Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду в із позовом до Старонижбірківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] року померла їхня мати [PERSON], яка постійно проживала в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй спадкове майно, що складається із 1/5 частки житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], а також із земельної ділянки для ведення сільського господарства площею 1,16 га на території Старонижбірківської сільської ради. Спадщина після смерті матері відкрилася за законом, оскільки вона за життя заповіту не складала. Вони прийняли спадщину належним чином, як спадкоємці які постійно проживали із матір'ю на момент смерті. Проте, при звернені до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав на майно, яке належало матері, їм було повідомлено, що іншими спадкоємцями які мають право на частку в спадковому майні є також чоловік, батько та матір померлої, які також прийняли спадщину, проте вони спадкувати не бажають про що подати заяви відповідного змісту. Оскільки зазначені заяви про відмову від спадщини були подані із порушенням встановлених законодавством строків, нотаріус не може їх врахувати. Тому, просять визнати за ними право власності на вищевказане майно. Позивачі в судове засідання не з'явилися, однак надали суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять позов задовольнити. Представник відповідача Старонижбірівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, попередньо надіславши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності. Позов визнають в повному обсязі. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON], яка померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданими Старонижбірківською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 20 січня 1990 року та 28 лютого 1991 року. Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] належить на праві приватної власності в рівних частках по 1/5 частині [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про право власності виданих виконавчим комітетом Старонижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільською області 17 квітня 2002 року. Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 15 лютого 2001 року, [PERSON] належала земельна ділянка для ведення сільського господарства площею 1,16 га, що розташована на території Старонижбирівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області. [INFO] року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Старонижбірківською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 01 липня 2013 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на частку спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку для ведення сільського господарства. Згідно довідки №860 виданої виконавчим комітетом Старонижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області 24 листопада 2015 року, на час смерті [PERSON] у спірному житловому будинку проживали і були зареєстровані: чоловік спадкодавця [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], батько [PERSON] та мати [PERSON]. Спадкоємцями майна померлої [PERSON] за законом є її чоловік [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], батько [PERSON] та мати [PERSON], які прийняли спадщину у встановленому законом порядку, оскільки проживали на день смерті спадкодавця у спірному будинку. Як вбачається із інформаційної довідки виданої державним нотаріусом Копичинецької державної нотаріальної контори Лотовською О.М. за №04/01-16 від 12.01.2016 року, нотаріусом позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема на частку спірного житлового будинку та земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] оскільки є спадкоємці які прийняли спадщину. Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини до нотконтори не надходило. Як слідує із заяв [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від 21 грудня 2015 року, вони відмовляються від прийняття спадщини покійної [PERSON] на користь її синів [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до вимог ст..ст. 1216, 1217, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з вимогами ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу вимог ст. ст. 1273, 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги, протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Таким чином, позивачі залишаються єдиними спадкоємцем першої черги за законом майна своєї померлої матері [PERSON] і у встановленому законом порядку прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, оскільки на день смерті своєї матері проживали і були зареєстровані у спірному будинку, а тому набули права на спадкування майна покійної за законом. Позивачі прийняли спадщину, однак не можуть оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі, оскільки згідно інформаційної довідки державного нотаріуса, є спадкоємці, які прийняли спадщину, так як проживали з спадкодавцем на день її смерті в спірному будинку. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності . Враховуючи вищевказані вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що за [PERSON] та [PERSON] слід визнати право власності по 1/10 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS], загальною площею 62,9 кв.м., житловою площею 39,4 кв.м. та на ? частку земельної ділянки площею 1,16 га, що розташована на території Старонижбирівської сільської ради Гусятинського району за кожним, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. На підставі наведеного, ст. ст. 392, 1223, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved