Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 30 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за актовим записом №1072 був зареєстрований шлюб з відповідачем, від якого є неповнолітня донька, яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, з яким на даний спільне господарства не ведеться та шлюбні відносини фактично припинені, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У зв`язку з цим просить розірвати шлюб та стягнути з останнього аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення нею повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 ст.3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Встановлено, що між сторонами 30 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за актовим записом №1072 був зареєстрований шлюб (а.с.7). Як слідує з викладених в позові обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, подальше сумісне життя з відповідачем є неможливим, через відсутність взаєморозуміння щодо спільного сімейного життя. На теперішній час подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, а тому вважають шлюб таким, що розпався та відновленню не підлягає. Детально проаналізувавши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з`ясувавши фактичні взаємини сторін подружжя, та, приймаючи до уваги, що сторони наполягають на розірванні шлюбу і не проживають разом, суд дійшов висновку, що їх шлюб розпався, причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Слід також звернути увагу сторін на те, що за правилами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом також встановлено, що сторони від зареєстрованого шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Як свідчить з письмових пояснень позивачки, вважати які недостовірними у суду підстав немає, на даний час дочка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. З огляду на наведене суд вважає, що відповідач зобов`язаний забезпечувати належний рівень життя і виховання своєї доньки. Визначаючи розмір до виплати аліментів на утримання дитини, суд враховує вищевикладене, а також те, що відповідач є працездатною і фізично здоровою особою, та вважає, що стягнення повинно здійснюватись щомісячно в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved