Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що вона на підставі договору купівлі-продажу АЕЕ №044247 від 17 вересня 2001 року є власницею будинку [ADDRESS] . З 26 січня 2007 року за вказаною адресою також зареєстрований її рідний брат - [PERSON] , який працює далекобійником. За місцем реєстрації він мешкав декілька днів, потім став проживати у співмешканки. На даний момент позивачка мешкає в будинку з дочкою. До теперішнього часу відповідач з реєстрації в даному будинку не знявся, тому просить усунути перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки суду не повідомив. Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Разом з тим, згідно зі ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачка, згідно договору купівлі-продажу АЕЕ №044247, посвідченого 17 вересня 2001 року приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області та 20 вересня 2001 року зареєстровано КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 3 реєстр 215 стр.126, є власницею будинку [ADDRESS] (а.с. 6). Як свідчить з письмових пояснень позивачки, починаючи з 2007 року її брат - [PERSON] не проживав у вказаному будинку, а мешкав у співмешканки. Будь-якої домовленості між позивачкою та відповідачем про його подальше проживання у будинку між ними не було. В підтвердження факту відсутності понад встановлений законом строк за місцем реєстрації без поважних причин [PERSON] . свідчать пояснення у судовому засіданні позивача, які вважати недостовірними у суду підстав немає, довідка виконавчого комітету Березівської міської ради Одеської області №3390 від 5 жовтня 2018 року про те, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS] , актами перевірки проживання від 3 березня та 4 жовтня 2018 року, з яких видно що відповідач не проживає за місцем реєстрації з 26 січня 2007 року (а.с.9-11). Оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] , у зв`язку з відсутністю його за місцем реєстрації більш встановленого законом строку, втратив право користування житловим будинком позивачки.

Outcome: approved