Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

[PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], в інтересах якого на підставі договору діє Сірко Л.П., звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій, уточнивши в судовому засіданні вимоги, просить визначити місце проживання доньки [PERSON], [INFO], разом з ним за місцем її фактичного проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Зменшити розмір щомісячних аліментів з 1/3 частини до 1/6 частини, що стягуються на підставі рішення Енергодарського міського суду від 21.12.2016 року по цивільній справі № 316/1572/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) позивача, щомісячно, до повноліття дітей. Стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від усього заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач просив розглянути справу у його відсутність, уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, про що через канцелярію суду надав відповідну заяву (а.с. 56). Представник позивача за довіреністю- адвокат Сірко Л.П. також надіслала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій просила уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 55). Відповідачка [PERSON] надала заяву про слухання справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с. 59). Представник третьої особи- Відділу охорони дитинства служби у справах дітей Енергодарської міської ради [PERSON] також надіслала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти задоволення уточненого позову не заперечує (а.с. 57). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON].з 23.10.1999 року перебували у шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.11.2016 року (а.с. 8). Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (а.с. 9, 10). На підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.12.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача (а.с. 13-15). З грудня 2016 року за згодою [PERSON] неповнолітня [PERSON] постійно проживає за місцем мешкання свого батька- у [ADDRESS], що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, складеним відділом охорони дитинства служби у справах дітей Енергодарської міської ради (а.с. 12). Позивач 24.12.2016 року уклав шлюб з [PERSON], про що Енергодарським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області, видано свідоцтво про шлюб, відповідно до якого зроблено актовий запис № 389 (а.с. 11). Позивач працює на ВП «ЗАЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» на посаді інженера отримує заробітну плату, а відтак є матеріально забезпеченим і має змогу повноцінно виховувати свою доньку не обмежуючи її потреби. На утриманні відповідачки залишився молодший син сторін по справі- [PERSON]., [INFO], позивач не заперечує щодо подальшого виконання рішення про стягнення з нього на утримання сина, але в розмірі 1/6 частини - виходячи з кількості сумісних дітей, з урахуванням такого розподілу заробітної плати позивача, всі діти сторін будуть забезпечені в рівній мірі і їх права порушені не будуть. На сьогоднішній день всі питання виховання та утримання доньки [PERSON] вирішує виключно позивач, щоденно займається її повноцінним вихованням, організацією шкільного процесу та дозвілля, покупкою одягу, предметів канцелярії, повноцінного харчування тощо. Відповідачка продовжує отримувати аліменти на утримання дочки [PERSON], не зважаючи на те, що остання фактично вже понад місяць проживає з батьком. Частиною 3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У відповідності з ч.1 ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Згідно ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При вирішенні цього конкретного спору про місце проживання дитини, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, приймає до уваги встановлені в судовому засіданні факти щодо однаково відповідального ставлення обох батьків до виконання своїх обов'язків, а також норми Конституції України та законодавства, що регулює ці питання. Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України. Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів. У 6-му принципі Декларації прав дитини від 20.11.1959, яку Україною було ратифіковано у встановленому законом порядку та яка діє на час виникнення спірних правовідносин, дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові, а також моральної та матеріальної забезпеченості. Окрім того вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із матір'ю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved