Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовами до Департаменту містобудування Львівської міської ради, Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, [PERSON] та [PERSON] про захист речових прав на нерухоме майно. Позивачі просять суд зобов'язати [PERSON] та [PERSON] демонтувати реконструйовану частину будинку [ADDRESS] м. Львові, привівши його у стан, що існував до початку проведення реконструкції; визнати незаконною зміну [PERSON] та [PERSON] конфігурації та площі земельної ділянки за адресою: м. Львів, [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] відновити у натурі межі належної їм на праві приватної власності земельної ділянки за адресою: м. Львів, [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] закріпити у натурі межовими знаками межі належної їм на праві приватної власності земельної ділянки за адресою: м. Львів, [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] відновити демонтований паркан, що позначає у натурі межі А-Б і В-Б земельної ділянки, відображені у державному акті на право власності на земельну ділянку від 16.01.2007 р., між будинковолодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] у м. Львові; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] демонтувати влаштований ними квітник з огороджувальним бетонним бордюром з боку проїжджої частини [ADDRESS] за межею земельної ділянки, наданої вказаним громадянам у приватну власність для обслуговування будинку [ADDRESS] Львові; усунути порушення права власності шляхом скасування незаконного Акта від 29.10.2008 р. державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - будинку на [ADDRESS] у м. Львові; усунути порушення права власності шляхом скасування незаконного Наказу № 850 від 14.11.2008 р. Департаменту містобудування Львівської міської ради про затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] у м. Львові; усунути порушення права власності шляхом скасування незаконного свідоцтва про право власності на частку в будинку [ADDRESS] у м. Львові, виданого 20.03.2009 р. [PERSON] відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради; усунути порушення права власності шляхом скасування незаконного свідоцтва про право власності на частку в будинку [ADDRESS] м. Львові, виданого 20.03.2009 р. [PERSON] відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради. В обґрунтування позовних вимог позивачі покликаються на те, що вони є співвласниками будинку [ADDRESS] у м. Львові. За висновками двох експертних будівельно-технічних досліджень було встановлено, що внаслідок проведення реконструкції будинку на [ADDRESS] у Львові, співвласниками якого є [PERSON] та [PERSON] і земельна ділянка під яким межує, зокрема, із землекористуванням мешканців будинку [ADDRESS] у Львові, відстань між двома вищевказаними будинками зменшилась до 4,56 м, що є грубим порушенням Державних будівельних норм (ДБН) 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень». Позивачі вважають, що Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, заступник голови якої очолив державну приймальну комісію з прийняття в експлуатацію реконструйованого будинку [ADDRESS] Львові, а також Департамент містобудування Львівської міської ради, директор якого підписав наказ № 850 від 14.11.2008 р. про затвердження Акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - індивідуального житлового будинку на [ADDRESS], мали вжити необхідних заходів для виявлення порушень з боку [PERSON] і [PERSON] права власності позивачів на житловий будинок [ADDRESS] але не зробили цього, не виконавши вимоги чинного законодавства, внаслідок чого порушуються права позивачів на вільне володіння та користування належним їм на праві власності майном, а також інші права, передбачені чинним законодавством. Крім того, позивачі стверджують, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] самовільно перенесли межу своєї земельної ділянки на територію будинковолодіння [ADDRESS] у Львові, а також незаконно демонтували паркан між їхньою земельною ділянкою та територією будинковолодіння, співвласниками якого є позивачі. Внаслідок цього змістилися в натурі межі, позначені на плані земельної ділянки, який є додатком до державного акта на право власності на земельну ділянку за адресою: м. Львів, [ADDRESS]. Внаслідок цього незаконно змінилася у сторону збільшення площа земельної ділянки [PERSON] і [PERSON] порівняно з тією площею земельної ділянки на [ADDRESS] у Львові, яка надана цим відповідачам згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку від 16.01.2007 р. В обґрунтування цих вимог посилаються, зокрема, на Акт від 21.04.2010 р. перевірки Управлінням Держкомзему у місті Львові дотримання вимог земельного законодавства вказаними відповідачами. Позивачі вважають, що самовільно, без відповідної земельної документації облаштувавши квітник з огороджувальним бетонним бордюром з боку проїжджої частини [ADDRESS] за межею земельної ділянки, наданої [PERSON] і [PERSON] у приватну власність для обслуговування будинку № 32 на цій же вулиці, і у межах «червоних ліній», ці відповідачі створили перешкоди у користуванні узбіччям дороги на вул. [ADDRESS] для пішого проходу нею за відсутності тротуару. Відтак, відповідачі [PERSON] і [PERSON] зазначеними діями порушують цивільне право позивачів на безпечний прохід [ADDRESS] у Львові повз будинок цих відповідачів до будинковолодіння [ADDRESS] співвласниками якого є позивачі. Позивачі посилаються, зокрема, на порушення права користуватись об'єктами благоустрою населених пунктів, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Таким чином, на думку позивачів, неправомірні дії відповідачів [PERSON] і [PERSON] не дозволяють позивачам на власний розсуд мирно володіти та користуватись їхнім майном, а також вищевказаними об'єктами благоустрою; [PERSON] і [PERSON] були створені нерівні умови для здійснення зазначених прав на користь співвласників будинку на [ADDRESS] у Львові, які використовують свою власність на шкоду позивачам як громадянам і власникам та інтересам суспільства, в той час як органи влади не вжили належних заходів задля запобігання та припинення порушення права власності й інших цивільних прав позивачів. Ухвалою суду від 8 серпня 2013 р. провадження у справах № 465/1220/13-ц (за позовом [PERSON].) та № 465/1273/13-ц (за позовом [PERSON].) було зупинене на час проведення призначеної судом судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 11.08.2014 р. відновлено провадження у справі № 465/1220/13-ц (за позовом [PERSON].). Ухвалою суду від 26.09.2014 р. відновлено провадження у справі № 465/1273/13-ц (за позовом [PERSON].). Ухвалою суду від 15.10.2014 р. було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про об'єднання позовних вимог в одне провадження та приєднано позовні вимоги [PERSON] (справа № 465/1723/13-ц, суддя Ванівський Ю.М.) до позовних вимог [PERSON] (справа № 465/1220/13-ц) з присвоєнням справі № 465/1308/14-ц. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні представник позивачів - [PERSON] - підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задоволити. Додатково пояснив, що результати проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи підтверджують обґрунтування, наведене у позові, а також результати інших трьох експертних досліджень, висновки яких є у матеріалах справи. Представник відповідача - Департаменту містобудування Львівської міської ради, а також третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів - Львівської міської ради - Гасюк\~Т.Б. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, надав письмові пояснення, згідно з якими видання Департаментом містобудування Львівської міської ради Наказу № 850 від 14.11.2008 р. про затвердження Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] не суперечить виявленим експертними дослідженнями порушенням Державних будівельних норм внаслідок реконструкції житлового будинку [ADDRESS], оскільки представників Департаменту містобудування Львівської міської ради в складі відповідної державної приймальної комісії не було, і Департамент містобудування не виявляв порушення нормативних вимог під час роботи державної приймальної комісії щодо прийняття в експлуатацію в 2008 році індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] через відсутність повноважень на проведення перевірки дотримання таких вимог. Додатково в судовому засіданні пояснив, що юридичних підстав для оспорювання результатів проведених експертних досліджень немає, як немає і підстав для незгоди з висновками проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи. Відповідач - Франківська районна адміністрація Львівської міської ради - явку представника в судове засідання не забезпечив, пояснень і клопотань не подавав, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідачі - [PERSON] і [PERSON] - у судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Надали суду письмові заперечення проти позову. Заперечення мотивуються тим, що дозвіл на реконструкцію будинку на [ADDRESS] у м. Львові був отриманий його співвласниками ще у 1994 р., і будівельні роботи з