Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO], Україна, 93193 звернулась до Лисичанського міського суду із позовом до [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO], Україна, 93193 про усунення перешкод в користуванні власністю. Після уточнення позовної заяви позивач зазначає, що житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, м. Новодружеськ,\~ вул. Зоряна, буд. 45, належить їй на підставі договору дарування житлового будинку посвідченого нотаріусом Лисичанського нотаріального округу [PERSON] 03.11.2004 року в реєстрі під № 4988. Починаючи з 15.11.2012 року у вказаному будинку зареєстрований та мешкав її племінник [PERSON]. З січня 2013 року відповідач виїхав з будинку до Російської Федерації, де постійно проживає. У вказаному будинку позивач мешкає зі своїм сином [PERSON]. За час проживання у будинку та за час відсутності за місцем реєстрації відповідач жодного разу не сплачував комунальних платежів. Як стало відомо позивачу, відповідач повертатися за місцем реєстрації не бажає, брати участь в утриманні будинку та оплаті комунальних та інших послуг не бажає, на неодноразові звернення самостійно знятися з реєстраційного обліку у зареєстрованому будинку відповідач не реагує. Наявність реєстрації відповідача у належному позивачу будинку позбавляє її можливості в повній мірі користуватися належними їй правами та змушує нести додаткові обовязки з його утримання. Просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком № 45, що розташований по вул. Зоряна, у м. Новодружеськ, Луганської області та стягнути з відповідача на її користь витрати зі сплати судового збору. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати за її відсутності, проти ухвалення\~ заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 31.10.2017 року, 20.11.2017 року, 11.12.2017 року, 18.01.2018 року не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою місця реєстрації у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення №9310005740519, 9310005776319, № 9310005703820, №9310005848468, які повернулись на адресу суду. Клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно з п. 2 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судові засідання без повідомлення причин та не подав відзив, а [PERSON] не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно з пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії паспорта серії ЕК 078864, виданого 07 травня 1996 року 3 МВМ Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON], народилась 08 грудня 1963 року, уродженка м. Новодружеськ, Луганської області, зареєстрована за адресою [INFO]/а.с.5-6/ Згідно з договором дарування житлового будинку від 03 листопада 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар житловий будинок, який знаходиться у м. Новодружеськ, Луганської області, вул. Дзержинського, будинок № 45/а.с.8/ Згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 262049, посвідчено договір дарування від 03.11.2004 року, дарувальник [PERSON], обдарований [PERSON], предмет правочину житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою Луганська область, м. Лисичанськ, м. Новодружеськ, вул.. Дзержинського, буд. 45./а.с.9/ Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 5724470 від 06.12.2004 р., наданого Лисичанським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації», житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер 7860104, розташований за адресою: Луганська область, місто Лисичанськ, м. Новодружеськ, вулиця Дзержинського, будинок № 45, зареєстрований за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом по Лисичанському міському нотаріальному округу [PERSON], у реєстрі № 4988, на праві приватної власності, розмір частки 1./а.с.10/ Відповідно до копії з домової книги, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою:\~ [INFO] з 15.11.2012 року /а.с. 13/. Також в ході розгляду справи встановлено, що на виконання вимог\~Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» від 9 квітня 2015 року № 317-VIII\~, Лисичанська міська рада рішеннями від 24.12.2015 р. №4/43 та від 27.01.2016 р. №6/72 затвердила Перелік перейменованих вулиць, провулків, проспекту, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, згідно якого вул. Дзержинського перейменовано на вул. Зоряну. Згідно з довідкою Голови вуличного комітету від 28.07.2017 року, виданою [PERSON], яка зареєстрована та мешкає за адресою м. Новодружеськ, вул. Зоряна, буд. 45, [PERSON] за даною адресою не мешкає з січня 2013 року до теперішнього часу./а.с. 11/. Згідно з довідкою Відділу надання адміністративних послу Лисичанської міської ради № 7451 від 24.07.2017 р. про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб станом на 24.07.2017 р. за адресою: м. Новодружеськ, м. Лисичанськ, Луганська область, вул. Зоряна, буд. 45, зареєстровані [PERSON] власник, [PERSON] син, [PERSON] без родин. від./а.с.12/ Таким чином судом встановлено, що [PERSON] не мешкає в будинку, який належить [PERSON] та розташований за адресою: Луганська область, м. Новодружеськ,\~ вул. Зоряна, буд. 45 з 2013 року. Проте наявність реєстрації відповідача в будинку позивача обмежує права останньої, оскільки вона здійснює оплату комунальних послуг за [PERSON], а той у такій сплаті участі не бере. За таких обставин, суд вважає, що доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, відповідач дійсно не проживає у будинку за адресою: Луганська область, м. Новодружеськ,\~ вул. Зоряна, буд. 45 з 2013 року, тобто понад 1 рік, у звязку з чим наявні підстави для задоволення позову. Понесення [PERSON] витрат зі сплати судового збору в сумі 640 грн. 00 коп. підтверджується квитанцією № 39 від 08 серпня 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved