Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетровська з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що [INFO] померла її матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй будинок [ADDRESS] Інші спадкоємці відсутні.У зазначені строки вона не звернулась до нотаріуса через те, що в період з січня 2012 року по червень 2012 року перебувала у м. Бровари Київської області та доглядала за своєю малолітньою онукою - [PERSON], [INFO], а коли вона повернулась у червні 2012 р. до м. Дніпропетровська з метою подання заяви на прийняття спадщини вона захворіла та перебувала на лікуванні. Після звернення до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, державний нотаріус виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи пропущенням шестимісячного строку для її прийняття. Враховуючи викладене, позивач просить визначити їй додатковий строк два місяці після набрання законної сили рішення для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася [INFO] після смерті [PERSON]. Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 05.02.2014р. залучено до участі в якості співвідповідача Дніпропетровську міську раду (а.с.47). В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги (з урахуванням уточнень до позовної заяви (а.с.42-45)) підтримали, просили задовольнити. [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Представник Дніпропетровської міської ради проти задоволення позовної заяви заперечувала, посилаючись на те, що необізнаність позивача не може бути визнана поважною причиною для пропуску строку для звернення до відповідної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Також не може бути визнано поважною причиною пропуску шестимісячного строку тимчасова непрацездатність позивача в період з 11.06.2012 по 22.06.2012 року. Позивачем не зазначено об'єктивних та непереборних причин, які перешкоджали їй звернутись до найближчої нотаріальної контори у місті Києві та подати за місцем свого перебування заяву про прийняття спадщини, відповідно до вимог п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/2 діяли на момент смерті [PERSON] [INFO] та втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою також передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (а.с.68-69). Представник Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час і місце засідання суду повідомлений належним чином. В матеріалах справи містяться письмові пояснення, згідно яких третя особа просить розглядати цивільну справу без участі представника держнотконтори (а.с.40). Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS] (а.с.9, 13). Позивач [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]у встановлений законом строк до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталася. Свідок [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] показала у судовому засіданні тільки те, що її мати [PERSON] з січня 2012 року по червень 2012 року перебувала у м. Бровари Київської області та доглядала за своєю малолітньою онукою. Постановою від 08.10.2013 року державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С. гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона протягом 6-ти місяців з дня відкриття спадщини не вчинила дій, що свідчать про прийняття спадщини, а саме: постійно не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини; не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.16). Згідно довідки амбулаторії №1 комунального закладу Дніпропетровського центру первинної медико - санітарно допомоги № 10 від 22.06.2012 року, встановлена тимчасова непрацездатність позивача з 11.06.2012 р. по 22.06.2012 р.(а.с.18). Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як встановлено ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до статей 1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав спільно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто протягом шести місяців з час відкриття спадщини. Отже, строк для прийняття спадщини є строком спеціальним, протягом якого існує саме право на спадщину. Таким чином, відповідно до вимог закону строк на прийняття позивачем спадщини розпочався 21 грудня 2011 року та сплинув 20 червня 2012 року. Проте в зазначений період позивач дій з прийняття спадщини не вчинила. Згідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1272 ЦК України визначено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Такий позов підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними при цьому слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз'яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Поважними є такі причини пропуску строку: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Докази наявності перешкод для прийняття спадщини в період з 21 грудня 2011 року до 20 червня 2012 року, крім довідки про амбулаторне лікування з 11.06.2012р. по 22.06.2012р., в матеріалах справи відсутні. Як встановлено судом, позивач була обізнана про смерть матері [PERSON], була на похороні, проте доказів наявності перешкод для прийняття спадщини не надала, будь-які об'єктивні та непереборні труднощі для подання зави про прийняття спадщини у встановлений законом строк у позивача відсутні, а тому правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини не має. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але позивачем цього зроблено не було. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини не з поважних причин (не встановлено наявність у позивача причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення зазначених дій), підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні і тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог судом має бути відмовлено, судові витрати, понесені позивачем не відшкодовуються На підставі викладеного,

Outcome: dismissed