Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] (надалі по тексту також - позивачі) звернулися до суду з позовом до Любарської селищної ради (надалі по тексту також - відповідач), в якому просять ухвалити рішення про визнання за спадкоємицею [PERSON] та спадкоємицею [PERSON] в порядку спадкування за заповітом по смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] в селі Демківці Любарського району, права власності на Ѕ частину на садибний будинок з господарськими будівлями та спорудами (в тому числі на Ѕ частину від земельної ділянки розміром 0,84 га) за [ADDRESS] , кожній із спадкоємиць. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що [INFO] в селі Демківці Любарського району у віці 74 роки помер батько позивачів [PERSON] , який проживав разом із матір`ю [PERSON] до дня її смерті і прийняв після неї спадщину, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВВВ №9049 (реєстровий №306), видане Любарською державною нотаріальною конторою 10.03.2004. Згідно волі покійного, яка виражена у заповіті, посвідченому 12.08.2008 секретарем Гізівщинської сільської ради Любарського району, позивачі являються спадкоємцями майна покійного. Їх брат [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, подавши до нотаріальної контори заяву, у передбачений законом термін. Частину спадкового майна позивачі прийняли через нотаріальну контору, про що свідчать додані Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВРВ № 618784 (реєстровий №1263), серії ВРВ №618785 (реєстровий №1264), серії ВРВ №618786 (реєстровий №1265) та серії ВРВ №618787 (реєстровий №1266), які були видані 25.10.2010 Любарською державною нотаріальною конторою. Серед спадкового майна є будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] , який батько позивачів збудував під час спільного проживання з [PERSON] . Вказане домогосподарство по завершенню будівництва у 1973 році було зареєстроване шляхом відкриття особового рахунку у по господарській книзі. Іншої процедури реєстрації новоствореної будівлі на той час не існувало. Вказані обставини підтверджуються випискою з погосподарських книг Гізівщинської сільської ради Любарського району №385 від 02 липня 2020 року. Позивачі вказують, що на даний час вони не мають змоги оформити своє право власності на вищевказаний будинок через відсутність правовстановлюючих документів, а видача свідоцтва про право власності покійному законодавством не передбачена. Саме тому вони звернулась до суду з даним позовом. Позивачі та їх представник у підготовче засідання на розгляд справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином. Представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності та відсутності позивачі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Любарської селищної ради у підготовче засідання на розгляд справи не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. У поданому відзиві відповідач просить справу розглядати без участі його представника, позовні вимоги визнає та вважає, що вони підлягають до задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] у с. Демківці Любарського району померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №9. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 березня 2004 року вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] [INFO] в с. Демківці Любарського району помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №11. Згідно заповіту від 12 серпня 2008 року, який посвідчений секретарем Гізівщинської сільської ради вбачається, що [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до нотаріально засвідченої заяви від 20 травня 2010 року, [PERSON] відмовився від належної йому частки в спадковому майні по смерті [PERSON] Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом стверджено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями по Ѕ частці зазначеного в заповіті майна, у тому числі з урахуванням частини, від якої відмовився [PERSON] . Згідно виписки із погосподарської книги Гізівщинської сільської ради Любарського району [PERSON] , як голові двору, належав житловий будинок 1973 року забудови з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Житловий будинок з господарськими будівлями до самочинно збудованих не відноситься. Також встановлено, що рішенням Гізівщинської сільської ради народних депутатів від 18.01.1994 передано безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також земельну ділянку 0,59 га для ведення особистого підсобного господарства. Згідно постанови державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори, в порядку заміщення державного нотаріуса Любарської державної нотаріальної контори, від 24.09.2020 №217/02-31 відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по Ѕ частці на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно спадкодавця. Як вбачається з довідки № 1162 від 01.09.2020 Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації, на житловий будинок [ADDRESS] станом на 31.12.2012 право власності не зареєстровано, право установчі документи не оформлені. Згідно інформаційної довідки №222126706 від 31.08.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за параметрами запиту: [ADDRESS] - відомості відсутні. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як визначено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК УКраїни). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті ( ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ( ч.1 ст. 317 ЦК УКраїни). Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.200 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.5,47,49 Закону України «Про нотаріат», п.22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивачі фактично прийняли спадщину за заповітом за спадкодавцем [PERSON] , однак у них існують певні перешкоди щодо оформлення спадкових прав через відсутність у спадкодавця всіх правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved