Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказувала, що вона з липня 2016 року по червень 2018 року проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася донька [PERSON] У червні 2018 року відповідач покинув сім`ю, перестав з нею спілкуватися, зовсім не цікавиться життям доньки, матеріальної допомоги не надає. Донька проживає разом з нею. Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] В даний час вона не має можливості працювати, оскільки доглядає малолітню дитину. У неї відсутні будь-які джерела доходів. Її матеріальне становище є вкрай нужденним. Відповідач є молодою, здоровою і працездатною особою. Стягнень за виконавчими документами, крім стягнень на утримання доньки, з нього не проводиться. Відповідач спроможний надавати їй матеріальну допомогу, однак не бажає цього робити, про що неодноразово їй заявляв. Найменша сума, яка дасть їй можливість виживати в її становищі та доглядати дитину, не може бути меншою мінімального прожиткового мінімуму. В позові позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1921 гривні 00 копійок, щомісяця, але не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін, або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача до суду надійшло клопотання про проведення розгляду справи з викликом сторін. При вирішенні вказаного клопотання суд виходив із наступного. Частиною 6 ст. 279 ЦПК України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. В обґрунтування необхідності розгляду справи з повідомленням сторін, відповідач нічого не вказав. На підставі вказаного, враховуючи, що предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач надав до суду відзив, в якому вказав, що з липня 2016 року по червень 2018 року він дійсно перебував у цивільному шлюбі з [PERSON] Від шлюбу [INFO] народилася донька - [PERSON] З червня 2018 року вони разом з позивачкою не проживають, через відсутність взаємопорозуміння та різні погляди на сімейне життя. Донька з того часу і по даний час проживає разом з позивачкою, так як має досить маленький вік і, зокрема, потребує безпосереднього перебування з матір`ю. В позові [PERSON] зазначає, що з червня 2018 року і по даний час він ніякої матеріальної допомоги на утримання своєї малолітньої доньки не надає, але це не відповідає дійсності. Доказами цього, можуть служити квитанції, за якими він, в період з червня 2018 року і по даний час, на утримання своєї малолітньої доньки [PERSON] , перераховував кошти на загальну суму 5658 гривень. Також рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2018 року з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Вищезазначені аліменти він сплачує вчасно та в повному обсязі, що підтверджується відсутністю заборгованості. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становив 1626 гривень, він, в свою чергу, в період з липня 2018 року по даний час перерахував позивачці 11718 гривень, тобто 1465 гривень щомісячно, що становить майже прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, і що значно більше ніж мінімальна сума аліментів для дитини (не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), крім того здійснив відправлення новою поштою подарунків для дитини, на загальну суму 3000 гривень. Тобто позивачка, заздалегідь знаючи, що він не ухиляється від утримання своєї малолітньої доньки, подала до суду недостовірну інформацію, спрямовану на витребування з нього додаткових коштів. Крім того, він, окрім малолітньої доньки [PERSON] , має ще двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , на яку він згідно рішення суду сплачує аліменти в розмірі ј частки від його доходу (заробітку) щомісячно, та [PERSON] , [INFO] , на якого він, за домовленістю з його матір`ю, теж сплачує кошти на його утримання. В даний час він ніде не працює, постійного доходу не має, живе за рахунок вирощування господарства та підробітків. З вищезазначеного вбачається, що він не ухилявся і не ухиляється від утримання своєї малолітньої доньки [PERSON] , а навпаки активно бере участь в матеріальному утриманні, в обсязі, необхідному для її фізичного та духовного розвитку. В позивачки, від першого шлюбу, є неповнолітня донька [PERSON] , яка, за рішенням суду, проживає разом зі своїм батьком [PERSON] Рішенням суду також з [PERSON] на користь [PERSON] були тягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] Після цього, [PERSON] подала до Новомиколаївського районного суду Запорізької області позовну заяву про стягнення з нього аліментів, таким чином намагаючись вирівняти насамперед своє фінансове становище, прикриваючись інтересами малолітньої доньки [PERSON] . Відповідач зазначає, що аліменти, які просить позивачка стягнути з нього на її користь, у твердій грошовій сумі в розмірі 1921 гривні, є для нього непосильною ношею, і, з врахуванням його положення та фінансового становища, він не в змозі сплачувати таку суму. На підставі вказаного відповідач просив у задоволенні позову відмовити. У відповіді\~на відзив відповідача [PERSON] вказала, що відповідач намагається ввести суд в оману, щодо розміру суми коштів, перерахованих ним на її рахунок. Для цього він додав до відзиву копії квитанцій, які збереглися після оплати одержаних відповідачем різних послуг та товарів, на загальну суму 4391 гривню. Посилку з продуктами відповідач оцінив у 3000 гривень. В посилочному ящику знаходились банани, вагою 3 кг, апельсини, вагою 2 кг, яблука, вагою 3 кг, цукерки, вагою 1 кг, спортивний костюм для доньки та платтячко. Ніякого опису вкладення або якихось інших документів про найменування, вагу та вартість продуктів не було. Оцінка посилки здійснюється зі слів відправника і впливає лише на розмір тарифу, за яким відповідач оплатив поштове відправлення. Таким чином, наступну посилку відповідач може оцінити і в 10000 гривень. Оцінка ніяк не підтверджує вартість продуктів, що були покладені в посилочний ящик. До того ж, за рішенням суду відповідач має сплачувати аліменти грошима, а не продуктами. Продукти для дитини вона може придбати сама, враховуючі вік дитини, її уподобання, а також алергенність деяких продуктів харчування. З метою зменшення розміру аліментів на її утримання, відповідач зазначив у відзиві, що сплачує аліменти на інших дітей, проте не надав ніяких доказів сплати аліментів. Також відповідач вказав, що не має роботи. При цьому визнав, що утримує господарство, тобто займається особистим селянським господарством. Звісно, що за таких умов важко визначити дохід відповідача. А говорити можна все, що завгодно. Їй відомо, що у відповідача є земельний пай, розміром 7,0 га., а також ділянка для ведення особистого сільського господарства, площею 0.25 га. Він також орендує і обробляє землю інших селян. В різний час він утримував четверо свиней, понад сто бройлерів. Вважає, що його дохід може бути навіть вищий від того, який би він одержував, працюючі в місті на виробництві. Позивач зазначає, що відповідач старається вплинути на суд, створюючи для суду негативний образ поганої матері, у якої суд відібрав дитину та яка намагається нажитись за рахунок його аліментів. Так, дійсно, суд визначив місцем проживання її старшої доньки разом із батьком. Батькові вдалось, користуючись на той час її недосвідченістю, відібрати дитину. Але крапка у тій справі ще не поставлена. Вона вірить, що доб`ється повернення дитини назад, до матері. Однак, при цьому, вона добросовісно платить аліменти на дитину. І буде їх сплачувати до тих пір, поки не поверне дитину. Вона знаходить для цього кошти. Звісно не на шкоду своїй меншій донці. Відповідача обурило те, що вона вимагає аліменти на своє утримання. Він не має уяви про те, як доглядати і виховувати дитину віком один рік і три місяці. Скільки треба докласти уваги, сил та часу, щоб дитина правильно розвивалась, не хворіла. До трьох років, коли дитина трохи зміцніє, доньку краще не водити до дитячого садочка. Чим більше дитина одержить материнського тепла в ранньому віці, тим менше вона буде хворіти в подальшому житті. На жаль, відповідач сприймає аліменти як якесь відкупне від своєї дитини. Йому варто не забувати, що це його кровна дитина і він також має перейматися її здоров`ям, її долею, як і вона. Вона просить аліменти на своє утримання, лише до досягнення донькою трьох років тому, що вона не в змозі зараз сама заробляти гроші. Її позовні вимоги ґрунтуються на законі, який є уособленням вищої справедливості. Якщо, з допомогою відповідача, вона виростить здорову і розумну дочку, вона і своєму батькові буде опорою в старості. На підставі вказаного позивач просила позов задовольнити. Вивчивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 04 січня 2018 року Васильківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Відповідач [PERSON] однією сім`єю з дитиною не проживає. Дитина проживає з матір`ю, що підтверджується довідкою Павлівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області від 31 січня 2019 року № 108. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 Сімейного кодексу України встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно не працює. Його дохід за 2018 рік становить 695 гривень 79 копійок, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 21 березня 2019 року № 13407. Також суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON] за рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2018 року сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, а також має на утриманні двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач може надавати їй матеріальну допомогу. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України, однією з обов`язкових умов для стягнення допомоги на утримання дружини, є можливість чоловіка надавати таку допомогу. Як вбачається із матеріалів справи позивачем докази, які б підтверджували можливість надання їй відповідачем такої матеріальної допомоги надані не були, а тому суд вказаний факт вважає не доведеними. У зв`язку з вищевказаним суд дійшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed