Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позивач зазначала, що 22 лютого 2003 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від спільного подружнього життя мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки між ними припинилися. В 2020 році [PERSON] склав іспити та став студентом Національного технічного університету «Київський політехнічний інститут» ім. Ігоря Сікорського, навчається на денній формі. Навчання у ВУЗі є платним, рік навчання, відповідно до укладеного контракту, коштує 33300 грн. Самостійного доходу дитина не має та перебуває на утриманні позивача. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову. В судове засідання позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, на електронну адресу суду направили заяву про розгляд справи у їхню відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 22 лютого 2003 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №15, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, стягнуто з останнього аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.09.2011 р. і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки №680 від 20.07.2021 р., [PERSON] , [INFO] , є студентом 2 курсу, групи ІК-02 Факультет інформатики та обчислювальної техніки КПІ ім. Ігоря Сікорського денної форми навчання, навчається за договором і закінчує університет 30 червня 2024 року. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №105 від 22.07.2021 р. Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У силу положень ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивач звернулася до суду із даним позовом. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Частиною 2 ст.199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. В ст. 182 СК України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. При цьому суд звертає увагу на правову природу даного роду аліментів, які пов`язуються не тільки зі сплатою вартісних послуг за навчання дитини, а і її утримання в цілому у зв`язку з необхідністю отримання матеріальної допомоги пов`язаної з харчуванням, одягом, транспортними витратами. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі №622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-1296цс15. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі викладеного, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позову 22 липня 2021 року і до закінчення останнім навчання, тобто до 30 червня 2024 року, але не більше як до досягнення ним 23-х років. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved