Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 липня 2015 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, від шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , зазначені обставини підтверджуються свідоцтвами про народження та про шлюб( до заяви додаються копії свідоцтв). З грудня 2017 року сімейні стосунки між сторонами позову припинилися, відповідач виїхав з місця проживання позивача. В теперішній час позивач з дочкою [PERSON] проживає за зазначеною адресою. Факт проживання дитини разом із позивачем підтверджується відповідною довідкою ( до заяви додається копія довідки). Відповідач проживає окремо за зазначеною адресою, станом на теперішній час він належним чином не піклується про побут своєї дочки, будь-якої допомоги по утриманню дитини відповідач не надає, будь-яких утримань по виконавчим документам з відповідача не провадиться. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами глави 15 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та приймати участь у вихованні та розвитку дитини. Тому позивач вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти для утримання спільної дитини. Згідно вимог ст. 182 ч.2 СК України мінімальний розмірі аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що з аналогічним позовом, за тих саме підстав, з тим саме предметом, вона до суду не зверталася. Попередній розрахунок судових витрат не провадився у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору під час подачі позову про стягнення аліментів. Оригінали документів, на які посилається позивач, перебувають у неї, за вимогою суду можуть бути надані для огляду. Таким чином просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , який народився у м. Донецьк на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання цієї заяви та до повноліття дочки [PERSON] , тобто до [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] надала письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі у випадку необхідності. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не надав, відзив не надав. Оголошення про виклик до судового засідання було розміщено на веб-сайті судової влади України http://court.gov.ua. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, а саме: копією сторінок паспорта позивача; копією сторінок паспорта відповідача; копією свідоцтва про народження [PERSON] ; копією свідоцтва про шлюб; довідка з місця проживання; копією позовної заяви. Судом встановлено, що батьком дитини [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 жовтня 2017 року. На теперішній час дитина проживає разом із позивачем, що підтверджується довідкою № 948, виданою 17 травня 2019 року Кирилівською селищною радою Якимівського району Запорізької області. Відповідач [PERSON] ніякої допомоги на утримання дитини [PERSON] не надає, ніде не працює, інших утримань з неї не провадиться. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанція звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі зазначеного суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , судовий збір в розмірі 768 гривні 40 копійок в дохід держави.

Outcome: approved