Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON], який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду із позовом до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - Приватний нотаріус Завалієв Артем Анатолійович, Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого, зазначив, що 26.11.2010 року між позивачем та ПАТ КБ «Приват Банк» було укладено кредитний договір, відповідно до якого була відкрита кредитна картка для здійснення платежів. Позивачем кредит був повність сплачений, що підтверджується довідками від 19.11.2015 року та 22.12.2015 року . Після погашення кредитної заборгованості позивач не вступав в кредитні відносини із відповідачем та не отримував жодних вимог стосовно заборгованості. 11.07.2017 року постановою державного виконавця Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Булавчик Н.В. відкрито виконавче провадження № 54265165 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Завалієва А.А. № 5504 від 09.11.2016 року про стягнення невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 26.11 2010 року та розрахунку заборгованості за договором грошових коштів в розмірі 30 513, 01 гривень, стягнення здійснюється за період з 26.11.2010 року по 31.08.16 року. Про існування даного виконавчого провадження, постанови про арешт майна боржника та виконавчого напису нотаріуса, позивач дізнався 04.08.2017 року отримавши лист з вкладенням постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна. Вважає, що даний виконавчий напис вчинено з грубим порушення порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов'язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача. Ознакою безпечності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх, а саме отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Зазначив, що жодних вимог стятувача позивач не отримував. Крім того, як підтверджується довідками від 19.11.2015 року та 22.12.2015 року виданими представником ПАТ КБ «ПриватБанк» позивач жодної заборгованості перед банком не має, проте виконавчий напис вчинено за період з 26.11.2010 року по 31.08.2016 року. У зв'язку із чим звернувся до суду та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5504, вчинений приватним нотаріусом Завалієвим Артемом Анатолійовичем від 09.11.2016 року щодо стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до договору від 26.11.2010 року грошових коштів. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутність та відсутності його представників, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. 09.11.2017 року представником відповідача було подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Також було подано заперечення проти позову, в яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, з підстав його необґрунтованості, зазначив, що виконавчий напис нотаріус вчинив відповідно вимог законодавства, а посилання позивача на положення ст. 256, 257, 261 ЦПК України є безпідставними. В подальшому жодних заяв, клопотань від представника відповідача до суду не надходило, в судові засідання будучи належним чином повідомленим не з'являвся, причини неявки не повідомляв. Приватний нотаріус Завалієв А.А. в судові засідання не з'являвся, подавав до суду заяву в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності. Представник Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області в судові засідання не з'являвся, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 09 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5504, про стягнення з [PERSON], який народився [INFO], в с. Великий Яблонець Житомирської області, місце проживання: [ADDRESS], місце роботи - ПП «Макарчук», реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБАнк», місцезнаходження якого: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50 ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, к/р 32009100400 у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299, невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 26 листопада 2010 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 31.08.2016, грошових коштів у сумі 30 513 грн. 01 коп., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 803 грн. 77 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 20 480 грн. 05 коп., заборгованості з пені та комісії у розмірі 2 300 грн. 00 коп., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1 429 грн., 19 коп. Стягнення здійснюється за період з 26 листопада 2010 року по 31 серпня 2016 року (а.с. 15). 11 липня 2017 року державним виконавцем Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області за даним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження № 54265165 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 30 513, 01 грн. (а.с. 11). Того ж дня постановою державного виконавця було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с. 14). Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Слід зазначити, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Докази одержання або неодержання [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень матеріали справи не містять. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Як зазначає представник позивача, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед банком за відповідним договором. При цьому виконавчий напис вчинено за період з 26.11.2010 року по 31.08.2016 року. У даному випадку не можна говорити про безспірність стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» із позивача грошової суми, адже наведена у виконавчому написі нотаріуса грошова сума кредитної заборгованості утворилася поза межами строку позовної давності. Таким чином, документи, що подані нотаріусу не можливо вважати безспірними. Крім того, як вбачається, із довідок від 19.11.2015 року та від 22.12.2015 року виданих ПАТ КБ «ПриватБанк», про те що [PERSON] станом на 19.11.2015 року та 22.12.2015 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 7-8). З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з'ясовано чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив нормист.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов'язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON], який діє в інтересах [PERSON]про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved