Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] (відповідач), свої вимоги мотивує тим, що з 07 червня 2013 року перебуває у шлюбі з [PERSON], який було зареєстровано виконавчим комітетом Вільшанської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, актовий запис № 02. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. У зв`язку з тим, що спільне життя між сторонами не склалося, у них різні погляди, втрачено почуття любові та взаємоповаги, подружні стосунки не підтримуються, позивач просить суд розірвати вказаний шлюб. Відповідач у судове засідання не прибув, у відповідності до ч. 4 ст. 74 ЦПК України, є належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи. Позивач у судове засідання не прибула, проте подала заяву, в якій просить здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.23). Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 224 ЦПК України у зв'язку з неявкою відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07.06.2013, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Вільшанської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, актовий запис № 02. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання сторонами будувати у подальшому сімейні стосунки, сторони втратили один до одного почуття поваги та любові і такі поновлювати не бажають, протягом тривалого періоду часу не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням його до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим, а тому суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Вимога про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору, позивачем не заявлялась.

Outcome: approved