Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Адвокат Крамар Юрій Миколайович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] , [INFO] , з 2010 року до 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який був розірваний у судовому порядку (рішення Трускавецького міського суду від 26.03.2013 року у цивільній справі №457/187/13-ц). У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Зразу після розірвання шлюбу відповідач залишив сім`ю і почав мешкати окремо. В свою чергу, позивач разом з дитиною залишились проживати в квартирі [ADDRESS] та постійно працює. При цьому, її син [PERSON] , коли вона працювала, знаходився під доглядом її матері, а на даний час навчається у школі. Мама позивача і по даний час допомагає їй у догляді за сином, коли вона зайнята. В той самий час, наскільки їй відомо відповідач у справі постійно не працює, перебивається тимчасовими заробітками, зловживає алкогольними напоями, постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини. Відповідач взагалі цим не займається, не дбає про духовний і фізичний розвиток сина, навчання та підготовку до самостійного життя. Останніх 5 років відповідач навіть не спілкується з сином [PERSON] , не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не забезпечує йому доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання ним освіти, не забезпечує необхідного для дитини харчування, медичного догляду, адже будь-яких коштів на утримання дитини не надає, хоча спроможний це робити, бо є молодим, здоровим і працездатним. Відколи дитина навчається у школі відповідач сина [PERSON] туди жодного разу не відвів і не забрав, ніколи не приходив на дитячі свята, які організовувались працівниками школи і син у них брав участь. Відповідач не знає про захоплення сина [PERSON] футболом, йому невідомі імена його друзів і багато чого іншого, що повинен би був знати батько, якби йому була цікава та потрібна його дитина. За ці роки позивач декілька разів бачила відповідача, але він побачитись з дитиною бажання не виявляв, проявляв повну байдужість. Позивач зазначає, що зазначені нею обставини у відповідності з п. п. 2, 4 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки нормами цієї статті передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Щодо утримання сина [PERSON] , то саме позивач несе весь тягар з цього приводу, оплачує харчування, проживання, лікування свого сина, несе усі додаткові витрати на його фізичний та духовний розвиток. Одночасно, з відповідача на підставі виконавчого листа №457/187/13-ц, виданого 17.05.2013 року Трускавецьким міським судом, повинні стягуватись аліменти в розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, від уплати яких останній систематично та в повному обсязі ухиляється. Станом на квітень 2019 року заборгованість складає 21 544, 97 грн. Викладене підтверджується Розрахунком заборгованості по аліментах Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області №15.7/В-7АСВП50051005 від 05.04.2019 року. А тому, органом державної виконавчої служби відносно боржника [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.183-1 КУпАП, який скеровано для розгляду в Дрогобицький міськрайонний суд. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Трускавецької міської ради на підставі звернення [PERSON] , під час дослідження умов проживання та виховання дитини встановив зазначені вище обставини. В свою чергу, відповідач [PERSON] передав їй нотаріально посвідчену заяву від його імені про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо їх сина [PERSON] та дає вільну і безумовну згоду на його усиновлення. Так само, відповідач на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Дрогобицької міської ради 06.06.2019 року заявив, що немає можливості займатись вихованням сина та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, що підтверджується витягом з протоколу №10 від 06.06.2019 року. Одночасно, з метою уникнення її малолітнім сином стресової ситуації, просить вирішити питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача без участі дитини у судовому засіданні. Зазначене у своїй сукупності свідчить, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню і утриманню малолітнього сина [PERSON] [INFO] , а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав. При цьому, 07.06.2019 року [PERSON] , з метою розвитку здібностей дитини, його духовного розвитку, розширення його кругозору, вивчення іноземних мов, оздоровлення, придбала для свого сина туристичну путівку у вигляді туристичного пакету (проїзд, проживання, харчування, екскурсії, страхування і інше) для поїздки в Європу. Зазначений туристичний пакет вона оплатила виключно за рахунок своїх особистих коштів, а всього на загальну суму 18 529, 03 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6966 від 07.06.2019 року та страховим полісом ПАТ «СК «ВУСО» на ім`я сина. В той самий час, вирішити питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав щодо їх спільного сина [PERSON] та його участі в додаткових витратах на дитину вона не має можливості, оскільки відповідач будь-яким чином не контактує ні зі нею, ні з сином [PERSON] , їй не відоме його фактичне місце проживання, можливе місце роботи, вона не має інформації про контакти відповідача чи будь-якої іншої пов`язаної із ним інформації. Позивач просить на підставі ст. 164 СК України позов задовольнити та позбавити відповідача його батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] . Крім того, позивач просить на підставі ст. 185 СК України стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, оскільки позбавлення батьківських прав не позбавляє його обов`язку щодо утримання дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак її представник адвокат Крамар Ю.М. подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити з підстав, наведених у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, просить позов задоволити. Представник третьої особи: органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Пядухова О.А. в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод, та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього - [PERSON] , [INFO] підтвердженням чого є свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Трускавецького міського суду від 26.03.2013 року по справі №457/187/13-ц шлюб між сторонами розірвано та вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 від всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на сина [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття, починаючи з 13.02.2013 року. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах виданого головним державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, у відповідача [PERSON] станом на 01.04.2019 року наявна заборгованість по сплаті аліментів в сумі 21544,97 грн. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Трускавецької міської ради від 27.06.2019 року, комісія вирішила вважати за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки батько протягом останніх п`яти років ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків; не цікавиться життям та здоров`ям сина, не дбає про його духовний, фізичний та моральний розвиток, жодних коштів на утримання дитини не виділяє. Згідно заяви [PERSON] від 13.03.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Єдин Л.В., [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо свого сина [PERSON] та дає вільну і безумовну згоду на усиновлення його сина [PERSON] , [INFO] . Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України», п. 49 рішення у справі «Хант проти України»). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і, до того ж, є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України»). Суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (ст. ст. 164-167 СК України). Зокрема, відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У судовому засіданні встановлено, що відповідач протягом тривалого часу з дитиною не спілкується та не проживає, матеріально сина не утримує, заходів до спілкування та турботи не приймає. Проте, держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння воз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (п. 52 згаданого вище рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Разом з тим, у судовому засіданні не встановлено наявності у відповідача [PERSON] реальних і об`єктивних перешкод для спілкування з малолітнім - [PERSON] , [INFO] , при його бажанні. Відповідач не вживав заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, не звертався у правоохоронні органи для встановлення місця проживання дитини, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку такого спілкування. Такі обставини свідчать про його не бажання брати участь у вихованні дитини. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх у сукупності суд вважає, що відповідача, який без поважних на те причин не виявляє щодо власної дитини батьківського піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться його розвитком, здоров`ям, життям та потребами, слід позбавити батьківських прав. Що стосується позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, то суд вважає за необхідне таку також задовольнити, з огляду на таке. 07.06.2019 року [PERSON] , з метою розвитку здібностей дитини, його духовного розвитку, розширення його кругозору, вивчення іноземних мов, оздоровлення, придбала для свого сина туристичну путівку у вигляді туристичного пакету (проїзд, проживання, харчування, екскурсії, страхування і інше) для поїздки в Європу. Зазначений туристичний пакет вона оплатила виключно за рахунок своїх особистих коштів, а всього на загальну суму 18 529,03 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6966 від 07.06.2019 року та страховим полісом ПАТ «СК «ВУСО» на ім`я сина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст.185 СКУ участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами, можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. В силу ч. 2 ст. 166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: э [NUMBER] ), понесені нею додаткові витрати на дитину - [PERSON] , [INFO] у сумі 9 264,51 грн . Такий розмір витрат, суд визначає виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, а також з урахуванням наявних у справі зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів, та вважав за доцільне вирішити питання про стягнення витрат одночасно з позбавленням батьківських прав, у межах заявлених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved