overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

[PERSON] у червні 2016 року звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що з 26 січня 1999 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина: [PERSON] [INFO]. Вказала, що нормальні сімейні стосунки не склалися, через різні погляди на життя, в результаті чого виникали конфлікти. Просила розірвати шлюб. Позивач, [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримала та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 060726, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 26 січня 1999 року Вовчанським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 08 (а.с. 5). Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] (а.с6). Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя, в результаті чого виникали конфлікти. Шлюб існував формально, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна не має. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

[PERSON] у червні 2016 року звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що з 27 вересня 2011 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Вказала, що через чотири роки нормальні сімейні стосунки не склалися, через різні погляди на життя. У березні 2015 року спільне проживання з відповідачем припинили, просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася судом завчасно та належним чином. Надала суду заяву про підтримання позову у повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином. Надав суду заяву про визнання позовних вимог , не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 169621, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 27 вересня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 526 (а.с. 3). Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя, та постійні непорозуміння в сімї. Шлюб існував формально, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, проживають окремо з березня 2015 року, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна не має. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON] у червні 2016 року звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 09 жовтня 2009 року вони уклали шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис №1910. Від проживання у шлюбі мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку Крістіну, [INFO]. Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Позивач звернулась до суду з заявою про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити з вищенаведених підстав, справу слухати у її відсутності. Представник відповідача звернулася до суду з заявою про те, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, просить справу слухати у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України: Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні сторони уклали шлюб 09 жовтня 2009 року зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис №1910. Від проживання у шлюбі мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку Крістіну, [INFO]. Сімейне життя не склалось через різні характери, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб сторін серії 1-БВ №068955 від 09.10.2009р., даними свідоцтв про народження дітей: серії 1-БВ №068551 від 11.12.2007р., серії 1-БВ №204040 від 25.07.2013р., і сторонами не оспорюються. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON] у червні 2016 року звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.07.2001 року вони уклали шлюб, зареєстрований Терешківською сільською радою Красилівського району, актовий запис №5. Від проживання у шлюбі мають двоє дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Позивач звернулась до суду з заявою про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити з вищенаведених підстав, справу слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, хоча був повідомлений належним чином, про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України: Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні сторони уклали шлюб 21.07.2001 року зареєстрований Терешківською сільською радою Красилівського району, актовий запис №5. Від проживання у шлюбі мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось через різні характери, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Сторони близько року не проживають однією сімєю. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про одруження сторін серії 1-БВ №066172 від 21.07.2001 р., даними свідоцтв про народження дітей: серії 1-БВ № 176140 від 16.08.2004р., серії 1-БВ № 205419 від 27.08.2013р. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

[PERSON] у червні 2016 року звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем мають спільну дітину [PERSON], 09.08.2004р.н., а відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою, про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити, з вищенаведених підстав, справу розглянути у її відсутності. Відповідач звернувсь до суду з письмовою заявою, про те, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON], 09.08.2004р.н., однак батько відповідач по справі, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Данні обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження дитини серія 1-БВ №176134 від 13.08.2004р. та не заперечуються відповідачем. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання спільної дитини, аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 07.06.2016р. та до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

[PERSON] у червні 2016 року звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем мають спільну дітину [PERSON], 30.09.2010р.н., а відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає. Позивач звернувсь до суду з письмовою заявою, про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити, з вищенаведених підстав, справу розглянути у її відсутності. Відповідач звернувсь до суду з письмовою заявою, про те, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON], 30.09.2010р.н., однак батько відповідач по справі, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Данні обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження дитини серія І-БВ №274335 від 08.06.2016р.(видане повторно) та не заперечуються відповідачем. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання спільної дитини, аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 08.06.2016р. та до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

[PERSON] у червні 2016 року звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та на своє утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину [PERSON], [INFO], вона не працює, так як доглядає дитину у віці до трьох років, а батько допомоги на утримання дитини не надає. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, з вищенаведених підстав, справу слухати у її відсутності, проти заочного розгляду справи - не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних, доказів та за згодою позивача, ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем, а батько матеріальної допомоги на його утримання не надає. Матір дитини- позивач не працює, оскільки доглядає дитину у віці до трьох років. Дані обставини підтверджуються паспортними даними [PERSON] серія НВ669457, даними свідоцтва про народження дитини серія І-БВ №214030 від 29.10.2013р. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, відповідно до положень ст.ст.84, 180, 182, 183, 191 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

[PERSON] у червні 2016 року звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину в розмірі 600 грн., посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину [PERSON], [INFO], дочка перебуває на її утриманні, а батько допомоги на утримання дитини не надає. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, з вищенаведених підстав, справу слухати у її відсутності, проти заочного розгляду справи - не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних, доказів та за згодою позивача, ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою, а батько матеріальної допомоги на її утримання не надає. Дані обставини підтверджуються паспортними даними [PERSON], даними свідоцтва про народження дитини серія І-ЕД №027687 від 06 грудня 2005р. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини, позивачки, відповідача, а також те, що відповідач працюючий та інших утриманців не має. Крім того, згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому необхідно стягувати з часу подачі позову, а саме з 21.06.2016 року За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, відповідно до положень ст.ст.84, 180, 182, 183, 191 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] у червні 2016 року звернулась із позовною заявою до Дарницького районного суду м. Києва про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого у липні 1999 року, посилаючись на те, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем у неї припинились, спільне життя не склалось, спільного господарства сторони не ведуть, тому вважає, що шлюб зберегти неможливо та недоцільно. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 22 липня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому (актовий запис №808). Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам неповнолітніх дітей, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дітей, тому шлюб між подружжям необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

[PERSON] у червні 2016 року звернулась із позовною заявою до Дарницького районного суду м. Києва про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого у лютому 2011 року, посилаючись на те, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем у неї припинились, спільне життя не склалось, спільного господарства сторони не ведуть, тому вважає, що шлюб зберегти неможливо та недоцільно. Від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні підтримав позовну заяву, з викладених в ній підставах. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 19 лютого 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві (актовий запис №238). Від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам малолітніх дітей, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дітей, тому шлюб між подружжям необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не просила суд про відновлення їй дошлюбного прізвища.

Outcome: approved