Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Адвокат Науменко І.В. в інтересах [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] у будинку [ADDRESS] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила [INFO] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] право власності на земельну ділянку площею 1,6513 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ходорівської міської ради (Піддністрянської сільської ради), що належала померлій на підставі Держаного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ від 25.03.2003 року. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, серед іншого на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.6513 гектарів (з них 1.3200 га рілля та 0,3313 га кормові угіддя), що розташована на території Піддністрянської сілської ради, і належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №054657 від 22.03.2003 року. Заповіт за життя [PERSON] не складала. Позивачка стверджує, що є спадкоємцем п`ятої черги та спадкує майно [PERSON] , оскільки спадкоємці першої черги, мати позивачки, спадщину не прийняла, а інших спадкоємців немає. Крім того, стверджує, що на час смерті спадкодавця, постійно проживала із ним, вони вели спільне господарство, займалася похоронами бабусі [PERSON] . Постановою нотаріуса від 14.06.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку із пропуском строку звернення із заявою про прийняття спадщини та відсутності правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Відтак, позивачка змушена звертатися до суду із вказаним позовом з метою захисту своїх майнових прав. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 01.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 30.10.2020 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Крім того, в порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівську державну нотаріальну контору в особі завідувача в строк до 01 грудня 2020 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області інформацію про те, чи заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , і якщо так, то надати спадкову справу для огляду в судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явився, подав клопотання про проведення розгляду справи без її участі. Представник відповідача також у підготовче судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, згідно якого повідомив про відсутність на час розгляду даної справи інформації, яка б була підставою щодо заперечення або не визнання позовних вимог. Просить суд проводити розгляд справи без його участі. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла бабця позивачки [PERSON] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія № [NUMBER] (а.с.6), яка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ВК Ходорівської мської ради №130 від 20.03.2019 року (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої, серед іншого, ввійшла земельна ділянка площею 1,6513 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ходорівської міської ради (Піддністрянської сільської ради), яка належала [PERSON] на праві приватної власності, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ЛВ №054657 від 22.03.2003 року (а.с. 7). За життя [PERSON] не склала заповіту, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Ходорівської міської ради №130 від 20.03.2019 року (а.с.12), а тому майно після її смерті підлягає спадкуванню за законом. З матеріалів справи вбачається, що єдиним спадкоємцем майна [PERSON] є її онука - позивачка по справі [PERSON] , оскільки дочка [PERSON] [PERSON] , 1955 рок народження спадщину не прийняла, а інші спадкоємці відсутні. Крім того, листом-відповіддю завідувач Жидачівською ДНК Матусек В.В. від 06.11.2020 року (а.с.47) повідомив про те, що у Жидачівській ДНК спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не заводилася. На час відкриття спадщини [PERSON] постійно проживала із спадкодавцем [PERSON] за адресою: с.Рудківці, Жидачівського району, Львіської облаті, без реєстрації. До дня смерті [PERSON] позивачка вела з померлою спільне господарство та займалася похоронами [PERSON] , що підвтерджується Актом Піддністрянської сільської ради №283 від 15.07.2015 року (а.с.11). Відповідно до положень ст. ст.1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У п.п. 2,23\~Постанови Пленуму\~ВСУ «Про\~судову практику\~у справах\~спадкування» №7\~від 30.05.2008\~року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з вимогами\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Суд зауважує, що метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є необхідність реалізації ним права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки. Одночасно суд бере до уваги і той факт, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги той факт, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті, суд приходить до переконання, що матеріалами справи, достатньо стверджується той факт, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем (її бабусею) [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення. Згідно із вимогами ст.ст.1268,\~1269,\~1270 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст.\~15\~та ст.\~392 ЦК України\~вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно. Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК України\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна. Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою. Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у\~спадкоємця права\~на спадщину,\~яке пов`язується\~з її\~прийняттям,\~як майнового\~права зумовлює\~входження права\~на неї\~до складу\~спадщини після\~смерті спадкоємця,який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Як встановлено судом, спадкодавець заповіту не залишила. Згідно\~ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно\~ст. 1258 ЦК України. Позивачка є онучкою померлої [PERSON] , що стверджується матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.9); копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.10); копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.14); копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.15). Відтак, [PERSON] є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом. Постановою завідувача Жидачівською державною нотаріальною конторою Матусека В.В. від 14.06.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті її бабці, оскільки вона пропустила піврічний термін звернення із заявою про прийняття спадщини, а також відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельні ділянки (а.с.16). Відповідно до ч.1\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не може, так як відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю у зв`язку з його втратою. За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року\~передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз`яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень\~статей 1296-1299 ЦК України\~питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що спадкове нерухоме майно за життя належало спадкодавцю [PERSON] , а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачу в порядку спадкування за законом. Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. Згідно\~ст.131 ЗК України\~громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, а тому відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~воно підлягає захисту шляхом визнання за [PERSON] права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved