Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

[PERSON] звернуся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору недійсним та просить суд визнати недійсним попередній договір купівлі продажу укладений між [PERSON] та [PERSON] від 10.06.2013 року. Посилаючись на те, що між ним та [PERSON], 10.06.2013 року було укладено попередній договір купівлі-продажу, за яким у відповідності до п. 9. договору сторони зобов'язуються в майбутньому укласти і належним чином оформити договір купівлі - продажу торгівельного комплексу, що розташований за адресою: [ADDRESS], на умовах і в порядку, визначених Договором. Також, згідно п.5. сторони домовилися, що реконструкцію торгівельного комплексу та приведення у належний стан торгівельного комплексу за адресою: [ADDRESS], з дійсне Відповідач - до основного договору купівлі-продажу. [PERSON] повинен був розпочати реконструкцію торгівельного комплексу за адресою: [ADDRESS], але роботи так і не були розпочаті. Ними було обумовлено, що у відповідності з п.9 договору сторони домовились про те, що договір купівлі-продажу (основний договір) повинен бути підписаний та посвідчений у нотаріальному порядку до 30.12.2013 року. Але під час укладення попереднього договору купівлі-продажу [PERSON] не було надано документів на підтвердження того, що майно яке є предметом попереднього договору купівлі-продажу, а саме: нерухоме майно - торгівельний комплекс, що розташований за адресою: [ADDRESS], належить йому на праві власності. [PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з зустрічною позовною заявою до [PERSON] третя особа Дніпропетровська міська рада, [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності та просив суд визнати договір купівлі - продажу торгівельного комплексу за адресою: [ADDRESS] від 30.01.2009 року , укладений між [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) та [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) - дійсним; визнати за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), право власності на торгівельний комплекс загальною площею 173,6 кв.м., який складається: літ. А-1 загальною площею 79,4 кв.м., літ. Б-1 загальною площею 94,2 кв.м., № I,II - вимощення за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на те, що він придбав торгівельний комплекс по адресу: [ADDRESS] згідно договору купівлі продажу від 30.01.2009 року. За умовами даного договору він сплатив повну вартість торгівельного комплексу [PERSON] про що отримав розписку від 30.01.2009 року. Згідно акту прийому передачі від 30.01.2009 року [PERSON] передав, а він прийняв торгівельний комплекс по адресу: [ADDRESS]. Після укладення договору купівлі-продажу торгівельного комплексу від 30.01.2009 року в письмовій формі, він виконав всі вимоги договору, тобто передав продавцю вказану в договорі суму грошей та розпочав ремонт в торгівельному комплексі з метою приведення його у належний стан. Продавець прийняв гроші за проданий торгівельний комплекс, звільнив вказане нерухоме майно, передав йому свої правовстановлюючі документи, але ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. На момент укладення договору купівлі-продажу вказаного торгівельного комплексу продавець не мав наміру посвідчити договір купівлі-продажу у нотаріуса. [PERSON] в судове засідання не з'явився але надав заяву про розгляд справи у його відсутності. [PERSON] в судове засідання не з'явився але надав заяву про розгляд справи у його відсутності. [PERSON] в судове засідання не з'явилася але надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON], 10.06.2013 року було укладено попередній договір купівлі-продажу, за яким у відповідності до п. 9. договору сторони зобов'язуються в майбутньому укласти і належним чином оформити договір купівлі - продажу торгівельного комплексу , що розташований за адресою: [ADDRESS], на умовах і в порядку, визначених Договором. [PERSON], придбав торгівельний комплекс по адресу: [ADDRESS] згідно договору купівлі продажу від 30.01.2009 року. За умовами даного договору [PERSON] сплатив повну вартість торгівельного комплексу [PERSON] про що отримав розписку від 30.01.2009 року. Згідно акту прийому передачі від 30.01.2009 року [PERSON] передав, а я, [PERSON], прийняв торгівельний комплекс по адресу: [ADDRESS]. Після укладення договору купівлі-продажу торгівельного комплексу від 30.01.2009 року в письмовій формі, [PERSON] виконав всі вимоги договору, тобто передав продавцю вказану в договорі суму грошей та розпочав ремонт в торгівельному комплексі з метою приведення його у належний стан. Продавець прийняв гроші за проданий торгівельний комплекс, звільнив вказане нерухоме майно, передав йому свої правовстановлюючі документи, але ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. На даний час продавець ухиляється від посвідчення договір купівлі-продажу у нотаріуса. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму. Відповідно до ч.2 ст. 219 ЦК України, суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно вимог закону договір купівлі-продажу торгівельного комплексу можливо визнати дійсним в судовому порядку, так як сторонами були виконані всі істотні умови договору, та відбулося повне виконання договору, але договір купівлі - продажу торгівельного комплексу не завірений нотаріально, так як відповідач ухилявся від дотримання даної істотної умови. Згідно ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлені ним строки. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 651 ЦК України передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивач за первісним позовом не представив доказів та підтвердження, що попередній договір купівлі-продажу від 10.06.2013 року був розірваний за згодою сторін. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Після реконструкції 11 травня 2014 року мною був зроблений технічний паспорт на торгівельний комплекс літ. А-1, літ. Б-1, загальною площею 173,6 кв.м., № I,II - вимощення, за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до технічного висновку від 14 травня 2014 року, зробленого експертом Моторним М.А., ( кваліфікаційний сертифікат по технічному обстеженню будівель та споруд, серія АЕ, за № 001580, виданий згідно рішенням Атестаційної архітектурно-будівельної комісії, відповідної секції Комісії від 22.02.2013 року, за № 23, затверджений президією Комісії 22.02.2013 року за № 23-Е. Зареєстрований у реєстрі атестованих осіб 22.02.2013 року за № 1557. Дата видачі 22.02.2013 року.) згідно якого торгівельний комплекс за адресою: [ADDRESS], недоліків при виконанні реконструкції та будівельних робіт не виявлено. Якість будівельних матеріалів задовольняє вимоги СНиП 2.02.01-83, СНиП 2.03.01-84, СНиП ІІ-22-81, СНиП ІІ-83-81, СНиП 2.04.01-85,СНиП 2.04.05-91, ДБН.В. 1.1-7-2002. Згідно з вимогами «правил оцінки фізичного зносу будинків КДП-2041-12, Україна 226-93, від 02.07.1993» стан основних конструкцій торгівельного комплексу можливо віднести к категорії К-2. Додержані всі вимоги протипожежних і санітарних норм для даної категорії. Всі інженерні системи підключені, функціонують нормально. Даний торгівельний комплекс реконструйований без порушень вимог будівельних, архітектурних та санітарних норм і підлягає вводу в експлуатацію згідно свого призначення. Готовність торгівельного комплексу 100%. [PERSON] в порушення частин 1, 4 ст.60 ЦПК України не надано суду доказів порушення його прав. За таких обставин, вимоги [PERSON] не можна визнати обґрунтованими, а тому його позовні вимоги задоволенню не підлягають. Таким, чином з урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про не обґрунтованість первісного позову і відсутність підстав для його задоволення та обґрунтованість зустрічного позову та вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved