Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

[PERSON] у вересні 2021 року звернулася до суду із указаним позовом, який мотивувала тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, на все належне їй майно, у тому числі на земельну ділянку площею 549 кв. м., надану для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, яка розташована по [ADDRESS] , але державний акт на яку не було отримано. Вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Разом із тим, нотаріусом, було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка розташована за указаною адресою у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Із огляду на викладене, щоб завершити процедуру приватизації земельної ділянки та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на земельну ділянку позивачка вимушена звернутися до суду. Посилаючись на указані обставини, позивачка просить суд визнати за нею право на завершення приватизації земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] , яка була передана у приватну власність, на підставі рішення виконкому Тростянецької міської Ради народних депутатів за №349 від 19.10.1994 [PERSON] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 27.09.2021 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 25.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлений позов підтримує. Представник відповідача також у судове засідання не з`явився та подав заяву, у якій просить суд справу розглядати без його участі, відзив на позовну заяву не має наміру подавати, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спадковими спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що [INFO] у м. Тростянець Сумської області померла [PERSON] (а. с. 9). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивачка [PERSON] та 30.07.2013 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було видане державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Сумської області Гребіником О.Д., на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Також позивачка зареєструвала своє право власності на успадковане майно (а. с. 13-14). Разом із тим, постановою державного нотаріуса Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. від 15.09.2021 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 11). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що державним нотаріусом відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивачка обґрунтовано звернулася до суду. Відповідно до повідомлення та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру за № 67020954, № 67020985 від 27.10.2021, наданих державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа за № 13/2013 та 30.07.2013 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] , а також 18.10.2013 довидано свідоцтво на неотриману пенсію. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Боромлянською сільською радою (а.с. 30-33). Із заповіту, посвідченого 24.10.2012 секретарем виконкому Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області Бей Н.А. вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким усе своє майно заповіла [PERSON] (а. с. 34). Отже, позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а інших спадкоємців, крім позивачки, які б прийняли спадщину після її смерті судом не встановлено. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету Тростянецької міської Ради народних депутатів від 19.10.1994 №349 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» зі змінами внесеними рішенням 9 сесії 8 скликання Тростянецької міської ради від 20.08.2021 №921 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради №349 від 19.10.1994 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам», [PERSON] було передано у приватну власність безкоштовно земельну ділянку площею 549 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель,яка розташована по [ADDRESS] (а.с. 10, 12). Згідно повідомлення наданого відділом № 3 Управління в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №370/54-21 від 28.10.2021 у електронній базі та книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку, на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] факту реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку не встановлено (а.с. 29). Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до частини 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті [PERSON] набула право на спадкування усіх її прав та обов`язків, що належали останній, включно із правом на завершення приватизації земельної ділянки розташованої по [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючого документа позивачка, згідно із положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат», не одержала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивачки, таке право у порядку спадкування за законом слід визнати за нею рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved