Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] у травні 2013 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] про встановлення розміру частки у сумісно нажитому майні, в обґрунтування якого зазначила, що з 1993 року вона проживала однією сім'єю із [PERSON] без реєстрації шлюбу у м. Харкові. В період з 1998 по 2004 рік [PERSON] не працював, а тому їх сімейний бюджет складався з її доходів, оскільки вона працювала на декількох роботах. З 2001 року вона почала отримувати пенсію. В 2004 році вони удвох вирішили переїхати до сільської місцевості, для чого в обмін на належний їй автомобіль марки «Запорожець», придбали старенький будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. В 2006 році [PERSON] почав отримувати пенсію та вкладати її в їх спільний бюджет. За заощаджені нею гроші та гроші отримані нею за продаж належній їй дачі у смт. Старий Салтів, а потім і за спільні сімейні кошти вони здійснили поліпшення вказаного домоволодіння. Також для поліпшення житлових умов у будинку, вони брали в борг грошові кошти. [INFO] [PERSON] помер. 13 травня 2013 року до її будинку приїздив [PERSON] - син [PERSON] з вимогою про її виселення, оскільки він отримав спадщину після свого батька. Просила встановити розмір її частки у сумісно нажитому з 1994 року по 03 вересня 2012 року з [PERSON] майні - будинку та допоміжних приміщеннях [ADDRESS] з урахуванням її особистого (фізичного та грошового) вкладу в придбання зазначеного житла, його перебудови та прибудови допоміжних приміщень: за [PERSON], як спадкоємцем після смерті свого батька - [PERSON] визнати ? частину будинку та допоміжним приміщень та за нею визнати ? частину будинку та допоміжних приміщень. До початку судового розгляду суд, за клопотанням представника позивача, замінив первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] Під час судового розгляду позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги. Вказала в якості третьої особи - Червоноармійську першу сільську раду Вовчанського району Харківської області. Просила встановити юридичний факт проживання з 1993 року по 03 вересня 2012 року однією сім'єю без реєстрації шлюбу її з [PERSON]; встановити за нею розмір частки у сумісно нажитому з 1994 року по 03 вересня 2012 року з [PERSON] майні: будинку та допоміжних приміщень, що мають правовий статус забудови та знаходяться за адресою: [ADDRESS] і визначити за нею ? частину вищезазначеного будинку та допоміжних приміщень. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на відсутність правових підстав для його задоволення. Зазначив, що [PERSON] не надано даних на підтвердження того, що вона дійсно проживала однією сім'єю із батьком відповідача - [PERSON] до 2004 року. Домоволодіння [ADDRESS] було подаровано особисто [PERSON] За свої власні кошти та кошти свого сина - відповідача по справі, [PERSON] зробив у домоволодінні ремонт - були добудовані приміщення, проведений газ та система опалення. За життя [PERSON] купляв розбиті автомобілі, ремонтував їх та продавав, за що отримував гроші. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи під час удового розгляду не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вказала, що [PERSON] проживав у домоволодінні [ADDRESS] разом із [PERSON] з 2005 року, вони вели спільне господарство. Спільними зусиллями обох були здійсненні поліпшення житлових умов у вказаному домоволодінні. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, представників відповідача, третьої особи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьком відповідача по справі [PERSON] є [PERSON] (а.с. 116). Як вбачається із договору дарування жилого будинку серії ВВТ № 260986 від 24 грудня 2004 року, [PERSON] прийняв у дар жилий будинок з прибудовою та надвірними будівлями [ADDRESS] (а.с. 13). 21 лютого 2008 року у вказаному домоволодінні була зареєстрована [PERSON] (а.с 8 об.). Згідно відомостей у трудових книжках та вкладишу до трудової книжки, [PERSON] до квітня 2005 року працювала на посадах прибиральниці, робітницею сміттєпроводу на різних підприємствах м. Харкова (а.с. 69-75). Відповідно до копії трудової книжки, [PERSON] працював на посадах збирач сміття та електрозварника до травня 2007 року на різних підприємствах м. Харкова (а.с. 79-80). [PERSON] з жовтня 2006 року був пенсіонером та отримував належні пенсійні виплати, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] та довідкою Управління пенсійного фонду України у Вовчанському районі Харківської області № 140176 від 30 жовтня 2006 року (а.с. 17, 76). Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] та довідки Управління пенсійного фонду України у Вовчанському районі Харківської області № 240, [PERSON] є пенсіонером з серпня 2001 року та отримує належні пенсійні виплати (а.с. 9, 18). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], від 07 вересня 2012 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7). Зазначені обставини визнані сторонами по справі, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Виходячи з наведених норм кожна людина має право на сімейне життя при цьому, укладання шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов'язковою умовою для створення їхньої сім'ї. Сім'я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Допитана під час судового розгляду в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона проживає у [ADDRESS]. Домоволодіння по [ADDRESS] придбали [PERSON] та [PERSON] За життя [PERSON] зазначав, що вказане домоволодіння їм подарували за автомобіль, який належав [PERSON] На весні 2005 року у вказане домоволодіння приїхала [PERSON], доглядала за городом. У 2006 році у домоволодіння в'їхали [PERSON] та [PERSON], за власні кошти робили ремонт у будинку. Свідок [PERSON] під час судового розгляду пояснив, що він є цивільним чоловіком онуки [PERSON] - [PERSON] Він з 2004 року разом з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали разом у [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] проживали як одна сім'я. Вони удвох вирішили придбати у с. Петровському будинок, який їм подарували за автомобіль, який належав [PERSON] Придбавши будинок [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] переїхали до цього будинку на постійне проживання, за власні кошти робили ремонт. Свідок [PERSON] під час судового розгляду пояснила, що вона є свахою [PERSON] За життя він їй розказував, що він до 2005 року проживав разом із [PERSON] [PERSON] їй розказував, що йому подарували дачу у с. Петровському. [PERSON] постійно позичав у неї гроші. Будівельні матеріали для дачі куплялись за гроші [PERSON] та його сина - [PERSON] Свідок [PERSON] під час судового розгляду пояснив, що [PERSON] проживав разом із [PERSON] у м. Харкові по сусідству із ними, за адресою: [ADDRESS]. На весні 2005 року його мати сказала йому, що [PERSON] переїхав проживати із іншою жінкою до с. Петровського. В період 2007-2008 роках він на протязі двох вихідних робив ремонт у домоволодінні [ADDRESS]. Витрати за ремонтні роботи ніс син [PERSON] - [PERSON] Свідок [PERSON] під час судового розгляду пояснив, що він працює разом із [PERSON], до якого часто приїздив батько - [PERSON] та позичав у нього гроші на ремонт дачі, проведення газових робіт. Свідок [PERSON] під час судового розгляду пояснила, що з 1994 року по 2005 рік [PERSON] та [PERSON] проживали разом як одна сім'я у квартирі [ADDRESS] по сусідству із нею. Вони часто заходили один до одного у гості. [PERSON] та [PERSON] придбали будинок у с. Петрівському, куди у 2005 році переїхали на постійне проживання. Свідок [PERSON] під час судового розгляду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] з літа 2005 року почали проживати та ремонтувати будинок у с. Пролетарському Вовчанського району Харківської області. Свідок [PERSON] під час судового розгляду прояснила, що в 2005 році [PERSON] та [PERSON] придбали у [PERSON] будинок у с. Пролетарському. [PERSON] подарував [PERSON] вказаний будинок за автомобіль, який належав [PERSON] Свідок [PERSON] під час судового розгляду пояснила, що до 1989 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] До 2005 року він продовжував проживати разом із нею у квартирі [ADDRESS], періодично уходив із дому, ночував у рідних. У 2005 році він переїхав проживати у с. Полетарське Вовчанського району Харківської області до подарованого йому будинку. Вона та її син [PERSON] постійно допомагали [PERSON] грошима та будівельними матеріалами. Свідок [PERSON] під час судового розгляду пояснив, що він був власником домоволодіння [ADDRESS]. Він знав [PERSON] та [PERSON] як одну сім'ю. Оскільки вони подарували йому автомобіль марки «Запорожець», який належав [PERSON], він подарував вказане домоволодіння [PERSON] Як зазначено у п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку може бути встановлений факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Проте, відповідно до ч. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України цей Кодекс набирає чинності 1 січня 2005 року, але не раніше набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України. А саме даний кодекс набрав чинності 01 вересня 2005 року. Згідно п. 1 Прикінцевих та перехідних положень СК України цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, що відбулось 01 січня 2004 року. Таким чином, виходячи із принципу незворотності дії у часі, встановленого ч. 1 ст. 58 Конституції України, на правовідносини, що виникли раніше дія вказаних нормативних актів не поширюється. Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах на підставі ст. 273 ЦПК України може мати місце, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 року і тривали до смерті (пропажі без вісті на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах реєстрації актів громадянського стану. В інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають. Таким чином, заявлені вимоги за період з 1993 року по 31 грудня 2003 року підпадають під застосування Кодексу про шлюб та сім'ю України (в ред. 1969 року), нормами якого чітко визначено реєстрація шлюбу у державних органах реєстрації актів громадянського стану, при цьому, зазначений Кодекс не передбачав право встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині не підлягають задоволенню. Враховуючи пояснення представника відповідача, який не заперечував проти встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] в період з 2005 року по 03 вересня 2012 року, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що підлягає встановленню факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] в період з 01 січня 2004 року по 03 вересня 2012 року. При цьому суд критично відноситься до пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки обставини проживання [PERSON] до 2005 року їм відомі зі слів самого [PERSON] та матері свідка [PERSON] відповідно. Свідок [PERSON] пояснила, що до 2005 року її колишній чоловік [PERSON] періодично уходив із дому, вона є матір'ю відповідача по справі. За положеннями ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Посилання позивача на главу 8 СК України при визнанні за нею ? частину будинку [ADDRESS], як частину спільної сумісної власності, суд вважає безпідставним, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю чоловіка є майно, набуте ним на підставі договору дарування. Як встановлено судом, будинок [ADDRESS] [PERSON] придбав за договором дарування. Вказаний правочин недійсним або нікчемним не визнаний. Позивач вимог про його визнання недійсним або нікчемним також не заявляла. Суд приходить до висновку, що вказане домоволодіння є особистою приватною власністю [PERSON], а тому поділу як спільна сумісна власність, набута [PERSON] та [PERSON] під час сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, позовні вимоги в частині встановлення розміру частки у сумісно нажитому майні є безпідставними, та такими що не підлягають задоволенню. Судові витрати визначаються судом у відповідності зі ст. 88 ЦПК України. Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 114 грн. 70 коп. в частині задоволених позовних вимог немайнового характеру покладаються судом на відповідача та підлягають стягненню на користь позивача (0,1 розміру мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», станом на час звернення до суду). На підставі викладеного,

Outcome: partial