Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] як боржник у виконавчому провадженні подав суду скаргу на постанову державного виконавця Уманського районного відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.01.2015 у ВП № 33702687, в якій просить визнати дії та постанову РВ ДВС протиправними і скасувати постанову. Скаргу мотивував тим, що на виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.05.2012, справа № 2318/1249/2012 № 2/2318/794/2012, видано виконавчий лист від 02.08.2012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди та судових витрат на загальну суму 161 921,90 грн. 23.10.2013 Уманським РВ ДВС була винесена постанова про накладення арешту на його майно, а саме комбайн ФГ «Зустріч». Вказана постанова була оскаржена до Уманського міськрайонного суду та залишена в силі ухвалою суду. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області ухвалу Уманського міськрайонного суду було скасовано та справу направлено на новий розгляд, де вирішено питання на його користь, але ухвала суду знову була скасована Апеляційним судом Черкаської області. Державний виконавець Уманського РВ ДВС сама скасувала постанову від 23.10.2013 про накладення арешту на комбайн ФГ «Зустріч». Постановою від 27.01.2015 Уманський РВ ДВС відкрило нове провадження № 33702687 та державним виконавцем знову винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Винесена постанова є неправомірною оскільки стягнення за виконавчим документом звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, на інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитах цінних паперів. Уманським РВ ДВС ігноровано його повідомлення про наявність його коштів в ТОВ ВТФ «Сяйво» с. Пугачівка Уманського району Черкаської області (сума боргу ТОВ ВТФ «Сяйво» перед ним становить понад 400 000 грн.) На цих підставах просив суд визнати дії Уманського РВ ДВС Уманського МРУЮ та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.01.2015 щодо комбайна ФГ «Зустріч» протиправними та скасувати постанову. Заявник [PERSON] у судовому засіданні подану скаргу підтримав, просив суд задовольнити його вимоги з підстав, викладених у скарзі. Начальник Уманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Кольцова О.В. в судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги, надавши пояснення, аналогічні раніше поданим письмовим запереченням. Посилається на те, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.01.2015, а саме: зернозбиральний комбайн марки «КЛААС ДОМІНАТОР 208», номерний знак [NUMBER], що належить ФГ «Зустріч», засновником якого є боржник [PERSON] винесена правомірно, з метою забезпечення виконання рішення суду. Боржник [PERSON] не надав і не повідомив державному виконавцю про рухоме майно або кошти, які належать йому на праві власності і щодо належності яких немає спору з іншими особами. Що стосується посилань боржника про те, що у нього є грошові кошти в гривнях та грошова частка в статутному капіталі ТОВ ВТФ «Сяйво», яка складає 112 200 грн. або 34 % статутного капіталу, то вказане твердження спростовується листом ТОВ ВТФ «Сяйво» про те, що [PERSON] в листопаді 2010 року виключений із складу учасників товариства і станом на дату надання повідомлення не має частки в товаристві. Стосовно сум фінансової допомоги, на які посилається [PERSON] і вважає їх власними коштами, на які необхідно звернути стягнення, то це юридично не доведено, питання є спірним і вирішується в судовому порядку між сторонами спору, тобто [PERSON] і ТОВ ВТФ «Сяйво». Факт відсутності частки [PERSON] в статутному фонді ТОВ ВТФ «Сяйво» також підтверджується інформацією, отриманою з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців, в якій відсутні дані про те, що [PERSON] є засновником ТОВ ВТФ «Сяйво» код 03567635. На земельні ділянки, які належать боржнику на праві власності, на цей час діє мораторій на їх відчуження, а також ці земельні ділянки не мають кадастрових номерів, що виключає можливість звернення на них стягнення в примусовому порядку державним виконавцем. На цих підставах просила відмовити у задоволенні скарги повністю. Заслухавши заявника, державного виконавця, дослідивши документи виконавчого провадження, завірені копії яких надані державним виконавцем і долучені до матеріалів справи, суд встановив такі обставини. На виконанні в Уманському РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області (раніше - Уманського районного відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції) з 03.08.2012 перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2315/1249/2012 №2/2318/794/2012, виданого Уманським міськрайонний судом Черкаської області від 02.08.2012, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 160 000 грн. У процесі виконання виконавчого листа Уманським РВ ДВС МРУЮ проведено перевірку майнового стану боржника [PERSON] Під час перевірки майнового стану та розшуку майна боржника було встановлено, що на праві особистої власності йому належить: земельна ділянка площею 2,32 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (земельний пай), державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], та земельна ділянка площею 0,39 га для ведення особистого підсобного господарства, державний акт на право приватної власності на землю Серія [NUMBER]. Відповідно до вимог ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на земельну ділянку та інше нерухоме майно фізичної особи проводиться в разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна. Управлінням Держземагенства в Уманському районі Черкаської області на запит державного виконавця було надано копії документів, що підтверджують право приватної власності [PERSON] на земельні ділянки, а саме: державні акти на право приватної власності на землю серія [NUMBER] та серія [NUMBER]. З наданих копій документів вбачається, що вище зазначеним земельним ділянкам не присвоєно кадастровий номер. Відсутність кадастрового номеру ускладнює та фактично робить неможливим подальше вчинення відповідних виконавчих дій, спрямованих на примусову реалізацію майна боржника з метою фактичного виконання судового рішення, оскільки присвоєння кадастрового номеру не можливе без участі боржника [PERSON] Відповідно п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України (у редакції на час винесення оскаржуваної постанови) до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 01.01.2016, не допускається:купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок, які перебувають у власності громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі власника земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину. Земельна ділянка площею 2,32 га є землею сільськогосподарського призначення, примусова реалізація якої заборонена, в зв'язку з дією мораторію на реалізацію земель сільськогосподарського призначення. Зазначені обидві земельні ділянки підпадають під категорію майна на яке, за відповідних обґрунтованих законних підстав, неможливо звернути стягнення. Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі в редакції на час винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець зобов'язаний вживати всіх, передбачених цим законом, заходів примусового виконання, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому числі накладати арешт на майно боржника. Згідно вимог ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. У процесі виконання виконавчого провадження державний виконавець провела перевірку майнового стану боржника [PERSON], окрім майна, на яке не можливо звернути стягнення (земельні ділянки), іншого рухомого та нерухомого майна, належного боржнику на праві особистої власності, на яке можливо звернути стягнення не виявлено, але встановлено наявність рухомого майна, що зареєстровано за ФГ «Зустріч», що фактично належить [PERSON], який є засновником та володіє 100% часткою в Фермерському господарстві «Зустріч» (код ЄДРПОУ 32094571). Вказане підтверджене відповідними актами державного виконавця та витягом з ЄРДПОУ. Державний виконавець встановив, що іншого майна, на яке можливе звернення стягнення після виділення його відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» окрім зернозбирального комбайну марки «КЛААС ДОМІНАТОР 208» в ФГ «Зустріч», одноосібним власником якого є [PERSON], не має. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.08.2013 (справа №2318/4587/2012) задоволено подання Уманського РВ ДВС про встановлено порядку та способу виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на частку боржника в господарському товаристві. З метою звернення стягнення у виконавчому провадження по виконанню виконавчого листа № 2318/1249/2012 № 2/2318/794/2012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди та судових витрат на загальну суму 161921,90 грн. виділена частка майна у ФГ «Зустріч», а саме: зернозбиральний комбайн марки «КЛААС ДОМІНАТОР 208», номерний знак [NUMBER]. Зазначена ухвала суду була оскаржена боржником в апеляційному порядку та залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 15.11.2012. Зернозбиральний комбайн марки «КЛААС ДОМІНАТОР 208» н.з. [NUMBER], зареєстрований за ФГ «Зустріч», власником якого є [PERSON], був описаний та арештований 04.11.2013, про що державний виконавець склав відповідний Акт опису й арешту майна. Постановою від 27.01.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державний виконавець наклала арешт на зернозбиральний комбайн марки «КЛААС ДОМІНАТОР 208 MEGA», н.з. [NUMBER], що належить ФГ «Зустріч», засновником якого є [PERSON], у межах суми звернення стягнення 178 114,49 грн. та заборонила здійснення відчуження майна, що належить боржнику [PERSON] Посилання боржника [PERSON] на те, що в нього є грошові кошти в гривнях та грошова частка в статутному капіталі ТОВ ВТФ «Сяйво», яка складає 112 200 грн. або 34 % статутного капіталу, спростовується відомостями, наданими в листі ТОВ ВТФ «Сяйво» про те, що [PERSON] в листопаді 2010 року виключений із складу учасників товариства і станом на дату надання повідомлення не має частки в товаристві. Стосовно сум фінансової допомоги, на які посилається [PERSON] і вважає їх власними коштами, на які необхідно звернути стягнення, то це питання юридично не доведене, є спірним і вирішується в судовому порядку між [PERSON] та ТОВ ВТФ «Сяйво». Факт відсутності частки [PERSON] в статутному капіталі ТОВ ВТФ «Сяйво» також підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців, в якій відсутні дані про те, що [PERSON] є засновником ТОВ ВТФ «Сяйво» (код 03567635). Підтвердження того, що боржник [PERSON] станом на 27.01.2015 надавав державному виконавцю відомості про наявні в нього грошові кошти або рухоме майно, на яке можливо звернути стягнення в межах суми боргу, і щодо яких немає спору з іншими особами, сторони суду не надали. Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Отже, на підставі встановлених судом обставин, підтверджених документами виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає, оскільки оскаржувана постанова державного виконавця була винесена в межах його повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». На підставі наведеного вище,

Outcome: dismissed