Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

[PERSON], який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про виселення без надання іншого житла. Позов мотивовано тим, що згідно даних свідоцтва про право власності на житло від 17.11.2000 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] , 26.02.1994 року уклала шлюб із відповідачем [PERSON] , який рішенням Трускавецького міського суду від 22.05.2018 року розірвано. [PERSON] , незважаючи на наявність у нього неприязних відносин із позивачем та членами його сім`ї, і незважаючи на наявність у нього місця проживання за місцем його реєстрації в смт .Дубляни, Симбірського району, Львівської області, відмовився в добровільному порядку виселитись із квартири [ADDRESS] . При -цьому, відповідач порушує правила співмешканця в спірній квартирі. Його поведінка є антигромадською, агресивною, систематично зловживає алкогольними напоями. [PERSON] постійно ображає позивача, погрожує йому, звертається до нього грубо та в нецензурній формі без будь-яких на то приводів, а внаслідок отриманих стресів стан здоров`я позивача різко погіршується. Крім того, відповідач не здійснює оплату за житлово-комунальні послуги, якими він користується, доказом чого є квитанції, які знаходяться виключно в розпорядженні позивача. Своєю протиправною поведінкою [PERSON] чинить позивачу, як законному власнику зазначеної квартири, перешкоди в користуванні нею, в результаті постійних конфліктів, ініційованих відповідачем, що стали предметом розгляду органів поліції, спільне користування квартирою стало не можливим. Звернення до органів поліції щодо неправомірної поведінки відповідача, позитивних результатів не дали. У судове засідання 16.05.2019 р. представник позивача [PERSON] не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у відсутності позивача та його представника,а також без допиту свідків, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання 16.05.2019 р. не з`явився, однак на адресу суду від нього надійшла заява про визнання позову, в якій він зазначив, що визнає заявлений до нього позов, просить задоволити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, судове засідання проводити без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного: Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на житло від 17.11.2000 року, яке знаходиться в матеріалах справи. Як вбачається з рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 22.05.2018 року, то 26.02.1994 року відповідач уклав з [PERSON] шлюб, який був зареєстрований у відділі ЗАГС Трускавецької міськадміністрації Львівської області під актовим записом № 24. В подальшому рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 22.05.2018 року даний шлюб було розірвано, що стверджується копією рішення, яке знаходиться в матеріалах справи. Відповідач користувався жилим приміщенням та проживав у ньому як член сім`ї співвласника квартири [PERSON] , оскільки являвся її чоловіком. Як вбачається з копії паспорта відповідача [PERSON] серія [NUMBER] , то він зареєстрований в [ADDRESS] з 02.06.1996 року і по теперішній час Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приймає до уваги, що відповідач подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, та не заперечував проти його задоволення. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об`єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідач на даний час не є членом сім`ї позивача (колишній чоловік) співвласника [PERSON] , який втратив право користування квартирою [ADDRESS] після розірвання шлюбу з співласником квартири [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК Україської РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що право позивача порушено та підлягає захисту, тому позов слід задовольнити, усунути перешкоди в користуванні власністю - квартирою, шляхом виселення відповідача [PERSON] з вказаної квартири без надання іншого житла. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем не було сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн., оскільки він являється інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією медичної довідки серія ЛВА-1 022089 від 26.03.2001 року, оскільки відповідно до п.п.9 ч. 1 ст. 5 до Закону України «Про судовий збір » він звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в користь держави в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved