Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування своїх вимог вказала, що 25 квітня 2014 року померла її матір - [PERSON], яка проживала разом з нею з 1997 року, після того, як під час пожежі згоріло її помешкання за адресою: с. Юрївка, вул. Тиха, 26 Царичанського району Дніпропетровської області. Зміна місця проживання матері не була зареєстрована, хоча матір постійно проживала разом з нею за адресою: смт Царичанка, вул. Олійника, 25 Царичанського району Дніпропетровської області. За життя, а саме в лютому 2013 року [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт, за яким заповіла їй все майно, що належатиме їй на день смерті. Після її смерті залишилася спадщина: земельна ділянка, площею 5,630 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Юрївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225688200-01-004-0066, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 052436, виданого на підставі розпорядження голови Царичанської райдержадміністрації від 27.12.2002 року № 535-р. В лютому 2016 року вона звернулась до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, але у вчиненні нотаріальних дій їй було відмовлено в звязку з тим, що після смерті [PERSON] спадщину вона не прийняла (заяву про прийняття спадщини не подавала), на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем (не були зареєстровані) фактично спадщину не прийняла, термін для прийняття спадщини пропустила. У відповідності з ч.2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від спадщини. Після смерті матері ніхто із можливих спадкоємців не заявив про прийняття спадщини або не звернувся до суду з приводу продовження строку на прийняття спадщини і у випадку неприйняття ним спадщини земельна ділянка може перейти як відумерла у власність Царичанської селищної ради Дніпропетровської області у відповідності зі ст. 1277 ЦК України. Прохає встановити факт її постійного проживання разом з матірю [PERSON] на час її смерті - 25 квітня 2014 року за адресою: смт Царичанка, вул. Олійника, 25 Царичанського району Дніпропетровської області, та визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на земельну ділянку, площею 5,630 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Юрївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225688200-01-004-0066, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 052436, виданого на підставі розпорядження голови Царичанської райдержадміністрації від 27.12.2002 року № 535-р. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача - Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу за його відсутності, позовні вимоги визнають повністю. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що проживають по сусідству з позивачем. Знали маму [PERSON] Дійсно, покійна матір [PERSON] на день смерті проживала разом з [PERSON] (донькою) близько трьох років за адресою: смт Царичанка, вул. Олійника, 25 Царичанського району Дніпропетровської області. Суд, заслухавши позивача та її представника [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Нормами ч. 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В судовому засіданні встановлено, що 25 квітня 2014 року померла матір позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-КИ № 577992, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського РУЮ у Дніпропетровській області 26.04.2014 року (а.с.5). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина: земельна ділянка, площею 5,630 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Юрївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225688200-01-004-0066, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 052436, виданого на підставі розпорядження голови Царичанської райдержадміністрації від 27.12.2002 року № 535-р (а.с.7). 06.02.2013 року [PERSON] склала на користь позивача [PERSON] заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 7 (а.с.12). Позивач звернулася до Царичанської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.02.2016 року року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спащину за заповітом на спадкове майно - вищевказану земельну ділянку в звязку з тим, що після смерті [PERSON] заяву про прийняття спадщини позивач не подавала, на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем (не були зареєстровані) фактично спадщину не прийняла, термін для прийняття спадщини пропустила. Факт постійного проживання [PERSON] разом з матірю [PERSON] на час її смерті (час відкриття спадщини) - 25 квітня 2014 року за адресою: смт Царичанка, вул. Олійника, 25 Царичанського району Дніпропетровської області підтверджується довідкою Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області № 6739 від 01.12.2015 року(а.с.6); копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.5), в якому зазначено місце смерті померлої - смт Царичанка; поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Осіб, які б мали право на обовязкову частку в спадщині відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України також немає. Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. За викладених обставин, на думку суду, маються всі законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач в позовній заяві не зазначала та в судовому засіданні не заявляла вимоги щодо стягнення сплаченого нею при подачі судового збору з відповідача, тому суд вважає, що судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved