overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

[PERSON] подала до Марїнського районного суду Донецької області заяву про встановлення факту родинних відносин між сином заявниці [PERSON] та його батьком [PERSON]. Встановлення данного факту необхідне заявниці для отримання спадщини. У судове засідання позивач не зявився. У судове засідання представник зацікавленої особи не зявився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З червня 2004 року [PERSON] проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження І-ПН № 796667 [PERSON] народився 08.11.2008 року в м. Сургут Ханти-Мансійського округу Югра, Тюменської області, Росія, про що 18.11.2008 року службою РАГС міського поселення Лянтор Сургутського району Ханти-Мансійського округу Югри складено запис акту про народження № 536. Матірю дитини вказано [PERSON]. Заявник стверджує, що [PERSON] є сином [PERSON], однак оскільки вона проживала з [PERSON] однією сімєю без реєстрації, його не вказано в свідоцтві про народження дитини як батька. Відповідно до акта депутата Курахівської міської ради [PERSON] від 05.05.2016 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS] мешкала та вела спільне господарство [PERSON] спільно з гр. [PERSON] на момент його смерті 28.12.2013 року. Даний факт підтверджують сусіди [PERSON] та [PERSON] Також заявником до матеріалів справи додано пояснення [PERSON], [PERSON], [PERSON], як підтвердження того, що вона дійсно проживала однією сімєю з [PERSON] та він є батьком її дитини. Відповідно до п.1\~ст. 256 ЦПК України\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] подала до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що від спільного проживання з відповідачем вона має сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання сина не надає. І тому [PERSON] просила суд винести рішення, і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного. Батьком [PERSON], який народився [INFO] року, є [PERSON]. Матір'ю дитини є [PERSON] (а. с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому суд робить висновок, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] подала до суду вказаний вище позов, в якому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування вимоги позивачка зазначає, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . [PERSON] , який є її братом та зареєстрований в квартирі, не проживає в житловому приміщенні більше п`яти років оскільки виїхав за межі України та постійно проживає на території Російської Федерації. Усі витрати по утриманню квартири [PERSON] несе за власні кошти, відтак реєстрація [PERSON] порушує її права, як власника житла. Позивачка в судове засідання не з`явилася, повідомлялася своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач через засоби поштового зв`язку, направив до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, зазначив, що з червня 2014 року постійно проживає поза межами України та позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти зняття його з реєстраційного обліку. Представник третьої особи - Відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі м. Харкова в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, від 22.03.2013. В поданій до суду нотаріально посвідченій заяві [PERSON] вказує на те, що він з червня 2014 року постійно проживає за межами України і не заперечує проти зняття його з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визначення. Обставини, які визначаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відсутність обґрунтованого сумніву у достовірності обставин, викладених в позовній заяві, а також добровільне визнання відповідачем позову, дає достатні правові підстави для задоволення позову [PERSON] Для захисту порушеного права позивача суд застосовує наступні норми матеріального закону: ст. 391 ЦК України, згідно якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; ч. 2 ст. 405 ЦК України, якою встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

[PERSON] подала до суду вказану заяву, яку обґрунтувала тим, що при зверненні до УПФ України в Маневицькому районі із заявою про оформлення пенсії, оскільки має дитину інваліда 1 групи, їй пояснили, отримала відмову у призначенні пенсії у зв'язку з розбіжностями між паспортними даними та пред'явленими документами: в паспорті громадянина України прізвище заявника вказано «[PERSON]», а в дипломі про вищу освіту, свідоцтві про одруження, трудовій книжці - «[PERSON]». Внести виправлення у зазначені документи на даний час в позасудовому порядку неможливо, а встановлення факту необхідне заявнику для оформлення пенсії, у зв'язку з чим з просила заяву задовольнити. В даному судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи - [PERSON] відносно заявлених вимог покладалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, суд приходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що паспорт серії [NUMBER] від 6 лютого 1998 року виданий на ім'я [PERSON], - належить заявнику (а.с. 7-8). Однак у дипломі про освіту серії [NUMBER], виданому Брянською державною інженерно-технологічною академією 18 березня 1996 року, трудовій книжці серії [NUMBER], виданій відділом кадрів Маневицького лісгоспзагу прізвище заявника зазначено «[PERSON]» (а.с. 5, 6). В даному судовому засіданні свідки [PERSON] - чоловік заявника, та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] і [PERSON] є однією особою, якій належить зазначений паспорт, трудова книжка та диплом. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо , згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Зважаючи на вищевикладене, та беручи до уваги досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить висновку, що заява підлягає до задоволення. На підставі ст. 11 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] подала до суду заяву встановити факт зміни назви вулиці нумерації жилого будинку із Садової № 18-а на Куликова № 8 в м. Сарни, оскільки встановлення факту необхідно для прийняття спадщини після смерті 20.07.2011 р. батька, [PERSON] та після смерті 2.09.2013 р. матері, [PERSON], так як в договорі про надання батьку в безстрокове користування земельної ділянки вказано адреса м. Сарни вул.. Садова, 18-а, а в ОБТІ ця земельна ділянка значиться по вул.. Куликова, 8, оскільки пройшла зміна назви вулиці та номера будинку і нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивачки [PERSON] підтримала заявлені вимоги та дала пояснення по їх суті. Представник заінтересованої особи Сарненської міської ради подав письмову заяву про слухання справи у його відсутність, рішення ухвалити відповідно до закону. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Згідно свідоцтв про смерть 20.07.2011 р. та 2.09.2013 р. померли [PERSON] та [PERSON], які, відповідно до рішень Сарненського районного суду від 25.02.2015 р. та 18.05.2015 р., є батьками заявниці. Постановами державного нотаріуса від 12.08.2015 р. заявниці відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по 1\\2 частинах на жилий будинок в м.Сарни по вул.. Куликова № 8 після смерті обох батьків, оскільки не надано доказів про зміну нумерації будинку та назви вулиці із Садової на Куликова із № 18-а на № 8, які значаться в різних документах на земельну ділянку та жилий будинок. Згідно договору від 27.10.1956 р. Сарненською міською радою депутатів трудящих [PERSON] надано в безстрокове користування земельну ділянку розміром 600 кв.м. в м. Сарни по вул. Садова № 18-а для будівництва жилого будинку. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів в Рівненському ОБТІ [PERSON] є власником жилого будинку № 8 по вул. Куликова в м. Сарни на підставі цього ж договору. Згідно архівної довідки Державного архіву Рівненської обл. від 18.02.2016 р. за рішенням Сарненської міської ради депутатів трудящих від 16.01.1969 р. № 1 вулицю Садову в м. Сарни перейменовано на вулицю Куликова. Таким чином і з нумерацією будівель стались зміни. Отже, слід вважати, що адреса земельної ділянки для будівництва житла в м. Сарни по вул.. Садова № 18 за договором про надання земельної ділянки є адресою жилого будинку в м. Сарни по вул.. Куликова № 8. Тому є підстави для задоволення заяви. На підставі ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

[PERSON] подала до суду заяву встановити факти, що померлий [INFO] р. [PERSON] є батьком [PERSON], що померлий [INFO] р. [PERSON] є батьком її та померлого [INFO] р. [PERSON], що [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], якою є домоволодіння в м. Сарни по [ADDRESS], оскільки в свідоцтві про народження [PERSON] батьком вказаний [PERSON], в свідоцтвах про народження її та померлого брата [PERSON] батьком вказаний [PERSON], також відсутні дані, що її брат, [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька, [PERSON]; встановлення вказаних фактів необхідно для оформлення їй спадщини після смерті брата, [PERSON], оскільки інших спадкоємців немає. Заявниця в судовий розгляд не з»явилась, її інтереси представила адвокат Маліванчук Г.М., яка підтримала заяву. Сарненська міська рада, як заінтересована особа, не заперечує проти встановлення такого факту, про що подано письмову заяву. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до свідоцтв про смерть [INFO] р. в м. Сарни помер [PERSON] у віці 82 років, [INFO] р. в м. Сарни помер [PERSON] у віці 52 років, згідно запису акта про смерть [INFO] р. помер [PERSON], який народився [INFO] р. та постійно проживав в [ADDRESS]. 15.04.1985 р. Сарненською міською радою на ім.»я [PERSON] видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння в м. Сарни по [ADDRESS]. В свідоцтві про народження [PERSON] батьком вказаний [PERSON], в свідоцтвах про народження заявниці та її брата [PERSON] батьком вказаний [PERSON] Згідно довідок КП «Житлосервіс» [PERSON] до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. Таким чином, суд робить висновок, що усі вказані особи перебувають у родинних відносинах між собою, так як [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали на день своєї смерті в [ADDRESS]; в прізвищі померлого [PERSON] закралось прізвище «[PERSON]», а в прізвищі померлого [PERSON] навпаки відсутнє прізвище «[PERSON]», отже, присутня спорідненість щодо прізвищ; також заявниця при народженні мала прізвище «[PERSON]». На підставі ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] подала до суду заяву встановити факт належності її померлій [INFO] р. матері, [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку площею 3.04 га, в якому вона вказана на ім.»я «[PERSON]» і встановлення факту їй необхідно для прийняття спадщини. Представники заінтересованих осіб подали письмові заяви про слухання справи у їхню відсутність, проти задоволення заяви не заперечують. Представник заявниці адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги і дав пояснення. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, оскільки суд встановив, що [PERSON], яка мала дошлюбне прізвище «[PERSON]», є дочкою [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження. Відповідно до витягу з реєстру актів цивільного стану [PERSON] народилась [INFO] р., а 16.04.1987 р. вона одружилась з [PERSON] та набула його прізвище. [INFO] р. [PERSON] померла. 23.06.2006 р. на ім.»я [PERSON] виданий державний акт на право власності на земельну ділянку розміром в 3.04 га на території Ромейківської сільради Володимирецького району, а, згідно довідки Ромейківського сільського голови, [PERSON] та [PERSON] є одна і та ж особа. Відповідно до словника-довідника «Власні імена людей» в редакції 1996 р. імена [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є одного походження та використовуються як ім.»я однієї людини. Тому, суд вважає, що мати позивачки, померла [PERSON] та особа, якій виданий державний акт на землю є однією і тією ж особою. Таким чином, є підстави вважати, що державний акт на землю належить померлій матері позивачки, [PERSON] На підставі ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

[PERSON] подала до суду заяву встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на жилий будинок в [ADDRESS], яке видано на ім.»я [PERSON], оскільки вона не може реалізувати своє право на майно. Представник заінтересованої особи Люхчанська сільська рада подав письмову заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Заявник в судове засідання не з»явився, в письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутності, заяву підтримує. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, оскільки суд робить висновок, що в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння в [ADDRESS], виданому 15.03.1989 р. на ім.»я [PERSON] помилково вказано ім.»я заявниці «[PERSON]», оскільки ці імена є схожі та співзвучні На підставі ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] подала до суду заяву встановити факт належності їй трудової книжки, в якій вона вказана російською мовою на прізвище «[PERSON]», тоді як в паспорті російською вона «[PERSON]»; встановлення факту необхідно для призначення їй пенсії за віком. В судовому розгляді заявниця підтримала свої вимоги, а представник заінтересованої особи управління ПФУ в Сарненському районі не з»явився, подав заяву про слухання справи у їхню відсутність, проти задоволення зави не заперечує. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, оскільки в трудовій книжці помилково заявниця вказана на прізвище «[PERSON]», так як це не вдалий переклад на російську мову прізвища «[PERSON]», оскільки російською має бути «[PERSON]», як в паспорті заявниці. Тому є підстави вважати, що трудова книжка належить саме [PERSON] На підставі ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

[PERSON] подала до суду заяву встановити факт належності їй трудової книжки, в якій російською мовою в її по-батькові «[PERSON]» є виправлення, встановлення факту необхідно для подальшого призначення їй пенсії. В судовому розгляді заявниця підтримала свої вимоги. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, оскільки в трудовій книжці заявниці в графі «отчество» вказано »[PERSON]» з виправленнями в буквах « м та е», що, на думку суду, є неакуратністю особи, яка заповняла трудову книжку, оскільки в паспорті громадянина України російською мовою заявниця також вказана «[PERSON]». Тому є підстави вважати, що трудова книжка належить саме [PERSON] На підставі ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

[PERSON] подала до суду заяву встановити факт належності їй трудової книжки, яка видана на ім.»я «[PERSON]», тоді як вона є «[PERSON]», що не дає змогу їй реалізувати право на пенсію по віку, як постраждалої від Чорнобильської катастрофи третьої категорії. Представник заінтересованої особи УПФУ в Сарненському районі подав письмову заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Заявниця в судове засідання не з»явилась, належним чином повідомлена про справу. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, оскільки суд робить висновок, що в трудовій книжці, виданій на ім.»я [PERSON] з виправленням на [PERSON] помилково вказано «[PERSON]», оскільки по батькові заявниці та вказане у трудовій книжці є співзвучними та схожими; також дата народження заявниці в паспорті та трудовій книжці збігаються. На підставі ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

[PERSON] подала до суду заяву встановити факт належності померлому 28.01.2015 р. [PERSON] заповіту від 6.02.2001 р. на її ім.»я, державного акту на земельну ділянку, в яких він вказаний на ім.»я «Клим» та факт, що [PERSON] є її батьком, так як в її свідоцтві про народження ім.»я батька також «Клим»; встановлення цих фактів їй необхідно для прийняття спадщини після смерті батька. В судовому розгляді заявниця підтримала свою заяву. Представник заінтересованої особи Степанської селищної ради подав письмову заяву розглядати справу у їхню відсутність, не заперечують проти задоволення заяви. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Після укладення щлюбу з [PERSON] заявниця, яка мала прізвище «Серховець», набула прізвище «Шустик». Згідно свідоцтва про смерть 28.01.2015 р. помер [PERSON]. В свідоцтві про народження заявниці батьком вказаний [PERSON]. 6.02.2001 р. [PERSON] склав на ім.»я [PERSON] заповіт. Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 333685 площею 1.36 га для ведення особистого селянського господарства виданий на ім»я [PERSON]. Суд вважає, що імена «Клим» та «Климентій» є співзвучними, схожими, осіб з такими іменами в побуті та між людьми називають обома іменами, тому в документах закралась помилка і у суду немає сумніву, що померлий [PERSON] є батьком заявниці, також йому належать заповіт та державний акт на землю. На підставі ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON] подала до суду заяву встановити факт належності померлому 4.11.2011 р. [PERSON] свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння в с. Стрільськ по провулку Кооперативний, 5, в якому він вказаний на прізвище «Михайлицький», встановити факт, що вона є дружиною померлого [PERSON] та факт належності їй свідоцтва про одруження, встановлення фактів необхідно для прийняття спадщини після померлого чоловіка. Представник заінтересованої особи Стрільської сільської ради подав письмову заяву про слухання справи у їхню відсутність, проти задоволення заяви не заперечують. Представник заявниці адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги і дав пояснення. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення частково, оскільки суд не розглядає в порядку окремого провадження встановлення факту належності документу, який виданий відділом РАЦС, яким є свідоцтво про одруження; суд також встановив, що в свідоцтві про право на домоволодіння в с. Стрільськ, видане на ім.»я [PERSON] 10.08.1989 р. помилково вказано його прізвище з буквою «й», оскільки в свідоцтві про смерть ця особа значиться як «Михалицький» і ці прізвища є співзвучними та дуже схожими між собою; заявниця також надала свідоцтво про одруження [PERSON] та [PERSON] 27.07.1958 р., разом з тим, в паспорті громадянки України на ім.»я [PERSON] вказано, що вона одружена з [PERSON] також 27.07.1958 р. Тому суд робить висновок, що в свій час були помилково вказані прізвища заявниці у свідоцтві про одруження. А в її паспорті прізвище її чоловіка з підстав, наведених судом в рішенні; згідно паспорта заявниця зареєстрована [INFO] і на це житло видано свідоцтва померлому. Отже. є підстави вважати, що заявниця є дружиною померлого [PERSON] На підставі ст. 256 ЦПК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] подала до суду заяву встановити факт, що 1.10.2015 р. у власному жилому будинку в с. Тутовичі помер її чоловік, [PERSON], оскільки в Тутовицькій сільській раді відмовили видати свідоцтво про його смерть, так як не було проведено розтин померлого, якому не виповнилось 60 років. Заявниця в судовому розгляді підтримала заяву та дала пояснення, що коли помер [PERSON], вони звернулись до Тутовицьких медиків, які оглянули чоловіка та констатували смерть, надавши про це довідку, а дільничний інспектор міліції сказав, що можна його хоронити; [PERSON] помер, коли вдома були вона, її дочка з чоловіком та дітьми, які приїхали до них допомогти по господарству, чоловік вийшов з хати і вони знайшли його на подвір»ї мертвим, обличчя було синім; про те, що необхідно робити розтин, вони не знали; похований був [PERSON] на кладовищі в с. Тутовичі 1.10.2015 р., оскільки його тіло було в такому стані, що не можливо було залишати на наступний день, похований з дозволу особи, яка завідує кладовищем на підставі довідки про встановлення смерті. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення. В підтвердження своєї заяви [PERSON] надала довідку, видану 1.10.2015 р. медичною сестрою амбулаторії загальної практики сімейної медицини Тутовицької дільниці [PERSON] про те, що 1.10.2015 р. в с. Тутовичі по вул. Шевченка, 19 встановлено смерть [PERSON] [INFO], при огляді трупа видимих ознак насильницької смерті не виявлено. Інших доказів [PERSON] суду не надала. Враховуючи пояснення заявниці про обставини смерті чоловіка, про обставини його поховання, суд вважає, що констатація смерті [PERSON] в письмовій довідці медичною сестрою не є належним та допустимим доказом у такій справі, тому підстав для задоволення заяви немає. На підставі ст. 256 ЦПК України,

Outcome: dismissed