Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в Царичанському районному суді Дніпропетровської області розглядалась кримінальна справа за її скаргою приватного обвинувачення по відношенню до [PERSON] за ст. 125 ч. 2 КК України. По вказаній справі у позивачки були вимоги до [PERSON], як матеріального так і морального характеру на суму 3000 гривень. 16 квітня 2013 року в зв'язку з тим, що відповідачка зобов'язалась відшкодувати їй шкоду в сумі 1000 грн і вона погодилась на це, кримінальна справа була закрита судом за примиренням сторін. 16 квітня 2013 року відповідачка в підтвердження своїх зобов'язань написала власноручно розписку згідно якої вона зобов'язувалась сплатити позивачці кошти в сумі 1000 грн на протязі трьох місяців, але до цього часу кошти не сплатила. Свої зобов'язання щодо повернення боргу відповідач не виконала. Позивач прохає стягнути на її користь з відповідачки 1000 гривень. У судове засідання позивач не з'явилася, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явились, до суду надійшли заяви з проханням розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України). Вимогами п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України встановлено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. У судовому засіданні встановлено, що у позивачки були вимоги до відповідачки як матеріального так і морального характеру за скаргою приватного обвинувачення за ст. 125 ч. 2 КК України. Після зобов'язання відповідачкою сплатити позивачці кошти в сумі 1000 грн, остання відмовилась від підтримання обвинувачення в суді та уклала угоду про примирення з [PERSON], кримінальне провадження було закрито. 16 квітня 2013 року [PERSON] (відповідачка) зобов'язалась сплатити [PERSON] (позивачці) грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) грн., на протязі трьох місяців, тобто до 16 липня 2013 року, про що нею власноручно була написана розписка (а.с.4). Даний правочин відповідає загальним вимогам, встановленим ст. 203, п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України. Свої зобов'язання щодо сплати коштів відповідачка не виконала, тому вищевказана сума боргу в розмірі 1000 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати повинні бути покладені на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved