Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] (надалі також позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (надалі також відповідач) про зміну способу стягнення аліментів і просить ухвалити рішенням, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від його заробітку щомісячно. 11.04.2018 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. 25.04.2018 р. відповідач подав до суду відзив, у якому просив задовольнити позов частково у розмірі 1/6 частини від заробітку. Він послався на те, що перебуває у іншому шлюбі і має ще одну дитину, а тому аліменти у запропонованому позивачем розмірі будуть порушувати інтереси іншої дитини (а.с.17). 02.05.2018 р. позивач подала відповідь на відзив, у якому послалась на те, що 1/6 частина доходів не відповідає інтересам їх спільної дитини і відповідач не довів неможливість сплачувати аліменти у запропонованому нею розмірі (а.с.32). 11.05.2018 р. відповідач подав заперечення, у яких наполягав на тому, що розмір запропонованих позивачем аліментів буде порушувати інтереси його молодшого сина від другого шлюбу (а.с.33). Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є позивач і відповідач, і згідно з рішенням суду від 09.06.2015 р. відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на його утримання у розмірі 550 грн. щомісяця (а.с.2-3). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. по справі № 6-143цс13. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Однак у будь-якому випадку мінімальний розмір аліментів на одну дитину чітко визначений у законі і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Враховуючи наведене, а також те, що відповідач має стабільний заробіток і з часу попереднього рішення про стягнення аліментів пройшов досить тривалий період часу, суд вважає вимоги про зміну способу стягнення аліментів у частці від доходу обґрунтованими. Проте за правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому за загальним правилом стягнення аліментів у частці від доходу визначається у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини (ч.5 ст. 183 СК України). Судом встановлено, що окрім сина, в інтересах якого заявлено позов, відповідач має ще одну дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із відповідачем та його дружиною, яка не працевлаштована (а.с.21-27). Вказана обставина вимагає від суду також врахувати і інтереси цієї дитини та знайти справедливий баланс між інтересами усіх зацікавлених по справі осіб. Позивач не привів будь-яких серйозних аргументів, щоб відступити від загального правила за яким розмір аліментів на двох дітей визначається у частці однієї третини від доходу. За таких обставин, суд вважає, що розмір аліментів у запропонованій відповідачем частці 1/6 частина від доходу (половина від однієї третини) буде розумним, достатнім і відповідатиме для забезпечення потреб, необхідних для виховання і утримання дітей, при цьому не порушуючи прав та інтересів позивача, відповідача, та інших осіб. Також суд звертає увагу на те, що цей розмір буде становити не менше 930 грн., а обєктивно, зважаючи на доходи відповідача, позивач буде отримувати на утримання дитини більше 1500 грн., що суттєво покращує інтереси дитини з становищем, яке існувало за попереднім рішенням про стягнення аліментів. Водночас враховуючи розяснення викладені у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню від дня набрання рішення суду чинності. У звязку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-184, 192 СК України,

Outcome: partial