Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулось з позовом до Фермерського господарства «Красноволя», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахункових та моральної шкоди. Позов обгрунтовується тим, що вона з 17.07.2013 року працювала у Фермерському господарстві «Красноволя» спочатку на посаді завідуючої фермою (згідно з наказом № 6 к від 17.07.2013 року), а в подальшому на підставі наказу № 2 к від 26.02.2014 року була переведена на посаду директора. В грудні 2014 року вона була звільнене з роботи і при звільненні їй не було виплачено заробітну плату за листопад 2014 року, яка складає 1624,00 грн. Просила стягнути з Фермерському господарстві «Красноволя» 1624,00 грн. заборгованої заробітної плати за листопад 2014 року в сумі 1624,00 грн., середній заробіток за затримку розрахунку в сумі 8,119,10 грн., всього просила стягнути 9743,10 грн. Позивачка просила також стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000,00 грн., яку обґрунтувала тим, що діями відповідача їй спричинені душевні страждання, за весь період роботи вона старанно працювала, не допускала недбалості, а тому невиплата їй заробітної плати спричинила матеріальні труднощі. Позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки у відповідності з ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В подальшому позивачка [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог в якій просила ,крім раніше заявлених у позові сум, стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за грудень 2014 року в сумі 211,83 грн. та розрахункові при звільненні в сумі 1699,20 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки щодо невиплати їй заробітної плати за листопад 2014 року в сумі 1624,00 грн. та за грудень 2014 року в сумі 211,83 грн., а також розрахункових при звільненні в сумі 1699,20 грн. він визнав повністю, але позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку не визнає, так як позивачка перед звільненням отримала в банку грошові кошти в сумі 13000,00 грн., про які не прозвітувалась, а також та залишила собі його компютер. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, але на судовий розгляд не зявилась. Суд заслухавши пояснення сторін, свідка та дослідивши письмові докази у справі за позовом [PERSON] до Фермерського господарства «Красноволя», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, розрахункових при звільненні та моральної шкоди, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Як вбачається із записів трудової книжки позивач [PERSON] працювала на роботу на посаду директора Фермерського господарства «Красноволя». Згідно запису в трудовій книжці позивач [PERSON] звільнена з роботи 03.12.2014 року на підставі наказу № 9 - к по ст.36 п.1 КЗ п П України. Як передбачено ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України Про оплату праці заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Як вбачається із платіжних відомостей на видачу заробітної плати за листопад 2014 р. позивачці невиплачено1397,70 грн., в грудні 2014р . 170,39 грн., а також згідно платіжної відомості на видачу розрахункових при звільненні [PERSON] не виплачено 1366,84 грн. Свідок [PERSON], яка працює головним бухгалтером Фермерського господарства «Красноволя» підтвердила в судовому засіданні, що [PERSON] за листопад 2014 р.не виплачено заробітну плату в сумі1397,70 грн., в грудні 2014 р. [PERSON] не виплачено заробітну плату в сумі 170,39 грн., а також згідно платіжної відомості на видачу розрахункових при звільненні [PERSON] не вилачено 1366,84 грн. [PERSON] зазначених сум виключені суми, які сплачені як податки. Отже, за час роботи позивачки [PERSON] на посаді директора Фермерського господарства «Красноволя» їй нараховано заробітну плату за листопад 2014 року в сумі 1624,00 грн., за грудень 2014 року в сумі 211,83 грн., а також розрахункові при звільненні в сумі 1699,20 грн. Зазначені суми відповідачем [PERSON] в судовому засіданні визнані, як невиплачені позивачці в день її звільнення, а тому дані обставини не потребують відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає, що позивачка у встановленому законом порядку звернулась в суд за захистом порушених своїх прав, надала докази про роботу на ФГ «Красноволя» , і нарахування їй за цю роботу заробітної плати, а відповідач ці докази не спростував. Тому, вимога позивачки стягнути з відповідача ФГ «Красноволя» заборгованість по виплаті заробітної плати за листопад 2014 року в сумі 1624,00 грн., за грудень 2014 року в сумі 211,83 грн., а також розрахункові при звільненні в сумі 1699,20 грн. є підставною і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.116 Кодексу Законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON]. була звільнена з роботи 03.12.2014 року, що стверджується записом в її трудовій книжці. В судовому засіданні відповідач не надав доказів, що провів з позивачкою повний розрахунок. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що вимогу позивачки про стягнення з ФГ «Красноволя» середнього заробітку за затримку розрахунку в сумі 8119,10 грн. він не визнає, так як позивачка перед звільненням отримала в банку грошові кошти в сумі 13000,00 грн., про які не прозвітувалась, а також та залишила собі його компютер судом відхиляються, так як [PERSON] може захистити свої порушені права у спосіб, передбачений законом, тобто шляхом предявлення вимоги в судовому порядку. Згідно ст.117 ч.1 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу , при відсутності спору про їх розмір підприємство , установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивачка просить стягнути з відповідача ФГ «Красноволя» в її користь середній заробіток за час затримки розрахунку виплати зарплати за період з 03.12.2014 року по 23.03.2015 року, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 73,81 грн. за 110 робочих днів затримки, що складає 8119,10 грн. Із наданих суду доказів вбачається, що позивачка пропрацювала повні місяці в жовтні та листопаді 2014 року. Ії заробіток за ці місяці становить: 1624,00 + 1624 ,00 = 3248 ,00 грн. В жовтні 2014 року кількість робочих днів становить 23 , а в листопаді 20.Отже, середній заробіток за один день позивачки [PERSON] становить: 3248 ,00 грн. : 43 дн. = 75,53 грн. Виходячи з цього, заробіток позивачки за час затримки розрахунку з 3.12.2014 р. по 23.03.2015 р. становить: 110 роб. дн. Х 75,54 грн. = 8308,84 грн. Позивачка [PERSON] просить стягнути середній заробіток за час затримку розрахунку в сумі 8119,10 грн. Суд виходячи із положень ст.11 ч.1 ЦПК України прийшов до висновку, що вимога позивачки [PERSON] про стягнення заробітку за час затримки розрахунку за період з 03.12.2014 р. по 23.03.2015 р. року в сумі 8119,10 грн. підлягає до задоволення повністю, в межах заявленої позивачкою вимоги, тобто з ФГ «Красноволя» в користь [PERSON] слід стягнути 8119,10 грн. грн. Позивачкою заявлено вимогу до ФГ «Красноволя» про стягнення в її користь моральної шкоди, яку вона оцінила в 5000,00 грн. Моральну шкоду позивачка [PERSON] обґрунтувала тим, що в результаті неправомірних дій відповідача їй спричинено моральну шкоду. В даний час вона не працює , і тому дії відповідача спричинили їй душевні страждання, а також потребували додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 237 1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що своїми діями відповідач порушив законні права позивачки [PERSON], що призвели до її моральних страждань і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Разом з тим, суд виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, враховуючи характер та обсяг моральних страждань прийшов до висновку, що розмір відшкодування відповідачем ФГ «Красноволя» позивачці [PERSON] моральної шкоди слід визначити в сумі 2000,00 грн. , яку слід стягнути з ФГ «Красноволя» в користь [PERSON] У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути з ФГ «Красноволя» в користь держави судовий збір в сумі 486 (чотириста вісімдесят шість) грн.20 коп., оскільки позивачка [PERSON] була звільнена при подачі позовної заяви від сплати судового збору, а нею заявлені вимоги майнового і немайнового характеру, вимоги позивачки майнового характеру задоволені повність, немайнового характеру частково, тому до сплати відповідачу слід визначити розмір судового збору за вимоги майнового характеру в сумі 243,60 грн. і за вимоги немайнового характеру в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial