Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку, площею 2,8095 га, кадастровий номер 0725581700:01:002:0195, та земельну ділянку, площею 3,7345 га, кадастровий номер 0725581700:01:002:0256, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Кульчинської сільської ради Турійського району Волинської області. За життя [PERSON] заповіту не складав. Вказуючи, що вони є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, які у встановленому законом порядку та строки подали заяви про прийняття спадщини після смерті батька, уклали між собою договір про поділ спадкового майна, однак нотаріус їм відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на земельні ділянки на ім`я спадкодавця, просили визнати за ними право власності на спадкові земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . У підготовче засідання позивачі та їхній представник не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 44, 45, 46). 26 квітня 2021 року представник позивачів [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без його участі та за відсутності позивачів (а.с. 77). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 43), 13 квітня 2021 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а.с. 47). Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 18) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшли дві земельні ділянки: площею 2,8095 га, кадастровий номер 0725581700:01:002:0195, та площею 3,7345 га, кадастровий номер 0725581700:01:002:0256, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Кульчинської сільської ради Турійського району Волинської області. Належність вищевказаних земельних ділянок спадкодавцеві [PERSON] підтверджується архівними копіями державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с. 28, 29) та витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( а.с. 32-36). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу Ураїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що позивачі у справі є дітьми спадкодавця, що підтверджується свідоцтвами про їхнє народження та одруження (а.с. 20-23). [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований та проживав разом із племінницею [PERSON] та онуками - [PERSON] і [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Заповіту за життя [PERSON] не складав, свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки після його смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а.с. 62 на звороті, 63). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. 14 березня 2019 року позивачі подали приватному нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с. 50 на звороті, 51). З огляду на вказане, позивачі [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємницями першої черги за законом, які в контексті положень статей 1269, 1270 Цивільного кодексу України у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті батька - [PERSON] 6 березня 2021 року позивачі у справі уклали договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого належна спадкодавцю земельна ділянка, площею 2,8095 га, кадастровий номер 0725581700:01:002:0195, переходить у власність позивачу [PERSON] , а земельна ділянка, площею 3,7345 га, кадастровий номер 0725581700:01:002:0256, - у власність позивачу [PERSON] (а.с. 25). Постановами приватного нотаріуса від 6 березня 2021 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на земельні ділянки та їх належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 26, 27). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 36/2019 щодо майна померлого [PERSON] (а.с. 50-76), з яких також видно, що, окрім позивачів, ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього до нотаріуса не звертався. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність у позивачів права на спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , та правових підстав для визнання за кожною з них права власності на спадкове нерухоме майно відповідно до умов укладеного між ними договору про поділ спадкового майна. Відповідно до вимог частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - по 454 грн кожному; стягнути з відповідача в користь позивачів 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачами при поданні позову, - по 454 грн кожному. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved