Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 3 липня 2012 року вона була прийнята на посаду фахівця із соціальної роботи Березівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, а 6 грудня 2013 року - звільнена з цієї посади за прогул без поважних причин на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 3 грудня 2013 року вона була відсутня на роботі до 14 годин у зв'язку з перебуванням у директора обласного ЦСССДМ з фінансових питань. Оскільки вважає, що причина неявки на роботу є поважною, а звільнення незаконним, тому просить поновити її на колишній посаді та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 1681-30 грн. та моральну шкоду - 2500 грн. Представники відповідача позов не визнали повністю і пояснили, що звільнення позивачки відбулося у відповідності до вимог трудового законодавства внаслідок самовільного залишення нею роботи більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно п.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності її на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Звільнення з цих підстав допускається лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представництва), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Судом встановлено, що 5 липня 2012 року, згідно наказу районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №28-к, позивачка була призначена на посаду фахівця із соціальної роботи з присвоєнням 9 тарифного розряду (а.с.43). 6 грудня 2013 року за згодою профспілкового комітету Березівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді позивачка, згідно наказу №70-к, була звільнена з займаної посади за відсутності її на роботі більше трьох годин безперервно та й у трудовій книжці, у зв'язку з цим, зроблено відповідний запис (а.с.10,16-18). З вказаним наказом позивачка ознайомлена, про що свідчить її власноручний підпис, датований 6 грудня 2013 року (а.с.18). Зі змісту даного наказу також видно, що позивачці проведено повний розрахунок відповідно до чинного законодавства. З показань свідків у судовому засіданні [PERSON] і [PERSON] свідчить, що під час засідання профспілкового комітету щодо надання згоди на звільнення позивачки, остання просила вибачення та оголосити їй лише догану за вчинене. Слід враховувати, що під прогулом слід розуміти відсутність працівника без поважних причин на роботі протягом усього дня, а також більш трьох годин підряд або сумарно протягом робочого дня. Якщо мова йде про прогул, то мається на увазі відсутність працівника не на робочому місці, а на роботі. Законодавство не встановлює якого-небудь загального переліку поважних причин відсутності на роботі. Розуміється, що це повинні бути істотні обставини, які явно перешкоджають явки на роботу та не можуть бути усунені самим працівником. До таких обставин безспірно відносяться: стихійне лихо, хвороба працівника, догляд за членом сім'ї, який захворів, нерегулярна робота транспорту (аварія, зупинення тощо), виконання громадянських зобов'язань та інше. При цьому кожна з них повинна бути підтверджена відповідним доказами. З огляду на наведене суд вважає пояснення позивачки про відсутність її на роботі саме з поважної причини понад 3 години, такими, що не заслуговують на увагу, оскільки її дії ні з ким із керівництва районного та обласного центру не узгоджувались та до переліку тих істотних обставин, які перешкоджають явки на роботу та не можуть бути усунені самим працівником, не відносяться. Вирішуючи характер спірних правовідносин та правомірність застосування відповідачем норм матеріального права при звільненні позивача, суд враховує вищевикладене та й приходе до висновку про безпідставність матеріально-правових вимог позиву.

Outcome: dismissed