Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

[PERSON] свій позов мотивує тим, що 02 серпня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації м. Рівне зареєстровано шлюб, актовий запис №860. Під час подружнього життя у них з відповідачем народилась донька [PERSON]. В період перебування у шлюбі, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ними було приватизовано квартиру № 40, яка знаходиться в будинку № 10 на проспекті Перемоги у місті Луцьку на праві спільної сумісної власності між членами сімї. Відповідно до договору про визначення часток на квартиру, що є у спільній сумісній власності від 05 травня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON], було визначено частки на вказану квартиру, по 1/5 частки кожному співвласнику . В подальшому право власності позивачів на квартиру було набуто, на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 13 липня 2011 року, та договору дарування 2/5 частки квартири від 18 квітня 2016 року, посвідчених приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] На даний час, на праві особистої приватної власності, [PERSON] належить 2/5 частки, а [PERSON] - 3/5 частки вищевказаної квартири. 30 червня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач по справі , колишній чоловік [PERSON], зареєстрований в даному житловому приміщенні, проте з березня місяця 2016 року по теперішній час у квартирі не проживає. У березні 2016 року відповідач забрав свої речі та пішов з квартири, утворивши іншу сімю та проживає за адресою: [INFO]. Після того, як відповідач добровільно залишив квартиру, на його імя почали надходити поштові повідомлення з банківських та колекторських установ про існуючі у нього кредитні зобов'язання. Надходять поштові листи з банківських установ та періодично дзвонять їх представники та представники колекторських установ з претензіями та погрозами, в тому числі, погрозами позбавити їх частки власності на квартиру у разі неповернення боргів відповідача, до яких вони не причетні. Факт не проживання відповідача у квартирі з березня 2016 року підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов громадян і сімей від 22.09.2016 № 4809, від 14.12.2016 №7296, складеними Департаментом соціальної політики м. Луцька; листом Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області від 10.01.2017 № 3/25; довідкою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «БІНОМ» від 22.11.2017р. №31 17-11. Також факт непроживання відповідача у квартирі можуть засвідчити родичі, сусіди та друзі. Наявність у відповідача реєстрації місця проживання в спірній квартирі призводить до додаткових фінансових затрат зі сплати житлово-комунальних послуг, перешкоджає в оформленні субсидії, створює інші перешкоди в розпорядженні та користуванні квартирою. Вони неодноразово зверталися до відповідача з проханням добровільно змінити місце реєстрації, проте відповідач в добровільному порядку цього не зробив. Посилаючись на вищенаведене, позивачі просять суд усунути перешкоди в користуванні власністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №40, яка знаходиться в будинку № 10 на проспекті Перемоги у м.Луцьку. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, зокрема, через оголошення в пресі (газета 2Волинь Нова», №138 від 12 грудня 2017 року), а тому, згідно вимог\~ст. 280 ЦПК України, суд \~ухвалює заочне рішення. Оцінивши показання допитаних в попередньому судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування і розпорядження своїм майном. Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.10.2018р. , виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 12.10.2000р. №434-р[ADDRESS], яка знаходиться в будинку № 10 на проспекті Перемоги у місті Луцьку, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до договору про визначення часток на квартиру, що є у спільній сумісній власності від 05 травня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON], частки на вказану квартиру було розподілено наступним чином: по 1/5 частки кожному співвласнику (а.с.13). В подальшому, право власності позивачів на квартиру було набуто на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 13 липня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] та договору дарування 2/5 частки квартири від 18 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] , згідно з якими частки на вищевказану квартиру були розподілені в наступних розмірах: [PERSON] - 2/5 частки та [PERSON] - 3/5 частки, що є особистою приватною власністю (пункт 4.3 договору купівлі - продажу частки квартири). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком [PERSON], шлюб між ними розірвано 30 червня 2016 року, на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області в справі № 161/7776/16-ц. Крім того, судом встановлено, що відповідач по справі, зареєстрований у спірному житловому приміщенні, проте понад рік у ньому не проживає, що підтвердили допитані в попередньому судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] Факт непроживання відповідача у квартирі з березня 2016 року підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов громадян і сімей від 22.09.2016 № 4809, від 14.12.2016 №7296, складеними Департаментом соціальної політики м. Луцька; листом Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області від 10.01.2017 № 3/25; довідкою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «БІНОМ» від 22.11.2017р. №31 17-11. Отже, судом встановлено, що відповідач понад рік у спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як слідує із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі понад один рік без поважних причин, втратив до неї інтерес, як до місця свого проживання, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування спірною квартирою . З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплатила згідно квитанції № 0.0.902101371.1 від 24.11.2017 року судовий збір в розмірі 640 грн. Отже, слід стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути 640 грн. понесених судових витрат.

Outcome: approved