Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулася до суду позовом до Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області (надалі - відповідач) про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS], за набувальною давністю. Вказала, що працювала в житлово-комунальному господарстві Білогірської селищної ради. В 1981 році їй та членам родини була виділена двокімнатна квартира загальною площею 42,8 м2. З моменту вселення у вказану квартиру вона зареєструвалася та постійно проживає там. На протязі декількох років сплачувала за житло квартирну плату. З часу виділення квартири та до даного часу позивачка самостійно утримує житло, володіє та користується квартирою. На час надання квартири вона перебувала на балансі Білогірської селищної ради, однак на даний час квартира на балансі селищної ради не перебуває та не передана в приватну власність, вона позбавлена можливості зареєструвати квартиру у органах реєстрації нерухомого майна. В судове засіданні [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] не з»явилися, згідно поданої до суду заяви [PERSON] просила розгляд справи проводити у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача - представник Білогірської селищної ради в судове засідання не з'явився. Подав до суд заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позивачки визнав. Справа розглянута за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Ознайомившись із письмовими заявами сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 21 вересня 1976 року по 22 серпня 2002 року [PERSON] працювала робочою ремгрупи управління житлово-комунального господарства Білогірської районної адміністрації, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.12). Виконком Білогірської районної ради народних депутатів, розглянувши матеріали черговості на квартири та враховуючи клопотання місцевих комітетів профспілок та адміністрацій про виділення квартир, прийняв рішення №294 від 22 жовтня 1981 року, яким вирішено видати ордера на вселення в квартири, які звільнилися, в тому числі [PERSON] на вселення в квартиру [ADDRESS], що підтверджується даними архівного витягу із зазначеного рішення. На підставі даного рішення [PERSON] видано було ордер на отримання житлового приміщення по [ADDRESS], що підтверджується даними довідки Білогірської селищної ради Хмельницької області №4308 від 29.09.2017 року. Згідно реєстраційного посвідчення на домоволодіння, домоволодіння [ADDRESS] на підставі рішення Білогірської селищної ради №122 від 23.12.1987 року зареєстровано за Білогірською селищною радою. Згідно копії поквартирної картки (а.с.8) [PERSON], як наймач користується квартирою [ADDRESS] з 16 грудня 1986 року. Із даних довідки Білогірської селищної ради №3158 від 07.06.2017 року вбачається, що [PERSON] проживає та зареєстрована по [ADDRESS] та до складу її сім»ї належать: [PERSON] - дочка, [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] - онука, [PERSON] - онука, [PERSON] - онука, [PERSON] - онука (а.с.13). Із змісту довідок Білогірського району електричних мереж ПАТ «Хмельницькобленерго» №363 від 07.06.2017 року, ТОВ «Хмельницькгаз Збут» №3 та КП Білогірської селищної ради «Водоканал» №74 від 07.06.2017 року встановлено, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] та заборгованості зі сплати платежів не має. Житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] на балансі Білогірської селищної ради не перебуває, що підтверджується довідкою Білогірської селищної ради № 3709 від 27.07.2017 року. Із Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 92953121 від 24.07.2017 року вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна встановлено відсутність запису про зареєстровані права та їх обтяження щодо об'єкта, що розташований [ADDRESS]. Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу передбачено, що правила ст.344 Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року) про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року - за положеннями статтей 335 і 334 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуте на майно, яке належить на праві власності іншій особі(а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Аналіз та оцінка наданих позивачкою доказів дає суду можливість зробити висновок, що [PERSON] добросовісно заволоділа житловим приміщенням [ADDRESS] та на протязі 30 років добросовісно, відкрито та безперервно продовжує володіти ним. З урахуванням вищезазначених вимог Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто відлік строків, про якій йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу , зокрема 10-річного, може починатися не раніше ніж 01.01.2001. Згідно ч. 4. ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вимоги позиваки ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved