Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» суми вкладу за договором банківського вкладу «Лояльний» № 322263 від 16.01.2015 року у розмірі 200 400 грн., нарахованих процентів за вкладом у розмірі 7 861 грн. 40 коп. та судових витрат. Вимоги мотивує тим, що відповідно до п. п. 1.2, 1.2 вказаного договору банківського вкладу вона передала відповідачу грошові кошти в сумі 200 400 грн. строком на шість місяців з нарахуванням процентної ставки по вкладу у розмірі 24,00 % річних, днем повернення коштів є 16 липня 2015 року. 16.07.2015 року вона зверталася до банку з вимогою повернути кошти у сумі 200 400 грн. та всі належні проценти по договору, яку відповідач отримав 21.07.2015 року, проте ПАТ «Український професійний банк» проігнорував це повідомлення та кошти не повернув, працівник банку заявив, що виникли труднощі і кошти повернути вони не можуть. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.11.2015 р. до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 16,17). В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, представник позивача доповнив, що позивач та її донька хворіють, тому кошти необхідні для лікування. Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи відповідач та третя особа були повідомлені належним чином, про причини неявки представників суд не повідомлено. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми, викладені вище обставини, з урахуванням думки позивача та її представника, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму вклад, що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника на рахунок, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського кладу. Судом встановлено, що 16 січня 2015 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» було укладено Договір банківського вкладу «Лояльний» № 322263, Особовий рахунок [NUMBER], Рахунок нарахованих процентів [NUMBER], за умовами якого вкладник передає, а банк приймає на умовах договору грошові кошти в сумі 200 400 грн. строком на шість місяців з обумовленою процентною ставкою по вкладу у розмірі 24,00 % річних, днем повернення вкладу є 16 липня 2015 року (надалі по тексту - договір вкладу, а.с. 9, 10). Про внесення позивачем коштів за договором вкладу в сумі 200 400 грн. свідчить меморіальний ордер № 290713 (#22018026) від 16.01.2015 року (а.с. 11). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Тоді як, ч. 2 ст. 1060 ЦК України містить імперативну норму про обов'язок банку видати вкладнику за його першою вимогою кошти. За змістом ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком, при цьому, банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта та гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Відповідно до п. 5.1 договору вкладу, цей договір набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє до дня повернення вкладу, зазначеного в п. 1.1 цього договору, а в частині невиконаних зобов'язань - до повного і належного їх виконання сторонами. На підставі постанови Правління Національного банку України від 28 травня 2015 року № 348 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.05.2015 прийнято рішення № 107 про запровадження з 29.05.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк». За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом у розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру (200000,00 грн.) відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. За повідомленням позивача Фондом гарантування вкладів фізичних осіб їй було виплачено грошову суму 200 000 грн. за іншим вкладом до ПАТ «Український професійний банк», тобто у межах гарантованої законом суми. З пояснень позивача та матеріалів справи убачається, що [PERSON] письмово зверталася до ПАТ «Український професійний банк» із заявою від 16.07.2015 року про повернення вкладу та процентів за ним за договором банківського вкладу «Лояльний» № 322263 від 16.01.2015 року, яка банком була отримана 21.07.2015 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 12, 13). Виходячи з положень ч. ч. 5, 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Таким чином, з моменту запровадження у ПАТ «Український професійний банк» тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тобто з 29 травня 2015 року, не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку понад суму гарантованої виплати. Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що з дня початку процедури ліквідації банку, зокрема, припиняються всі повноваження органів управління банку та органів контролю; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав. За таких обставин, задоволення вимог вкладників у частині, що перевищує суму виплачену Фондом гарантування вкладів, у тому числі, шляхом зобов'язання виплатити грошові кошти, під час запровадження у банку тимчасової адміністрації не здійснюється. У такому випадку інші суми по вкладах та банківських рахунках виплачуються на підставі ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у разі подання заяви вкладника протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання ліцензії та ліквідації банку до уповноваженої особи Фонду про свої вимоги до банку. Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним той факт, що на час звернення позивача з цим позовом до суду, ПАТ «Український професійний банк» перебуває у стадії ліквідації, тому виходячи з положень ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час провадження ліквідації, можуть пред'являтись тільки в межах ліквідаційної процедури. В той же час, черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів регулюються положеннями ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, порушення порядку задоволення вимог кредиторів та ухвалення судом рішення про зобов'язання банку виплати позивачу грошові кошти за договором банківського вкладу може стати підставою для подвійного стягнення цих сум, що є недопустимим та суперечить положенням спеціального законодавства, яке регулює ці відносини, у даному випадку Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до ПАТ «Український професійний банк» не ґрунтується на нормах чинного законодавства, тому не підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed