уваги письмові докази позивача: договір про відчуження права на частку у спільній власності від 12.02.2015 р., додаткову угоду №1 до договору про відчуження на частку у спільній власності від 12.02.2015 р., оскільки вказані договори від ПП «Будмаш» підписані не були, а додаткова угода від 18.02.2015 р. та протокол розподілу квартир від 18.02.2015 р. були підписані директором ТОВ «Бімекс-плюс» [PERSON] без жодних зауважень. За ними ТОВ «Бімекс-плюс» отримує лише квартиру [ADDRESS] , площею 89,9 кв.м., без машиномісць № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] у паркінгу по [ADDRESS] . Доказів визнання недійсними чи незаконними додаткової угоди та протоколу розподілу від 18.02.2015 р. суду не надано. Крім цього, у відповідності до ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07 квітня 2003 року ДСТУ 4163-2003 відмітку про засвідчення копії документа складають із слів Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Між тим, вимоги ст. 95 ЦПК України щодо вказаних письмових доказів позивачем дотримані не були, вони засвідчені особою, яка немає повноважень на засвідчення документів, та не містять дату засвідчення. Оригіналів вказаних документів для суду для засвідчення надано також не було. Крім цього план-паркінгу, наданих позивачем, жодної юридичної сили немає. В судовому засіданні свідки вказали, що на ньому були позначені парко-місця, які позивача мав намір лише придбати, але в подальшому відмовився. До того ж вказаний план-паркінгу не приймається до уваги, оскільки не відповідає вимогах ст. 95 ЦПК України. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилається, щодо належності йому паркомість [ADDRESS] , [INFO] , [ADDRESS] , підстав для задоволення позовних вимог про стягнення коштів коштів вартості незаконно відчужених паркомісць, суд не вбачає. Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється у три роки. Позовна давність, відповідно до ст. 256 ЦК України, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В свою чергу ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, суд відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки судом відмовляється у задоволенні позову по суті. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed