Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

[PERSON], як особа, в сім'ї якої проживають діти, відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, звернулася до суду з даним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей і стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування вимог в позові зазначено, що неповнолітні діти [PERSON] і [PERSON] були привезені до м.Запоріжжя з Харцизького центру соціально-психологічної реабілітації дітей у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території, де розташовано заклад. 27.03.2015 року і 24.04.2015 року рішеннями Запорізького міського голови цим дітям наданий статус дітей, позбавлених батьківського піклування та вони влаштовані до державного закладу для дітей, позбавлених батьківського піклування на повне державне утримання. Розпорядженням голови Приазовської районної державної адміністрації від 29.05.2015 року діти влаштовані в прийомну сім'ю [PERSON] Відомості про батька дітей записані зі слів матері, яка мешкала в м.Макіївці Донецької області та за весь час перебування дітей в прийомній сім'ї - з 03 червня 2015 року їх долею не цікавилася, не надавала матеріальну допомогу на їх утримання, не спілкувалася з ними. При таких обставинах та на підставах, визначених п.2ч.1ст.164 Сімейного кодексу України, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав і стягнути аліменти на утримання дітей, згідно ч.2ст.166 СК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав і за обставин, викладених в позові. Окрім того, вона повідомила суду про те, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на вихованні в її сім'ї. Діти їй розповідали, що вони були покинуті матір'ю, яка часто вживала алкогольні напої та зникала невідомо куди, тому ще до початку окупації Донецької області їх помістили в Харцизький дитячий заклад. Старша дівчина - [PERSON] спілкується по телефону із родичами та хрещеною матір'ю, які проживають в Донецькій області. Тобто, родичі знають про місце перебування неповнолітніх, їх номер засобу зв'язку. З цього можна зробити висновок, що відповідач має можливість дізнатися про місце перебування дітей, але не бажає виховувати дочок. [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги для визначення статусу дітей, які позбавлені батьківського піклування, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], яка викликана в суд через оголошення у пресі (08.04.2016 року - в газеті Донеччина Донецької облдержадміністрації та 20.04.2016 року - в газеті Урядовий кур'єр) і відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України вважається повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи: Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON] пояснила, що орган опіки та піклування підтримує наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей, які знаходилися в Харцизькому центрі соціально-психологічної реабілітації, так як були позбавлені батьківського піклування. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території, де розташовано заклад, діти були вивезені до міста Запоріжжя і за весь цей час їх долею ніхто із родичів не переймався. Позбавлення матері батьківських прав надасть можливість встановити офіційний постійний статус дітям, як таким, що позбавлені батьківського піклування і це відповідає інтересам дітей, які в такому випадку будуть мати передбачене законодавством державне забезпечення. [PERSON] пояснила, що із особистої розмови з дітьми їй відомо, що мати [PERSON] зловживала алкогольними напоями, часто зникала з дому, покидаючи неповнолітніх дітей без догляду, тому їх помістили в державний заклад, постійного місця проживання у сім'ї не було. У зв'язку з тим, що неповнолітня [PERSON], [INFO], взагалі не пам'ятає свою матір, представник вважає, що є необхідним заслухати думку неповнолітньої [PERSON], [INFO], про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Вислухавши позивача [PERSON], представника третьої особи [PERSON], свідка [PERSON], враховуючи думку неповнолітньої [PERSON], [INFO], і висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини про які повідомила позивач [PERSON] щодо факту та причин перебування в їх прийомній сім'ї неповнолітніх [PERSON] і [PERSON]. На думку неповнолітньої [PERSON], яку вона висловила в судовому засіданні, їм із сестрою краще жити в прийомній сім'ї [PERSON], а ніж із рідною матір'ю, яка зловживала алкогольними напоями, не доглядала за ними і покинула, тому вони були поміщені в дитячий заклад в м.Харцизьку Донецької області ще в 2013 році. Із досліджених письмових доказів (копій свідоцтв про народження серії І-ЖС №280914 і серії І-ЖС № 280916, виданих повторно 20.02.2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану; повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 18.02.2015 року №№ 00015062114, 00015062080) судом встановлено, що відповідач - громадянка України [PERSON], [INFO], яка проживала за адресою: [INFO] (смт.Грузько-Зорянське), м.Макіївка, Донецька область (паспорт громадянина України серії ВВ № 621619, виданий 15.10.1998 року Гірницьким РВ УМВС України в м.Макіївці) є матір'ю [PERSON], народженої 12 лютого 2003 року у місті Макіївка, селище Грузько-Зорянка, Гірницький район, Донецької області (актовий запис № 8 від 21.02.2003 року, місце державної реєстрації виконавчий комітет Грузько-Зорянської селищної ради Гірницького району м.Макіївки Донецької області) та [PERSON], народженої 31 грудня 2009 року у місті Макіївка, смт. Грузько-Зорянське, Гірницький район Донецької області (актовий запис № 04 від 18.01.2010 року, місце державної реєстрації виконком Грузько-Зорянської селищної ради Гірницького району м.Макіївки Донецької області). Відомості про батька обох дітей записані зі слів матері, відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, - [PERSON] та згідно показів в суді неповнолітньої [PERSON], їх батько помер. Із актів про виявлення дитини, переміщеної із тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, яка залишилася без батьківського піклування, складених 06.02.2015 року в місті Запоріжжя за участю головного спеціаліста відділу з питань сімейних форм виховання служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, директора КЗ Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей, провідного спеціаліста Ленінського РВ у місті Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області та начальника СКМСД Ленінського РВ ЗМУ МВС України в Запорізькій області, встановлено, що 02.02.2015 року виявлені діти, які залишилися без батьківського піклування - [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які мали при собі копії свідоцтв про народження і були привезені з Харцизького центру соціально-психологічної реабілітації дітей у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території, де розташовано заклад. В актах зазначено, що діти до поміщення у Харцизький заклад проживали за адресою: м.Макіївка, Жовтневий[ADDRESS] та їх мати не виконує обов'язки по вихованню дітей. Згідно з довідками Запорізького обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 31.03.2016 року неповнолітні [PERSON] і [PERSON], які мешкали за адресою: [ADDRESS], у даному центрі фактично перебували з 31.07.2014 року по 03.06.2015 року. Рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради №№ 132/6 і 132/7 від 27.03.2015 року малолітнім [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], наданий статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Неповнолітні [PERSON] були влаштовані до державного закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на повне державне утримання на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 178/13 від 24.04.2015 року. Відповідно до розпорядження голови Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області № 202 від 29.05.2015 року, 03 червня 2015 року до функціонуючої прийомної сім'ї [PERSON] та [PERSON], які мешкають в селі Воскресенка Приазовського району Запорізької області, малолітні [PERSON] і [PERSON] влаштовані на виховання та спільне проживання, що підтверджується також актами про вибуття дітей у сім'ю, складеними 03.06.2015 року адміністрацією комунального закладу Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Запорізької обласної ради. Із показів в судовому засіданні позивача, свідка, представника органу опіки та піклування і неповнолітньої [PERSON], а також характеристики учениці [INFO], що діти дотепер проживають у прийомній сім'ї і їх мати (відповідач) не зверталася за інформацією про місце проживання дочок, не піклувалася про них. Поважних причин для невиконання відповідачем обов'язків по вихованню неповнолітніх дочок, судом не встановлено. На підставі висновку органу опіки та піклування Приазовської районної державної адміністрації № 01-31/461 від 21.03.2016 року, визнано за доцільне в інтересах дітей позбавити батьківських прав [PERSON] і стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Згідно ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такі ж обовязки на батьків покладені статтею 150 Сімейного кодексу України. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 5 ст. 12 цього ж закону передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Суд вважає, що зібраними у справі доказами підтверджено ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дітей, що суперечить інтересам неповнолітніх дітей, перешкоджає нормальному їх вихованню в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини і сімї. З урахуванням викладеного, суд вважає, що захист прав неповнолітніх шляхом позбавлення відповідача батьківських прав, є виправданим і таким, що відповідає інтересам дітей. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері і (або) у твердій грошовій сумі. За таких умов, позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. - щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав та 551,20 грн. - щодо позовних вимог про стягнення аліментів, а всього в сумі 1102,40 гривень. Крім того, з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені (квитанцією ПриватБанку № 372685631 від 14.04.2016 року) судові витрати на виклик відповідача до суду через оголошення в газеті Урядовий кур'єр в розмірі 630,00 гривень.

Outcome: approved