Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аніскова Н.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Л.І. про встановлення факту, усунення особи від спадкування. Позивач зазначала, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, Ѕ частка квартири [ADDRESS] . Спадкоємицею після померлої стала її рідна сестра позивач [PERSON] . Співвласником квартири був [PERSON] , онук [PERSON] , який також помер [INFO] . Спадкоємицею його Ѕ частки квартири стала його дружина відповідач [PERSON] , 1991 року народження. Вищезазначена квартира була приватизована на [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. З 22 березня 2017 року, за відсутності більшої частини побутових речей, зокрема батарей, проживати в квартирі, особливо взимку, стало неможливим, тому [PERSON] переїхала жити до своєї сестри [PERSON] . З того часу відповідач [PERSON] також перестала проживати в квартирі, навідувалася до неї вкрай рідко, лише для того щоб забрати продукти харчування та речі, які з`явилися в квартирі завдяки бабусі чоловіка [PERSON] , яка один або два рази на тиждень до нього приїжджала, привозила продукти, одяг, намагалася прибирати у помешканні. Згідно висновку №468/2 судового медичного експерта [PERSON] анамнез із історії хвороби [PERSON] , де зазначається, «за словами дружини, зловживав різними психотропними препаратами, протягом доби пролежав в одній позі, дружина прийшла провідати [PERSON] о третій годині ночі 25.02.2018 р. і побачила, що він лежить у тій же позі, що і вранці». У вищезазначеному висновку також зазначається, що 25.02.2018 р. [PERSON] , побачивши, що [PERSON] не виявляє ознак життя, викликала швидку допомогу, хворого було негайно доставлено до лікарні швидкої допомоги. «Стан хворого був вкрай тяжкий, свідомість відсутня, рефлекси знижені, у лікарні хворому проводилась дезинтоксикаційна терапія, стан хворого прогресивно погіршувався не зважаючи на реанімаційні дії, [INFO] о 05 годині 30 хвилин було констатовано біологічну смерть». Заключний клінічний діагноз: гостре отруєння невідомою речовиною важкого ступеня. Ангіогенний сепсис. Набряк-набухання головного мозку. Двобічна бронхо-пневмонія. Токсична гепатонефропатія. [PERSON] . Смерть настала від правобічної бронхопневмонії з абсцедуванням, яка ускладнилась розвитком серозно-гнійного лепто менінгіту та ендогенної інтоксикації. (Нерівномірне ущільнення верхньої та середньої часток правої легені, брудно сірий колір легеневої тканини на розрізі із гнійним відокремленням, темно червоні пухкі згортки в порожнинах серця і судинах, серозно гнійний лепто менінгіт, набряк набухання головного мозку, ознаки токсикоз гіпоксичної енцефалопатії. Таким чином, [PERSON] залишила свого чоловіка у безпорадному стані, не знала коли саме та чим він захворів, не опікувалася станом квартири, щоб у ній було реально проживати, не забрала чоловіка проживати до себе, або не помістила його до відповідного лікувального закладу, якщо їй було достеменно відомо, що він зловживає психотропними препаратами. Вважає, що така особа не може бути гідною спадкоємицею та має бути усунута від спадкування. Посилаючись на викладене, з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог, позивач просила суд встановити факт ухилення спадкоємиці [PERSON] від надання допомоги спадкодавцю [PERSON] , 1980 року народження, який помер [INFO] , встановити факт того, що 24 лютого 2018 року [PERSON] залишила без допомоги у безпорадному стані через важку хворобу свого чоловіка [PERSON] , визнати [PERSON] негідною спадкоємицею та усунути її від спадкування після померлого [INFO] її чоловіка [PERSON] , у зв`язку із ненаданням допомоги спадкодавцю, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Кульбіч-Калбукова С.А. позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі, зазначала, що допомагала і була разом зі своїм чоловіком до останнього дня, була з ним в лікарні, купувала підгузки. Померлий вживав наркотичні речовини задовго до їхнього знайомства, лікуватися не хотів, вона зверталася до його рідних за допомогою, проте вони відмовлялися, не хотіли з ним спілкуватися, оскільки він виносив з квартири всі побутові речі, всі витрати на поховання були покладені на неї. Бабуся приходила до онука дуже рідко, напередодні смерті чоловік приходив до неї, сусіди бачили. Після смерті [PERSON] їй пропонували грошові кошти, щоб відмовилася від спадщини. Вранці 24 лютого 2018 року перед роботою заходила до чоловіка, він лежав на ліжку, спав, ввечері він її з роботи не зустрів, тому о третій годині ночі вона пішла до квартири і побачивши чоловіка в тяжкому стані викликала швидку допомогу. Посилаючись на викладене, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судове засідання треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аніскова Н.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Л.І. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є рідною сестрою позивача, з 2015 року померлий [PERSON] проживав з відповідачем [PERSON] , вона ставилася до нього недбало, не намагалася влаштувати на роботу, на похоронах ніхто не хотів з нею спілкуватися. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є знайомою позивача, з 1996 року по 2003 рік була цивільною дружиною померлого [PERSON] , він працював на фірмі у своєї бабусі, в кінці їхнього спільного проживання почав вживати наркотичні речовини, лікували його. З відповідачем знайома з 2014 року. 25 лютого 2018 року вона прийшла до них і повідомила, що [PERSON] у комі, лікар сказав, які необхідно ліки, в квартирі була бабуся [PERSON] , скрізь безлад, лежали шприци. Відповідач пішла від [PERSON] , бо не могла вже терпіти. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що познайомився з [PERSON] в 2005 році, він проживав з двома жінками, з 2014 року по 2017 рік періодично проживав з відповідачем [PERSON] , при ній змінився, став погано виглядати, перестав спілкуватися з бабусею [PERSON] . Відповідач байдуже ставилася до чоловіка, занедбала квартиру, проте мала до неї інтерес. Померлий не міг з нею розірвати шлюб, оскільки не мав документів. Відповідач та [PERSON] разом їздили в похоронне бюро, мали розмову про відшкодування збитків за крадіжку майна з квартири та про грошові кошти за саму квартиру. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що знала померлого чоловіка відповідача 8 років, він приходив до відповідача. Перший раз його побачила з відповідачем в наркотичному сп`янінні. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що відповідач з померлим чоловіком проживали 4 роки, останній приходив до неї, вона його годувала, він скаржився на рідних, про розлучення не говорив. Вислухавши сторін, які з`явилися в судове засідання, свідків та вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача. Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України, має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 січня 1999 року, [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на праві приватної власності належала квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.11 том І). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 27 лютого 2018 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.12 том І). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 20 листопада 2018 року (а.с.13 том І). 17 червня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , актовий запис №782, що підтверджується відміткою в паспорті останньої та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.39 том І, а.с.14 том ІІ). Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем не доведено ухилення відповідача [PERSON] від надання допомоги [PERSON] , а також винної поведінки відповідача (зокрема, відмова від надання допомоги чоловіку), потребу спадкодавця у допомозі саме відповідача. Зокрема, позивачем [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] дійсно потребував сторонньої допомоги, а якщо потребував - звертався за такою допомогою до відповідача [PERSON] , а остання ухилялася від її надання. Згідно листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Деснянського району м. Києва №1259 від 15.10.2019 р., [PERSON] , [INFO] , в період з січня 2017 року по січень 2018 року за медичною допомогою не звертався. Первинна медична документація амбулаторна картка на [PERSON] відсутня (а.с.84 том І). Відповідно до електронної бази даних Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації за період з січня 2017 року по січень 2018 року, [PERSON] на обліку не перебував, та не отримував жодних видів державних соціальних допомог (а.с.86 том І). 25 лютого 2018 року [PERSON] потрапив до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з діагнозом гостре отруєння неідентифікованими психотропними речовинами, [INFO] о 05 год. 30 хв. - помер, причина смерті - правобічна пневмонія з абсцедуванням (а.с.150-160 том І). Наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною. Лікування наркоманії в більшості випадків не приносить успіху. Застосовувані в спеціалізованих клініках методики дієві лише при активній позиції самого хворого. Але й у таких випадках після одужання частими є рецидиви. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] хоча і мав наркотичну залежність, проте не перебував у безпорадному стані, оскільки міг самостійно забезпечувати умови свого життя, рухатися, готувати їжу, одягатися та вести побут. Медична документація не підтверджує факт перебування [PERSON] у безпорадному стані у зв`язку із тяжкою хворобою. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, встановивши, що відповідач [PERSON] не вчиняла умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, та, виходячи із відсутності умов, передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України для усунення відповідача від права на спадкування за законом, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] . У зв`язку із прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed