Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Ткач В.В., звернулася в суд з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У позові вказувала, що 08.10.2009 року виконавчим комітетом Карапчівської сільської ради Вижницького району між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис за №23. В шлюбі народилося двоє дітей, дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Посилалася на те, що останнім часом відносини з відповідачем погіршилися, що змусило її звернутися з даним позовом до суду. У них різні характери та погляди на життя, змінити щось не можливо. Між ними часто виникають сварки, що завдає їй душевного болю. Через вказані обставини з відповідачем не проживають спільно вже більше шести місяців, не підтримують сімейно-шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Також вона не відчула протягом всього часу сімейного тепла та затишку, яке повинно було бути в щасливій сім`ї. Сімейне життя не принесло задоволення, між ними виникло почуття байдужості. Відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. Вважає, що збереження сім`ї і подальше спільне життя з відповідачем не можливе, на примирення не згідна, оскільки це суперечить її інтересам. Сім`я розпалась, а шлюб носить формальний характер. Також відповідач не в повній мірі виконує свій батьківський обов`язок щодо дітей. Він тільки час від часу бере дітей до себе, не бере участі у їхньому вихованні, не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Не забезпечує здобуття дітьми освіти (школа), не готує дітей до самостійного життя, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей. Неодноразово зверталась до відповідача з проханням матеріально підтримувати дітей та сплачувати аліменти. Утримання дитини вимагає значних матеріальних витрат на харчування, одяг, ліки, іграшки, тощо. Відповідач працює не офіційно на заробітках в Польщі, але має постійний та регулярний дохід, його заробіток становить близько 15000,00-20000,00 грн. Стан здоров`я відповідача та його матеріальне становище дозволяє утримувати спільних дітей. На утриманні інших осіб не має. Після розірвання шлюбу, буде надалі іменуватися шлюб прізвищем [PERSON] . Попередній розрахунок суми судових витрат є судовий збір у розмірі 908,00 грн та витрати на правову допомогу 2500,00 гривень. Просила: розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований виконавчим комітетом Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №23; стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій формі в розмірі по 2500,00 грн. щомісяця на кожну дитину з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі даного позову і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача всі судові витрати, які пов`язані з розглядом справи. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, належно повідомлена про день, час та місце розгляду справи по суті. В адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовну вимогу про розірвання шлюбу підтримує повністю, позовну вимогу про стягнення аліментів підтримує частково та просить стягувати аліменти у розмірі 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті про що є відомості в матеріалах справи. До початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У встановлений судом строк надав відзив на позов, у якому зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. У відзиві стверджував, що постійно надає дітям матеріальну підтримку, забезпечує їх продуктами харчування та сезонним одягом. Не уникає покладеного на нього обов`язку по утриманню дітей. Готовий сплачувати 2600,00 грн щомісячно на двох дітей і по мірі можливості ще додатково надавати їм те, у чому виникатиме потреба. Вважає, що така сума буде посильною для нього, а сума визначена позивачкою у 5000,00 грн є занадто великою та поставить його у скрутне становище. Просив позовну вимогу [PERSON] про розірвання шлюбу задовольнити повністю, а позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково - стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 1300,00 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 08.10.2009 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб у виконкомі Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №23, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 08.10.2009 року, виданого вказаним виконкомом. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON] . У шлюбі у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серія [NUMBER] від 05.07.2010 року та серія [NUMBER] від 18.12.2014 року. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз`яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З безпосередньо досліджених та наданих позивачкою доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, шлюбні відносини фактично припинено, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивачка довела, а відповідач визнав, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, їх сім`я розпалась остаточно, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивачки судових витрат по сплаті судового збору відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. Також судом установлено, що неповнолітні діти сторін [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач належної допомоги на утримання дитини не надає, доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів судом установлено, що неповнолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачкою та знаходяться на її матеріальному утриманні, відповідач допомоги на їх утримання у належному розмірі не надає. Позивачка довела, а відповідач визнав, що є здоровий чоловік, аліменти нікому не платить, на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків не має, офіційно не працює, а заробляє тимчасовими заробітками, тобто має нерегулярний, мінливий дохід. Враховуючи зазначені вимоги закону, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, суд дійшов висновку, що з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ними повноліття. Позивачка не довела належними та допустимими доказами того, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей у розмірі по 2500,00 грн щомісячно на кожну дитину. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка [PERSON] бажає іменуватись шлюбним прізвищем. Підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом не встановлено. оскільки доказів на їх підтвердження позивачкою не надано. На підставі ст.ст.110, 112-114, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial