Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило солідарно стягнути з них на користь цього банку заборгованість за кредитним договором №122_199 від 16.08.2013 року, яка станом на 02.10.2018 року складає 43564,90 гривень, з яких 17285,26 грн. - борг за кредитом; 11074,06 грн. - проценти за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 03.10.2016; 12554,63 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з серпня 2014 року по вересень 2018 року; 2650,95 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 02.10.2018. Крім того, просить стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 1921,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області. Причини неявки суду не повідомили. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судовим розглядом встановлено, що 16.08.2013 між [PERSON] та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (надалі за текстом АТ «Ощадбанк»), укладено кредитний договір №122_199, за яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 24000,00 гривень строком до 15.08.2016 року, а [PERSON] взяла на себе зобов`язання повернути кредит, а також сплатити проценти в розмірі 29% річних за користування кредитом (а.с.7-14). В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором укладено наступні договори поруки. Договір поруки № 1 від 16.08.2013 року, укладений між АТ «Ощадбанк», [PERSON] та [PERSON] за яким остання взяла на себе зобов`язання відповісти солідарно за своєчасне та повне виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 122_199 від 16.08.2013 року (а.с.15-19). Договір поруки № 2 від 16.08.2013 року, укладений між АТ «Ощадбанк», [PERSON] та [PERSON] за яким остання взяла на себе зобов`язання відповісти солідарно за своєчасне та повне виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 122_199 від 16.08.2013 року (а.с.20-24). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 5-6), відповідачі належно не виконували свої зобов`язання за договором, внаслідок чого станом на 02.10.2018 року виникла заборгованість, яка складає 43564,90 гривень, з яких 17285,26 грн. - борг за кредитом; 11074,06 грн. - проценти за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 03.10.2016; 12554,63 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з серпня 2014 року по вересень 2018 року; 2650,95 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 02.10.2018. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ч.1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до положень статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредиторами як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 43564,90 гривень, з яких 17285,26 грн. - борг за кредитом; 11074,06 грн. - проценти за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 03.10.2016; 12554,63 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з серпня 2014 року по вересень 2018 року; 2650,95 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 02.10.2018 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачами не спростований. При цьому суд приймає до уваги правовий висновок ВСУ № 6-923цс16 від 01.03.2017 року, згідно якого, якщо за умовами окремих договорів поруки поручителі узяли на себе зобов`язання самостійно відповідати перед кредитором за виконання грошових зобов`язань боржником за кредитним договором, то кредитна заборгованість підлягає стягненню з кожного поручителя окремо, а не з усіх поручителів у солідарному порядку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 5584051213 від 13.09.2019 року про сплату судового збору у сумі 1921,00 (а.с. 1). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1921,00 грн. в рівних частках з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved