Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Адміністрація ПАТ КБ «Приватбанк» звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 119767,79 грн. Представник позивача підтримав позовні вимоги, про що надіслав до суду письмову заяву, просив розглянути справу у відсутності представника, дав згоду на заочний розгляд справи. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні заперечила проти позову, пояснила, що рішенням Володимирецького районного суду від 22.12.2010 року вже вирішено спір між сторонами з цього ж предмету та з цих же підстав, а саме звернуто стягнення на предмет застави автомобіль. Крім того, представником відповідача зроблено заяву про застосування позовної давності. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Так, судом встановлено, що 16 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем [PERSON] укладено договір №ROC0АК10560034, згідно з якою [PERSON] отримав кредит у розмірі 36687,69 грн. на термін до 15.08.2012 року. Факт укладення кредитного договору підтверджується оглянутими в судовому засіданні письмовими доказами, в т.ч. кредитною угодою з додатками, який підписано сторонами, розрахунком заборгованості. Як вбачається зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 гл.71 Цивільного Кодексу України щодо договору позики. Позивач виконав умови договору, а саме надав [PERSON] кредит в сумі 36687,69 грн., що підтверджується наданими суду письмовими доказами, в т.ч. меморіальним договором №1 від 17.08.2007 року. Разом з тим, як встановлено судом, відповідач [PERSON] своїх зобовязань за договором належним чином не виконував, передбачених договором платежів у повному обсязі та у визначені строки не вносив, у звязку з чим станом на 11.08.2010 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі 54021,46 грн. Для стягнення даної заборгованості банк звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на заставне майно, і рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 22.12.2010 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено, звернуто стягнення заборгованості в сумі 54021 (пятдесят чотири тисячі двадцять одну) грн. 46 коп. за кредитним договором №ROС0AК10560034, укладеним 16 серпня 2007 року між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] на предмет застави автомобіль DAEWOO FSO модель Lanos TF96Y рік випуску 2007, тип\~ легковий В-седан, № кузова/шасі SUPTF69YD7W339769, реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу. Після постановлення вказаного рішення, враховуючи, що відповідачем [PERSON] зобовязання перед банком не були виконані, 29.03.2013 року було укладено додаткову угоду №1, з метою створення сприятливих умов для виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором №ROС0AК10560034 від 16 серпня 2007 року. Відповідно до даної угоди суму заборгованості, що виникла в період з дати надання Позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшено на 113146,18 грн., а саме: відсотки у розмірі 55062,69 грн., комісія у розмірі 2054,40 грн., пеня розмірі 56299,09 грн.. Дата остаточного погашення заборгованості за договором 25.04.2016 року. За користування кредитом позичальник сплачує відсотки в розмірі 0,12 % річних. Погашення заборгованості за договором здійснюється згідно графіку погашення кредиту. Як вбачається з п.1.5.3, 1.5.4 додаткової угоди, в разі прострочення позичальником (відповідачем [PERSON]І.) платежів, визначених додатковою угодою, він зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1,14% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, а також сплачує банку штраф в сумі 113146,18 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до виснвоку, що на час розгляду судом справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], діють як умови основного кредитного договору №ROС0AК10560034 від 16 серпня 2007 року, так і умови додаткової угоди №1 від 29 березня 2013 року. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст.ст.1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, в разі несвоєчасного повернення борг стягується в порядку виконання зобовязань. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась неповернутою, та сплати належних йому процентів. З приводу заяви відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності судом встановлено наступне. Як вбачається зі ст.256-258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У відповідності до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Аналіз письмових доказів, наданих суду, свідчить, що останній платіж за кредитом на підставі умов додаткової угоди в сумі 2084,40 грн. внесено [PERSON] 29.03.2013 року, і після вказаної дати відповідач будь-яких платежів не вносив. Таким чином, за умовами додаткової угоди, починаючи з 01.05.2013 року, тобто на 32 день, заборгованість [PERSON] вважається простроченою, і саме з цієї дати позивач ПАТ КБ «Приватбанк» довідався або міг довідатись про порушення свого права та особу, яка його порушила, і саме з цього часу починається перебіг строку позовної давності як щодо суми основного боргу за кредитом та відсотків, так і відносно пені та штрафів, розмір яких визначено додатковою угодою. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що сума основного боргу та нарахованих відсотків підлягає стягненню з відповідача, оскільки позовна давність відносно цих вимог не спливла. В той же час, однорічна позовна давність відносно стягнення штрафу та пені на час судового розгляду закінчилась. У відповідності до ст..267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи заяву представника відповідача, та приймаючи до уваги, що будь-яких поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено, у задоволенні позову щодо стягнення пені та штрафів слід відмовити. Також у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат пропорційно до задоволених та відхилених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial