Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, видане [PERSON] 08.08.2002р. Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1-328, визнання права власності на спадкове майно, третя особа на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмету позову - державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори. В обґрунтування позову посилалась на те, що [INFO] помер її син - [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина на 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в [ADDRESS]. Вона є спадкоємицею першої черги як матір спадкодавця і прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном: в 2001 році вона почала проживати разом з сином у його будинку і після його смерті залишилась проживати там постійно, а також розпоряджалась його особистими речами (трудова книжка, ощадна книжка). Іншу 1/3 частку спадщини прийняла дружина сина - [PERSON], яка померла [INFO] і після її смерті їй (позивачці) стало відомо що остання 08.08.2002р. отримала свідоцтва про право на спадщину за законом у Старокостянтинівській державній нотаріальній конторі за реєстровим номером 1-328 на 2/3 частки спадкового майна після смерті - [PERSON] Дане свідоцтво про право на спадщину за законом є незаконним, оскільки вона та [PERSON] мали право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в рівних частка - по 1/3. В судовому засіданні представники позивача підтримали позов, просять його задовольнити, з вищенаведених підстав. Відповідач [PERSON] позов не визнала, заперечила проти його задоволення та пояснила, що [PERSON] стала проживати у будинку [PERSON] ([ADDRESS]) з 2004 року, а до того проживала в с.Немирівка Старокостянтинівського району, тому є особою, яка не прийняла спадщину після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON] позов визнала, не заперечує проти його задоволення та підтвердила, що [PERSON] восени 2001 року переїхала проживати до сина [PERSON] по [ADDRESS], оскільки останній важко захворів, поховала його та проживає там же по даний час. Представник третьої особи на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмету позову державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори заперечила проти задоволення позову, з тих підстав, що оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом видане [PERSON] 08.08.2002р. Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1-328 на підставі її заяви, а [PERSON] не зверталась з відповідною заявою, про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті сина. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, інвентарної справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.524 ЦК України (в редакції Закону 1963 року), який був чинним на час виникнення спірних відносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] від 08.01.2002р. /а.с.4/) - син позивачки [PERSON] (витяг з Держреєстру актів цивільного стану громадян Старокостянтинівського РУЮ №00015658793 від 04.08.2015р. /а.с.99/) та чоловік [PERSON] (свідоцтво про одруження Серія [NUMBER] від 11.08.1960р. /а.с.78/). Відповідно до даних свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок, виданого 23.06.1977р. виконкомом Старокостянтинівської міськради на підставі рішення від 08.02.1977р., [PERSON] на праві приватної власності належав жилий будинок в [ADDRESS] (Ордженікідзе) Хмельницької області /а.с.32/. Як вбачається з даних договору дарування від 11.03.1998р., посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського райнотокругу Шовтенко Н.П., зареєстрованого у реєстрову книгу Старокостянтинівського БТІ ОР 20.03.1998р. за №2217, [PERSON] подарував [PERSON] 1/3 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель ([ADDRESS] /а.с.35/ Інвентарної справи №3161 Старокостянтинівського БТІ ОР). Відтак, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить в тому числі і 2/3 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в [ADDRESS] Хмельницької області. У відповідності до ч.1 ст.529 ЦК України (в редакції Закону 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка - [PERSON] (заява від 08.06.2002р. /а.с.30/), звернувшись до Старокостянтинівської держнотконтори, але вказала у заяві, що інших спадкоємців - не має. На підставі, вищевказаної заяви, 08 серпня 2002 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за №1-328, на 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель у [ADDRESS] Хмельницької області (а.с.5). Статтею 548 ЦК України (в редакції Закону 1963 року) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частинами першою та другою ст.549 ЦК (в редакції Закону 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину (ст.560 ЦК України (в редакції Закону 1963 року). В силу п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року за № 152/361), яка була чинною на час виникнення спірних відносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. В судовому засіданні встановлено, що на час смерті [PERSON] у Старокостянтинівському відділенні №2888 публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» був відкритий банківський рахуноки на ім'я останнього і Ощадна книжки за цим банківським рахунком знаходиться у [PERSON] (а.с.79) та трудова книжка Серія [NUMBER] від 20.08.1986р. (а.с.76) також знаходиться у [PERSON] Дані обставини підтверджуються поясненнями представників позивача та не заперечуються відповідачами. За таких обставин суд прийшов до висновку, що [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто вона є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] Суд не приймає до уваги акт, складений депутатом Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району 18.09.2015р. [PERSON] (а.с.58) про те, що [PERSON] постійно проживала в с.Немирівка Старокостянтинівського району до 2004 року, оскільки джерело походження вказаної інформації, в акті не заначено, а суд позбавлений можливості допитати у якості свідка [PERSON], так як остання відсутня за місце свого проживання. Суд не приймає до уваги акт, складений депутатом Старокостянтинівської міської ради [PERSON] 29.10.2015р. (а.с.59) про те, що [PERSON] з січня 2002 р. по червень 2004р. проживала по [ADDRESS] разом з [PERSON], оскільки такі обставини не стосуються даної справи. А данні, вказані у цьому ж акті, про те, що до січня 2002р. за адресою: [ADDRESS] проживали лише [PERSON] та [PERSON], суд також не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що вказаний акт він склав, опитавши лише [PERSON] та [PERSON], [PERSON], разом з тим свідок визнав, що не опитував [PERSON], з цього приводу. В суді свідок [PERSON] показав, що він будучи неповнолітнім, неодноразово приходив у гості до [PERSON] ([ADDRESS]) і не бачив там [PERSON] Однак свідок також показав, що в усі кімнати він не заходив і спілкувався лише з [PERSON], та визнав, що міг і не бачити [PERSON] В зв»язку з цим, суд не приймає до уваги його показання. Свідок [PERSON] в суді показав, що знайомий з [PERSON] з літа 2002р., а з [PERSON] зустрічався в с.Немирівка у 2003-2004 р. Разом з тим, свідок [PERSON] про місце проживання [PERSON] до літа 2002 року дізнався лише з слів [PERSON] В зв»язку з цим, суд не приймає до уваги його показання. Суд не приймає до уваги акт, складений депутатом Старокостянтинівської міської ради [PERSON] 05.08.2015р. (а.с.60) про те, що [PERSON] з 2001 року проживає по [ADDRESS], оскільки в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що даний акт він склав у себе в кабінетів лише з слів [PERSON] Разом з тим, в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] з осені 2001 року переїхала проживати до сина - [PERSON] ([ADDRESS]), жила там на момент його смерті і проживає по даний час. Дані обставини визнала в суді і відповідач [PERSON] Суд не приймає до уваги показання свідка [PERSON], яка в суді показала, що [PERSON] виїхала з с.Немирівка Старокостянтинівського району лише в 2006-2007 роках, оскільки вони повністю спростовуються, вищенаведеними показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], не вірити яким у суду не має підстав. Також, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача [PERSON] - адвоката [PERSON] на ті обставини, що позивач пропустила строк звернення до суду за захистом свого права, оскільки оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом видане ще 08 серпня 2002 рокуСтарокостянтинівською держнотконторою і позивач не могла не знати про дане, з наступних підстав. Так, ст.71 ЦК України (в редакції Закону 1963 року) передбачено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Відповідно до ст.76 ЦК України (в редакції Закону 1963 року) перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Аналогічні приписи містяться у діючому ЦК України - статті 256, 257, 261, який набрав чинності з 1 січня 2004 року. Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Як зазначено вище, судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], а тому ця спадщина визнається належною позивачці з моменту її відкриття - з січня 2002 року. Чинне законодавство не встановлює строк, протягом якого спадкоємець має одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, що дозволяло позивачці оформити право на спадщину у будь-який термін. Позивач зазначає, що про оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом, їй стало відомо лише після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В силу ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом із тим, відповідачем [PERSON] не надано суду жодних доказів того, що до березня 2015р. позивачці було відомо про порушення свого права на спадщину і вказану обставину відповідач суду не довела, тому позовна давність за цим позовом не сплила. За вищевказаних обставин, суд прийшов до висновку, що слід встановити факт прийняття спадщини[PERSON], що відкрилась внаслідок смерті [PERSON], померлого [INFO].; визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 серпня 2002 року, видане Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за №1-328), в частині встановлення права останньої на 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в [ADDRESS], недійсним; визнати право власності [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в [ADDRESS], що належала [PERSON], а інша 1/3 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель - залишаються за [PERSON] Також, відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідачів - [PERSON] та [PERSON] на користь позивача - [PERSON] слід стягнути 243,6 грн. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved