Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із зазначеним позовом про спадкування будинковолодіння після смерті чоловіка, відповідно батька як майна колишнього колгоспного двору у с. Язи по вул. Терешкової, 48 Самбірського району Львівської області. Позивачі посилаються на те, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 10.05.1989 року, будинковолодіння в с. Язи по вул. Терешкової, 48 Самбірського району належало до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був [PERSON]. Станом на 01.07.1990 року в даному житловому будинку були зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]; також зареєстрованими були але не проживали: [PERSON], [PERSON], [PERSON]; усім фактичним членам колгоспного двору належало по 1/3\~частині цього майна. 22.04.2012 року помер [PERSON] чоловік та батько позивачів відповідно. При житті [PERSON] склав заповіт про те, що на випадок смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, він заповів своєму синові [PERSON]. Позивач [PERSON] звернувся у Рудківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено так як даний житловий будинок належав членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності, частка кожного якої в свідоцтві про право особистої власності не визначена. У свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок від 10.05.1989 року помилково зазначено «Борщівський Йосип Миколайович» замість «Борщовський Йосиф Миколайович»; у свідоцтві про народження серії І-СГ №305343 допущена помилка і невірно зазначено прізвище і по-батькові позивача [PERSON] Тому позивачі просять в судовому порядку постановити рішення, яким: встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 10.05.1989 року; встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON]; визнати [PERSON] та [PERSON] власниками спадкового майна у відповідних частках. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав звернення до суду та посилався на обставини, зазначені в позовній заяві; просив даний позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримання позовних вимог, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], Булик (дошлюбне прізвище [PERSON]) Г.Р. на виклик в суд не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку; подали заяву про розгляд справи у їх відсутності та підтримання позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача [PERSON], суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав: Із свідоцтва про смерть серії І-СГ №285725 вбачається, що [PERSON] помер 22.04.2012 року. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 10.05.1989 року, [PERSON] при житті належав житловий будинок з належними до нього спорудами в с. Язи по вул. Терешкової, 48 Самбірського району, який на той час відносився до суспільної групи колгоспний двір. Із довідки №363 від 22.02.2016 року виданої виконавчим комітетом Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області вбачається, що станом на 01.07.1990 року в будинку №48 по вул. Терешкової в с. Язи Самбірського району, який на той час був колгоспним двором, були зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]; також зареєстрованими були але не проживали: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як установлено у судовому засіданні із пояснень позивача [PERSON] усім фактичним членам колгоспного двору у с. Язи по вул. Терешкової, 48 Самбірського району Львівської області [PERSON], [PERSON], [PERSON] належало по 1/3\~частині цього майна. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» п. 6 «а» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. За п. 6 «б» даної постанови розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору; особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові якої не збігається з імям, по-батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у паспорті чи свідоцтві про народження. Згідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995\~року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Тому, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що необхідно встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 10.05.1989 року; встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON]. Із заповіту від 17.06.2011 року видно, що [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядився про все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, - відповідно заповіла своєму синові [PERSON], - позивачу в цивільній справі. З приводу спадкування позивач звертався до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено в оформленні права власності через те, що даний житловий будинок належав членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності, частка якої в свідоцтві про право особистої власності не визначена. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1233 ЦК України [PERSON] являється спадкоємцем по заповіту майна [PERSON] Ураховуючи вище наведені норми законів у сукупності з поясненнями позивача [PERSON], суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] та [PERSON] є підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved