overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову вказує, що 20 липня 2010 року між нею і [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого відповідач взяв у неї в борг суму 5000,00 доларів США., яку мав повернути до 20 липня 2013 року. Однак, відповідач у вказаний строк коштів не повернув, на прохання в добровільному порядку повернути кошти не реагує, а тому просить суд винести рішення, яким стягнути із відповідача борг, що станом на 10.01.2014 року за курсом долара Національного Банку України становить 39 965,00 грн. і три проценти річних від простроченої суми 433,60 грн. та 403,98 грн. витрат понесених нею по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з»явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів. Суд розглядає справу у відсутності сторін . Фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 липня 2010 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого позивачка надала відповідачу кошти в сумі 5000,00 доларів США, а відповідач зобов»язувався повернути передані кошти до 20 липня 2013 року, що підтверджується борговою розпискою. На сьогоднішній день сума боргу станом на 10.01.2014 року за курсом долара Національного Банку України складає 39965,00 грн. та три проценти за прострочку складають - 433,60 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, відповідач зобов»язаний повернути позивачу борг, з нарахованими трьома процентами річних з 20.07.2013 року по 01.12.2013 року , що складає разом суму - 40398,60 грн. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в сумі 403,98 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В суді представник позивача, підтримуючи позовні вимоги, вказує, що 20 липня 2010 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого відповідач взяв у позивачки в борг суму 5000,00 доларів США., яку мав повернути до 20 липня 2013 року. Однак, відповідач у вказаний строк коштів не повернув, на прохання в добровільному порядку повернути кошти не реагує, а тому представник позивача просить суд винести рішення, яким стягнути із відповідача борг, що станом на 10.01.2014 року за курсом долара Національного Банку України становить 39 965,00 грн. і три проценти річних від простроченої суми 433,60 грн. та 403,98 грн. витрат понесених позивачкою по сплаті судового збору. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 липня 2010 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого позивачка надала відповідачу кошти в сумі 5000,00 доларів США, а відповідач зобов»язувався повернути передані кошти до 20 липня 2013 року, що підтверджується борговою розпискою. На сьогоднішній день сума боргу станом на 10.01.2014 року за курсом долара Національного Банку України складає 39 965,00 грн. та три проценти за прострочку складають - 433,60 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, відповідач зобов»язаний повернути позивачу борг, з нарахованими трьома процентами річних з 20.07.2013 року по 01.12.2013 року , що складає разом суму - 40398,60 грн. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в сумі 403,98 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 200 000 грн. В обґрунтування позову вказує, що 20 січня 2012 року уклала з відповідачем письмовий договір позики, згідно якого передала йому грошові кошти в сумі 200 000 грн., які він зобов'язався повернути до 20 січня 2014 року. Проте до цього часу кошти не повернув, тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що дійсно обіцяв повернути позичені кошти до 20 січня 2014 року, але у зв'язку з важким матеріальним станом не повернув. Буде погашати борг по мірі можливості. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що між сторонами 20 січня 2012 року було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] позичила [PERSON], 200 000 грн., останній зобов'язався повернути борг до 20 січня 2014 року. Дана обставина підтверджується копією договору позики від 20.01.2012 року та копією розписки приєднаних до матеріалів справи. Проте взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконав. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, відповідно до вимог ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 Цивільного кодекса України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судові витрати понесені [PERSON] слід стягнути з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Свою заяву позивач пояснює наступним. 20.02.2014 року [PERSON] позичив у [PERSON]А кошти в сумі 2000,00 доларів США на строк до 20.04.2014 року, про що було складено відповідну розписку. Відповідачем не виконується досягнута домовленість, кошти не сплачені Станом на час подання позову, сума боргу становить 2000,00 доларів США, що еквівалентно 23460,92 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково на суму 16 000,00 грн. та підтвердив, що підпис на розписці ставив саме він. Суд, вислухавши доводи позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до розписки складеної 20.04.2013 року, [PERSON] позичив у [PERSON] 2000,00 доларів США строком до 20 квітня 2014 року. Згідно розрахунку наданого позивачем станом на час подання позову сума заборгованості становить 2 000,00 доларів США, що еквівалентно 23 460,92 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення з нього на її користь матеріальної шкоди в розмірі 11 954 гривні 40 копійок та моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень, заподіяної вчиненням адміністративного правопорушення. [PERSON] в позовній заяві вказала, що постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.09.2016 року [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, 23.07.2016 року [PERSON] керуючи автомобілем в місті Радивилів Рівненської області, допустив наїзд на металеву огорожу житлового будинку [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, домогосподарству громадянки [PERSON] була спричинена матеріальна шкода, а саме пошкоджено металеву огорожу, погнута металева сітка житлового будинку та пошкоджено фруктове дерево. Також, позивачка вважає, що внаслідок діянь [PERSON] їй була спричинена психологічна травма і вона була змушена лікуватися. На лікування [PERSON] витратила 1\~411 гривень 40 копійок. Крім того, [PERSON] просить стянути з [PERSON] спричинену їй моральну шкоду в розмірі 20\~000 гривень та понесені нею судові витрати по справі. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності (а.с.29). Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Судом не встановлено зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи перебування відповідача [PERSON]Ю.(а.с.18). Відповідач [PERSON] на розгляд справи по суті 28.11.2017 року та 21.12.2017 року не зявився. Про місце, час та дату розгляду справи [PERSON] був повідомлений належним чином. Так, у відповідності до ч.ч.9,11 ст. 128 ЦПК України, відповідач був викликаний до суду телефонограмою та повідомлений відповідним оголошенням в засобах масової інформації (а.с.24,28). Згідно ч.10 ст.130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку визначеному цим Кодексом. Таким чином, відповідач [PERSON] не зявився в судове засідання без повідомлення причин, був повідомлений належним чином про час дату та місце розгляду справи та не подав відзив на позов. Позивачка [PERSON] не зверталася до суду із запереченнями проти заочного розгляду справи.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 930 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. \~ \~ \~ \~Під час розгляду справи по суті позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовільнити. Позивачка пояснила, що діти проживають спільно з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дітей не надає. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] заявлені вимоги визнав повністю. \~ \~ \~ \~Норми ч.4 ст.206 ЦПК України вказують на те, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Взявши до уваги пояснення сторін, дослідивши докази по справі та встановивши інші фактичні обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. \~ \~ \~ \~Позивач і відповідач є батьками двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 3,4) \~ \~ \~ \~Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї №61 від 21.11.2017 року, діти проживають разом з матір'ю [PERSON] в селі Курсики Радивилівського району Рівненської області вулиця Незалежності будинок №37 (а.с.5). Дані обставини визнані сторонами під час розгляду справи по суті. Згідно ч.3 ст.181, ст. 184 Сімейного Кодексу України, кошти за рішенням суду на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Норми ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України вказують на те, що при визначенні розміру аліментів в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіків, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Норма ст.182 СК України вказує, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років на 2018 рік в Україні, на момент прийняття рішення по справі, складає 1860 гривень. Суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліменти в розмірі 930 гривень на кожну дитину щомісячно. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору під час розгляду цивільної справи позивачі у справах щодо стягнення аліментів. У відповідності до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] просить справу розглядати у її відсутність (а.с.6).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення на її утримання аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 29.10.2019 року. Від вказаного шлюбу мають спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . Малолітні діти проживають разом з позивачем, вона займається їх вихованням та утриманням. На даний час з відповідачем проживають окремо і збираються розлучатися. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання. Посилаючись на ст. 84 СК України, просить задовольнити її позовні вимоги. Сторони в судове засідання не викликалися. Розгляд справи здійснювався за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29.10.2019 року та мають спільних малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 5-6). Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №15163 від 20.12.2019 року позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.9) Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено право на утримання дружини, з якою проживає дитина, від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Доказів, які б доводили неможливість відповідача надати матеріальну допомогу дружині, суду не надано. З огляду на те, що позивач має на своєму утриманні малолітніх дітей, сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] , а відповідач є особою працездатного віку, тому позивач має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. Статтею 80 СК України, передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан позивача і відповідача, обставини даної справи, і вважає за необхідне,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], за період з 23 вересня 2011 року по 01 грудня 2013 року в сумі 52401 грн. 36 коп. В обгрунтування позову вказує, що рішенням Кам'янець-Подільського міського суду від 20 січня 2004 року з [PERSON] стягнено аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 грудня 2003 року і до повноліття дочки. Проте відповідач платив аліменти не регулярно і не в повному обсязі. У зв'язку з чим виникла заборгованість, станом на 01 грудня 2013 року становить 29996 грн. 07 коп. Згідно чинного законодавства, вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Сума неустойки (пені) за прострочення аліментів з 23 вересня 2011 року по 01 грудня 2013 року становить 52401 грн. 36 коп., яку просить стягнути з відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлений своєчасно, через оголошення в газеті «Подільські вісті», що підтверджується газетою №№ 35-36 від 13 березня 2014 року, приєднаною до матеріалів справи. Позивач [PERSON] проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності відповідача і постановити заочне рішення з дотриманням вимог, встановлених законом. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що рішенням Кам'янець-Подільського міського суду від 20 січня 2004 року з [PERSON] стягнено аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 грудня 2003 року і до повноліття дочки. Проте відповідач платив аліменти не регулярно і не в повному обсязі. У зв'язку з чим виникла заборгованість, станом на 01 грудня 2013 року становить 29996 грн. 07 коп. про що свідчить довідка-розрахунок видана державним виконавцем від 02.12.2013 року. Згідно статті 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Сума неустойки (пені) за прострочення аліментів з 2011 рік становить - 10705 грн., за 2012 рік - 32228 грн., за 2013 рік - 9474 грн. 36 коп., тобто за період з 23 вересня 2011 року по 01 грудня 2013 року становить 52401 грн. 36 коп., підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В даному випадку судові витрати, а саме: за оплату судового збору та оголошення в газеті слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем в даній справі перебували у зареєстрованому 20 грудня 1997 року виконкомом Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області шлюбі (копія свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №180863 від 26.09.1997 року), який 06 березня 2002 року розірвано (копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КИ №194942, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Царичанського районного управління юстиції 06.03.2002 року). Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею. На підставі рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 1999 року [PERSON] було зобов'язано виплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, до його повноліття, починаючи з 03.12.1999 року, щомісячно. На виконання рішення суду виконавчий лист №521 від 20.12.1999 року, виданий 30.12.1999 року, нею було пред'явлено до виконання до відділу державної виконавчої служби Царичанського районного управління юстиції та розпочато стягнення аліментів. [PERSON] був повідомлений про обов'язок сплачувати аліменти та з його заробітної плати проводилось відрахування коштів для сплати аліментів. Проте, коли [PERSON] не був працевлаштований, то аліменти не сплачував, внаслідок чого виникала заборгованість. Починаючи з жовтня 2003 року [PERSON] здійснював часткову сплату нарахованих аліментів, обмежуючись одиничними виплатами і тільки тоді, коли державний виконавець або вона звертались до правоохоронних органів щодо притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів. Починаючи з 27 квітня 2012 року [PERSON] взагалі припинив здійснювати щомісячні аліментні виплати. Кожного року заборгованість зростала та станом на 25.06.2017 року заборгованість по аліментах становить 57609,85 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця Царичанського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області від 05.12.2017 року №13.44-65/24. Крім цього, [PERSON], маючи намір ухилитися від сплати аліментів, працював і на даний час працює на різних роботах без офіційного оформлення, займається ремонтом сільськогосподарської техніки у фермерів. Викладені обставини свідчать про наявність вини [PERSON] у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] та ухилення від їх сплати без поважної причини. Постановою головного державного виконавця Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 26.07.2017 року виконавчий лист №521 від 20.12.1999 року, виданий 30.12.1999 року,

Outcome: approved