Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулися до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він та члени його сімї : дружина [PERSON], донька [PERSON], внук [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. [PERSON] його син, зареєстрований в даній квартирі з 30 грудня 2005 року, але протягом останніх шести років фактично не проживає по місцю реєстрації і не бере участі у сплаті комунальних платежів. Договір найму або оренди жилого приміщення з ним не укладався. Він позбавлений можливості звернутися до відповідача з проханням про добровільне зняття з реєстрації з вказаної квартири, оскільки його місце проживання ні йому, ні членам його сімї невідоме. Визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням йому необхідно для подальшого зняття його з реєстрації та оформлення субсидії на оплату комунальних послуг. Просить визнати відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановлений законом строк, причини неявки суду не повідомив, заяву про перенесення розгляду справи не подавав. Дослідивши докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд прийшов до висновку про розгляд справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення по справі. Суд, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної спільної сумісної власності в рівних долях квартира №144 в житловому будинку №10/12 по вул. Струтинській в м. Рівне, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло виданого виконавчим комітетом Рівненської міської ради №189-38-52598 від 12 липня 2001 року. Відповідно до актів від 18 червня 2015 року та 19 жовтня 2015 року, складених комісією в складі майстра ЖКП «Галицьке», мешканців житлового будинку № 10/12 по вул. Струтинській, затвердженого начальником ЖКП «Покровське», у квартирі [ADDRESS], гр. [PERSON], [INFO], з 2008 року не проживає, особистих речей в квартирі не має. [PERSON] в порушення вимог закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV, не знявся з реєстрації у квартирі, що підтверджується відомостями з будинкової книги. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своє власністю. Право власності є непорушним. Вказане також викладене у ч. 1 ст. 319 ЦК України та ст. 150 Житлового Кодексу України. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Будучи власником вказаної квартири позивач позбавлений свого права на користування та володіння ним. Крім того, реєстрація відповідача в квартирі призводить до додаткових матеріальних витрат, так як відповідно до кількості зареєстрованих в квартирі осіб проводилось та проводиться нарахування платежів з оплати житлово-комунальних послуг. Виходячи із вище наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved