Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою № 17 будинку № 26 по вулиці Федоренка в місті Сєвєродонецьку Луганської області, посилаючись на наступне. [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: Україна, [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності № 40, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міської ради від 29 березня 2004 року згідно з розпорядженням (наказом) № 12 від 29 березня 2004 року. В спірній квартири зареєстрована відповідач, дочка позивача, [PERSON], яка з 2013 року не проживає в спірній квартирі без поважних причин. У звязку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою № 17 будинку № 26 по вулиці Федоренка в місті Сєвєродонецьку Луганської області. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності № 40, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міської ради від 29 березня 2004 року згідно з розпорядженням (наказом) № 12 від 29 березня 2004 року та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6866454, наданого Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації від 29 березня 2005 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 131220709 від 18 липня 2018 року вбачається, що право власності квартиру за адресою: Україна, [ADDRESS], належить [PERSON]. Згідно із копією довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 21 червня 2018 року № 27768, виданої Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку від 21 червня 2018 року, в квартирі, яка розташована за адресою: Україна, [ADDRESS], зареєстровані позивач [PERSON], [INFO], дочка позивача (відповідач по справі) [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії Акту про встановлення факту проживання/не проживання № 848, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 22 червня 2018 року, відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] з 2013 року. Вказаний акт підписаний представником КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» та двома сусідами з квартир № 25 та № 36. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2013 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою № 17 будинку № 26 по вулиці Федоренка в місті Сєвєродонецьку Луганської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що представник позивача в позовній заяві просила не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати, у звязку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved