Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

[PERSON], з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11.01.2017 року (а.с. 33-34), звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього грошових коштів у сумі 53198 грн. (в т. ч. 16750 грн. основний борг, 32495 грн. штрафні санкції, 267 грн. 3 % річних, 1023 грн. інфляційні втрати, 2663 грн. пеня). Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань за договором підряду, укладеним між сторонами по справі 03.05.2016 (надалі - Договір) щодо виготовлення та установлення надмогильної споруди - памятника у передбачені у Договорі строки, внаслідок чого відповідач несе відповідальність з повернення грошових коштів в сумі 16500 гривень, сплачених позивачем на виконання договору, а також інших нарахувань за предметом позову. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (в т.ч. і через засоби масової інформації (а.с. 54), відповідач в судове засідання повторно не зявився, заперечень проти позову не подав, тому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи (ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України). Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. 03 травня 2016 року між [PERSON] (Замовник) та [PERSON] (Підрядник) було укладено Договір підряду (надалі - Договір, а.с. 6-8), за умовами якого Підрядник зобовязався виготовити та встановити намогильну споруду памятник, вартістю 18250 гривень, зі свого матеріалу та власними засобами у строк з 03.05.2016 по 01.07.2016 року, з правом дострокового виконання погоджених робіт. При цьому, Замовник вносить аванс у розмірі 10000 гривень, що додатково підтверджується письмовою розпискою про отримання підрядником грошових коштів в готівковій формі (п. 4.5.1 Договору). Згідно з даними розписок від 25 квітня та 09 травня 2016 року, [PERSON] підтвердив факт отримання від [PERSON] грошових коштів на загальну суму 16750 грн. (а.с. 12, 13). Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з вимогами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої та другої ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобовязання, ЦК України покладає на неї обовязок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобовязання (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 р. у справі № 6-170цс12). Статтею 837 (частини перша та друга) Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Фактичні обставини по справі свідчать про те, що з боку відповідача мало місце істотне порушення умов Договору в частині неналежного виконання взятих на себе зобовязань по виготовленню та встановленню намогильної споруди памятника. В свою чергу, позивач, у повній мірі позбавлений права на отримання предмету підряду, за виготовлення та встановлення якого сплатив на користь відповідача сплатив 16750,00 грн. Зворотного відповідачем не доведено та доводів позивача не спростовано. Отже, у наявності є всі правові підстави для стягнення з відповідача суми 16750 грн. Поряд з цим, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача суми 33785 грн. (з яких 32495 грн. - штрафні санкції, 267 грн. 3% річних, 1023 грн. - інфляційні втрати) позивач за основу взяв період з 01.07.2016 по 11.01.2017. Статтею\~530 Цивільного кодексу УКраїни визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору (частина перша ст.\~631 Цивільного кодексу України). Як свідчить п. 3.1 Договору, Підрядник зобовязується виконати роботу в період з 03.05.2016 року по 01.07.2016 року, з правом дострокового виконання погоджених робіт (а.с. 6). Тобто, сторони укладаючи Договір підряду, погодили останній день виконання зобов'язань за Договором 01.07.2016, тому перебіг початку строку визначення відповідних грошових нарахувань повинен бути проведений з 02.07.2016. Таким чином, вимоги позивача про стягнення штрафу та 3% річних підлягають частковому задоволенню за період з 02.07.2016 року по 11.01.2017 року, а саме 32327,50 грн. штраф (п. 8.5 Договору), 266 грн. 3 % річних (частина друга ст. 625 Цивільного кодексу України). За аналогічний період з відповідача підлягають стягненню також інфляційні витрати. Поряд з цим, загальний розмір таких витрат мав би становити суму 1183,10 грн., однак виходячи із розміру заявленої позовної вимоги по цій позиції з відповідача слід стягнути суму, яку зазначив позивач (1023,00 грн.), хоча вона є меншою за ту, яка б підлягала стягненню у випадку її правильного визначення [PERSON] Вирішуючи питання щодо можливості стягнення з відповідача пені в розмірі 2663 грн. (розрахунок, а.с. 35), суд виходить з того, що у випадку, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Ні умовами укладеного між сторонами Договору підряду, ні жодним іншим законодавчим актом не встановлено обовязку щодо стягнення з відповідача пені, як окремого виду цивільно-правової відповідальності, у разі несвоєчасного виконання ним грошових зобовязань за договором підряду. За таких обставин справи, у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. Відмовляючи позивачу у стягненні з відповідача пені, суд також виходить з того, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Верховний Суд України у постанові від 21.10.2015 №6-2003цс15 зазначив, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому, одночасне стягнення з відповідача штрафу та пені не відповідатиме положенням ст. 61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»). Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, шляхом присудження до стягнення з відповідача суми 50366,50 гривень (в т. ч. 16750 грн. основний борг, 32327,50 грн. штраф, 266 грн. 3 % річних, 1023 грн. інфляційні втрати). Судові витрати по справі у сумі 1191,40 грн. (а.с. 1, 24, 52) підлягають віднесенню на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Також з відповідача підлягають стягненню витрати за оголошення у пресі. На підставі наведеного та

Outcome: approved