Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням посилаючись на те, що на підставі договору купівлі - продажу виданого приватним нотаріусом Новокаховського нотаріального округу Сердюком І.П. від 24.12.2005 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Відповідачка без поважних причин у зазначеній квартирі не проживає, знятися з реєстрації добровільно не бажає. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], такою що втратила право користування житловою квартирою [ADDRESS] Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилась, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, з невідомих суду причини, про причину своєї неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзиву чи заперечення на позов суду не надала. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі - продажу виданого приватним нотаріусом Новокаховського нотаріального округу Сердюком І.П. від 24.12.2005 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданою відділом реєстрації Новокаховської міської ради Херсонської області № 04-06/9857 від 05.09.2018 року підтверджуються, реєстрація відповідачки за вищенаведеною адресою. Як роз`яснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. ( ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Суд приходить до висновку, що виходячи з того, що відповідачка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає певний проміжок часу без поважних причин, вона втратила право користування даною квартирою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved