Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Адвокат Котелевський К.В. звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, понесених позивачем, у зв`язку із розглядом цивільної справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛУГ ІНВЕСТ», третя особа: [PERSON] про стягнення інфляційних втрат, 3% річних. В обґрунтування поданої заяви, заявник посилається на те, що остаточний розрахунок позивача з адвокатом по понесеним витратам на правничу допомогу, попередній розрахунок розміру яких було наведено в ході розгляду справи, було проведено після ухвалення 03.11.2021 року судового рішення, яким позов [PERSON] задоволено. У зв`язку з цим, посилаючись на положення ч. 8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України, заявник просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті, стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Луг Інвест» на користь [PERSON] судові витрати, понесені на правничу допомогу у загальному розмірі 4\~000,00 гривень. Згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, уразі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Судом вирішено розглянути заяву без повідомлення та виклику сторін у судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом заяви за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2021 року у справі № 335/9553/21 позовні вимоги [PERSON] задоволено; стягнуто з ТОВ «Луг Інвест» на користь [PERSON] суму інфляційних втрат, 3% річних у загальному розмірі 22\~453,50 грн.,та судовий збір у розмірі 908,00 грн., всього стягнуто 23\~361 (двадцять три тисячі триста шістдесят одну) грн. 50 коп. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судомна підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п.34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Так, представником позивача на підтвердження наданих послуг та їх оплату суду надано копію договору про надання правничих послуг від 06.09.2021; акт виконаних робіт за договором від 06.09.2021 року про надання правничих послуг від адвокатського об`єднання «Коляда Котелевський» позивачу [PERSON] з відповідними рахунками до них, з детальним описом наданих послуг, витраченого адвокатом часу та їх вартістю, загальний розмір яких становить 4\~000,00 гривень. Виходячи з наданих доказів, суд вважає розмір витрат на оплату послуг адвокатського об`єднання у загальному розмірі 4\~000,00 гривень співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом послугами, а також розміром позовних вимог, тому, на підставі ч. 3 ст. 137 ЦПК України, заява в частині їх стягнення підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, заява адвоката Котелевського К.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, понесених позивачем, у зв`язку із розглядом цивільної справи підлягає задоволенню, шляхом стягнення з відповідача ТОВ «Луг Інвест» на користь [PERSON] судові витрати, понесені на правничу допомогу у загальному розмірі 4\~000,00 гривень.

Outcome: approved