Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] у грудні 2016 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 2500 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 02.04.2015 р.( з моменту набрання законної сили рішення суду про розірвання шлюбу). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що відповідач після розірвання шлюбу припинив приймати достатню та регулярну участь в утриманні дітей, не відвідує їх місяцями, тому позивач вимушена власними силами матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати дітей , проте її заробітної плати недостатньо для задоволення необхідних потреб. [PERSON] зазначає, що під час шлюбу витрати на дітей у родині складали 4000-5000 грн. і натепер відповідач має можливість виплачувати зазначену позивачем суму, займається успішною підприємницькою діяльністю, отримує значний дохід, постійно їздить на відпочинок, у тому числі за кордон, інших осіб на утриманні немає. Крім того, [PERSON] стверджує, що діти відвідують навчальні заклади, оплата підручників, шкільних витрат становить в середньому 200 грн. на місяць, донька залишається після навчання у групі подовженого дня, що коштує 330 грн. на місяць, велику суму витрат складають комунальні платежі, донька має слабке здоровя і потребує медичних обстежень та лікування, син часто хворіє та йому рекомендовано масажі та відвідування басейну, через відсутність оплати за навчання сина з боку відповідала у компютерній академії, син покинув таке навчання. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти виплати аліментів щомісячно у розмірі 844 грн. 50 коп., тобто половини встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, пояснивши, що [PERSON] ніколи не припиняв утримувати та матеріально забезпечувати дітей з дня їх народження і по теперішній час, постійно приймає участь у їх вихованні, догляді, проявляє піклування та турботу, прикладає зусилля у вирішенні їх повсякденних питань, хоча позивач чинить в цьому перепони. [PERSON] у своєму письмовому відзиву стверджує, що він щомісячно надає гроші на дітей, купує їм одяг, речі, подарунки, оплачує навчання, , проводить з ними дозвілля та інше, проте з колишньою дружиною не може досягти домовленості щодо способу виконання обовязку, тому як [PERSON] вимагає приймати участь виключно у грошовій формі та в непомірному розмірі, натомість відповідач не має довіри до позивача і не впевнений, що кошти будуть спрямовані саме на утримання дітей. На підтвердження своїх витрат позивач надав копії платіжних квитанцій та розписок позивача про отримання коштів на дітей в період з 2015 р. по 2016 р. Відповідач просить також прийняти до уваги суд, що він має непрацездатну матір, [INFO], яка знаходиться на його утриманні, влітку 2016 р. одружився, залишив дітям будинок та переїхав до матері, доходи від підприємницької діяльності в останній час значно знизилися. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши обставини справи, вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити частково, виходячи з вимог ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбу з серпня 2000 р. по березень 2015 р., мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтями 182, 183 СК України передбачено, що розмір аліментів, які стягуються на дитину, встановлюються судом з урахуванням: стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з наданих суду письмових доказів, відповідач регулярно перераховує на користь позивач гроші, витрачає значні кошти на придбання одягу, ліків, меблів, іграшок і подарунків, у тому числі мобільних телефонів, оплачував підготовку доньки до школи, дитячий садок, що підтверджується відповідними квитанціями, які долучені до матеріалів справи. У 2016 р. відповідач сплатив [PERSON] аліменти у березні, квітні, травні, вересні, листопаді-по 2000 грн., у червні, серпні по 1000 грн., також у вересні 1500 грн., у квітні 3000 грн., не враховуючи додаткові витрати на навчання та інші речі, тобто у середньому 1375 грн. Відповідач в обґрунтування своїх заперечень проти розміру аліментів, які просить стягнути [PERSON], пояснив, що ним подано до суду позов про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, встановлення графіку спілкування з ними і у разі задоволення вимог діти майже половину усього часу будуть знаходитися з відповідачем, у тому числі проводити у нього вихідні, канікули, тому їх утримання та забезпечення в ці періоди буде повністю покладено на нього. З огляду на зазначені обставини, приймаючи до уваги, що [PERSON] має мінливий дохід, його реальні витрати неможливо встановити, але він отримує прибуток і за своїм матеріальним становищем може сплачувати аліменти, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей і відповідача, беручи до уваги, що [PERSON] не сплачує аліменти на утримання інших дітей, але має свою сімю, одружений, у нього на утриманні знаходиться матір [PERSON], [INFO], , виходячи із розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку для дитини віком від 6 до 18 років на місяць , який становить з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень та визначений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 р. » суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 2600 грн.( по 1300 грн. на кожну дитину). Доводи відповідача на те, що [PERSON] вимагає від нього участі в утриманні дітей виключно в грошовій формі, але [PERSON] не впевнений у використані їх виключно на дітей не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки діти проживають з позивачем і вона визначає першочергові витрати на дітей, несе також витрати на харчування, оплату комунальних послуг, придбання необхідних речей, у того числі і особистого вжитку, ліків, що призначаються зв'язку зі станом здоров'я дітей. За правилами ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За минулий час аліменти можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивачка просить стягувати аліменти з часу розірвання шлюбу, з 02.04.2015 р., але судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач постійно надає матеріальну підтримку та утримує дітей, а тому аліменти присуджуються з часу звернення [PERSON] із заявою про стягнення аліментів до суду, тобто з 09.12.2016 р. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved