Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] в якому зазначила, що 20.09.2013р. звернулася до відповідача і, домовившись з ним про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу кіоску [ADDRESS] (зупинка громадського транспорту «РБК»), і знаходиться на земельній ділянці площею 0,0040га кадастровий номер 2310100000:04:006:0048 та площею 0,0149 кадастровий номер 2310100000:04:006:0049, сплатила йому повну вартість за кіоск [NUMBER] в сумі 8 000грн. На підтвердження правочинну відповідач підписав попередній договір та підписав акт прийому передачі майна та вказав, що гроші отримав в повному обсязі, у попередньому договорі пообіцяв нотаріально посвідчити укладений між нами договір купівлі-продажу після зібрання всіх документів. Строк виконання договору був зазначений до 10.10.2013р. відповідач не спромігся зібрати документи, а в послідуючому зовсім відмовився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу кіоску [NUMBER]. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсними. В судовому засідання позивач позовну заяву підтримала та просила позов задовольнити, а відповідач проти позову не заперечував. Судом встановлено, що відповідач мав право розпоряджатися кіоском [ADDRESS] (зупинка громадського транспорту «РБК»), і належить [PERSON] та знаходиться на земельній ділянці площею 0,0040га кадастровий номер 2310100000:04:006:0048 та площею 0,0149 кадастровий номер 2310100000:04:006:0049 відповідно договору купівлі-продажу, та домовившись з ним про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу, сплатила йому повну вартість за кіоск [NUMBER] в сумі 8000 грн. Судом також встановлено, що 20.09.2013 року позивач звернувся до відповідача і, домовившись з ним про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу, сплатив йому повну вартість кіоску[NUMBER] в сумі 8 000 грн. На підтвердження правочинну відповідач підписав попередній договір та підписав акт прийому передачі майна та вказав, що гроші отримав в повному обсязі, у попередньому договорі пообіцяв нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу після зібрання всіх документів для відчуження, строк виконання був до 10.10.2013р. відповідач від виконання умов договору відмовився. Судом встановлено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсними. Згідно до ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 657 ЦК України, обов'язковому нотаріальному посвідченню підлягають лише договори купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності з ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Суд приходить до думки, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як знайшли своє документальне так нормативне обґрунтування. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved