Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що [PERSON], як мати їх онучки [PERSON], [INFO] не піклується про неї, не займається її вихованням та піклуванням про здоров'я, з донькою не спілкується, матеріально дитину не забезпечує. На даний час [PERSON] знаходяться на піклуванні та утриманні позивачів. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Позивачі та представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та просила не позбавляти її батьківських прав. Пояснила суду, що постійної роботи не має, не має житла та проживає з співмешканцем тому їй не має куди забрати доньку. Також пояснила, що бачила доньку три роки тому, вважає що з бабусею та дідусем їй буде краще. Прокурор, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та вважав за необхідне задовольнити позов. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що відповідач не піклується про доньку та покинула її на бабуся та дідуся. Заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7) батько дитини помер [INFO] (а.с. 9). На даний час малолітня [PERSON], проживає з позивачами, мати дитини не відвідує дитину та не піклується про неї (а.с.10,11,14,). Відповідно до висновку органу опіки та піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Біляївської міської ради №73 від 26 червня 2014 року визнане за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 12,13). Відповідно до Постанови №3 від 30 березня 2007 року Пленуму ВСУ «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виховання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складу виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки, які ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дітей, можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Так, відповідач зобов'язана у відповідності до закону і нормами людської поведінки та моралі виховувати, матеріально утримувати і піклуватися про свою доньку, але вона тривалий час не цікавиться життям своєї дитини, матеріально не утримує, не бачиться з донькою. Такі дії відповідача свідчать, про байдуже ставлення до виховання доньки. За таких обставин, з метою захисту інтересів дитини та подальшого забезпечення їй належних умов виховання та всебічного розвитку, суд вважає доцільним позов задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав стосовно її малолітньої дитини.

Outcome: approved