Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. В позові зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду від 20.05.1991 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння в натурі з надвірними спорудам які розташовані за адресою: [ADDRESS] та 20.05.1991 року видано виконавчий лист по справі № 2-1456/91, згідно якого, [PERSON], було зобов'язано закласти дверні отвори між кімнатами. Згідно рішення суду позивачці належить ? частини дому, а саме: літ. А - 1-3 кухня - 8,4 кв.м., кімната - 1-4 - 8,6 кв.м., кімната 1-5 - 8,0 кв.м., сараї Б, б, В, уборна Г та земельна ділянка в користуванні, розміром 483 кв.м. На теперішній час позивачка немає можливості користуватися належним їй на праві власності майном. Вона немає можливості оглянути стан будинку, проживати в ньому, не має інформації про виконання відповідачем рішення суду в частині закладення дверних отворів і пробивки окремого виходу тощо. Крім того не має можливості розпоряджатися своєю власністю, а саме: оформлення змін до технічного паспорту, виклик техніка БТІ, оформлення права власності на земельну ділянку та інше. Також зазначає, що у лютому 2012 року позивачкою було подано заяву про усунення перешкод в користуванні власністю, але в судовому засіданні відповідач [PERSON], запевнив сторони, що готовий добровільно виконати вимоги, у зв'язку з чим позовна заява була відкликана. Але на теперішній час ситуація не змінилась, відповідач не допускає законних представників позивачки у будинок та земельну ділянку. На підставі вищевикладеного та у зв'язку з ти, що вирішити дане питання мирним шляхом неможливо, просить суд усунути перешкоди в користуванні ? частиною житлового будинку [ADDRESS], шляхом зобов'язання відповідача про надання доступу позивачці та її законним представникам до будинку та земельної ділянки, та стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати. В судове засідання представник позивачки не з'явилась, направила на адресу суду заяву в якій просила розглядати справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] своєчасно повідомлений про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не з»явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень не надав. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що позивачці на праві власності належить ? частини житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією рішення Шевченківського районного народного суду м. Запоріжжя від 20.05.1991 року, копією реєстраційного посвідчення від 07.09.1988 р., копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.09.1988 р., копією технічного паспорту на будинок (а.с.9, 12-17). Факт зміни прізвища позивачки у зв'язку з укладенням шлюбу з «[PERSON]» на «[PERSON]», підтверджується копією її паспорту та копією свідоцтва про укладення шлюбу з [PERSON], виданого Будинком одруження м. Чита 12.08.1997 року (а.с.6-8). Відповідно до виконавчого листа № 2-1456/91 виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 16.02.2012 року відповідача [PERSON] зобов'язано закласти двірні отвори з приміщень 1-Б у 1-6, з 1-1 у 1-3. Наразі позивачка не має інформації стосовно виконання відповідачем рішення суду, оскільки останній чинить перешкоди їй у розпорядження її власністю та не допускає її та її законних представників до помешкання. Як визначено ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Отже, нормами діючого законодавства встановлюються визначальні принципи здійснення особою права власності. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ч. 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Суд вважає, що вимоги позивачки правомірні, відповідач безпідставно порушує її право власності, не маючи законних підстав на.

Outcome: approved