Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 13 серпня 2018 року звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до територіальної громади в особі [PERSON] міської ради, треті особи: Приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] про встановлення юридичного факту належності частини домоволодіння та визнання права власності на 29/200 та 29/200 частин домоволодіння в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що домоволодіння № 13 по вулиці Водостічної у м. Дніпро належало: 1/2 частина домоволодіння бабусі позивачів [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 14.08.1996 року, посвідченого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі № 2-3110, та 1/2 частина частина домоволодіння тітці позивачів [PERSON], на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.08.1996 року, посвідченого другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 2-3112. Рішенням виконавчого комітету Ленінської міської у м. Дніпропетровську ради від 22.10.1997 року № 355/5 за [PERSON] узаконено прибудову А2 та житлову прибудову А1 по вул. Водостічній, 13 у м. Дніпропетровську. У зв'язку з узаконенням вказаних прибудов змінились ідеальні частки співвласників домоволодіння, але відповідні зміни в праві власності здійснені не були. 18.10.2004 року [PERSON] померла. 07.02.1998 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого належну їй 1/2 частину домоволодіння № 13 по вул. Водостічній у м. Дніпропетровську заповіла [PERSON], [PERSON] заповіла жилу прибудову А2 до жилого будинку № 13 по вул. Водостічній у м. Дніпропетровську. Після смерті [PERSON], померлої 18.10.2004 року, з заявою про прийняття спадщини до Другої ДДНК звернулась [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину не видавалось. [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] не звертався, але на день смерті спадкодавця він постійно проживав та був зареєстрований в домоволодінні № 13 по вул. Водостічній у м. Дніпропетровську, що встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2007 року. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2007 року за [PERSON] визнано право власності на 36/100 частин домоволодіння № 13 по вул. Водостічній у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 18 жовтня 2004 року, а всього визнано за [PERSON] право власності на 71/100 частину домоволодіння № 13 по вул. Водостічній у м. Дніпропетровську, що складається з: жилого будинку літ А-1, літ. л/х-1 під А3-1 - підвал, літ. л/х-2 під А3-1 підвал, літ. А3-1 - жилі сіни, літ. а - сходинки до підвалу, літ. а1 - сходинки до будинку, надвірних будівель: літ. Б - гараж, літ. Г - дерев'яна вбиральня, літ Д - навіс, літ. Е - навіс, літ. № «1-9» та «І»; визнано за [PERSON] право власності на 29/100 частин домоволодіння № 13 по вул. Водостічній у м. Дніпропетровську, що складається з: жилої прибудови А1-1, прибудови літ. А2-1, жилої веранди, літ «л/х-3», підвалу під літ. А1-1, сходинок на покрівлю літ а2, балкону покрівлі літ. а3, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 18 жовтня 2004 року. За своє життя [PERSON] право власності на 29/100 частин домоволодіння № 13 по вул. Водостічній у м. Дніпро належним чином не зареєстрував, оскільки був людиною юридично необізнаною. Позивачі вчасно звернулись с заявами про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого 22.02.2013 року, до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. В жовтні 2015 року позивачі звернулись до приватного нотаріуса приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 29/100 частини домоволодіння № 13 по вул. Водостічній у м. Дніпро в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 22.02.2013 року. Постановою про відмову в здійсненні нотаріальної дії від 31.10.2015 року приватний нотаріус [PERSON] відмовила у видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину,\~мотивуючи свою\~відмову тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на домоволодіння № 13 по вул. Водостічній у м. Дніпро, зареєстрований на спадкодавця [PERSON], померлого 22.02.2013 року. На підставі вищезазначеного, просять встановити юридичний факт належності [PERSON], померлому 22.02.2013 року 29/100 частин домоволодіння № 13 по вул. Водосточній у м. Дніпро на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2007 року; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 29/200 частин домоволодіння № 13 по вул. Водостічній у м. Дніпрі, що складається з: частини будинку літ. А-1, а саме: 2-1-кухня площею 9.2 кв.м., 2-2-житлова кімната площею 5.6 кв.м., 2-3-житлова кімната площею16.6 кв.м., 2-4-житлова кімната 7.6 кв.м., III Підвал-загальною площею 19.2 кв.м. та складається з: 2-5-коридор площею 5.1кв.м, 2-6-ванна площею 2.5 кв.м., 2-7-кухня площею 11.6 кв.м., всього, загальною площею 58.2 кв.м. та житловою 29.8 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 22.02.2013 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2018 року витребувано від приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] копію спадкової справи після смерті [PERSON], померлого 22 лютого 2013 року. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON]\~міської ради\~[PERSON] позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення. В судовому засіданні третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] письмово просила розглянути справу у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 22 лютого 2013 року помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 1444 (а.с. 11). [PERSON] на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON],\~померлого 22\~лютого 2013\~року,\~встановлено,\~що у\~встановлений законом\~строк 22\~червня 2013\~року з\~заявами про\~прийняття спадщинидо приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] звернулися діти померлого [PERSON] та [PERSON] (а.с. 63, 64). 18 березня 2014 року [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON], померлого 22 лютого 2013 року, видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з домоволодіння № 25, розташованого по вул. Чорноземна в м. Дніпро (а.с. 83). Постановою про\~відмову в\~здійсненні нотаріальної\~дії від\~31\~жовтня 2015\~року приватний\~нотаріус [PERSON]\~міського нотаріального\~округу [PERSON]\~відмовила [PERSON]\~та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння № 13 по вул. Водостічній у м. Дніпро, у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу (а.с. 88). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2007 року за [PERSON] визнано право власності на 36/100 частин домоволодіння № 13 по вул. Водостічній у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 18 жовтня 2004 року, а всього визнано за [PERSON] право власності на 71/100 частину домоволодіння № 13 по вул. Водостічній у м. Дніпропетровську, що складається з: жилого будинку літ А-1, літ. л/х-1 під А3-1 - підвал, літ. л/х-2 під А3-1 підвал, літ. А3-1 - жилі сіни, літ. а - сходинки до підвалу, літ. а1 - сходинки до будинку, надвірних будівель: літ. Б - гараж, літ. Г - дерев'яна вбиральня, літ Д - навіс, літ. Е - навіс, літ. № «1-9» та «І»; визнано за [PERSON] право власності на 29/100 частин домоволодіння № 13 по вул. Водостічній у м. Дніпропетровську, що складається з: жилої прибудови А1-1, прибудови літ. А2-1, жилої веранди, літ «л/х-3», підвалу під літ. А1-1, сходинок на покрівлю літ а2, балкону покрівлі літ. а3, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 18 жовтня 2004 року (а.с. 14). З відповіді КП «ДМБТІ» ДОР від 30 вересня 2015 року № 11597 вбачається, що станом на 31.12.2012 в інвентаризаційній справі містяться відомості про право власності за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Водостічна, буд. 13: -Ѕ частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя від 14.08.1996р., виданого 2-ою ДДНК за реєстром № 3-3110 зареєстроване 18.11.1996р. в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 208 за реєстровим № 77; -Ѕ частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.08.1996р., виданого 2-ою ДДНК за реєстром № 3-3110 зареєстроване 18.11.1996р. в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 208 за реєстровим № 77 (а.с. 87). 14 грудня 2017 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано за [PERSON] право власності на 71/100 частин домоволодіння № 13 по вул. Водостічній у м. Дніпро на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2007 року, що підтверджується витягом з державного реєстру прав власності на нерухому майно про реєстрацію права власності (а.с. 91). Згідно пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття, тобто з дня смерті спадкодавця. Крім того, відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У положеннях п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з пп. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 за № 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. На основі повного і всебічного зясування обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності на 29/200 частин домоволодіння № 13 по вул. Водостічній у м. Дніпрі за позивачами підлягають задоволенню в повному обсязі. Позовні вимоги в частині встановлення юридичного факту належності [PERSON], померлому 22.02.2013 року 29/100 частин домоволодіння № 13 по вул. Водосточній у м. Дніпро на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2007 року не підлягають задоволенню, оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2007 року визнано за [PERSON] право власності на 29/100 частин домоволодіння № 13 по вул. Водостічній у м. Дніпрі, однак не було зареєстровано право власності у встановленому законом порядку. На підставі викладеного, суд приходить про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial