Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

[PERSON] як правонаступник померлого [PERSON] звернулася до суду з позовом до Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про захист права власності, де просить суд: Визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 6,42 га на території та з земель Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. В обґрунтування позову посилається на те, що її чоловік - [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права на земельну частку (пай). 03 травня 2019 року судом було винесено ухвалу про відкриття провадження по справі [INFO] чоловік [PERSON] помер. Судом залучено [PERSON] до участі у справі, як правонаступника померлого позивача [PERSON] . 25 вересня 2020 року [PERSON] зверталася до відповідача з приводу виділення їй земельної ділянки в розмірі 6,42 га, право на яку було поновлено її чоловікові згідно рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 червня 2018 року, що підтверджується направленням адвокатського запиту на відповідача. До теперішнього часу, будь-якої відповіді від відповідача не отримала. Позивач, представник позивача в судовому засіданні підтримали позов з підстава визначених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував відносно задоволення позову з підстав викладених у відзиві на уточнену позовну заяву. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою, другою статті 2 Закону України від 05 червня 2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Під час вирішення спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) в разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатка до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Посилання на наявність права у спадкодавця на земельну частку (пай) відповідно до рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 червня 2018 року (справа №314/4850/17), де в резолютивній частині визначено: «Поновити [PERSON] , … порушене право на земельну ділянку (пай)», суд відкидає. Аналізуючи поданий доказ без надання правової оцінки та аналізу судового рішення, що не входить до повноважень суду, виходячи виключно з резолютивної частини судового рішення, суд відкидає такий доказ, оскільки визначення способу правового захисту «поновити порушене право» не відповідає законодавчо визначеній вимогі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай) - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Довільний підхід до тлумачення та застосування юридичних термінів (дефініцій), (в даному випадку визначення в судовому рішенні - «поновити право», відносно законодавчо визначеного «визнання права»), в даній справі, що є неприпустимим у застосуванні цивільного матеріального права, з позиції принципу «правового визначення» відносно передбачуваності застосування норм права (правових дефініцій) учасниками цивільно-правових відносин та єдності судової практики із тлумачення та застосування юридичних термінів, що є невід`ємною складовою частиною принципу «верховенства права». Суд звертає особливу увагу на те, що до компетенції суду не входить заміна (підміна) юридичних понять, широке трактування юридичних понять та зміна їх сутності (правової природи) в залежності від обставин справи. При розгляді даної справи, суд не здійснює правовий аналіз, тлумачення чи оцінку судового рішення, на яке посилається позивач (справа №314/4850/17), а виходить виключно з преюдиції судового рішення в частині вирішеного питання права визначеного в резолютивній частині судового рішення. Брати до аналізу та оцінки питання фактів за вищезазначеним судовим рішенням, з вирішенням питання права (визнання права)в межах розгляду даної цивільної справи,на переконання суду, порушить принцип остаточного судового рішення (resjudicata) та може започаткувати вирішення питання права (визнання права, його виникнення) за особою, яка померла (спадкодавця), що є очевидно неприпустимим. Безумовно процесуальне правонаступництво (ст.55 ЦПК України) дозволяє суду вирішувати питання фактів та права відносно особи, яка померла, однак обмежується безпосередньо предметом позову та обсягом реалізованих процесуальних прав первісного позивача (принцип диспозитивності). За даною справою спадкодавцем до суду було подано первісний позов про визнання права власності на земельну частку (пай), що є іншим предметом позову порівняно з предметом позову - визнання права на земельну частку (пай). Так, право на земельну частку (пай) є майновим правом, однак не є тотожним праву власності, в розумінні ст.ст. 316, 317 ЦК України, оскільки право на земельну частку (пай) передбачає перспективне (в майбутньому) набуття права на річ (п.6 Указу здійснення відведення земельної ділянки в натурі та видача державного акту) в протилежність праву власності, наявність складових змісту права власності - володіння та користування земельною ділянкою. Отже, суд приходить до висновку, що доказів належності [PERSON] час смерті права на земельну частку (пай) у колективній власності на землю позивач не надала, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання за [PERSON] в порядку спадкування права на права на земельну частку (пай). Висновки суду відповідають нормам матеріального і процесуального права та судовій практиці: постанови Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 392/1660/16-ц, провадження № 61-24311св18, від 20 лютого 2020 року у справі № 544/1095/18, провадження № 61-7370св19, від 17 березня 2020 року у справі № 396/1683/18-ц, провадження №61-9879св19, від 24 березня 2020 року у справі № 538/302/19-ц, провадження № 61-16716св19. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed