Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

[PERSON] , яка також діє в інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , 2010 р.н., та [PERSON] , 2014 р.н., [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] , відшкодувати судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що на підставі рішення Райжилкомісії Жовтневого району м. Харкова від 27.06.1967 на ім`я [PERSON] та членів його родини дружина [PERSON] , доньки [PERSON] та [PERSON] було видано ордер № 132 на двокімнатну квартиру [ADDRESS] . В подальшому адреса житлового приміщення була змінена на: [ADDRESS] . Головний наймач [PERSON] помер [INFO] , квартира не приватизована, є комунальною власністю територіальної громади м. Харкова. На теперішній час в квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також малолітні [PERSON] , 2010 р.н., та [PERSON] , 2014 р.н. При цьому, в квартирі фактично мешкають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та малолітні [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] в спірній квартирі не мешкає з 1997 року, з цього часу вона фактично проживає зі своєю донькою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] не мешкає в спірній квартирі з липня 2014 року, з квітня 2017 року він є власником кімнати [ADDRESS] , в якій він фактично і мешкає. Грошові кошти на придбання цієї кімнати надавались відповідачу [PERSON] протягом 2014-2017 років позивачем [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в спірній квартирі не мешкають, участі в утриманні житла, оплаті за користування квартирою, сплаті комунальних платежів не приймають, що підтверджується актом, складеним сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того, позивачі змушені сплачувати комунальні платежі, що нараховуються на усіх зареєстрованих осіб, а необхідність їх сплати ставить родину позивачів в скрутне становище. Спільне господарство разом із позивачами відповідачі тривалий час не ведуть, свої особисті речі відповідачі давно забрали, житло не відвідують більше півроку, хоча жодних перешкод їм в цьому не створюється. Відповідач [PERSON] , не визнаючи заявлені позовні вимоги, подав відзив, в якому вказує, що його не проживання з 2014 року в спірній квартирі було обумовлено домовленістю між членами сім`ї, пов`язане із народженням у сестри дітей та неможливістю її з родиною проживання в іншому місці. Він погодився уступити своїй сестрі із родиною своє місце, проте інтересу до житла не втрачав. Згодом відносини у них зіпсувались, йому постійно створювались перешкоди у користуванні квартирою, були замінені замки на вхідних дверях, що в свою чергу призвело до повного позбавлення його права користування житлом, було обмежено його право вільно перебувати у приміщенні, користуватися особистими речами. Кімната у гуртожитку, яка перебуває у його власності, не придатна до проживання, в ній проводяться ремонтні роботи, а він змушений мешкати у своїх друзів. Відповідач [PERSON] зазначає, що втратив право на користування житловим приміщенням не з власної волі, замки на вхідних дверях були змінені без погодження із ним. В квітні 2018 року відповідач [PERSON] був змушений звернутися до Слобідського ВП ГУНП в Харківській області із заявою щодо неможливості його потрапляння до спірної квартири та необхідності впливу на членів його родини. За результатами розгляду даної заяви співробітниками поліції з метою захисту інтересів відповідача [PERSON] був проведений комплекс заходів, спрямований на недопущення подібних випадків у майбутньому, у відповіді Слобідського ВП ГУНП в Харківській області підтверджено факт зміни замка вхідних дверей, вказано на обов`язок позивачів надати [PERSON] дублікат ключів та не чинити перешкоди у користуванні квартирою, однак дублікат ключів відповідач [PERSON] до теперішнього часу так і не отримав. Крім того, площа і планування спірної двокімнатної квартири не дають можливості одночасного проживанні в ній усіх зареєстрованих осіб, а тому саме наявна домовленість між членами родини та добра воля [PERSON] є причиною його переїзду на орендовані квартири, а потім до друзів. Перерахування на його користь протягом 2014-2017 р.н. грошових коштів не може вважатися допомогою на придбання житла, оскільки в умовах сучасного ринку вартість житла не може становити 44291,00 грн. Позивачами надано відповідь на відзив, в якому вони вказують, що не погоджуються із доводами, міркуваннями та аргументами відзиву. Так, відповідачем не було надано доказів на підтвердження, що йому створювались перешкоди у користуванні житлом, проведена перевірка за фактом звернення [PERSON] не знайшла підтверджень порушення його прав. Було замінено лише один замок, але з об`єктивних причин через остаточне псування і неможливість ремонту старого, однак у зв`язку із тривалою відсутністю [PERSON] та його небажання приймати участь в утриманні квартири йому про це не було відомо. Саме необізнаність відповідача [PERSON] щодо стану спірної квартири, незацікавленість в утриманні житла, необхідності поточного ремонту житла, не вчинення жодних дій для отримання ключа від зміненого на вхідних дверях замка свідчить, на думку позивачів, про його не зацікавленість у спірному житлі, комунальні послуги він не сплачує, поштову кореспонденцію за місцем реєстрації не отримує. Також позивачі категорично заперечують наявність домовленостей із відповідачем [PERSON] щодо його непроживання у спірній квартирі, він із власної ініціативи припинив проживання в квартирі, це було його особистим рішенням, на яке позивачі жодним чином не впливали. У судове засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не з`явились, від [PERSON] та [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Також від позивачів до суду надійшли письмові пояснення по суті спору, в яких останні зазначали, що відповідач [PERSON] самостійно в липні 2014 року залишив місце реєстрації та з цього часу житлом не цікавиться, однак вимагає від них гроші. Представник позивачів адвокат Барінов Д.В. у судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви, просив її задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, додатково надавши свої письмові пояснення по суті заявлених вимог, в яких вказував на те, що по домовленості між членами родини він залишив місце проживання та знімав помешкання, його мати [PERSON] допомагала йому матеріально. Після того, як він був вимушений провернутися за місцем реєстрації, він дізнався, що замок вхідних дверей змінений, дублікат ключа він отримати не може, тобто причини його непроживання в спірному приміщенні є поважними, оскільки йому створюються перешкоди з боку інших мешканців квартири. Його представник адвокат Калугін О.Ю. у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі рішення Райжилкомісії Жовтневого району м. Харкова від 27.06.1967 за № 12 на ім`я [PERSON] , сім`я якого складається з 4 осіб дружина [PERSON] , доньки [PERSON] та [PERSON] , було видано ордер № 132 на двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки дільниці № 24 КП «Жилкомсервіс» адреса житлового приміщення - квартира [ADDRESS] була змінена на: [ADDRESS] ; особовий рахунок відкрито на ім`я [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , про що 25.08.1999 Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану складено відповідний актовий запис № 7113. Згідно довідки дільниці № 24 КП «Жилкомсервіс» двокімнатна квартира [ADDRESS] не приватизована, належить територіальній громаді м. Харкова; в жилому приміщенні зареєстровано 7 осіб: -[PERSON] , [INFO] (дружина наймача), з 23.11.1967; -[PERSON] , [INFO] , (дочка наймача), з 25.05.1977; -[PERSON] , [INFO] , (зять, чоловік дочки), з 25.05.1983; -[PERSON] , [INFO] , (онука), з 07.06.2000; -[PERSON] , [INFO] , (онук), з 07.04.2004; -[PERSON] , [INFO] , (правнук), з 13.09.2011; -[PERSON] , [INFO] , (правнучка), з 18.02.2014. [PERSON] , 2010 р.н., є дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] . Позивачі стверджують, що відповідач [PERSON] не мешкає у спірній квартирі з 1999 року, а відповідач [PERSON] не мешкає в квартирі з липня 2014 року без поважних причин. Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 810 ЦК України визначено, що підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Статтею 61 Житлового кодексу Української РСР визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів\~ сім`ї\~наймача належать\~дружина наймача,\~ їх\~діти і\~батьки.\~Членами сім`ї\~наймача може\~бути визнано\~й інших\~осіб,\~якщо вони\~ постійно\~ проживають\~разом з\~наймачем і\~ведуть з\~ним спільне\~господарство.\~ Якщо перелічені особи перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Частиною 3 ст. 71 ЖК УСРС передбачені випадки зберігання жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, а саме 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім`ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік законодавством Союзу РСР і Української РСР може бути встановлено й інші умови і випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК УРСР). Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу УСРСР» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній\~повернувся на\~ жилу\~ площу\~ за\~ згодою\~ членів\~сім`ї,\~ його\~ не\~ можна\~ вважати\~ таким,\~ що\~втратив право\~на жилу\~площу.\~ Якщо\~ж він\~вселився в\~жиле приміщення\~всупереч волі\~членів сім`ї\~ і\~ був\~ відсутнім\~ понад\~ встановлені\~ строки\~ без\~поважних причин,\~то суд\~вправі визнати\~його таким,\~що втратив\~право на\~жилу площу.\~ Коли\~ в\~жилому приміщенні\~не залишалися\~члени сім`ї\~особи,\~яка була\~ відсутня,\~ його\~ повернення\~ в\~ це\~ приміщення\~ до\~ часу\~розгляду спору\~в суді\~є істотною\~обставиною,\~але вона\~не може\~бути безспірною\~підставою до\~відмови в\~позові,\~а повинна\~оцінюватись у\~сукупності з\~іншими обставинами.\~ Наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). На підтвердження факту відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] у спірному житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин позивачами надано складений 28.04.2018 наймачами квартири [ADDRESS] - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в присутності мешканців сусідніх квартир [PERSON] (кв. [INFO] ), [PERSON] (кв. [INFO] ) та [PERSON] , (кв. [INFO] ) акт про те, що [PERSON] та [PERSON] в квартирі фактично не мешкають, їх особисті речі в квартирі відсутні. З наданих позивачами до суду копій квитанцій за комунальні послуги вбачається, що за надані послуги житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , проводить оплату позивачі [PERSON] та [PERSON] . З копій квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що позивачем [PERSON] здійснювались банківські перекази грошових коштів на рахунок її сина відповідача у справі [PERSON] у період з жовтня 2014 року по червень 2017 року із призначенням платежу поповнення картки/рахунку. Також відповідач [PERSON] має у власності кімнату № [NUMBER] загальною площею 13,6 м2, житловою 9,2 м2, у багатоповерховому житловому будинку гуртожитку літ. «А-2» по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18.04.2017 ПН ХМНО Макушевою Н.В. З відповіді ПАТ «Укрпошта» від 08.05.2018 вбачається, що [PERSON] не отримує пенсійні виплати за адресою: [ADDRESS] . Факт непроживання понад шість місяців відповідачів [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджено і допитаними у судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON] . Натомість відповідач [PERSON] вказує, що він не проживає в квартирі [ADDRESS] з поважних причин, а саме у зв`язку із домовленістю між членами його сім`ї, оскільки у зв`язку із народженням у його рідної сестри [PERSON] другої дитини стало фізично неможливо його проживання, а тому він почав винаймати житло, на оплату якого йому допомагала мати [PERSON] . В 2017 року мати припинила матеріальну допомогу, до того ж він придбав у власність житлове приміщення у непридатному для проживання стані, для проведення ремонтних робіт йому не вистачало коштів, а тому він вирішив повернутися для проживання у спірну квартиру, однак не зміг потрапити до неї, оскільки замок на вхідних дверях був змінений. 03.04.2018 відповідач [PERSON] звернувся до Слобідського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення йому перешкод у користуванні житлом. У відповіді Слобідського ВП ГУНП в Харківській області на звернення [PERSON] останньому запропоновано для захисту своїх прав звертатися до суду із позовною заявою. В ході перевірки працівниками поліції здійснювався вихід за адресою: [ADDRESS] , опитано [PERSON] , яка підтвердила, що у січні 2018 року було змінено поламаний замок від вхідних дверей, однак ключи від нього брату [PERSON] ще не віддали. Статтею 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною четвертою\~статті 9 ЖК Української РСР\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. При цьому, вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання має вирішуватися судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи\~та правил\~статті 89 ЦПК України\~щодо оцінки доказів. Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Відповідно до\~статті 72 ЖК Української РСР\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей\~71,\~72 ЖК Української РСР\~дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені\~статтею 71 ЖК Української РСР\~строки у жилому приміщенні без поважних причин. Здійснення оплати за комунальні послуги позивачами, наявність у власності відповідача [PERSON] нерухомого майна не є беззаперечною підставою згідно зі статями\~71,\~72 ЖК\~Української РСР для визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, тому що не свідчать про втрату інтересу відповідачів до спірного житла. Окрім того,\~в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] з грудня 1996 року виїхала до Сумської області доглядати свою матір, у 1998 році повернулась, тривалий час страждала на гіпертонічну хворобу, декілька разів її госпіталізували, а після смерті чоловіка [PERSON] була вимушена мешкати у своєї іншої доньки, яка за нею здійснювала належний догляд після перенесеного інсульту, залишивши всі особисті речі в спірній квартирі. Також, в спірній двокімнатній квартирі житловою площею 33,11 м2 мешкає позивач [PERSON] разом із чоловіком [PERSON] , а також її донька [PERSON] разом із двома різностатевими дітьми хлопчиком, 2010 року народження, який є інвалідом, та дівчинкою 2014 року народження, що дозволяє суду прийняти до уваги твердження відповідача [PERSON] про наявність домовленостей між членами сім`ї щодо порядку користування жилим приміщенням, оскільки площа та планування квартири не дають можливості для одночасного проживання в квартирі всіх зареєстрованих осіб. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] не мешкає за місцем реєстрації з поважних причин. З 2014 рік по 2017 рік він не мешкав за усною домовленістю між членами його сім`ї, а в подальшому йому чинились перешкоди у користуванні квартирою, оскільки йому так і не віддали ключі від замку на вхідних дверях. Суд бере до уваги, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення Європейського суду з прав людини у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року пункт 50, «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року). Втручання держави є порушенням статті 8\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі Конвенції), якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (рішення у справі «Савіни проти України» \~від 18 грудня 2008 року). У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. Тому чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63). Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги заявлені не обґрунтовано та задоволенню не підлягають з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed