Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] ( надалі позивач) 25 травня 2015 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення аліментів на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від заробітку доходу батька дітей на їх утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем шлюбні відносини припинено, мають двох дітей, які перебувають на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на їх утримання, згоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Вказує, що нікому іншому відповідач аліменти не сплачує. В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, де перебуває батько дітей вона не знає, оскільки він перебуває в місцях позбавлення волі, просить суд задовольнити її позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про дату розгляду в суді, письмових заяв та клопотань до суду від нього не надійшло. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді за місцем відбування покарання через адміністрацію ВК. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши докази, що є в матеріалах цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є працездатним, здоровим, іншим особам аліменти не сплачує. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3-15, 17-20, 84, 180-182 Сімейного кодексу України. За змістом ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд приймає до уваги, що позивач не працює, зайнята по догляду за дітьми, не має достатньо витрат на прожиття, а тому і діти потребують матеріальної допомоги, яку відповідач зобов'язаний та має змогу надати. Суд вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а відповідач від такого обов'язку ухиляється та не надає допомоги на утримання дітей. Приймаючи до уваги відсутність доказів про матеріальне забезпечення відповідача, наявність на утриманні позивача двох малолітніх дітей, що підтверджується довідкою, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, іншим особам аліменти не сплачує, а тому зобов'язаний утримувати дітей до повноліття. В даний час відповідач перебуває в умовах ізоляції його від суспільства. За відсутності доказів про доходи відповідача, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, доходу але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання двох дітей щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: approved