Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . 05.04.2018 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] , про що складено Акт про залиття від 05.04.2018 року. Згідно цього Акта, залиття квартири сталось внаслідок недбалого відношення до сантехнічного обладнання власником квартири [ADDRESS] у цьому будинку, що розташована над квартирою позивачів. Так як власниками квартири [ADDRESS] за вищевказаною адресою є відповідачі, позивачі просять суд стягнути: 1) на користь [PERSON] відшкодування майнової шкоди у розмірі 33226 грн. 00 коп.; 2) на користь [PERSON] відшкодування майнової шкоди у розмірі 16613 грн. 00 коп. Представник позивачів до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив провести розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 16.09.20 постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласницями квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 26.02.1999 року та Договору дарування частини квартири від 30.05.2002 року, 1/3 частина квартири належить [PERSON] ; 2/3 частини квартири належать [PERSON] (а.с. 9, 10) Згідно Акта від 05.04.2018 року, затвердженого Першим заступником КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», відбулось обстеження квартири [ADDRESS] за спірною адресою. За наслідками обстеження на стіні спостерігались жовті плями та відшарування шпалер. Виявлені пошкодження в квартирі [ADDRESS] стались внаслідок недбалого відношення до сантехнічного обладнання власником квартири [ADDRESS] у цьому будинку. (а.с. 8) Відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості майнового збитку, завданого власнику майна, яке зазнало пошкоджень і знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 22.05.2018 року, вартість майнового збитку становить 27839 грн. 00 коп. (а.с. 11 з.в.) Як вбачається з Листа Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.06.2018 року, квартира [ADDRESS] , приватизована на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 29) 05.07.2018 року представник позивачів звернувся до відповідачів з претензією про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Однак, відповідачі у позасудовому порядку спір не вирішили, шкоду, завдану майну позивачам не відшкодували. (а.с. 34-35) Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Ч. 2 ст.1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Ст. 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст.22 ЦК України. Так, ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). У справах про відшкодування шкоди згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України обов`язок доведення відсутності вини несе відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачі жодним доказом не спростували правові підстави позову та обставини, викладені в позовній заяві. Суд вбачає доведеною позовну вимогу, щодо стягнення з відповідачів на користь позивачів розміру відшкодування майнової шкоди в сумі 27839 грн. 00 коп. Крім того, грошові кошти в розмірі 1000 грн. 00 коп. на проведення експертного дослідження з визначення розміру майнового збитку також підлягають стягненню з відповідачів, адже є документально підтвердженими. Однак, суд вбачає за необхідне стягнути грошові кошти в розмірі 1000 грн. 00 коп. на користь [PERSON] , так як саме вона є платником вказаної грошової суми згідно квитанції № N1BL833913 від 23.05.2018 року. (а.с. 27) Окрім відшкодування матеріальної шкоди позивачі також просять суд стягнути на їхню користь відшкодування моральної шкоди. Частина 1 статті 27 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 вказаної норми моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 вказаної норми встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. (ч. 4 ст. 27 ЦК України) Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 5 ст. 27 ЦК України) Статтею 280 ЦК України встановлено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 вказаної Постави визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В контексті практики Європейського суду з прав людини варто зазначити, що справедливість компенсації як категорія, що застосовується й національним законодавцем, проте є не розкритою в судових прецедентах, визначається ЄСПЛ з урахуванням усіх обставин, а також особливостей справи. Суд суворо дотримується позиції, що відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер. Розмір моральної шкоди позивачі оцінили в межах грошової суми 21000 грн. 00 коп., з яких на корить [PERSON] підлягає стягненню 7000 грн. 00 коп. на користь [PERSON] - 14000 грн. 00 коп. Разом з тим, суд вбачає за необхідне визначити відшкодування моральної шкоди у загальному розмірі 3000 грн. 00 коп. та відповідно стягнути на користь позивача [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн. 00 коп., на користь позивача [PERSON] - 1000 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене, не спростування відповідачами обставин справи належними та допустимими доказами, суд приходить до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Окрім того, позивачі просять суд стягнути на їхню користь витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на професійну правничу допомогу визначений в межах суми 11400 грн. 00 коп. Разом з тим, документально підтвердженими є витрати на оплату послуг з правничої допомоги у розмірі 5200 грн. 00 коп. Відтак, саме ця грошова сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача [PERSON] , як платника за відповідною квитанцією. (а.с. 46)

Outcome: partial