Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах недієздатної [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, з тих підстав, що [PERSON] з 25.08.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу у них народилася одна дитина: [PERSON], [INFO], яка на даний час є малолітньою. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2016 року [PERSON] визнано недієздатною, а [PERSON] призначено її опікуном. Вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що між її дочкою - [PERSON] та відповідачем сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Відповідач влаштовував постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей, в громадських місцях, постійно пред'являв необгрунтовані претензії, ображав дочку, принижував її честь і гідність. Від постійних суперечок і скандалів у дочки погіршилося самопочуття, вона перебувала в стані постійного стресу, порушився сон і працездатність. Фактичні шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинилися в травні 2014 року, відповідач їй матеріально не допомагає. А тому просила шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, місцем проживання їхньої дочки [PERSON] залишити місце проживання її матері, після розірвання шлюбу залишити [PERSON] шлюбне прізвище «[PERSON]». Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2017 року до участі у справі залучено орган опіки та піклування Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області. 29.08.2017 року на адресу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, в якій вона зазначила, що вирішила не травмувати психіку дитини змінами проживання, школи та друзів та залишити [PERSON], [INFO], проживати з батьком до тих пір, коли дитина самостійно буде вправі вирішувати з ким із батьків вона має бажання проживати. В судовому засіданні 29.06.2017 року представники позивачки [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, з підстав зазначених в ньому, просили його задовольнити. Вказали, що з травня 2014 року [PERSON] не веде спільного господарства з своєю дружиною [PERSON] та не цікавиться її інтересами та чим вона взагалі займається. Їхня дочка [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS]. На дату народження [PERSON] проживала в м. Тисмениця Івано-Франківської області в любові та затишку, але батько у свій час вирішив забрати [PERSON] та дочку [PERSON] в с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області до своїх батьків. Однак життя і там у них не склалося. У зв'язку з систематичним приниженням та погрозами [PERSON] неодноразово йшла від свого офіційного чоловіка, в різні пори року та різний час доби. У 2014 році [PERSON] змушена була забрати дочку до себе додому і з цього часу [PERSON] та [PERSON] шлюбних відносин не підтримували. Дочка [PERSON] [PERSON] і по даний час проживає з батьком у с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області. В судове засідання 06.09.2017 року представники позивачки [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, однак в телефонному режимі позивачка [PERSON] повідомила, що просить завершувати розгляд цивільної справи без її участі та участі її представника. В судовому засіданні 29.06.2017 року відповідач [PERSON], попередньо подавши заперечення на позов, та його представник [PERSON] позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Додатково представник відповідача [PERSON] вказав, що [PERSON] та відповідач бажали проживати в шлюбі, вагомих причин для розірвання шлюбу не було, однак мати дружини [PERSON] в 2014 році забрала її проживати в м. Тисменицю Івано-Франківської області та в судовому порядку визнала її недієздатною. Про факт подачі позовної заяви про розірвання шлюбу [PERSON] дізналася від відповідача, вона також заперечує проти розірвання шлюбу. Зазначив, що мати дитини недієздатна, не може самостійно виховувати дитину, а також не може забезпечити потрібного догляду за дитиною. Крім того, дитина постійно проживає з батьком, навчається у 1 класі Надорожнянського навчально-виховного комплексу (ЗОШ 1-2 ст.-ДНЗ) Тлумацької районної ради Івано-Франкіської області, відповідач любить дочку та забезпечує всім необхідним. [PERSON] працює в Тисменицькому лісницві ДП «Івано-Франківське лісове господарство», у нього нормований робочий день і стабільна заробітна плата. [PERSON] дбає про здоров'я дитини, її розвиток, виховує та піклюється про дочку, в цьому йому також допомагають його батьки, в нього з дочкою психологічний контакт, прив'язаність один до одного. Відповідач не перешкоджає і не буде перешкоджати матері в здійсненні її прав та обов'язків щодо їхньої дитини. В судове засідання 06.09.2017 року відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, однак на адресу суду відповідач подав заяву, в якій просив продовжувати розгляд справи без його участі та участі його представника. Уточнену позовну заяву в частині визначення місця проживання дитини за ним визнав, щодо розірвання шлюбу заперечує. В судовому засіданні 29.06.2017 року представник органу опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області - Шкварок І.В. підтримала письмовий висновок Тлумацької РДА Івано-Франківської області про розв'язання спору щодо визначення місця проживання дитини з підстав зазначених в ньому, вважає, що виходячи з інтересів дитини, її місце проживання слід визначити по місцю проживання батька. Представник органу опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області в судове засідання 0.09.2017 року не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоч про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов при уточненому розмірі позовних вимог підлягає до задоволення, з таких підстав: Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Згідно до ч.5 ст. 110 СК України опікун має право пред'явити позов про розірвання шлюбу, якщо цього вимагають інтереси того з подружжя, хто визнаний недієздатним. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.08.2009 року (а.с. 3). Від шлюбу у них народилася одна дитина: [PERSON], [INFO], яка на даний час є малолітньою (а.с. 26). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2016 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатною, [PERSON], [INFO], призначено опікуном недієздатної [PERSON] (а.с. 6). Сімейне життя у [PERSON] та [PERSON] не склалося, з тих підстав, що у них постійно виникають непорозуміння, скандали, внаслідок чого погіршилося здоров'я [PERSON], протягом останніх років вони разом не проживають, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам [PERSON], що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу представника позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу [PERSON] слід залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а яка досягла десяти років, визначається за згодою батьків та самої дитини. Частиною першою статті 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини та згідно ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, спільно вирішувати питання виховання дитини. Ч.1 ст. 161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до виписки із по господарської книги №2 станом на 03.05.2017 року, виданої Тлумацькою міською радою об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 294 від 03.05.2017 року, в господарстві [PERSON] по [ADDRESS] проживає без реєстрації [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 27). Дані відомості також підтверджуються довідкою Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франкісської області № 358 від 23.06.2017 року (а.с. 73). Згідно довідки Надорожнянського навчально-виховного комплексу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад) Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 37 від 04.05.2017 року [PERSON], 2010 року народження, дісно навчається в 1 класі Надорожнянського навчально-виховного комплексу (ЗОШ 1-2 ст.-ДНЗ) Тлумацької районної ради Івано-Франкіської області (а.с. 28). Відповідно до довідки Державного підприємства «Івано-Франкіське лісове господарство» № 02-239 від 11.05.2017 року [PERSON] дійсно працює лісорубом в Тисменицькому лісництві з 03.07.2015 року (наказ на прийняття на роботу № 87к від 03.07.2015 року (а.с. 29). Згідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області про розв'язання спору щодо визначення місця проживання дитини № 398/01-18/01 від 27.06.2017 року, беручи до уваги відповідальне ставлення батька до своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до батька, а також те, що батько може забезпечити належні умови проживання дитини, виходячи з інтересів дитини та враховуючи те, що [PERSON] фактично виховує дочку [PERSON], яка від народження проживає з ним, і він опікується її фізичним та духовним розвитком та зважаючи на виняткові оставини, пов'язані з психічними розладами та зі здоров'ям матері, що не дають їй можливості повноцінно виховувати дитину, орган опіки та піклування Тлумацької РДА вважає доцільним визначити місце проживання [PERSON], [INFO], за місцем проживання батька [PERSON], [INFO] (а.с. 69-71). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Тисменицької РДА Івано-Франківської області про визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] № 273/01-030/163 від 09.08.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районої державної адміністрації розглянуто питання щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] Працівниками служби у справах дітей під час обстеження житлово-побутових умов встановлено, що умови проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], добрі, є все необхідне для проживання та повноцінного розвитку [PERSON]. Разом з тим, виходячи з інтересів дитини, органом опіки та піклування Тисменицької РДА вирішено вважати за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком [PERSON] (а.с. 91). Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що враховуючи виключні обставини, місцем проживання малолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання її батька [PERSON], що буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки [PERSON] на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що при такому вирішенні спору судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі наведеного, ст.ст. 110, 112, 160, 161 СК України,

Outcome: approved