Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] у листопаді 2014 року звернулась до суду із заявою, у якій просила оголосити свою рідну [PERSON], [INFO], померлою, вказуючи на те, що з 2001 року остання виїхала до за кордон, та з цього часу до родичів не зверталась, жодних відомотей від неї не надходило. Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 14.03.2003 року [PERSON] визнано безвістно відсутньою. З огляду на те, що [PERSON] за місцем проживання не мешкає понад 15 років, відомостей про її перебування [PERSON] не має, тому просила суд оголосити її померлою, оскільки їй необхідно вступити у спадщину у вигляді 3/8 частки квартири належної [PERSON] У судове засідання 16.05.2016 року заявник не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви просила задовольнити. Зацікавлені особи у судове засідання представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак подали до суду пояснення на позовну заяву, у яких просили суд розглянути позов без участі їх представників, розгляд заяви залишають на розсуд суду. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника та представників зацікавлених осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Пунктом 3 частини 2статті 234 ЦПК Українипередбачено, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення померлою. Встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 14.03.2003 року [PERSON] визнано безвістно відсутньою. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно вказаного рішення, [PERSON] в 1995 році виїхала до Ізраїлю, але з липня 2001 року вона додому не телефонувала і відомостей про її місце проживання вже понад рік немає (а.с.12). Крім того рішенням суду від 14.03.2003 року встановлено, що [PERSON] є матір»ю [PERSON], [INFO]. Як вбачається зі свідоцтва про зміну імені від 11.06.2008 року [PERSON] змінила ім»я на «[PERSON]» (а.с.7). Згідно довідки ЖЕД 202 від 08.10.2014 року [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS] з 13.06.1989 року та знята з реєстраційного обліку 29.04.2003 року за рішенням суду. З 29.04.2003 року до ЖЕД 202 [PERSON] не зверталась (а.с.13). Відповідно до листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Дарницького району м.Києва від 04.05.2016 року [PERSON] до вказаного закладу за медичною допомогою у період останніх п»яти років не зверталась, амбулаторної картки в реєстратурі немає. Відповідно до ч. 1ст. 46 ЦК Українифізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому заява підлягає задоволенню. З огляду на викладене,

Outcome: approved