Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу з [PERSON], який вони зареєстрували 17 вересня 1990 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 187. Від шлюбу у них народилось троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Обгрунтовуючи свій позов позивачка зазначила, що чоловік зраджував подружньому життю з іншими жінками, вчиняв сварки, наносив побої, часто вживає спиртні напої, виганяє з будинку, що стало причиною припинення шлюбно-сімейні відносини, сім'я розпалася, проживають окремо, зібрала речі та переїхала проживати на квартиру. З цих причин просить шлюб розірвати, неповнолітніх дітей: синів [PERSON] [PERSON] та [PERSON] просить залишити на проживанні з нею до виповнення їхнього повноліття. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Стягнути на її користь судові витрати за оплату судового збору в розмірі 704,80 грн. В судове засідання позивачка не явилася, надіслала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не явився, направив до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 17 лютого 2009 року (а.с. 3). Від спільного проживання у них народилось троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. (а.с. 5-7). Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, сторони у своїх письмових заявах наполягали на розлученні, мають стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрати які складаються з судового збору в сумі 704,80 грн..

Outcome: approved