реконструкції будинку почались у тому ж році. Відтак, відповідачі вважають, що оскільки дозвіл на проведення реконструкції будинку був отриманий ще задовго до зняття з балансу Львівської міської ради будинку [ADDRESS], і згода на проведення реконструкції була отримано від тодішнього власника будинку, порушення державних будівельних норм і прав позивачів не можуть бути встановлені. Крім того, за твердженнями зазначених відповідачів, на час отримання ними дозволу на реконструкцію будинку не було гаражів, які зараз стоять на розі [ADDRESS] та [ADDRESS], і відстані до яких, як вказано у позові, після проведеної реконструкції будинку [PERSON] і [PERSON] також є також такими, що суперечать державним будівельним нормам. Тому, на думку відповідачів, висновки проведених експертних досліджень не можуть братись до уваги, оскільки експертизи проведені без врахування усієї необхідної документації щодо проведення реконструкції будинку на [ADDRESS] у Львові. Так, [PERSON] та [PERSON] посилаються на лист управління Держкомзему Львівської області, відповідно до якого земельна ділянка, на якій знаходяться гаражі, є такою, що відноситься до земель міста Львова і не надана у власність або користування. Представник третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] - у судовому засіданні заявив, що вказані треті особи, які, як і позивачі, є співвласниками будинку [ADDRESS] у м. Львові, підтверджують викладені в позовній заяві обставини, підтримують позовні вимоги та просять задоволити позов у повному обсязі. Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з'являлась, клопотань і пояснень не надала, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачів, відповідачів, третіх осіб і їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановив суд, позивачі [PERSON] та [PERSON], а також треті особи без самостійних вимог на стороні позивачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - зараз є співвласниками будинку [ADDRESS] у м. Львові, який був знятий з балансу Львівської міської ради наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради 11.08.2008 р. з огляду на здійснену раніше приватизацію всіх квартир у будинку. Право власності на частку у цьому будинку [PERSON], [PERSON] і [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про право власності на частку в будинку від 30.04.2009 р. та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.05.2009 р. Право власності [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину від 20.02.2013 р. і витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.02.2013 р. (видані на спадкове майно після смерті матері [PERSON] - [PERSON].). Право власності на частки у цьому будинку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтверджується відповідними Свідоцтвами про право власності на частку в будинку від 30.04.2009 р. та витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.05.2009 р. Згідно з державним актом від 16.01.2007 р. відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки загальною площею 0,0550 га за адресою: м. Львів, [ADDRESS] для обслуговування їхнього житлового будинку. Ця земельна ділянка межує із землями міста, землями загального користування вул. [ADDRESS], землекористуваннями мешканців будинку [ADDRESS] і мешканців будинку [ADDRESS]. У 2008 р. у житловому будинку на [ADDRESS] у м. Львові завершилась реконструкція з суттєвим збільшенням площі забудови, що було оформлено Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 29.10.2008 р. та Наказом № 850 від 14.11.2008 р. Департаменту містобудування Львівської міської ради про затвердження Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - індивідуального житлового будинку на [ADDRESS]. Після цього [PERSON] та [PERSON] отримали нові, з врахуванням проведеної реконструкції, свідоцтва про право власності на частки в будинку [ADDRESS] м. Львові, видані 20.03.2009 р. відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради і зареєстровані в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 23.04.2009 р. (№ витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно: 22555793) і 27.04.2009 р. (№ витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно: 22584075) відповідно. Співвласники будинку [ADDRESS], серед яких і позивачі, вважали, що внаслідок проведення реконструкції житлового будинку на [ADDRESS] були порушені їхні майнові права користування будинком [ADDRESS]. За висновками двох експертних будівельно-технічних досліджень, проведених судовими експертами [PERSON] (висновок експертного дослідження № 7/10с від 05.09.2010 р., та [PERSON] (висновок № 007/11 експертного будівельно-технічного дослідження від 15.03.2011 р.; для встановлення допущених при проведенні реконструкції сусіднього будинку порушень, було встановлено, що внаслідок здійснення реконструкції будинку по [ADDRESS], співвласниками якого є [PERSON] та [PERSON] і земельна ділянка під яким межує, зокрема, із землекористуванням мешканців будинку [ADDRESS], відстань між двома вищевказаними будинками зменшилась до 4,56 м, що є грубим порушенням Державних будівельних норм (ДБН) 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень». Таким чином, з огляду на те, що будинок [ADDRESS] у м. Львові був знятий з балансу Львівської міської ради наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради 11.08.2008 р., тобто до введення в експлуатацію реконструйованого будинку [ADDRESS] м. Львові, а до зняття зазначеного будинку з балансу міськради у ньому були приватизовані всі квартири, введення в експлуатацію реконструйованого будинку [ADDRESS] м. Львові, а також оформлення [PERSON] і [PERSON] права власності на частки в цьому будинку стосується прав позивачів. Ухвалою від 08.08.2013 р. судом було призначено будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання: 1. Чи відповідає проведена реконструкція житлового будинку [ADDRESS] м. Львові зі збільшенням площі забудови за рахунок прибудови відповідним державним нормам у частині протипожежних вимог (розривів) до житлового будинку [ADDRESS] 2. Чи відповідає відстань від житлового будинку [ADDRESS] м. Львові до межі земельної ділянки будинковолодіння [ADDRESS] у Львові відповідним державним нормам після проведення реконструкції житлового будинку [ADDRESS] м. Львові зі збільшенням площі забудови за рахунок прибудови? 3. Чи відповідають дані фактичних розміру та конфігурації земельної ділянки на [ADDRESS] у м. Львові розміру та конфігурації цієї земельної ділянки, які визначені у Державному акті від 16.01.2007 р. на право власності на земельну ділянку за адресою: м. Львів, [ADDRESS] Якщо не відповідають, то у чому саме полягає така невідповідність? 4. Чи має місце фактичне збільшення площі земельної ділянки на [ADDRESS] у м. Львові, враховуючи наявність Державного акта від 16.01.2007 р. на право власності на земельну ділянку за адресою: м. Львів, [ADDRESS] Якщо так, то на скільки метрів квадратних? 5. Чи має місце з огляду на відповідну земельну документацію та фактичний стан справ заняття частини земельної ділянки на [ADDRESS] у м. Львові з боку суміжних землевласників земельної ділянки на [ADDRESS] у м. Львові? Якщо так, то якою є площа занятої таким чином частини земельної ділянки на [ADDRESS] у м. Львові? 6. Чи відповідають фактичні межі земельної ділянки на [ADDRESS] у м. Львові межам, встановленим у Державному акті від 16.01.2007 р. на право власності на земельну ділянку за адресою: м. Львів, [ADDRESS] Якщо не відповідають, то яким чином можна привести їх у відповідність до встановлених у вказаному державному акті? 7. Чи відповідає земельній документації та відповідним державним нормам облаштування власниками будинку [ADDRESS] Львові квітника з огороджувальним бетонним бордюром з боку проїжджої частини [ADDRESS] за межею земельної ділянки за адресою: м. Львів, [ADDRESS] За результатами судового експертного дослідження судові експерти Львівського НДІ судових експертиз склали висновок № 2973 від 15.07.2014 р., в якому, зокрема, встановлено, що проведена реконструкція будинку [ADDRESS] у м. Львові зі збільшенням площі забудови за рахунок прибудови по відношенню до житлового будинку за адресою: м. Львів, [ADDRESS] не відповідає вимогам п. 3.25* ДБН 360-92**, так як відстань між сусідніми будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] у м. Львові, які розташовані не на одній присадибній ділянці, становить 4,56 м, а відповідно до зазначених вище вимог державних будівельних норм повинна становити 8,0 м. Згідно з ДБН 360-92: «для догляду за будівлями та здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м», а найбільш виступаюча конструкція стіни житлового будинку [ADDRESS] виходить за межі земельної ділянки, наданої у власність відповідачам [PERSON] і [PERSON], на відстань 0,24 м. Таким чином, проведена реконструкція житлового будинку [ADDRESS] у м. Львові зі збільшенням площі забудови за рахунок прибудови по відношенню до житлового будинку за адресою: м. Львів, [ADDRESS] не відповідає вимогам п. 3.25* ДБН 360-92**. Крім того, площа фактичного користування земельною ділянкою по [ADDRESS] збільшена на 38 м2 за рахунок території будинку по [ADDRESS], порівняно з площею цієї земельної ділянки, яка встановлена в державному акті від 16.01.2007 р. про право власності на цю ділянку [PERSON] і [PERSON] Зміна площі фактичного користування та розмірів такого користування вказаними відповідачами земельною ділянкою полягає у тому, що фактично [PERSON] і [PERSON] зайняли земельну ділянку площею 588,0 кв. м, у той час як згідно з державним актом від 16.01.2007 р. про право власності на земельну ділянку на [ADDRESS] у м. Львові їм було надано 550 кв. м. Внаслідок цього незаконно змінилися конфігурація та площа земельної ділянки за адресою: м. Львів, [ADDRESS] порівняно з площею та конфігурацією цієї земельної ділянки, які визначені у державному акті на право власності на земельну ділянку від 16.01.2007 р., що підтверджується висновком № 2973 від 15.07.2014 р., складеним судовими експертами Львівського НДІ судових експертиз і додатком № 3 до нього. Згідно з листом Управління держкомзему у місті Львів № 40/01-14/3645 від 05.05.2010 р. відповідачам [PERSON] і [PERSON] було внесено припис № 6 від 27.04.2010 р., яким зобов'язано винести в натуру межі земельної ділянки на [ADDRESS] у Львові. Факт невиконання цього припису на час розгляду справи вказані відповідачі належними доказами не спростували. Відтак, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що межі належної відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності земельної ділянки за адресою: м. Львів, [ADDRESS], потребують відновлення згідно з межами, визначеними у державному акті на право власності на земельну ділянку від 16.01.2007 р., а також відповідного закріплення у натурі межовими знаками з відновленням паркана, що позначає у натурі межі А-Б і В-Б земельної ділянки, відображені у державному акті на право власності на земельну ділянку від 16.01.2007 р., між будинковолодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] у м. Львові. Таким чином, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] незаконно розширили межі своєї земельної ділянки на [ADDRESS] у Львові за рахунок земельної ділянки на [ADDRESS], провели невідповідну державним будівельним нормам України реконструкцію свого будинку, внаслідок чого цей будинок не відповідає державним будівельним нормам щодо житлового будинку [ADDRESS] у Львові. Крім того, створюється загроза завдання шкоди майну позивачів через занадто малі розриви між будинками на [ADDRESS] і [ADDRESS] (4,56 м замість передбачених п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» 8,0 м). Відтак, встановлені порушення відповідачами [PERSON] і [PERSON] будівельних норм і правил суд вважає істотними та такими, що створюють перешкоди у користуванні нерухомим майном позивачів. Крім того, на підставі матеріалів справи, а також пояснень осіб, які беруть участь у справі, судом встановлено, що впродовж спору відповідачі [PERSON] і [PERSON] не виявляли бажання провести перебудову реконструйованого ними з істотним порушеннями будівельних норм і правил будинку, привівши його у попередній стан або у відповідність з такими нормами та правилами. Висловлені відповідачами [PERSON] та [PERSON] заперечення суд вважає необґрунтованими, такими, що не відповідають обставинам справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Зокрема, посилання на те, що на час отримання дозволу на проведення реконструкції їхнього будинку у 1994 р. на розі вулиць [ADDRESS] та [ADDRESS] не було жодних гаражів, не спростовує того, що [PERSON] та [PERSON] допустили істотні порушення будівельних норм і правил, наслідок чого після проведення реконструкції їхнього будинку на [ADDRESS] відстань від нього до будинку позивачів на [ADDRESS] не відповідає мінімально необхідній відстані, встановленій державними будівельними нормами. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] не заперечують факт того, що будинок на [ADDRESS] у Львові на час отримання ними дозволу на проведення реконструкції будинку на [ADDRESS] вже був споруджений і займав таку саму площу земельної ділянки, як і станом на час розгляду справи. Крім того, відповідачі [PERSON] і [PERSON] отримали дозвіл на проведення реконструкції належного їм будинку на [ADDRESS] у м. Львові згідно з розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 12.02.2004 р. № 144 «Про реконструкцію житлового будинку на [ADDRESS]». У подальшому, оскільки реконструкція не була проведена у встановлений в п. 3 цього розпорядження строк, термін його дії було продовжено до 12.09.2009 р. розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 28.11.2007 р. № 1189. Таким чином, посилання [PERSON] і [PERSON] на розпорядження виконавчого комітету Франківської районної ради народних депутатів від 15.06.1994 р. № 549 не беруться судом до уваги, оскільки, як випливає з матеріалів справи, реконструкція будинку [ADDRESS] м. Львові, після завершення якої був складений Акт від 29.10.2008 р. державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - будинку на [ADDRESS] у м. Львові та виданий Наказ № 850 від 14.11.2008 р. Департаменту містобудування Львівської міської ради про затвердження цього акта, здійснювалася відповідачами [PERSON] і [PERSON] на підставі дозволу, виданого Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради 12.02.2004 р. і продовженого у 28.11.2007 р. Твердження вказаних відповідачів щодо відсутності у 1994 році гаражів, розташованих на куті [ADDRESS] та [ADDRESS] у Львові, спростовуються розпорядженням виконавчого комітету Радянської районної ради народних депутатів від 09.09.1988 р., яким було дозволено встановити гараж біля домоволодіння будинку [ADDRESS] у м. Львові (тепер - [ADDRESS]; факт зміни назви вулиці з [ADDRESS] на [ADDRESS] особами, які беруть участь у справі, не заперечується). А 28.03.1996 р. розпорядженням № 386 Франківська районна адміністрація Львівської міської ради народних депутатів дозволила тодішнім мешканцям будинку [ADDRESS] експлуатувати вже існуючі збірно-розбірні металеві гаражі, обліковані за № 134 та № 135 на прибудинковій території будинку [ADDRESS] у Львові. Крім того, згідно з даним документом, на цій території на той час вже знаходились ще, принаймні, три гаражі з окремими присвоєними їм номерами. А відтак твердження відповідачів [PERSON] і [PERSON] про те, що на час проведення ними реконструкції будинку на [ADDRESS] у Львові не було гаражів, спростовуються матеріалами справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] ставлять під сумнів те, що вищезазначені гаражі перебувають на земельній ділянці, що є прибудинковою територією будинку на [ADDRESS]. Проте, віднесеність території цієї земельної ділянки до будинку [ADDRESS] у Львові підтверджується в сукупності наявними у справі копіями технічного паспорта на садибний житловий будинок на [ADDRESS], на який нанесені вказаний будинок з гаражами та закріпленою за цим будинком земельною ділянкою, Державним актом від 16.01.2007 р. на право власності [PERSON] і [PERSON] на земельну ділянку за адресою: м. Львів, [ADDRESS], в якому визначено, що ця земельна ділянка з двох боків межує із земельною ділянкою на [ADDRESS], а також викопіюванням з генплану м. Львова від 14.04.2010 р., з якого можна встановити конфігурацію та межі земельних ділянок на [ADDRESS] і [ADDRESS] у Львові. При цьому суд бере до уваги пояснення представника Департаменту містобудування Львівської міської ради, у яких стверджується, що видання Департаментом містобудування Львівської міської ради Наказу № 850 від 14.11.2008 р. про затвердження Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] не суперечить виявленим експертними дослідженнями порушенням Державних будівельних норм внаслідок реконструкції житлового будинку [ADDRESS], оскільки представників Департаменту містобудування в складі відповідної державної приймальної комісії не було, і Департамент містобудування не виявляв порушення нормативних вимог під час роботи державної приймальної комісії щодо прийняття в експлуатацію в 2008 році індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] лише через відсутність повноважень на проведення перевірки дотримання таких вимог. Компетенція Департаменту містобудування Львівської міської ради як виконавчого органу визначена ч. 4 ст. 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також ухвалою Львівської міської ради від 19.10.2006 р. № 219 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради» з подальшими змінами та виданим на її підставі Положенням про департамент містобудування Львівської міської ради, затвердженим 27.10.2006 р. рішенням № 1195 Львівської міської ради, засвідчені копії яких надані представником Департаменту містобудування та Львівської міської ради. Згідно з редакціями цих актів, які існували у 2008 році на час прийняття в експлуатацію після реконструкції житлового будинку на [ADDRESS], до компетенції департаменту містобудування належало, зокрема, призначення державних приймальних комісій про прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів і - для фізичних осіб - затвердження актів державних приймальних комісій про прийняття їх в експлуатацію. Проте, до компетенції департаменту містобудування не належав контроль за дотриманням нормативних вимог при прийнятті в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів. Тому в Департаменту містобудування Львівської міської ради не було прямих підстав для відмови у затвердженні Акта державної приймальної комісії, і Наказом № 850 від 14.11.2008 р. Департамент містобудування Львівської міської ради затвердив Акт державної приймальної комісії від 29.10.2008 р. про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - індивідуального житлового будинку на [ADDRESS]. У відповідності зі ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється, зокрема, на принципі законності. Згідно з ч. 3 ст. 24 цього ж Закону органи місцевого самоврядування та їх посадові особи (зокрема і Департамент містобудування Львівської міської ради як виконавчий орган цієї ради), діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно до п. 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 р. № 1243, який діяв на момент прийняття в експлуатацію у 2008 році будинку на [ADDRESS] у м. Львові і яким, зокрема керувались державна приймальна комісія, складаючи Акт державної приймальної комісії від 29.10.2008 р. про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - індивідуального житлового будинку на [ADDRESS], та Департамент містобудування Львівської міської ради, видаючи Наказ № 850 від 14.11.2008 р. про затвердження цього Акта державної приймальної комісії, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації, зокрема, реконструкції будівель житлово-громадського призначення (далі - закінчені будівництвом об'єкти), їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. Пункт 8 вказаного Порядку встановлював, що робоча комісія повинна перевірити відповідність архітектурних і конструктивних рішень закінченого будівництвом об'єкта, зокрема, протипожежним вимогам і нормам; перевірити відповідність виконаних будівельно-монтажних робіт вимогам нормативної документації. Таким чином, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що Акт від 29.10.2008 р. державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - будинку на [ADDRESS] у м. Львові та Наказ № 850 від 14.11.2008 р. Департаменту містобудування Львівської міської ради про затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] у м. Львові не відповідають закону як такі, що не забезпечують фіксацію порушень державних будівельних норм при прийнятті в експлуатацію реконструйованого будинку на [ADDRESS] у м. Львові всупереч вимогам Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 р. № 1243, який обов'язковий для застосування у діяльності органів місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та порушують право власності позивачів. Відповідно до п. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення. А відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може також захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, позивачі не можуть бути обмежені у виборі способу захисту їхніх прав та інтересів лише способами, що встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта орган державної влади або органом місцем самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок вважається самочинним будівництвом, якщо він збудований, зокрема, з істотними порушеннями будівельних норм і правил. А згідно з ч. 2 цієї статті особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. З огляду на встановлені судом істотні порушення державних будівельних норм при реконструкції будинку [ADDRESS] м. Львові, невідповідність вищевказаним нормам Акта від 29.10.2008 р. державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - будинку на [ADDRESS] у м. Львові та Наказу № 850 від 14.11.2008 р. Департаменту містобудування Львівської міської ради про затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] у м. Львові, якими порушуються цивільні права позивачів, вказані Акт від 29.10.2008 р., а також Наказ № 850 від 14.11.2008 р. підлягають скасуванню. З огляду на все вищевикладене, враховуючи положення ч. 2 ст. 16, ст. 391, ст. 393 ЦК України, для відновлення прав позивачів, які існували до видання правового акта, що підлягає скасуванню суд вважає обґрунтованою вимогу позивачів зобов'язати [PERSON] і [PERSON] демонтувати реконструйовану частину будинку [ADDRESS] м. Львові, привівши цей будинок у стан, що існував до початку проведення реконструкції. У зв'язку з проведеною реконструкцією відповідачами [PERSON] і [PERSON] будинку [ADDRESS] Львові 20.09.2009 р. Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради [PERSON] було видане Свідоцтво про право власності на частку в будинку (зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 23.04.2009 р. № витягу про реєстрацію: 22555793), а [PERSON] було видане Свідоцтво про право власності на частку в будинку (зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.04.2009 р.; № витягу про реєстрацію: 22584075). Цей факт особами, які беруть участь у справі, не спростовується. Як зазначалося судом, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. З огляду на те, що вказані свідоцтва видані Франківською районною адміністрацією Львівською міської ради у зв'язку із проведеною реконструкцією, яка, як встановлено судом, є незаконною, з метою відновлення порушеного права власності позивачів скасуванню підлягають Свідоцтво про право власності на частку в будинку [ADDRESS] м. Львові від 20.03.2009 р., видане [PERSON] відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради (зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 23.04.2009 р.; № витягу про реєстрацію: 22555793), та Свідоцтво про право власності на частку в будинку [ADDRESS] м. Львові від 20.03.2009 р., видане [PERSON] відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради (зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.04.2009 р.; № витягу про реєстрацію: 22584075). Стосовно вимоги позивачів зобов'язати [PERSON] та [PERSON] демонтувати влаштований ними квітник з огороджувальним бетонним бордюром з боку проїжджої частини [ADDRESS] за межею земельної ділянки, наданої вказаним громадянам у приватну власність для обслуговування будинку [ADDRESS] згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку від 16.01.2007 р., суд дійшов до наступних висновків. Заявляючи вказану позовну вимогу, позивачі посилаються на порушення їхнього цивільного права на безпечний прохід з боку [ADDRESS] узбіччям [ADDRESS] до будинковолодіння [ADDRESS], співвласниками якого вони є, і вважають, що цим порушується їхнє право користуватись об'єктами благоустрою населених пунктів, передбачене п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Згідно з пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» об'єктами благоустрою населених пунктів, зокрема, є такі території загального користування як вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки. Об'єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством (ст. 14 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»). Вказаним законом забороняється на об'єктах благоустрою самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі тощо (п. 2 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»). У відповідності до п. «а» ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України, вулиці належать до земель загального користування населених пунктів, які не можуть передаватись з комунальної у приватну власність. У висновку судової експертизи № 2973 від 15.07.2014 р. встановлено, що облаштування власниками будинку [ADDRESS] у м. Львові квітника з огороджувальним бетонним бордюром з боку проїжджої частини [ADDRESS] за межею огорожі земельної ділянки за адресою: м. Львів, [ADDRESS] не відповідає п. 7.26* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», в якому зазначено, що в тому місці вулиці, де влаштований квітник, повинен знаходитись тротуар шириною 1,5 м для можливості проходу пішоходів. Таким чином, якщо тротуару в такому місці вулиці немає, то, зважаючи на наведені вище норми чинного законодавства України, квітник влаштовувати на проїжджій частині заборонено. Внаслідок вищенаведеного також не дотримується встановлений у п. 3 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» обов'язок не порушувати права та законні інтереси інших суб'єктів благоустрою населених пунктів, до яких належать, зокрема, і громадяни відповідно до ст. 12 вказаного Закону. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] неправомірно розпорядилися землями комунальної власності, звужуючи вулицю за рахунок самовільного встановлення на об'єкті благоустрою квітника. Факт відсутності у цих відповідачів дозволу на влаштування такого квітника особами, які беруть участь у справі, не оспорюється. Зважаючи на вказане, суд вважає що позивачами, які проживають у будинку [ADDRESS] у м. Львові, доведено наявність порушення з боку відповідачів [PERSON] і [PERSON] права позивачів на безпечне користування [ADDRESS] як об'єктом благоустрою поруч із будинком вказаних відповідачів у зв'язку із незаконним влаштуванням останніми квітника.

Outcome: approved