Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Адвокат Левченко М.Д., як представник [PERSON] ( [ADDRESS] ), звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ), третя особа Служба у справах дітей Черкаської міської ради (м. Черкаси, вул. Благовісна, 170) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що малолітня [PERSON] , [INFO] , являється онукою [PERSON] . ЇЇ дочка (матір [PERSON] ) - [PERSON] померла [INFO] у віці 37 років. Батьком [PERSON] є гр. [PERSON] 16 вересня 2011 року шлюб між ними було розірвано рішенням Придніпровського районного суду, [PERSON] залишилась проживати з матір`ю. Зазначає, що після розлучення, донька разом з онукою, повернулись проживати до їх спільної квартири. Тобто, майже з моменту народження [PERSON] вони проживали разом, однією сім`єю. Померла [PERSON] була дуже турботливою мамою. Вона займалася вихованням [PERSON] та її розвитком, повністю її утримувала. [PERSON] відвідує безліч дитячих гуртків, музичну школу, художню школу, займається спортом. Також, зазначає, що позивач вона безпосередньо приймала участь у вихованні своєї онуки та допомагала своїй дочці. Крім неї, всі члени їх сім`ї: дідусь - [PERSON] , сестра померлої [PERSON] - безпосередньо приймають участь її вихованні та розвитку. [PERSON] змалечку зростає в їх сім`ї та інших рідних не знає. В свою чергу, батько [PERSON] - [PERSON] після розлучення, з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, здоров`ям, духовним та моральним розвитком, матеріально її не утримує. Мати [PERSON] навіть не зверталась до нього з вимогами про сплату аліментів, так як останній не в змозі був утримувати сам себе. За час їх шлюбу батько [PERSON] зловживав спиртними напоями дбав про добробут сім`ї, та не цікавився вихованням та розвитком [PERSON] . Родина позивача створила для [PERSON] всі необхідні умови, у неї є своя кімната, іграшки та книжки, рівень знань для дитини відповідного віку, повноцінне харчування, увага та піклування близьких людей. В свою чергу, [PERSON] з моменту народження [PERSON] ставиться до своїх батьківських обов`язків безвідповідально, жодним чином не проявляє ініціативи щодо спілкування з нею, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, її сьогодення. Знаючи про смерть матері [PERSON] не виявив бажання її підтримати чи забрати до себе на виховання. Натомість, 26.01.2021 року написав заяву про те, що погоджується на позбавлення його батьківських прав щодо доньки [PERSON] та просить справу розглянути без його участі. Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Черкаського районного нотокругу Дудкою Г. І. З метою захисту інтересів своєї онуки, [PERSON] звернулась до органу опіки та піклування. Розглянувши її заяву та беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради від 24.02.2021 № 22/4 орган опіки та піклування 04.03.2021 року за № 120/30-30-20 надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] . З усього вищенаведеного вбачається, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дочкою, її виховання та утримання. За таких обставин, подальше збереження батьківських прав недоцільне і неможливе, оскільки, суперечить моральним засадам та суттєвим інтересам онуки позивача - [PERSON] . Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. на місяць, до досягнення дитиною повноліття. 09 квітня 2021 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 07 травня 2021 року адвокат Левченко М.Д., як представник [PERSON] надала суду уточнення позовних вимог, в які просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] ; стягнути з [PERSON] , на користь малолітньої [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та продовжувати до повноліття на її особистий рахунок, відкритий у відділенні банку. 07 травня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Адвокат Левченко М.Д., як представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти на користь дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1200 грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позову і продовжувати стягнення до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. В матеріалах справи є нотаріально посвідчена зава, в якій відповідач не заперечує проти розгляду справи за його відсутності. Також, в заяві зазначено, що він позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи Служби у справах дітей Черкаської міської ради за дорученням Молчанович Н. О. в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення адвоката Левченко М. Д., пояснення представника третьої особи за дорученням Молчанович Н. О., дослідивши оригінал нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2, 3 ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК). Як встановлено в судовому засіданні, що згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] - [INFO] народилася [PERSON] . Батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . 16 вересня 2011 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] після розірвання шлюбу прізвище залишено дошлюбне [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] - [INFO] [PERSON] померла. З Листа Управління з питань державної реєстрації від 08.02.2021 № 1212-2 вбачається, що відповідно до наявної адресної картки особи [PERSON] , [INFO] , на момент смерті [INFO] була зареєстрована за адресом: [ADDRESS] . Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи № 8362779 від 08.02.2021 року - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресом: [ADDRESS] . В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] за адресом: [ADDRESS] . Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] № 120/30-30-30 від 04.03.2021, встановлено наступне: Громадянин [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] . 16.09.2011 шлюб між батьками малолітнього розірвано рішенням Придніпровського районного суду. Після розірвання шлюбу громадянин [PERSON] залишив собі дошлюбне прізвище - [PERSON] . Малолітня [PERSON] залишилася проживати з матір`ю. З того часу громадянин [PERSON] з донькою не зустрічається, не спілкується, не цікавиться життям, здоров`ям, духовним та моральним розвитком дитини, не утримує доньку матеріально. [INFO] мати дитини [PERSON] померла. Знаючи про смерть матері дитини, громадянин [PERSON] не виявив бажання забрати доньку на виховання в свою родину. Натомість 26.01.2021 написав заяву про те, що погоджується на позбавлення його батьківських прав щодо доньки [PERSON] та просить справу розглядати у його відсутність. Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Дудкою Г.І. Протягом тривалого часу батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків чим позбавив малолітню [PERSON] права на батьківську любов та опіку. З огляду на викладене, захищаючи права та інтереси малолітньої, виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] . Також, в матеріалах справи є заява [PERSON] , в якій він надає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Дана заява зареєстрована в реєстрі за № 66 та посвідчена приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Дудка Г.І. Відповідно до ч.1 ст.32Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Приписами ч.3 ст.51Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями абз.3 ч.2 ст.3СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Положеннями ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р. (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В ст.7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною належної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.2, 4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. № 3, надає чітке визначення поняття ухилення від виконання батьківських обов`язків, наприклад не піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечуються необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Європейський суд з прав людини в рішенні від 11.07.2017р. у справі «М. С. проти України» вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Отже, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини [PERSON] , її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною взагалі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] . За змістом вимог ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону . Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову та на підставі п. 1 ч. 1 ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь дитини [PERSON] , [INFO] , на її утримання, у твердій грошові сумі у розмірі 1200 грн.00коп. на особовий рахунок банку, щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 16 березня 2021 року та продовжувати до повноліття дитини, тобто, до [INFO] . У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. (за позовну вимогу по стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини) . Тому, зважаючи на вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належну правову оцінку, вказують на наявність підстав для повного задоволення даного позову. На підставі ст.ст. 150, 164, Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved