Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до Кам'янської сільської ради Арцизького району, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO], у вигляді земельної ділянки площею 4,10 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кам'янської сільської ради Арцизького району Одеської області. При цьому позивачка посилається на те, що власницею зазначеної земельної ділянки була [PERSON], яка померла [INFO] Спадкоємцем майна, яке залишилось після її смерті був її син [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Арцизькою державною нотаріальною конторою від 01.12.2008 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 6166. За життя її батько [PERSON] не встиг належним чином оформити та отримати державний акт про право приватної власності на вказану отриману ним у спадок земельну ділянку та [INFO] помер. Позивачка зазначає, що інші спадкоємці подали заяву про відмову від спадщини після смерті [PERSON] на її користь, та вона подала у встановлені законом строки заяву про прийняття спадщини до Арцизької державної нотаріальної контори після його смерті. Однак, державним нотаріусом їй було рекомендовано вирішити питання про визнання права власності на спадкове майно у вигляді зазначеної земельної ділянки у судовому порядку, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив задовольнити її у повному обсязі та пояснив суду, що після смерті матері батька [PERSON], яка є власницею земельної ділянки площею 4,10 га її батько [PERSON] прийняв спадщину після смерті його матері, отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, але не переоформив державний акт на своє ім'я. Представник Кам'янської сільської ради Арцизького району Одеської області в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника Кам'янської сільської ради Арцизького району Одеської області, згідно якій позов визнав, проти позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання позову представником відповідача суперечить закону, та позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про смерть (а.с. 7) вбачається, що [INFO] помер [PERSON], який відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 8) є батьком позивачки [PERSON], яка 23.09.2006 року уклала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією паспорту позивачки (а.с. 4, 9). Згідно з копією державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кам'янською сільською радою Арцизького району Одеської області 01.11.2001 року, [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,10 гектарів, яка розташована на території Кам'янської сільської ради Арцизького району Одеської області (а.с. 10). Спадкоємцем зазначеної земельної ділянки, яка залишилась після смерті [PERSON], яка наступила [INFO] (а.с. 6) був її син [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Арцизькою державною нотаріальною конторою від 01.12.2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 6166 (а.с. 11), яке є підставою для отримання спадкоємцем державного акту на право приватної власності на землю. Як видно з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенком І.П., [PERSON] прийняла спадщину, яка залишилась після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO] у вигляді земельної ділянки площею 4,18 гектара, розташованої на території Кам'янської сільської ради Арцизького району Одеської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 12-16). Як вбачається з повідомлень завідувача Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенка І.П. від 06.12.2014 року № 810/02-14, від 21.01.2015 року № 27/01-16, на звернення [PERSON] щодо спадкування земельної ділянки площею 4,10 га, власницею якої була [PERSON], яка померла [INFO] повідомлено, що спадкоємцем майна, яке залишилось після її смерті був її син [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Арцизькою державною нотаріальною конторою від 01.12.2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 6166, яке було підставою для отримання спадкоємцем державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON], який помер [INFO], отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, але не переоформив державний акт на своє ім'я. Після смерті [PERSON], померлого [INFO] заведена спадкова справа № 03/2014. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], інші спадкоємці звернулись з заявами про відмову від спадку на користь [PERSON] 20.12.2014 року Арцизькою районною державною нотаріальною конторою видане свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 4,18 га, розташовану на території Кам'янської сільської ради Арцизького району Одеської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 17, 24). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Дослідивши надані позивачкою докази, суд приходить до висновку, що померлий [PERSON] не набув права власності на вказану земельну ділянку, що залишилася після смерті [PERSON], у зв'язку з чим він не може передавати її у спадщину іншим особам. Так, відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 01.11.2001 р. [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 4,10 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кам'янської сільської ради (а.с. 10). Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.12.2008 р., що видане державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області, вбачається, що спадкоємцем [PERSON], померлої [INFO], є її син [PERSON] (що помер [INFO]). Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 4,10 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кам'янської сільської ради, та що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] від 01.11.2001 р. (а.с. 11). Тобто із вказаних документів вбачається, що з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину за законом (з 01.12.2008 р.) батько позивачки (спадкодавець) [PERSON] не зареєстрував право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, та не оформив державний акт про право власності на землю на своє ім'я. Таким чином із вказаних матеріалів справи випливає, що [PERSON], прийнявши спадщину після смерті своєї матері [PERSON], отримавши при цьому свідоцтво про право на спадщину за законом, за життя державний акт про право приватної власності на земельну ділянку, на яку позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування, не оформляв, відповідно він і не реєструвався у встановленому порядку на ім'я [PERSON], крім того, право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку також не було зареєстровано у встановленому порядку. Судом не можуть бути прийняті до уваги посилання позивачки на те, що померлий [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], що, власне, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, оскільки чинним законодавством для виникнення права власності на нерухомість, у тому числі і на земельну ділянку, цього недостатньо. Так, відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього права. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 р. №1066-VI (далі - Закон №1066-VI), який набув чинності з 02.05.2009 р., були внесенні зміни до деяких законодавчих актів, у тому числі і у ст. ст. 125, 126 ЗК України, які передбачають час, з якого виникають права на земельну ділянку та документи, що посвідчують права на земельну ділянку. Статтею 125 ЗК України, яка була чинною з моменту набрання чинності ЗК України, тобто з 01.01.2002 р., до викладення її в новій редакції зазначеним Законом №1066-VI, тобто до 02.05.2009 р., було передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною 1 ст. 126 ЗК України у попередній редакції було передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Однак, позивачка на підтвердження наявності права власності на спірну земельну ділянку у спадкодавця [PERSON], не надала передбачених зазначеним законодавством правовстановлюючих документів, а саме державного акту про право приватної власності на землю. Крім того, позивачка також не довела той факт, що спадкодавець [PERSON] зареєстрував у встановленому порядку своє право власності на нерухоме майно (земельну ділянку). Отже із зазначеного можна зробити висновок, що [PERSON], прийнявши спадщину після смерті своєї матері [PERSON], не виконав покладений на нього ст. 1299 ЦК України обов'язок, а саме не зареєстрував право на спадщину на нерухоме майно в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, а також в порушення вимог ст. ст. 125, 126 ЗК України не отримав державний акт про право приватної власності на землю. У зв'язку з невиконанням [PERSON] покладеного на нього ст. 1299 ЦК України обов'язку, в силу ч. 2 ст. 1299 ЦК України, ст. ст. 125, 126 ЗК України, що діяли в редакції до внесення змін Законом №1066-VI, у нього не виникло право власності на земельну ділянку, яку він прийняв після смерті [PERSON], та на яку позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] Отже, аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, а також оцінка наявних у справі доказів, дає підстави суду зробити однозначний висновок про те, що у спадкодавця [PERSON] на момент його смерті не існувало права власності на земельну ділянку, на яку позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування. Відповідно ж до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із зазначеної норми випливає, що права, які не належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, не входять до складу спадщини. Тому, враховуючи, що у спадкодавця [PERSON] не виникло право власності на зазначену земельну ділянку, то відповідно до положень вищезазначеної ст. 1218 ЦК України це право власності на цю ділянку не може входити до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], оскільки воно не існувало на момент відкриття спадщини. Крім того, Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином, враховуючи, що на момент відкриття спадщини у спадкодавця [PERSON] не існувало права власності на земельну ділянку, а також те, що позивачкою не було підтверджено таке право [PERSON] державним актом на право власності на землю, а свідоцтво про право на спадщину не може бути прийняте судом до уваги з наведених підстав, то до позивачки [PERSON] це право не може перейти в порядку спадкування, у зв'язку з цим її позовна заява не може бути задоволена. Отже, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, що залишилося після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO] На підставі ст. ст. 1266 - 1270, 1297 ЦК України,

Outcome: dismissed