Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Виконавчий комітет Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Білгород-Дністровська районна державна адміністрація Одеської області, Білгород-Дністровська місцева прокуратура про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та дату судового засідання був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв на адресу суду не надавав. В судове засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчого комітету\~Шабівської сільської\~ради Білгород-Дністровського\~району Одеської\~області не\~зявився,\~раніше надали\~на адресу\~суду заяву,\~згідно якої\~проти задоволення\~позову не\~заперечують.\~та вважають,\~що це\~ відповідає\~інтересам дитини.\~ В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Білгород-Дністровської\~районної державної\~адміністрації Одеської\~області не зявився,\~раніше надали\~на адресу\~суду заяву,\~згідно якої\~проти задоволення\~позову не\~заперечують,\~оскільки \~вважають,\~що це\~ відповідає\~інтересам дитини.\~ Прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, оскільки це відповідає інтересам дитини. Допитаний в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він проживає разом із позивачкою [PERSON] та особисто підтверджує той факт, що відповідач жодним чином не цікавиться життям дитини, не приймає участі у її матеріальному забезпеченні, духовному та моральному вихованні. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази, висновки, суд встановив. Позивачка являється матірю малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-ЖД № 499714, виданого 27 жовтня 2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (копія свідоцтва про народження додана до позовної заяви). Батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], являється Відповідач [PERSON], [INFO], місце проживання якого зареєстроване за адресою: [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], паспорт серії КМ № 936261, виданий 10 грудня 2014 року Білгород-Дністровським РВ ГУ ДМВС України в Одеській області. Згідно листа [PERSON] закладу «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» від 04 квітня 2018 року № 455 вбачається, що позивачка дійсно 12 жовтня 2016 року у акушерсько-гінекологічному відділенні народила дитину чоловічої статі та 17 жовтня 2016 року. Позивач разом з дитиною були виписані додому, про що наявний підпис у медичній карті новонародженого № 7686/652 та підтверджено факти видачі дитини лише матері [PERSON] (нині [PERSON]) [PERSON]. У медичній карті новонародженого № 7686/652, належним чином копія якого була надана вказаним закладом охорони здоровя із зазначеним листом, відсутні будь-які даній про те, що Відповідач забирав дитину із пологового будинку, оскільки в даній картці відсутні його підписи про виписку та отримання дитини після її народження та пологів матері, а також відсутні будь-які даній Відповідача як батька дитини, що свідчить про те, що Відповідач ймовірно не забирав новонароджену дитину [PERSON], [INFO], із пологового будинку (акушерсько-гінекологічного відділення [PERSON] закладу «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня), чим порушив свій обовязок як батька, визначений ч.1 ст.143 Сімейного кодексу України. В свою чергу, з [PERSON] підприємства «Житлово-експлуатаційне обєднання № 1» від 10 травня 2018 року, засвідченого сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вбачається, що [PERSON], [INFO], не забирав новонароджену дитину [PERSON], [INFO], із пологового будинку без поважної на те причини, та не виявляв протягом пів року від дня її народження батьківського піклування, яке не виявляє і по сьогоднішній день. Також про те, що відповідач після народження не виявляв будь-якого батьківського піклування про дитину свідчать відомості з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису від 24 квітня 2018 року № 00020011799, з якого вбачається, що заявником про державну реєстрацію народження дитини була лише [PERSON] (нині [PERSON]) [PERSON], тобто Позивач, у свою чергу відомості про батька, окрім як свідоцтвом про шлюб, не підтверджено. Із вказаного Витягу також вбачається, що Відповідач не є заявником, тобто не вжив заходів щодо державної реєстрації народження дитини, а також про нього відсутні відомості про громадянство та місце проживання у Повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису від 24 квітня 2018 року № 00020011799, що також дає підстави дійти до висновку про те, будь-яких відомостей про себе при державної реєстрації народження дитини Відповідач про себе не подавав та не подавав заяву про держану реєстрацію народження дитини. Таким чином, Відповідач одразу після народження дитини не вжив належних заходів щодо її державної реєстрації. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 березня 2018 року у цивільній справі № 495/8969/17 шлюб між [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 04 березня 2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про що зроблений відповідний актовий запис № 57 від 04 березня 2016 року розірвано та відновлено [PERSON], [INFO], дошлюбне прізвище «Подуст». Шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний за рішенням суду лише 07 березня 2018 року, шлюбні відносини та спільне проживання було припинено значно раніше, до народження малолітньої дитини [PERSON], 12 жовтня 2016 року, оскільки з моменту народження дитини ухиляється від виконання батьківських обовязків, вчасно не сплачує аліменти та не надає будь-яких грошових коштів взагалі на утримання дитини, не піклується про неї та не спілкується з неповнолітньою дитиною, не проводить з нею дозвілля тощо. Згідно довідки [PERSON] підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 1» від 27 листопада 2017 року № 318, яка видана на підставі [PERSON] від 27 листопада 2017 року, малолітня дитина [PERSON], [INFO], мешкає біля матері та знаходиться на її утриманні. Будь-які відомості про те, що батько дитини приймає участь у вихованні та утриманні малолітньої дитини у вказаних документах відсутні, оскільки він не мешкає біля малолітньої дитини, а дитина не знаходиться на його утриманні. Згідно акту [PERSON] підприємства «Житлово-експлуатаційне обєднання № 1» від 10 травня 2018 року, засвідченого підписами сусідів, [PERSON], [INFO] та її син [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають за адресою: [INFO]. Малолітня дитина [PERSON], [INFO] мешкає разом зі своєю мамою [PERSON], [INFO], та знаходиться на повному її утриманні. В свою чергу, батько [PERSON], [INFO], за вищевказаною адресою не проживає та не зявляється, участі у вихованні сина [PERSON], [INFO], та у його утриманні, в тому числі матеріальному, не приймає, життям дитини не цікавиться від дня її народження та до теперішнього часу. Зокрема, [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 березня 2018 року у цивільній справі № 495/8969/17 стягнуто з [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Маяковського, 9 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи від дня предявлення позову, тобто з 07 листопада 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 12 жовтня 2034 року; стягнуто з [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Маяковського, 9 аліменти у твердій грошовій сумі на її утримання до досягнення неповнолітньою дитиною [PERSON], 12 жовтня 2016 року народження трьох років, у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи від дня предявлення позову, тобто з 07 листопада 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 12 жовтня 2034 року. Ухвалюючи вказане судове рішення про стягнення аліментів на утримання дитини та колишньої дружини суд виходив з того, що Відповідач не надав будь-якої матеріальної допомоги з утримання спільної малолітньої дитини, що в свою чергу є порушенням вимог ст.180 Сімейного кодексу України, у звязку з чим судом і було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини. Незважаючи на те, що вказане судове рішення набрало законної сили, відповідач матеріально не забезпечує малолітню дитину та не надає матеріальної допомоги Позивачу, яка доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років. Згідно Розрахунку заборгованості по аліментах від 11 травня 2018 року встановлено заборгованість по аліментах [PERSON] по виконавчому листу № 495/8969/17, виданому 13 квітня 2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 07 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, станом на 30 квітня 2018 року в загальному розмірі 8\~700 гривень. З даного розрахунку вбачається, що відповідач на виконання рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 березня 2018 року у цивільній справі № 495/8969/17 не надав грошових коштів на утримання дитини, які необхідні для її харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, за 24 дні листопада місяця 2017 року, грудень місяць 2017 року, січень місяць 2018 року, лютий місяць 2018 року, березень місяць 2018 року, квітень місяць 2018 року. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 11 травня 2018 року встановлено заборгованість по аліментах [PERSON] по виконавчому листу № 495/8969/17, виданому 13 квітня 2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання її утримання і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років у розмірі 100 гривень щомісячно, починаючи з 07 листопада 2017 року, станом на 30 квітня 2018 року в загальному розмірі 5 800 гривень. З даного Розрахунку вбачається, що Відповідач на виконання рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 березня 2018 року у цивільній справі № 495/8969/17 не надав грошових коштів на утримання Позивача як колишньої дружини до досягнення дитиною, які також необхідні для належного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, за 24 дні листопада місяця 2017 року, грудень місяць 2017 року, січень місяць 2018 року, лютий місяць 2018 року, березень місяць 2018 року, квітень місяць 2018 року. Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 березня 2018 року у цивільній справі № 495/8969/17 в частині стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття та утримання матері до досягнення дитиною трьох років в межах суми платежу за один місяць було допущено до негайного виконання. Як вбачається із вищенаведених розрахунків заборгованості по аліментах, а також наведеного нижче листа Центра поштового звязку № 6 Одеської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», Відповідач [PERSON], який в силу положень ст.ст.150 та ст.180 Сімейного кодексу України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» зобовязаний вживати заходів щодо виховання дитини, в тому числі шляхом її утримання, не забезпечив негайне виконання зазначеного судового рішення та не надав на утримання малолітньої дитини [PERSON] та на утримання матері, з якою проживає дитини, яка не досягла трьох років, грошових коштів на загальну суму 2\~500 гривень 00 копійок, які зобовязана був надати в силу положень ст.129-1 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.18 Цивільного процесуального кодексу України, якими визначено, що судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України. Дані обставини, які свідчать про невиконання Відповідачем свої батьківських обовязків з виховання та утримання малолітньої дитини за вказаним судом рішенням, є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42018161240000034, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 квітня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 Кримінального кодексу України, яке було розпочато Білгород-Дністровською місцевою прокуратурою Одеської області. Будь-яких грошових переказів Позивач від Відповідача на утримання малолітньої дитини, для належного її розвитку, виховання, забезпечення ліками, харчами тощо малолітньої дитини, у період з квітня 2017 року по травень 2018 року не отримувала, що вбачається з листа Центру поштового звязку № 6 Одеської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» від 03 травня 2018 року № 330. Обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені\~статтею 150 СК України, так батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток тощо. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 Сімейного Кодексу України. Згідно ст.164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, є основою для позбавлення його судом батьківських прав. З аналізу норм сімейного законодавства слід зробити висновок, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для самої дитини (ст.166 СК України). В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідач не мав бажання зявитись у судове засідання для надання пояснень та заперечень проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Відповідно до висновку виконавчого комітету\~Шабівської сільської\~ради Білгород-Дністровського\~району Одеської\~області \~№ П-429/1564/02-20\~від 21.05.2018\~року є\~доцільним позбавити\~[PERSON]\~ батьківських\~прав відносномалолітнього сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, тривалий час належним чином не виконують свої батьківські обов'язки, не надають матеріальної допомоги на утримання доньки, не турбуються про неї, не виявляють бажання спілкувати та бачитись з дитиною, участі у житті дитини не приймають, а також враховуючи характер поведінки відповідачів, їх відношення до виконання своїх батьківських обов'язків, яке не змінилося і після пред'явлення даного позову, суд застосовує крайню міру, позбавивши відповідачів батьківських прав, проте з урахуванням конкретних обставин даної справи, зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси та права неповнолітньої дитини.

Outcome: approved