Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

[PERSON](надалі позивач) просить розірвати шлюб із [PERSON] (надалі відповідач) мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, сім'я фактично розпалася, спільне проживання є неможливим. Від шлюбу мають спільних дітей повнолітнього [PERSON], [INFO], та малолітнього [PERSON], [INFO], якого позивач просить залишити проживати з нею. Позивач переконана в неможливості примирення із відповідачем. Окрім того, просить залишити їй прізвище набуте у шлюбі. В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлений позов з підстав, наведених в позовній заяві та просила його задовольнити, категорично не погоджувалась на надання строку на примирення. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутність не клопотав. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів, за згодою позивача. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне 20 травня 1995 року, серії І-ГЮ №269445, [PERSON] та [PERSON]зареєстрували шлюб 20 травня 1995 року, актовий запис №566. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові\~- [PERSON], дружині - [PERSON]. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні позивач підтвердила, що вона з відповідачем не підтримують подружніх стосунків і категорично не погодилась на примирення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне розяснити, що згідно абзацу 2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не бажає змінювати прізвище набуте у шлюбі, тому їй слід залишити прізвище «Кіндзерська». Від шлюбу сторони мають спільних дітей повнолітнього [PERSON], [INFO], та малолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження. Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Відповідно до п.6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року зазначено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, малолітню дитину слід і надалі залишити проживати з позивачем, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 640 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Разом тим, позивач просила судові витрати покласти на неї та не стягувати із відповідача, а тому суд не стягує судові витрати із відповідача.

Outcome: approved