Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив виділити йому в натурі ј частку житлового будинку [ADDRESS] та виділити в натурі ј частку земельної ділянки, кадастровий номер 2322755100:09:001:0035, що знаходиться під житловим будинком. В подальшому 10.12.2019 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи стягнути з відповідачів солідарно ринкову вартість ј частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка складає 77571 грн. Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що позивач є власником ј частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Іншими співвласниками житлового будинку є [PERSON] та [PERSON] . З урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи про неможливість виділу в натурі ј частки житлового будинку та ј частки земельної ділянки вважає можливим стягнути з відповідачів ринкову вартість ј частини житлового будинку, яка становить 77571 грн. Відповідачі надали письмовий відзив на заяву про уточнення позовних вимог, в якому зазначили, що у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем вони не спроможні виплатити компенсацію вартості належної позивачу частки у спільному майні, виплата такої компенсації буде становити для них надмірний тягар. У [PERSON] єдиним джерелом доходу є пенсія, щомісячний розмір якої складає 2000 грн. Будь-яких інших доходів немає. Будь яке інше нерухоме майно крім 1/4 частки спірного будинку у неї відсутнє. [PERSON] має на своєму утриманні неповнолітню дитину та отримує державну соціальну допомогу по втраті годувальника, оплачує комунальні послуги і не в змозі сплатити частину вартості будинку. Працює контролером Більмацького РЕМ, заробітна плата в середньому складає 4500 грн. щомісячно. З огляду на вищевикладене в задоволенні позовних вимог про стягнення з них на користь позивача грошової компенсації просили відмовити. Позивач надав письмову відповідь на відзив в якій зазначив, що виділ в натурі його частки у житловому будинку неможливий, відповідачі як співвласники житлового будинку користуються ним, відповідачами сплачується матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування, відповідачі спроможні виплатити йому компенсацію, оскільки мають постійний дохід, а сума компенсації не є великою. Ухвалою суду від 27.09.2019 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи наявна технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів в галузі будівництва виділити частку житлового будинку з надвірними спорудами, а саме: житловий будинок літ. А, житлова площа 30,5 кв.м, загальна площа 83,2 кв.м, сарай літ. Б, літня кухні літ. В, гараж літ. Г, сарай літ. Д, вбиральня літ. Е, душ літ. Ж, погріб літ. З, погріб №7, сарай літ. К, огорожа №1, огорожа №2, ганок №3, козирок №4, козирок №5, замощення №6, відповідно до розміру часток співвласників? Які можливі варіанти такого виділу? Які можливі варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до розміру часток учасників права спільної часткової власності? Якщо технічна можливість виділу в натурі часток відповідно до їх розміру неможлива, які варіанти такого виділу можливо визначити з мінімальним відступом від розміру часток та якими будуть в такому випадку розміри часток співвласників? Ухвалою від 15.11.2019 року провадження у справі відновлено. Позивач та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник позивача також зазначив, що позивач немає можливості користуватись будинком, власником ј частки якого він є, оскільки відповідачі перешкоджають йому у такому користуванні. Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідачка [PERSON] повідомила, що її дохід не дозволяє сплатити позивачу суму коштів у розмірі 77571 грн., яка для неї є надмірною. Також зазначила, що вона не заперечує проти проживання позивача у будинку, жодних перешкод йому відповідачі у користуванні будинком не чинили, більше того вона сама пропонувала йому проживати у будинку. Відповідачка [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, заяв та клопотань не подавла, тому враховуючи положення ст. 223 ЦПК України, справа розглядається за її відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11.01.2019 року приватним нотаріусом Більмацького районного нотаріального округу Дашевською А.О., зареєстрованого в реєстрі за № 17, [PERSON] є власником ј частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 129416558 від 02.07.2018 року [PERSON] є власницею 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , на підставі договору дарування № 1648, посвідченого 25.10.2007 року приватним нотаріусом Куйбишевського районного нотаріального округу Ярошенко С.В. А [PERSON] є власницею ј частини вказаного житлового будинку на підставі рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 12.11.2010 року у справі №2-1270. [PERSON] після реєстрації шлюбу 20.08.2008 року змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області 20.09.2008 року. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав ( ч. ч. 1-3 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно висновку № 10/19 судової будівельно-технічної експертизи від 08.11.2019 року, складеного судовим експертом Тернових В.А., відповідно до вимог нормативно-правових актів в галузі будівництва виділити частку житлового будинку з надвірними спорудами, а саме: житловий будинок літ. А, житлова площа 30,5 кв.м, загальна площа 83,2 кв.м, сарай літ. Б, літня кухні літ. В, гараж літ. Г, сарай літ. Д, вбиральня літ. Е, душ літ. Ж, погріб літ. З, погріб №7, сарай літ. К, огорожа №1, огорожа №2, ганок №3, козирок №4, козирок №5, замощення №6, відповідно до розміру часток співвласників - не представляється можливим. Об`ємно-планувальні рішення житлового будинку не дозволяють виділити сторонам ізольовані приміщення із самостійними виходами, що можуть використовуватись як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири, тому провести розподіл житлового будинку з надвірними спорудами, розташованих за адресою: [ADDRESS] , виходячи з позиції різного розміру часток сторін у праві власності на спільне майно (1/4 частка [PERSON] , ј частка [PERSON] , Ѕ частка [PERSON] ) не представляється можливим. Розділ житлового будинку з дотриманням будівельних, санітарних норм забудови на три частини з незначним відступом від розміру часток не представляється можливим. Відповідно до вказаного висновку ринкова вартість ј частини житлового будинку [ADDRESS] складає 77571 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачок. Таким чином, оскільки виділ в натурі належної [PERSON] ј частки житлового будинку [ADDRESS] є неможливим, то у позивача виникає право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно правового висновку Верховного суду України щодо присудження співвласнику грошової компенсації за частку у спільному майні, викладеному у постанові від 13.01.2016 року по справі № 6-2925цс15, випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України.\~З врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Під час судового розгляду судом встановлено, що відповідно до довідки про доходи № 1405 4445 9034 3411, виданої 17.12.2019 року Більмацьким відділом обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, сума пенсії [PERSON] за період з 01.11.2019 року по 30.11.2019 року складає 2000 грн. Інше нерухоме майно у власності [PERSON] не перебуває, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 193660210 від 18.12.2019. Згідно довідки про отримання (неотримання) допомоги № 02-08/5142 від 17.12.2019 року, виданої Більмацькою районною державною адміністрацією Більмацького району Запорізької області, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Більмацької РДА та отримує державну соціальну допомогу по втраті годувальника на дитину [PERSON] [INFO] . Довідкою № 623 від 26.12.2019 року підтверджено, що [PERSON] працює контролером енергозбуту в Більмацькому РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» та її заробіток за період з березня 2019 року по листопад 2019 року становить 41299,79 грн. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 194052100 та №194051283 від 20.12.2019 року за [PERSON] не зареєстровано право власності на інше нерухоме майно крім Ѕ частини спірного будинку. З досліджених доказів слідує, що відповідач [PERSON] отримує заробітну плату та допомогу по втраті годувальника за які має утримувати себе та малолітню дитину. Іншого нерухомого майна [PERSON] не має. Відповідачка [PERSON] є непрацездатної особою, перебуває на пенсійному утриманні, розмір її пенсії становить 2000 грн. на місяць, які вона має витрачати на своє утримання. Сплата відповідачами вартості частки житлового будинку, належної позивачу, яка перевищує розмір їх доходів за рік є для них значною та становитиме надмірний тягар. Доказів неможливості користування будинком через перешкоджання відповідачами до матеріалів справи позивачем також не надано. Всупереч вимогам ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу свої вимог, а саме щодо фінансово-матеріальної можливості відповідачів сплатити йому компенсацію вартості його частки житлового будинку, а також, що відповідачі перешкоджають йому користуватись будинком, сплачують йому матеріальну компенсацію за володіння та користування його часткою спільного майна відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України. Враховуючи вищезазначене, з огляду на закріплені п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України\~засади добросовісності і розумності, та те, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її власників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших, суд дійшов висновку, що виплата компенсації становитиме для відповідачок надмірний тягар. За таких обставин в задоволенні позову має бути відмовлено. У зв`язку з відмовою в позові, у відповідності до правил ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. На підставі ст.ст. 356, 358, 364 ЦК України,

Outcome: dismissed