Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

[PERSON] у грудні 2017 р. звернувся до суду із заявою про стягнення з державного бюджету України моральну шкоду в розмірі 41 600,00 грн. Вимоги заяви обгрунтовані тим, що 09.06.2016 року слідчими СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві Щевич О.О. та Бень І.М. відносно [PERSON] розпочато досудове розслідування, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12116100080005959 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, фабулі якої містилась наступна інформація « В серпні 2013 р. [PERSON] умисно, зловживаючи довірою, заволодів майном [PERSON] і завдав останній збиток на суму 150 000 дол. США, що становить особливо великий розмір». 01.08.2017 р. кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення. Посилаючись на положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», зазначив, що мінімальна сума відшкодування моральної шкоди за 13 місяців перебування під слідством становить 41 600,00 грн. Ухвалою Святошинського районного суду від 22.01.2018 року справу направлено за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 15.03.2018 року ухвалу Святошинського районного суду від 22.01.2018 року, скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 27.03.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2018 року зупинено провадження по справі до завершення касаційного провадження Верховним Судом справи № 760/23169/14 за заявою [PERSON] до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа - Святошинський районний суд міста Києва, про відшкодування майнової та моральної шкоди. 03.01.2020 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшов лист позивача, про відновлення провадження у справі, оскільки по справі № 760/23169/14 винесена 20.11.2019 року ухвала, крім того [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив стягнути з Державної казначейської служби України, шляхом списання у беспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь моральну шкоду у розмірі 61 399, 00 грн. (13 місяців х 4723 (мінімальна заробітна плата на 2020 рік) = 61 399, 00 грн.) Ухвалою Святошинського районного суду від 22.01.2018 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Державної казначейської служби України про безспірне стягнення моральної шкоди в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. В судове засідання [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, у якій просить слухати справу за його відсутності, вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 61 399, 00 грн. підтримав в повному обсязі. Державна казначейська служба України в судове засідання представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки представника в судове засідання не відомі. Відзив на позов не направили. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що з 09.06.2016 року по 01.08.2017 року [PERSON] перебував під слідством в кримінальному провадженні № 12016100080005959, яке здійснювали слідчі СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України. 01.08.2017 року слідчий СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві Бень І.М. Постановою про закриття кримінального провадження, закрив кримінальне провадження № 12016100080005959 від 09.06.2016 року у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. Таким чином, під слідством [PERSON] перебував з 09.06.2016 року до 01.08.2017 року, тобто 13 місяців. Конституція України, як основний закон, закріплює в Україні засади державної політики, спрямованої, насамперед, на забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Як принцип всієї практичної діяльності держави, всіх її органів та посадових осіб за статтею 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість функціонування держави, їх утвердження і забезпечення і є головним обов`язком держави. На забезпечення ефективного захисту прав та свобод людини направлені норми Конституції України про розповсюдження юрисдикції судів на всі правовідносини, які виникають у державі, а також на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, як результат порушених прав фізичних та юридичних осіб. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 3 ст. 16 ЦК України). Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не містить вимог щодо процесуальної форми документа, з яким особа має звернутися до суду за захистом свого порушеного права, то таким способом захисту в силу положень статей 15, 16 ЦК України може бути, зокрема, звернення до суду з відповідною позовною заявою у визначеному процесуальним законом порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди. За положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.ч 1, 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до частин другої, третьої статті 13 цього Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Рішенням Конституційного Суду України від 03.10.2001 року по справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) встановлено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів. Таким чином, відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється саме за рахунок держави. Оскільки органи Державної казначейської служби України є єдиними розпорядниками коштів Державного та місцевих бюджетів, тому саме вони повинні відшкодовувати шкоду, завдану фізичній особі іншими органами державної влади в разі доведеності заподіяння такої шкоди. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи, станом з 01.01.2020 року складає 4 723, 00грн. Тобто розмір шкоди, завданої [PERSON] незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури за період з 09.06.2016 року по 01.08.2017 року в даному випадку складає 61 399, 00 грн., що відповідає принципу розумності та справедливості, а також вимогам ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, позов [PERSON] обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved