Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що вони є власником житлового будинку [ADDRESS] . 23 жовтня 2008 року у вказаному вище її будинку були зареєстровані її син, [PERSON] та його, на той час дружина, відповідач по справі - [PERSON] . На цей час, крім [PERSON] та [PERSON] в будинку по [ADDRESS] зареєстровані їх діти, та позивача онуки: [PERSON] , 1995 року народження, [PERSON] , 2002 року народження, [PERSON] , 1998 року народження. Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 17 листопада 2016 року шлюб між її сином та відповідачем по справі [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка вибула на інше постійне місце проживання. Формальна реєстрація [PERSON] в її будинку перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним майном. Просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги повністю підтримує та просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання вдруге не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надала. В судове засідання сторони не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно договору купівлі-продажу від 16 грудня 2008 року , [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 10) У будинку [ADDRESS] , дійсно зареєстрована, відповідач по справі - [PERSON] , що підтверджено, фотокопією будинковою книгою (а.с.11-12). Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Доказів, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному будинку, суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування жилплощею - будинку [ADDRESS] , так як з 2016 року у спірному будинку не проживає, не проводе оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, власник будинку - позивач по справі не бажає, щоб відповідач був зареєстрований у даному будинку. Таким чином, оскільки [PERSON] є власниками зазначеного будинку і на даний час не бажає, щоб відповідач був зареєстрований в ньому, тому вона відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власністю. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірному будинку залежить від права самого власника і є похідним від нього. Оскільки позивач є власниками будинку, вона має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають їй користуватися та розпоряджатися її майном, спірним будинком. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач зареєстрований у будинку, який на праві власності належить позивачу, тому вона вважаються квартиронаймачем будинку позивача. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто позивач змушена нести витрати за комунальні послуги за себе та за зареєстровану у її будинку відповідача. За таких обставин, оскільки відповідач не є власниками вказаного будинку, крім того не проживає в спірному будинку, витрати на його утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в будинку позивача порушує її права як власника, крім того розмір комунальних платежів залежать від кількості зареєстрованих осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе власник, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та законними, і тому задовольняє їх. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved