Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

[PERSON] , через свого представника адвоката Коваленко В.В., звернулася із вище вказаним позовом до [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначила, що 27.11.2018 р. позивач надала в оренду частину житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , разом із членами його сім`ї: дружини та доньки. Відповідач із своєю родиною почали проживати у будинку на умовах, які були узгоджені між сторонами у розписці від 27.11.2018 року, написаною власноруч відповідачем, відповідно до якої [PERSON] зобов`язався здійснювати оплату за проживання у вказаному будинку у розмірі 2500 грн. на місяць, здійснюючи сплату на місяць вперед, строк дії договору до 01.04.2020 року. Також відповідач у розписці зазначив, що сплату за комунальні послуги буде здійснювати по факту на підставі наданих рахунків. 17.01.2019 р. відповідач по справі, без будь-якого попередження про свої наміри щодо подальшого проживання в орендованій частині будинку, не здійснивши оплати на місяць вперед та не розрахувавшись за комунальні послуги відповідно до показників лічильників, припинив подальшу оренду та виїхав із сім`єю із займаного житлового приміщення. Під час виїзду з помешкання та збору речей [PERSON] , позивач вимагала здійснити розрахунок за проживання. [PERSON] завірив, що здійснить оплату за проживання. 06.02.2019 р., не отримавши оплату за комунальні послуги та проживання, позивач направила [PERSON] письмову вимогу про необхідність здійснити оплату за місцем роботи відповідача, а саме: [ADDRESS] , супермаркет «33 квадратних метри». Однак, лист із вимогою повернувся позивачу по закінченню терміну зберігання її у поштовому відділенні, без вручення відповідачу. Позивач використала всі можливі засоби досудового врегулювання спору. Однак, відповідач усіляко ухиляється від покладених на нього обов`язків, відповідно до укладеного договору, що суперечить вимогам ст. 629 ЦК України, відповідно до якої договір є обов`язковим для виконання сторонами, що тим самим порушує права позивача. Враховуючи, що відповідач по справі, написавши розписку, тим самим уклав договір оренди житла, обумовиш місце проживання, зазначивши осіб, які разом з ним будуть проживати, узгодивши термін проживання та оплату, чим взяв на себе обов`язок щодо виконання даного договору, однак в односторонньому порядку відмовився від виконання договору, не попередивши позивача про намір дострокового його розірвання, позивач має всі підстави для звернення до суду за захистом свого порушеного права та стягнення з відповідача на свою користь витрат, які були понесені нею у зв`язку з достроковим розірванням договору, які складаються з наступного: оплати за користування електроенергією у сумі 1461, 80 грн.; оплати за користування газом у розмірі 3955, 60 грн., всього: 5417 грн. 40 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода, п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України). Враховуючи, що наймач житла не попередив наймодавця позивача по справі за три місяці про розірвання договору, в порядку ст. 825 ЦК України, позивач має всі підстави для стягнення з відповідача суми вартості проживання за три місяці в якості упущеної вигоди, що становитиме 7\~500 грн. Позивач [PERSON] також вважає, що діями відповідача їй була спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, переживаннях через зухвале ставлення відповідача до неї як особистості, оскільки при укладенні договору найму житла вона сподівалася на відповідне ставлення до неї та з довірою відносилась до відповідача. Через отриману психологічну травму та розчарування у людях, знов почала палити, хоча багато років не палила тютюн і тривалий час лікувалася від цієї залежності. Моральну шкоду оцінює у розмірі 47\~543 грн. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, що зазначені у позові та просили їх задовольнити повністю, а також понесені позивачем судові витрати при подачі позову. Позивач також додала, що через поведінку відповідача, вона розчарувалася в людях, через переживання, повернулася до своєї хибної звички: знов почала палити. За період з 27.11.2018 по 31.01.2019 р. відповідач сплатив за проживання 4\~800 грн., оскільки вони домовились за вказану суму, тому претензій в цій частині у неї немає. Тобто до кінця січня 2019 року відповідачем сплачено за проживання повністю. Залишився не сплачений борг за комунальні послуги: газопостачання та електроенергію. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково у розмірі 1200 грн., що є залишком боргу, оскільки 2500 грн. він сплатив [PERSON] за лютий, розписку за сплату цієї суми він не брав. Пропонував позивачу 1200 грн. повернути під час виїзду з житла, але вона не погодилась, оскільки вважала, що він винен їй значно більше, з чим він категорично не згоден. Через неправомірну поведінку позивача, він разом із родиною був змушений виїхати з квартири, оскільки [PERSON] створювала нестерпні умови для проживання, намагалася зайти до кімнати. Одного разу закрила дружину і дочку у кімнаті, тим самим не надавала можливості їм вийти з будинку. Викликав поліцію. Крім того, після заселення до будинку, була виявлена несправність газового котла. Оскільки інше житло знайти за короткий проміжок часу не надалось можливим, змушений був виїхати з будинку позивача разом із родиною проживати до батьків у с. Нова Збур`ївка Голопристанського району, де проживав деякий час, а потім знайшов інше житло. Вважає позовні вимоги безпідставними, у задоволенні яких просив відмовити. Заслухавши думку сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.03.2008 року [PERSON] є спадкоємцем на 2/3 частки майна після смерті її батька [PERSON] , зокрема будинку [ADDRESS] . Відповідно позивач [PERSON] успадкувала 1/3 частину вказаного будинку. Сторони по справі уклали між собою договір найму житла у виді розписки в простій письмовій формі. В розписці [PERSON] зазначив, що орендував у [PERSON] для свого проживання та членів його родини частину житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , строком до 01.04.2020 року. За період проживання з 27.11.2018 по 31.01.2019 оплата проведена повністю. Подальша оплата буде проводитись за місяць на перед до кінця дії договору і залишається незмінною до кінця дії договору та буде складати 2500 грн. на місяць. Сплата за комунальні послуги буде здійснюватись по факту на підставі пред`явлених письмових рахунків комунальних підприємств. На момент заселення показники лічильників становлять: за електроенергію 005098, за газ 0032. За період з 27.11.2018 по 31.01.2019 р проведена оплата у сумі 4\~800 грн. за обоюдною згодою сторін, отримана [PERSON] повністю. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував факт укладення даної розписки. 06.02.2019 р. [PERSON] направила [PERSON] претензію, в якій зазначила несплачену відповідачем заборгованість за проживання та комунальні послуги. Претензію направлено за місцем роботи відповідача, але не вручено адресату та повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання, що підтверджується копією поштового повідомлення. На підтвердження заборгованості за комунальні послуги, позивачем надано показники лічильників по електроенергії та газу, квитанції про сплату нею заборгованості за час використання відповідачем вказаних послуг, відомості по нарахуванню та оплаті, відповідно до яких заборгованість відповідача за електропостачання становить 1461, 80 грн., за газопостачання 3955, 6 грн., всього: 5\~417, 40 грн., з урахуванням сплаченої комісії банку 5422, 40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. В силу ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст.815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Статтею 820 (ч.1, ч. 3 ) ЦК України, передбачено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Відповідно до ч. 1 ст. 821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. На думку суду, задоволенню підлягають позовні вимоги в частині заборгованості, яка виникла за користування відповідачем електроенергією та газом, відповідно до наданих розрахунків та квитанцій про сплату з урахуванням комісії банку у розмірі 5\~422, 40 грн. В решті позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 825 ЦК України, наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. Як слідує з матеріалів справи та тверджень позивача, відповідач дійсно не повідомив наймодавця житла про розірвання договору найма житла у спосіб, передбачений ч. 1 ст. 825 ЦК України. Однак, позивачем ніяким чином не доведено у встановленому законом порядку, що вона не могла укласти аналогічний договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. За таких обставин, у суду немає підстав для стягнення упущеної вигоди з відповідача за недоведеністю заявлених вимог. Крім того, сама позивач в ході судового розгляду пояснювала, що не мала на той час наміру здавати в оренду належне їй житлове приміщення, через розчарування в людях. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, в даних правовідносинах, які утворились між сторонами, стягнення моральної шкоди не передбачено ні вимогами діючого законодавства, ні умовами договору найму житла, укладеного сторонами, а тому задоволенню не підлягають як безпідставні та необґрунтовані. Суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки вони не мають доказового значення для даної справи. В порядку ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору при подачі позову у пропорційному відношенні до задоволених позовних вимог, що становить 243, 56 грн.

Outcome: partial