Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] (Позивач) звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Котнар-М» (Відповідач) про звернення стягнення на предмет застави. Позов мотивований тим, що Позивач та Відповідач уклали Договір позики (поворотної фінансової допомоги) № 15 від 12.05.2015 року (далі Договір). Згідно п.1.1. Договору, Позикодавець (Позивач) надає Позичальнику (Відповідач) позику, а останній зобовязується повернути позику у визначений цим договором строк. Відповідно до п. 2.1. Договору, сума позики становить 1 100 000 грн. На підставі п. 3.1 Договору, Позивач перерахував на користь Відповідача 1 100 000 грн. в безготівковій формі на розрахунок Відповідача, що підтверджується платіжними дорученнями. Відповідно до п. 4.1 Договору, Позичальник зобовязаний повернути Позикодавцю допомогу до 01.02.2016 року. В забезпечення виконання зобовязань за Договором, Позивач і Відповідач 01.02.2016 року уклали договір застави рухомого майна (посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 170) (надалі договір застави). Позичальник не виконав взятий на себе обовязок по поверненню Позикодавцю допомоги в розмірі 1 100 000 грн., чим порушив вимоги п. 4.1. Договору. І тому, Позивач просив звернути стягнення на предмет застави, а також стягнути з Відповідача на її користь сплачений судовий збір. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача -товариства з обмеженою відповідальністю «Котнар-М» - у судове засідання також не зявився, однак направили до суду листа, в якому просили справу розглянути без їх участі, позовні вимоги визнали. Дослідивши письмові докази по справі, оцінивши всі обставини, що мають значення для правильного її вирішення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ст. 1049 ЦК України встановлено, що Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем у сумі 1 100 000 грн, та відповідач зобовязаний на підставі ст. 1049 ЦК України повернути позику. Згідно п. 1.1 договору застави, для забезпечення повного і своєчасного виконання Позичальником боргових зобовязань, визначених у ст. 2 цього Договору, Заставодавець цим передає Заставодержателю у заставу Предмет застави, визначений у ст. 3 цього Договору. П. 2.1. договору застави встановлює, що застава за цим договором забезпечує вимоги Застаовдержателя щодо сплати Позичальником кожного і всіх його платіжних зобовязань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і у такому порядку, як встановлено у «Договорі про надання фінансового кредиту». Під «договором надання фінансового кредиту» слід розуміти «Договір позики № 15», який визначений в розділі договору застави «Визначення термінів» - Договір позики № 15 (поворотної фінансової допомоги), укладений 12 травня 2015 року між заставодержателем та Позичальником у простій письмовій формі. Відповідно до п. 3.1. договору застави, предметом застави за цим Договором є товари в обороті, що належать Заставодавцю на праві власності, вичерпний перелік яких містить додаток № 1. Відповідно до п. 6.2. договору застави, заставодержатель має право задоволити з предмета застави всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої з таких обставин: а) несплата позичальником Заставодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такому порядку і строк, як установлено у «Договорі позики № 15». П. 6.3. договору застави передбачає, що заставодержатель має право звернутися до уповноважених органів за захистом свого права, в порядку встановленим законодавством. П. 6.4. договору застави передбачає, що у випадку та з моменту настання заставного випадку, право володіння предметом Застави переходить від Заставодавця до Заставодержателя. Протягом робочого дня з дня настання заставного випадку, Заставодавець повинен передати предмет застави у фактичне володіння Затсаовдержателю. У випадку неотримання Заставодержателем Предмета Застави у фактичне володіння, Заставодержатель має право застосувати заходи самозахисту свого цивільного права, а також може обрати та застосувати будь-які способи самозахисту та протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до договору Застави, ст. 20 Закону України «Про заставу», Позивач має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Таким чином у Позивача по справі виникла право вимоги грошових коштів до Відповідача у сумі 1 100 000 грн. та право звернення стягнення на предмет застави, і тому вимогу про звернення стягнення на предмет застави слід задовольнити. [PERSON] цього, відповідач визнав позов в повному обсязі. Вважають вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, про що свідчить подана ними заява. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст. 61 ЦПК України, є обовязковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов.

Outcome: approved