Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення з них солідарно на її користь матеріальної шкоди в розмірі 200 гривень та моральної шкоди в розмірі 3\~000 гривень, заподіяної вчиненням адміністративного правопорушення. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, а саме визнав вимоги щодо відшкодування ним [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 199 гривень. Відповідач не визнав позовні вимоги про стягнення з нього на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 3\~000 гривень. Відповідач [PERSON] також позов визнав частково, а саме визнав вимоги щодо відшкодування ним [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 199 гривень. Відповідач не визнав позовні вимоги про стягнення з нього на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 3\~000 гривень. Під час розгляду справи по суті, позивач [PERSON] свої вимоги підтримала повністю, суду пояснила, що проживає в [INFO]. Відповідачі по справі також проживають у даному населеному пункті, відносини у неї з [PERSON] та [PERSON] були нормальні. 23.11.2016 року біля четвертої години ранку [PERSON] та [PERSON] вирвали деревяні штахети із огорожі її домогосподарства та кидали на дах її будинку. Відповідачі кричали, виражалися нецензурною лайкою, були у нетверезому стані. Дії [PERSON] та [PERSON] перервали сон [PERSON], принесли їй психічні страждання та продовжувалися на протязі пятнадцяти-двадцяти хвилини. На думку позивачки [PERSON], свої хуліганські дії відповідачі вчиняли через її конфлікт із громадянином [PERSON] Позивачка вважає, що з відповідачів необхідно стягнути матеріальну шкоду у розмірі 200 гривень для відновлення забору. Крім того, [PERSON] вказала, що вона є інвалідом другої групи, на даний час вона побоюється відповідачів і не проживає у своєму постійному місці мешканні. Також, з її слів, вона лікувалася у місті Делятині у знахаря та витратила на це лікування 1\~000 гривень, але надати підтверджуючі документи не може. На думку позивачки, із [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути 3\~000 гривень на відшкодування завданої їй моральної шкоди. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, згідний відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 199 гривень. Відповідач не визнав позовні вимоги про стягнення з нього на користь [PERSON]. моральної шкоди в розмірі 3\~000 гривень. Відповідач визнав факт вчинення хуліганських дій та зіпсування штахет. За вчинення даного діяння він був притягнутий до адміністративної відповідальності. Зі слів [PERSON], йому не було відомо про те, що позивачка [PERSON] є особою з інвалідністю. На даний момент відповідач немає постійного місця роботи, його доходи носять мінливий характер. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, згідний відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 199 гривень. Відповідач не визнав позовні вимоги про стягнення з нього на користь [PERSON]. моральної шкоди в розмірі 3\~000 гривень. Відповідач визнав факт вчинення хуліганських дій біля домогосподарства [PERSON] З його слів, за вчинення даного діяння він був притягнутий до адміністративної відповідальності. [PERSON] не було відомо про те, що позивачка [PERSON] є особою з інвалідністю. На даний момент відповідач немає постійного місця роботи, знаходиться на обліку у центрі зайнятості як безробітний. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, взявши до уваги інші фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково зі слідуючих підстав. Так, у відповідності до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до постанови Демидівського районного суду Рівненської області від 24.11.2016 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- нецензурна лайка в громадському місці, що порушує громадський порядок і спокій громадян(а.с.6). Відповідно до постанови Демидівського районного суду Рівненської області від 24.11.2016 року, [PERSON] також визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- нецензурна лайка в громадському місці, що порушує громадський порядок і спокій громадян(а.с.5). В описовій частині вищевказаних постанов, судом було встановлено, що 23.11.2016 року приблизно о 4 годині ранку, [PERSON] та [PERSON] перебуваючи у громадському місці, а саме на вулиці Шкільній,12 в селі Глибока Долина Демидівського району Рівненської області, вчинили дрібне хуліганство, а саме виражалися нецензурною лайкою в адресу громадянки [PERSON] та пошкодили огорожу її домогосподарства, чим порушили порядок і спокій громадян(а.с.5,6). Дослідженні судом постанови про притягнення [PERSON] та [PERSON] до адміністративної відповідальності набрали законної сили. За змістом ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обовязкова для суду, що роглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вважаючи на викладене,суд робить висновок про те, що неправомірними діями відповідачів [PERSON] та [PERSON] позивачці [PERSON] була спричинена майнова шкода у вигляду пошкодження належних їй одинадцяти деревяних штахет на загальну суму сто девяносто девять гривень (а.с.5,6, 22-26). Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачки [PERSON] в рахунок відшкодування спричиненої адміністративним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі сто девяносто девять гривень. Також, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачки [PERSON] моральної шкоди в сумі пятсот гривень. Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка їй завдала, за наявності її вини. Винність [PERSON] та [PERSON] у протиправному заподіянні [PERSON] моральної шкоди, встановлена постановами Демидівського районного суду Рівненської області від 24.11.2016 року про притягнення [PERSON] та [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства. Дані постанови набрали законної сили. Так, відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із пошкодженням чи знищенням її майна. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди у розмірі пятсот гривень, суд керується нормами ч. 3 ст.23 Цивільного кодексу України про те, що даний розмір визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так, внаслідок протиправних дій відповідачів [PERSON] та [PERSON], 23.11.2016 року приблизно о 4 годині ранку на вулиці Шкільній,12 в селі Глибока Долина Демидівського району Рівненської області, було порушено звичний порядок життя [PERSON] та її спокій (а.с. 5,6). Діями [PERSON] та [PERSON] громадянці [PERSON] були спричинені душевні страждання. При цьому, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги те, що позивачкою [PERSON] не було надано інших належних доказів, які б підтверджували причинний зв'язок між протиправними діями [PERSON] та [PERSON] та будь-якими негативними змінами у її фізичному стані. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі пятсот гривень, яку необхідно стягнути з відповідачів на користь [PERSON], суд бере до уваги встановлені в судовому засіданні і інші обставини, які мають істотне значення (які сторонами визнані та не оспорюються) про те, що як [PERSON] так і [PERSON] не мають постійного місця роботи, їх доходи носять мінливий характер. Згідно до ч.1 ст.1190 Цивільного кодексу України, особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Таким чином, вважаючи на характер та обсяг завданої відповідачами шкоди, беручи до уваги їх матеріальний стан, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з них солідарно на користь позивачки [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі сто девяносто девять гривень та моральної шкоди в сумі пятсот гривень. Відповідно до пункту 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ у всіх судових інстанціях позивачі, які є інвалідами другої групи. Позивачка [PERSON], у відповідності до наданих нею письмових доказів, є інвалідом другої групи загального захворювання. Норми ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України вказують, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial