Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася у серпні 2015 року до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 05 травня 2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину, [PERSON], [INFO]. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 11.02.2015 шлюб між сторонами розірвано. Фактично шлюбні відносини припинені між сторонами з травня 2013, сторони проживають окремо, дитина зі згоди відповідача проживає разом з позивачем. Весь цей час відповідач життям доньки не цікавився, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Дитина майже не пам'ятає батька та в спілкуванні практично ніколи про нього не згадує. Батько не цікавиться здоров'ям дитини, її вихованням та навчанням. Присуджені рішенням суду аліменти відповідач вчасно не сплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість по їх виплаті більш ніж за півтора року. Лише після звернення позивача до суду з позовом про стягнення неустойки, погасив заборгованість. Відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, з боку відповідача не створювалися перешкоди у спілкуванні з дитиною та участі батька у її вихованні. Все викладене свідчить про фактичну можливість, але небажання батька виконувати відносно дитини свої батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначила, що відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, з дитиною не спілкується, її життям, здоров'ям та вихованням не цікавиться. Після погашення заборгованості по аліментах, останні три місяці знову ухиляється від їх сплати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи у його відсутність від нього до суду не надійшло Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Пирятинської районної державної адміністрації у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надавши висновок Пирятинської райдержадміністрації про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Суд, заслухавши позивача, представника третьої особи, думку прокурора, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: Позивач [PERSON] з 05 травня 2012 року перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюб (а.с.14), від шлюбу мають дитину, [PERSON], [INFO] (а.с.13). Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 11.02.2015 шлюб між сторонами розірвано (а.с.14). Малолітня дитина проживає разом із матір'ю та спору про її місце проживання не виникало. (а.с.7). На підставі спільної заяви сторін прізвище дитини змінено за прізвищем матері - на [PERSON] (а.с.36). Фактично сторони припинили шлюбні стосунки з травня 2013 року. Протягом цього часу відповідач з донькою практично не спілкувався, не цікавився її життям, не брав участі у її вихованні. Малолітня [PERSON] влаштована до дошкільного навчального закладу №7 «Червона шапочка» з 24 жовтня 2014 року. Батько дитини не відвідував дитину у закладі, не цікавився її вихованням та навчанням, не був присутнім на святкових ранках (а.с.4). Рішенням Пирятинського районного суду від 23.07.2013 з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини (а.с.11-12), які він вчасно не сплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість по їх виплаті більш ніж за півтора року (а.с.6). Лише після звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів (а.с.9-10), останній погасив заборгованість. Зі слів позивача, останні три місяці відповідач продовжує ухилятися від сплати аліментів на утримання доньки. За висновком Пирятинської райдержадміністрації від 29.09.2015 відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. У зв'язку з цим вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.35). Виклики відповідача службою у справах дітей для проведення бесіди щодо наслідків невиконання ним батьківських обов'язків були ним проігноровані. Відповідно до ст. Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991р., держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно принципу ст.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За приписами ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу ( далі- СК) України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За ч.2 ст. 157 СК, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідач вказані вимоги закону не виконував. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як слідує з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.07, із змінами, внесеними постановою Пленуму ВС України № 20 від 19.12.08, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, відповідач, не маючи жодних перешкод для спілкування з дитиною, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, участі у її житті та вихованні не приймає. Ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків порушує права та інтереси його малолітньої дитини, тому суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав та задоволення позову. В силу ст.88 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved