Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Овруцький молочноконсервний комбінат» (надалі Відповідач) про стягнення заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі в сумі 23057,01 грн., мотивуючи тим, що він працював на підприємстві відповідача з 01.04.2014 року на посаді водія навантажувача автотранспортної дільниці та згідно з наказом №44-к від 18.05.2017 року був звільнений за угодою сторін; в день звільнення відповідач не провів повного розрахунку по заробітній платі в сумі 23057,01 грн., тому просить позов задоволити. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить стягнути заборгованість по заробітній платі лише в сумі 16853,38 грн., так як відповідачем частину виплачено, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки свого представника суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач у період з 01.04.2014 року працював на підприємстві відповідача на посаді водія навантажувача автотранспортної дільниці, а 18.05.2017 року звільнений за угодою сторін на підставі наказу №44-к від 18.05.2017 року, що стверджується копією трудової книжки АХ № 480624 (а.с.5-8) та довідкою ТОВ «Овруцький молочноконсервний комбінат» №219 від 28.04.2017 року. На час подання позивачем позовної заяви заборгованість по заробітній платі становила 23057,01 грн., але згідно наданого позивачем розрахункового листа за липень 2017 року заборгованість по заробітній платі становить 16853,38 грн. в тому числі і борг по чорнобильських в сумі 1911,52 грн. Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, оскільки позивачу заборгованість по заробітній платі не виплачено, представником відповідача не надано доказів погашення вказаної заборгованості, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Від сплати судового збору позивача звільнено на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. в дохід держави.

Outcome: approved