Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] (Позивач 1) з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд ухвалити рішення, згідно якому визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної часткової власності на земельну ділянку загальною площею 0,0985га. (985кв.м) розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Покотилівка, вул. Достоєвського № 24, призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, складає 52/100 частин; визнати за [PERSON] право власності на 52/100 частки земельної ділянки загальною площею 0,0985га. (985кв.м), що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Покотилівка, вул. Достоєвського № 24, призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зареєстровану за [PERSON] та [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ХР-25-70-0063916, від 17.11.1997р., в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 01.01.2015р., який придбав дану земельну ділянку у [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 10.05.2002р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 239, але право власності на неї не зареєстрував. [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що право приватної власності на житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Покотилівка, вул. Достоєвського № 24, зареєстровано в 52/100 частках за нею, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті батька [PERSON], померлого 01 січня 2015 року. Даний житловий будинок розташовано на земельній ділянці загальною площею 0,0985га. (985кв.м), яка приватизована та згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ХР-25-700063916 та на підставі рішення Покотилівської селищної ради народних депутатів від 11.11.1997р. № 352, передано у приватну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Державний акт містить план зовнішніх меж земельної ділянки, в якому зазначено, що частина земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] становить 512кв.м., частина земельної ділянки [PERSON] 473кв.м, та зазначено межі землекористування співвласників, але при цьому розміри часток співвласників в праві власності на земельну ділянку в державному акті не визначені. За договором купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу 10.05.2002р. за № 239, [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] 52/100 частини вищевказаного житлового будинку та приватизовану земельну ділянку розміром 512кв.м, розташованих у сел. Покотилівка, вул. Достоєвського № 24. 17 червня 2002 року за [PERSON] на підставі даного договору було зареєстровано право власності на частину будинку, але право власності на придбану частину земельної ділянки [PERSON] не оформив, оскільки помер 01.01.2015р. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти: [PERSON] (Позивач 1) та її рідна сестра [PERSON]. Позивач прийняла спадщину після смерті батька подавши відповідну заяву до нотаріальної контори у встановлений законом строк, а Відповідач [PERSON] (рідна сестра Позивача 1) відмовилась від спадщини на її користь подавши до нотаріальної контори заяву про це у встановлений законом строк. 24.07.2015р. Позивачу 1 було видано Свідоцтво про право на спадщину після смерті батька на 52/100 частин житлового будинку з відповідною частиною будівель і споруд, який знаходиться в сел. Покотилівка по вул. Достоєвського № 24. У видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 512кв.м, на якій розташовано спадковий будинок нотаріусом відмовлено, через відсутність документів, що стверджують право власності на це майно, його державної реєстрації, та запропоновано звернутися до суду. Позивач за зустрічною позовною заявою [PERSON] (Позивач 2) з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд визначити, що частка померлої [PERSON] в праві власності на земельну ділянку загальною площею 0,0985га. (985кв.м) розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Покотилівка, вул. Достоєвського № 24, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, складає 48/100частин; визнати за нею право власності на 48/100 частки земельної ділянки загальною площею 0,0985га. (985кв.м), що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Покотилівка, вул. Достоєвського № 24, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зареєстровану за [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії ХР-25-70-0063916, від 17.11.1997р. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що мати [PERSON] - [PERSON], подарувала їй частину даної земельної ділянки, площею 473кв.м, яка належала їй на підставі вищезазначеного державного акту. 20 вересня 2006 року [PERSON] померла, але в звязку з тим, що чітко не визначені частки співвласників на законодавчому рівні вона змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Позивач за основною позовною заявою [PERSON] (Позивач 1) та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, згідно яких позовні вимоги підтримують в повному обсязі та проти зустрічних позовних вимог [PERSON] не заперечують. Позивач за зустрічною позовною заявою [PERSON] (Відповідач 2) до суду не зявилася, але надала заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти позовних вимог [PERSON] не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої проти основних позовних вимог та зустрічних позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутністю і прийняти законне та обґрунтоване рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає рішення про задоволення позовних вимог, якщо Відповідач визнав позов та за наявністю законних на те підстав. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що право приватної власності на житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Покотилівка, вул. Достоєвського № 24, зареєстровано в 52/100 частках за [PERSON], на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії 2-1000, виданого 24.07.2015р. [PERSON], державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, та в 48/100 частинах за [PERSON], згідно Договору дарування, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу 24.10.2003р.за реєстровим № 2487, що підтверджується копіями вищевказаних документів (а.с.8, 61), копією довідки з КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 399 від 19.08.2015р., витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9, 65). Даний житловий будинок розташовано на земельній ділянці загальною площею 0,0985га. (985кв.м), земельна ділянка приватизована та згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР-25-700063916 дану земельну ділянку на підставі рішення Покотилівської селищної ради народних депутатів від 11.11.1997р. № 352, передано у приватну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Державний акт містить план зовнішніх меж земельної ділянки, в якому зазначено, що частина земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] становить 512кв.м., частина земельної ділянки [PERSON] 473кв.м, та зазначено межі землекористування співвласників, що підтверджено копією вищевказаного Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР-25-700063916 (а.с.10). За договором купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу 10.05.2002р. за № 239, [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] 52/100 частини даного житлового будинку та приватизовану земельну ділянку розміром 512кв.м, розташованих у сел. Покотилівка по вул. Достоєвського № 24 (а.с.11). 17 червня 2002 року за [PERSON] на підставі даного договору було зареєстровано право власності на частину будинку, що підтверджується примірником вищезазначеного договору зі штемпелем на ньому Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації (а.с.11). [PERSON] помер 01.01.2015р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12). У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач 1 прийняла спадщину після смерті батька подавши відповідну заяву до нотаріальної контори у встановлений законом строк, а [PERSON] (рідна сестра Позивача 1) відмовилась від спадщини на її користь подавши до нотаріальної контори заяву про це у встановлений законом строк. 24.07.2015р. Позивачу 1 було видано Свідоцтво про право на спадщину після смерті батька на 52/100 частин житлового будинку з відповідною частиною будівель і споруд, який знаходиться в сел. Покотилівка по вул. Достоєвського № 24, що підтверджується повідомленням Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 09.10.2015р. за № 2991/01.16 (а.с.30). Право власності на придбану частину земельної ділянки [PERSON] не оформив, тобто не виконав вимог ст. 210 ЦК України. У видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 512кв.м, на якій розташовано спадковий будинок нотаріусом Позивачу 1 було відмовлено, через відсутність документів, що стверджують право власності на це майно, його державної реєстрації, та запропоновано звернутися до суду, що підтверджується повідомленням Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 24.07.2015р. за № 2051/02-14 (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Враховуючи, що до вищевказаного правочину були застосовані всі вимоги викладені у ст.ст. 207, 208, 209 ЦК України, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 52/100 частки земельної ділянки загальною площею 0,0985га. (985кв.м), що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Покотилівка, вул. Достоєвського № 24, в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 01.01.2015р. 24 жовтня 2003 року [PERSON]подарувала [PERSON] 48/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових споруд, розташованих за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Покотилівка, вул. Достоєвського № 24, що підтверджується копією Договору дарування (а.с.61). 06 липня 2006 року [PERSON]подарувала [PERSON] частину земельної ділянки, площею 473кв.м, розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Покотилівка, вул. Достоєвського № 24, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР-25-700063916 (а.с.64). 20 вересня 2006 року [PERSON] померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останньої (а.с.63). Згідно до вимог ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Враховуючи вищевикладені позовні вимоги та надані суду докази, які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд залишає за рахунок позивачів.

Outcome: approved