Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач зазначала, що 12 березня 2021 року вона їхала на своєму автомобілі марки «Мерседес Бенц» д.н.з. [NUMBER] в с. Погреби по вул. Покровській по напрямку вул. Ватутіна. Виїжджаючи на перехресті вул. Ватутіна її автомобіль вдарив автомобіль «Шевроле Лачетті» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухаючись по вул. Ватутіна виїхав на зустрічну смугу. В результаті зіткнення її автомобіль було пошкоджено. Відповідно до звіту №3585/2 про визначення вартості матеріального збитку завданого в наслідок ДТП, матеріальна шкода становить 391277,53 грн. Відповідач винним себе не визнає та відмовляється сплачувати вартість нанесеної позивачу матеріальної шкоди. Страхова компанія «Інтер-Поліс страхова компанія» відшкодувала 129000 грн., згідно до страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідачу залишилося 262277,53 грн. сплатити позивачу за матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП. Крім того, згідно договору від 29.06.2021 р. на проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вона сплатила 3500 грн., за проведення автотехнічної експертизи сплатила 13800 грн. За послуги адвоката позивач сплатила 22410,50 грн. Загалом їй нанесена шкода в сумі 301987,53 грн. 11 травня 2021 року постановою Броварського міськрайонного суду Київської області відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Крім того, позивачу нанесена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, після ДТП вона втратила спокій, через те, що відповідач відмовився їй сплачувати за нанесену матеріальну шкоду. Позивач перестала спокійно спати, у неї погіршилося здоров`я через пошкодження нового автомобіля.Моральну шкоду вона оцінює в 5000 грн. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в сумі 262277,53 грн., 3500 грн. за проведення вартості матеріального збитку, витрати за проведення автотехнічної експертизи в розмірі 13800 грн., 22410,50 грн. за послуги адвоката, моральну шкоду в сумі 5000 грн., а також витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивач [PERSON] та її представники адвокат Тарасов А.Г. та адвокат Маслак О.І. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 12 березня 2021 року року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу [PERSON] на праві приватної власності ТЗ «Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] , та ТЗ «Шевроле Лачетті» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП, належному позивачу ТЗ «Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] завдані значні механічні ушкодження. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до звіту №3585/2 про визначення вартості матеріального збитку завданого в наслідок ДТП, матеріальна шкода власника ТЗ «Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] становить 391277,53 грн. Страхова компанія «Інтер-Поліс страхова компанія» відшкодувала позивачу [PERSON] 129000 грн., згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР-0620369 від 11.08.2020 р. та страхового акта №710/3585/59/21. Позивач [PERSON] понесла додаткові витрати по оплаті послуг оцінювача в розмірі 3500,00 грн., згідно договору від 29.06.2021 р. на проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, а також за проведення автотехнічної експертизи вона сплатила 13800 грн. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України, тобто відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Крім того, згідно п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. №4, при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинено чи обмежено договором, стороною якого потерпілий не був. Згідно частини 2 статті 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Це також підкреслено пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Це стосується не лише пошкоджень транспортних засобів під час ДТП, а будь якої шкоди, якщо інше не передбачене спеціальними законами або спеціальними нормами законів. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача в якості відшкодування матеріальних збитків різниці між фактичними затратами на ремонт автомобіля та розміром страхового відшкодування, яка становить суму в розмірі 262277,53 грн. Крім того, відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати на оплату послуг оцінювача за складання звіту №3585/2 про оцінку матеріального збитку в розмірі 3500 грн. та за проведення автотехнічної експертизи в розмірі 13800 грн., оскільки вони є реальними збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, тобто витратами, які позивач поніс для відновлення свого порушеного права та яких би він не поніс у випадку, якби його право не було порушено відповідачем. Відповідно до п.9 ч.2 ст.16, п.3 ч. 2 ст.23 ЦК України, до Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, а також у відповідності до частини 1 ст.1167, ч.2 ст. 1187, п.1 частини 1 ст. 1188 ЦК України, за якими моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Оскільки, протягом довгого часу позивач була змушена вирішувати питання пов`язані з ремонтом автомобіля, оцінкою збитків, що негативно вплинуло на її повсякденне життя, а тому моральна шкода є обґрунтованою та підлягає відшкодуванню в розмірі 5000 гривень. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі. Також, суд,

Outcome: approved