Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Бранівської сільської ради Горохівського району, в якому просить визнати в порядку спадкування за заповітом право власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 1,57 га, яка включає земельну ділянку площею 1,30 га та земельну ділянку площею 0,27 га, яка розташована на території Бранівської сільської ради, призначена для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], як на спадкове майно що залишилося по смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Мотивує свій позов тим, що [PERSON] вказану вище земельну ділянку посвідчила їй заповітом. [PERSON] померла [INFO] року. Враховуючи, що позивач прийняла заповідану їй спадщину, просить позов задовольнити. Представник відповідача Бранівської сільської ради Горохівського району в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. В особистому розпорядженні на випадок своєї смерті [PERSON] зазначила: «сертифікат на право на земельну частку /пай/ серія [NUMBER] що належить мені на право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Мрія» розміром 2,09 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі /на місцевості/ і майновий пай серія [NUMBER] я заповідаю своїй дочці [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла [INFO] року. Постановою державного нотаріуса від 22 листопада 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON] було відмовлено. Документами про родинні відносини стверджується, що спадкодавець [PERSON] є матір'ю [PERSON]. З довідки Бранівської сільської ради № 1606 від 08.11.2018 року вбачається, що єдиним спадкоємцем майна спадкодавця [PERSON] за заповітом є дочка - [PERSON]. Спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживала в будинку в [ADDRESS] з дочкою [PERSON], яка продовжує проживати по даний період. Спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину шляхом спільного проживання разом з спадкодавцем до дня його смерті. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], [PERSON] належала земельна ділянка відповідного розміру. З спадкової справи після померлої [PERSON] видно, що [PERSON] після її смерті прийняла спадщину, є спадкоємцем за заповітом. Інший спадкоємець спадщини після смерті спадкодавця не приймала. Судом встановлено, що [PERSON] після померлої [PERSON] прийняла спадщину, є спадкоємцем за заповітом. А тому суд вважає, що слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 1,57 га, яка включає земельну ділянку площею 1,30 га та земельну ділянку площею 0,27 га, яка розташована на території Бранівської сільської ради, призначена для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], як на спадкове майно що залишилося по смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Суд звертає увагу позивача на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податокового кодексу України.

Outcome: approved