Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] звернулись до суду з позовом в обґрунтування якого зазначили, що [INFO] померла їх матір - [PERSON], спадкове майно після смерті якої складається з грошових вкладів, розміщених в різних банках України. Грошові кошти матір накопичувала особисто протягом життя, працюючи на відповідальних посадах та отримуючи велику зарплатню, а в наступному пенсію. Відповідач, який є чоловіком померлої, під час подружнього життя з [PERSON] ніколи не працював, перебував на утриманні померлої і не приймав особистої участі в утворенні грошових вкладів. Позивачі просять визнати, що грошові вклади, відкриті на ім'я [PERSON] є особистою власністю останньої та визнати право власності на 1/3 частину вказаних вкладів за кожним з позивачів в порядку спадкування за законом. В суді позивачі підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі та дали пояснення відповідно до обставин, викладених в позові. Відповідач проти позову заперечував, пояснивши, що перебував у шлюбі з [PERSON] майже сорок років, до самої смерті останньої. Під час подружнього життя в них були гарні стосунки, вони мешкали разом та вели сумісне господарство. З 1966 року по 1992 рік він працював водієм таксі, отримував велику зарплату, а з 1992 року перебуває на пенсії. Протягом всього життя зароблені ним кошти вносились до спільного сімейного бюджету. Допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що протягом всього подружнього життя лише [PERSON] займалась накопиченням грошових коштів, так як займала відповідальні та високооплачувані посади, мала кілька офіційних місць роботи і навіть після виходу на пенсію продовжувала працювати, при цьому [PERSON] участі в накопиченні коштів ніяким чином не приймав. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] та [PERSON] були дружньою парою, завжди тримались разом, сварок в їх родині не було. Після виходу на пенсію [PERSON] продовжувала працювати, а [PERSON] постійно підвозив її на автомобілі до роботи та забирав звідти. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідив надані докази та встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Той факт, що позивачі є доньками [PERSON], померлої [INFO], а відповідач - чоловіком останньої, сторонами визнається та підтверджується відповідними доказами, отже всі з вказаних осіб є спадкоємцями першої черги за законом після померлої (а.с. 6, 8, 10, 13, 97-100). Позивачі в межах передбаченого законом строку (ст.ст. 1269, 1270 ЦК України) звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом після [PERSON], а відповідач є таким, що прийняв спадщину, відповідно до положень ст. 1268 ЦК України (а.с. 19, 146, 152, 160, 175). Згідно наданої інформації та матеріалів спадкової справи за життя на ім'я [PERSON] відкрито рахунки у кількох банківських установах, на яких зберігаються грошові кошти. Всі з вказаних рахунків відкрито в період шлюбу з [PERSON] (а.с. 82, 91, 93, 169-174, 177). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Аналогічне положення закріплено і в ст. 22 КЗпШ України в редакції 1969 року. [PERSON], будучи працездатним, мав постійну роботу та стабільний заробіток, про що свідчить його трудова книжка, а після досягнення пенсійного віку отримує відповідні пенсійні виплати (а.с. 128-136, 191-198). З погляду на вищевикладене, навіть якщо б судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] не приймав участі в набутті спільного майна, в даному випадку грошових заощаджень, позивачам слід було б довести, що така бездіяльність відбувались з неповажних причин, а самостійного заробітку відповідач не мав, чого зроблено не було. Згідно ч. 2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Отже, грошові кошти, що знаходяться на рахунках [PERSON], є спільною сумісною з [PERSON] власністю, частки яких у вказаному майні, відповідно до положень ч. 1 ст. 70 СК України, є рівними. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання за [PERSON] (встановлення факту) права особистої приватної власності на грошові вклади, разом з тим, вимоги про визнання права власності на грошові вклади в порядку спадкування за законом можуть бути частково задоволені, а саме в межах визнання за кожним з позивачів по 1/6 частині від вказаних вище вкладів, виходячи з того, що до спадкової маси входить 1/2 частина майна, що належить [PERSON] і [PERSON] як подружжю. На підставі викладеного,

Outcome: partial