Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на ? частину квартири [ADDRESS], яка раніше належала [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 06.10.1966 року проживала за вищевказаною адресою, 02.03.1984 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб та з цього року вони почали проживати разом у спірній квартирі. 24.04.1992 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, проте вони продовжували разом проживати та вести спільне господарство. 13.07.1995 року вона та [PERSON] приватизували зазначену квартиру в рівних частинах по ? на кожного. [INFO] року [PERSON] помер. Вона продовжувала проживати у спірній квартирі та в 2015 року звернулася до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва на спадкове майно, де дізналася, що являється спадкоємцем четвертої черги, оскільки першої черги є донька померлого [PERSON], проте на даний час будь яких справ щодо права власності на майно померлого [PERSON] немає, вона продовжує проживати та добросовісно користуватися спірною квартирою, сплачує комунальні послуги та вважає, що має право на визнання за нею право власності за набувальною давністю. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак від її уповноваженого представника [PERSON] надійшла заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, однак представником [PERSON] направлено до суду письмові заперечення проти позову, де просила відмовити у задоволенні позову та розглядати справу у її відсутність. (а.с. 61-63) Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила, пояснення по справі не надавала. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, яка подала заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до довідки з КК «Центр комунального сервісу» № 896 від 17.02.2016 року - [PERSON] зареєстрована, проживає та є власником особового рахунку квартири за адресою [ADDRESS], з 1966 року. (а.с. 13) Згідно довідки виданої КК «Центр комунального сервісу» №38 від 17.02.2016 року встановлено, що заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території станом на 01.02.2016 року по квартирі [ADDRESS] немає. (а.с. 14) Судом встановлено, що 02.03.1984 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстрований шлюб, який 24.04.1992 року було розірвано. 13.07.1995 року Дніпровською районною Радою народних депутатів видано свідоцтво про право власності, яким посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної, спільної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. (а.с. 8) [INFO] року [PERSON] помер. (а.с. 7) Згідно довідки КП «Житлова експлуатаційна дільниця №408» №5883 від 10.07.2015 року [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS], з квітня 1984 року до [INFO] року. На день смерті і на протязі шести місяців його смерті за цією адресою мешкала і була зареєстрована [PERSON]. (а.с. 52) Відповідно до листа державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Шульги С.В. № 5226/02-14 від 23.09.2015 року та копії спадкової справи № 838/2015 на майно [PERSON] судом встановлено, що на спадкове майно після смерті [PERSON] є спадкоємець першої черги, його донька - [PERSON], в свою чергу [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги. Згідно постанови державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Шульги С.В. від 11.08.2015 року постановлено відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] після померлого [INFO] року її батька [PERSON] у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. (а.с. 83) Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про продовження терміну прийняття спадщини, однак ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2015 року позов [PERSON] повернуто позивачу. (а.с. 84) Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1, ст. 321 Цивільного кодексу України) Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи, спадкоємця [PERSON] було залучено в якості третьої особи, однак жодних пояснень по справі останньою надано не було, в судові засіданні вона не з'являлася, доказів її звернення в судовому порядку з приводу встановлення права власності на спадкове майно після померлого [INFO] року її батька [PERSON] суду не надано, та судом не встановлено. У відповідності до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном - протягом 10 років, набуває право власноті на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є. Статтею 344 ЦК України встановлено, що набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Відповідно до п. 9 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Так, судом встановлено, що в розрізі даного спору, позивачка має достатні правові підстави для задоволенню її позовних вимог щодо набуття права власноті за набувальною давністю на ? частину квартири [ADDRESS], оскільки позивачка відкрито, безперервно та добросовісно володіла та продовжує володіти спірним майном, утримує його, при цьому спадкоємці не вчинили і не вчиняють необхідних дій для визнання права власності на ? частину квартири, тому є підстави вважати, що власники майна тривалий час не виявляють наміру визнати певну річ своєю або погодилися з її втратою. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Київської міської ради, третя особа [PERSON] про набуття права власності за набувальною давністю підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved