Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду та про стягнення моральної шкоди. В підтвердження позову [PERSON] посилається на те, що наказом №176-к від 25.12.1996 року відділу освіти Валківської районної державної адміністрації вона була призначена на посаду завідуючої Валківського ДДЗ «Веселка». Стаж позивача на посаді завідуючої Валківського ДДЗ «Веселка» дорівнює близько 35 років. 29 квітня 2011 року Валківським міжрайонним прокурором Харківської області Власенко О.В. було порушено кримінальну справу №33110018 за фактом скоєння злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України (на час порушення діяв КПК України 1960 року). 27 травня 2011 року старшим слідчим Валківської міжрайонної прокуратури Харківської області Полушкіним В.В. було прийнято постанову про притягнення позивача, як обвинуваченої за вказаною кримінальною справою за ознаками в її діях злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України. Досудове розслідування та судовий розгляд вказаної кримінальної справи тривало з квітня 2011 року по кінець липня 2015 року, коли було прийнято постанову про закриття вказаної кримінальної справи у зв'язку з відсутністю складу інкримінованих позивачу злочинів в її діях, тобто чотири роки і чотири місяці. 21 лютого 2014 року Валківським районним судом Харківської області був проголошений обвинувальний вирок по справі №2006/1-145/11 (кримінальна справа №33110018), яким суд визнав винною позивача [PERSON]: -у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та призначив їй покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади, наділені організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціями строком на 3 роки. В силу ст. 75 КК України від відбування покарання засуджену [PERSON] в частині основної міри покарання звільнив з випробовуванням строком на 2 роки. На підставі ст. 76 КК України поклав на засуджену такі обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. -у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначив позивачу покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 49 КК України від відбування покарання в цій частині звільнив в зв'язку з закінченням строків давності. -міру запобіжного заходу щодо засудженій [PERSON] до набрання вироком законної сили залишив попередню - підписку про невиїзд. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2015 року обвинувальний вирок, ухвалений Валківським районним судом Харківської області у відношенні [PERSON] був скасований, а справа повернута Валківському міжрайонному прокурору Харківської області на додаткове досудове розслідування, запобіжний захід - підписка про невиїзд залишена без змін. Після повернення матеріалів кримінальної справи №33110018 до Валківської міжрайонної прокуратури Харківської області та у зв'язку з набранням законної сили кримінального процесуального кодексу України та Закону України №4652-Vвід 13 квітня 2012 року «Про внесення змін в деякі законодавчі акти України у зв'язку з прийняттям Кримінального процесуального кодексу України», відомості про кримінальну справу №33110018 30 липня 2015 року було внесено до ЄРДР за №12015220240000486. 31 липня 2015 року першим заступником начальника - начальником СВ Валківського РВ ГУМВС України в Харківській області (з обслуговування Валківського та Коломацького районів) майором міліції Мамоновим С.І. було винесено постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України 2012 року, тобто не доведений факт причетності позивача до скоєння злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України. Як вбачається, орган досудового розслідування - Дергачівська місцева прокуратура Харківської області, яка після реформування органів прокуратури об'єднала в собі і колишню Валківську міжрайонну прокуратуру, не виконала вимоги статей 3, 4, 12, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а саме: не розглянула в місячний строк заяву позивача, не прийняла з цього приводу постанову, в якій мала би вказати суму компенсації, яка підлягає виплаті на користь позивача, чим порушила права позивача та приписи закону. Крім того, навіть відповідь-повідомлення (замість постанови) позивач отримала не одразу, двічі зверталася до прокуратури, а потім ще й за відповіддю приходила неодноразово, т.я. нічого не отримала. Крім того, на підставі постанови старшого слідчого Валківської міжрайонної прокуратури Полушкіна В.В. про відсторонення обвинуваченого від посади від 27 травня 2011 року, затвердженого Валківським міжрайонним прокурором Власенко О.В., 01 червня 2011 року позивач була відсторонена від посади у зв'язку з розслідуванням вказаної кримінальної справи. Як вбачається з постанови старшого слідчого Валківської міжрайонної прокуратури Полушкіна В.В. про відсторонення обвинуваченого від посади від 27 травня 2011 року, затвердженого Валківським міжрайонним прокурором Власенко О.В., - слідчий свою постанову обґрунтовував припущеннями, що позивач нібито буде здійснювати вплив на своїх на той час підлеглих працівників ДДЗ «Веселка», а також інших осіб-свідків по справі, приховувати докази, які можуть мати значення для досудового слідства. Під тиском з боку керівництва у зв'язку з наявністю кримінальної справи у відношенні позивача, яка в подальшому була закрита за відсутності в позивача діях складу інкримінованих їй злочинів та у зв'язку з відсутністю будь-яких матеріальних надходжень (окрім заробітної плати) для нормального існування, тяжкої хвороби чоловіка (рак товстого кишківника ), який в подальшому помер від цієї хвороби, морального тиску спільноти в маленькому містечку, 25 лютого 2014 року, після винесення вироку місцевим судом, під тиском важких життєвих обставин позивач була вимушена написати заяву про звільнення її за власним бажанням з посади завідуючої Валківським ДДЗ «Веселка» з метою подальшого перерахунку розміру пенсії, хоча дійсного наміру звільнятися на той час не мала. На позивача постійно чинився тиск з боку керівництва Валківської РДА та Валківської міської ради, органів досудового розслідування та суду, чинився тиск на рідних та близьких позивача. Тож фактично заяву про звільнення позивача за власним бажанням з посади завідуючої Валківським ДДЗ «Веселка» позивача вимусили підписати тяжкі обставини пов'язані з розслідуванням вказаної кримінальної справи. З метою отримання розрахунку суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, в тому числі з моменту підписання заяви про звільнення під тиском до моменту винесення постанови про закриття кримінального провадження, позивач зверталася до голови Валківської міської ради Харківської області з листом від 30 вересня 2015 року. На лист позивача від 30 вересня 2015 робу була надана довідка з розрахунком середньоденної заробітної плати за квітень 2011 року - лютий 2014 року (тобто до моменту звільнення за «власним» бажанням) в сумі 69092, 92 грн. Враховуючи відсутність в позивача реального наміру звільнятися з займаної посади та дії під тиском важких життєвих обставин, позивач вважає, що сума заробітку, що підлягає виплаті повинна розраховуватися за період з квітня 2011 року по липень 2015 року включно, що становить суму у розмірі 104 391,48 грн. (за 2014 рік/246 днів х 100,28 = 24668,88 грн., за 2015 рік/143 дні х 100,28 = 14340,04 грн.). Позивач вважає, що вказані грошові кошти повинні бути стягнуті також з Державного бюджету, т.я. відсторонення позивача від посади, а в подальшому і вимушення позивача щодо підписання звільнення за «власним» бажанням є наслідком порушення відносно позивача кримінальної справи та її розслідування та розгляд справи в суді на протязі 4 років поспіль. Крім того, на час досудового розслідування та розгляду справи в суді у відношенні позивача, постановою слідчого було накладено арешт на нерухоме майно позивача, що, з урахуванням подальшого закриття кримінальної справи у відношенні позивача, є порушенням права власності та розпорядженням майном, обмеженням позивача конституційних прав, яке тривало більше 4-х років. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Крім порушення нормального життєвого укладу, несення на собі тягарю «злочинниці», обвинуваченої у скоєнні кримінальних злочинів, втрати роботи, потурання з боку спільноти у невеличкому містечку завдяки розповсюдження новини - порушення у відношенні позивача кримінальної справи, погіршення здоров'я позивача та суттєве погіршення здоров'я, а в подальшому і смерть чоловіка позивача, чотирирічна боротьба за справедливість, тобто за закриття кримінальної справи у відношенні позивача, завдали позивачу неймовірні моральні страждання, забрали в позивача чотири роки її життя. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Відповідно до статті 8 Закону України від 25 грудня 2015 року N928-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено з 1 травня 2016 року мінімальну заробітну плату встановлено на рівні 1450 грн. Оскільки позивач перебувала під слідством та судом з 27 травня 2011 року по 31 липня 2015 року, тобто 50 повних місяців, то розмір відшкодування моральної шкоди становить 72500 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. В подальшому звернулася до суду з заявою про продовження розгляду справи за її відсутності, що суд вважає можливим. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Дергачівської місцевої прокуратури Сірик В.В. позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача - начальник управління Державної казначейської служби України в Дергачівському районі Харківської області Бабаєва Л.М. позовні вимоги визнала частково і пояснила, що відшкодування шкоди здійснюється на підставі рішення суду і відповідних розрахунків. В подальшому звернулася до суду з заявою про продовження розгляду справи за її відсутності, що суд вважає можливим. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали даної цивільної справи, технічні звукозаписи судових засідань від 11.10.2011 року, 03.04.2012 року, 04.05.2012 року, 02.10.2012 року у кримінальній справі №2006\\1-145\\11, як докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом було достовірно встановлено, що згідно наказу №176-к від 25.12.1996 року відділу освіти Валківської районної державної адміністрації Харківської області [PERSON] була призначена на посаду завідуючої Валківського ДДЗ «Веселка». Стаж позивача на посаді завідуючої Валківського ДДЗ «Веселка» дорівнює близько 35 років. 29 квітня 2011 року Валківським міжрайонним прокурором Харківської області Власенко О.В. було порушено кримінальну справу №33110018 за фактом скоєння злочинів передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України (на час порушення діяв КПК України 1960 року) (а.с. 16-17). 27 травня 2011 року старшим слідчим Валківської міжрайонної прокуратури Харківської області Полушкіним В.В. було прийнято постанову про притягнення позивача, як обвинуваченої за вказаною кримінальною справою за ознаками в її діях злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України (а.с. 18-20). На підставі постанови старшого слідчого Валківської міжрайонної прокуратури Полушкіна В.В. про відсторонення обвинуваченого від посади від 27 травня 2011 року, затвердженого Валківським міжрайонним прокурором Власенко О.В., 01 червня 2011 року позивач була відсторонена від посади у зв'язку з розслідуванням вказаної кримінальної справи (а.с. 22-24). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 147 КПК України, в разі притягнення посадової особи до кримінальної відповідальності за посадовий злочин, а так само якщо ця особа притягується до відповідальності за інший злочин і може негативно впливати на хід досудового чи судового слідства, слідчий зобов'язаний відсторонити її від посади, про що виносить мотивовану постанову. Відсторонення від посади проводиться з санкції прокурора чи його заступника. Копія постанови надсилається для виконання за місцем роботи (служби) обвинуваченого. Відповідно до ст. 46 КЗпП відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оогядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Досудове розслідування та судовий розгляд вказаної кримінальної справи тривало з квітня 2011 року по кінець липня 2015 року. 21 лютого 2014 року Валківським районним судом Харківської області був ухвалений обвинувальний вирок по справі №2006/1-145/11, яким суд визнав винною [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та призначив їй покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади, наділені організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціями строком на 3 роки. В силу ст. 75 КК України від відбування покарання засуджену [PERSON] в частині основної міри покарання звільнив з випробовуванням строком на 2 роки. На підставі ст. 76 КК України поклав на засуджену такі обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. У вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначив позивачу покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 49 КК України від відбування покарання в цій частині звільнив в зв'язку з закінченням строків давності. Міру запобіжного заходу щодо засудженої [PERSON] до набрання вироком законної сили залишив попередню - підписку про невиїзд (а.с. 28-36). Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2015 року обвинувальний вирок, ухвалений Валківським районним судом Харківської області у відношенні [PERSON] був скасований, а справа повернута Валківському міжрайонному прокурору Харківської області на додаткове досудове розслідування, запобіжний захід - підписка про невиїзд залишена без змін (а.с. 38-43). Після повернення матеріалів кримінальної справи №33110018 до Валківської міжрайонної прокуратури Харківської області та у зв'язку з набранням законної сили Кримінального процесуального кодексу України та Закону України №4652-Vвід 13 квітня 2012 року «Про внесення змін в деякі законодавчі акти України у зв'язку з прийняттям Кримінального процесуального кодексу України», відомості про кримінальну справу №33110018 30 липня 2015 року було внесено до ЄРДР за №12015220240000486. 31 липня 2015 року першим заступником начальника - начальником СВ Валківського РВ ГУМВС України в Харківській області (з обслуговування Валківського та Коломацького районів) майором міліції Мамоновим С.І. було ухвалено постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України 2012 року, тобто у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях [PERSON], передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України (а.с.45-50). Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» по справах про звільнення за ст. 38 КЗпП України суди повинні перевіряти доводи працівника про те, що власник або уповноважений ним орган примусили його подати заяву про розірвання трудового договору. Позивач запевняє, що на неї постійно чинився тиск з боку керівництва Валківської РДА, Валківської міської ради, органів досудового розслідування та суду, чинився тиск на рідних позивача та близьких, тому фактично заяву про звільнення позивача за власним бажанням з посади завідуючої Валківським ДДЗ «Веселка» [PERSON] вимусили підписати тяжкі обставини, пов'язані з розслідуванням кримінальної справи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. З метою отримання розрахунку суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, в тому числі з моменту підписання заяви про звільнення під тиском до моменту винесення постанови про закриття кримінального провадження, позивач зверталася до голови Валківської міської ради Харківської області листом від 30 вересня 2015 року. На лист позивача від 30 вересня 2015 робу була надана довідка з розрахунком середньоденної заробітної плати за квітень 2011 року - лютий 2014 року (тобто до моменту звільнення за «власним» бажанням) в сумі 69092, 92 грн.(а.с. 65). В зв'язку з цим суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 69092 грн. 92 коп. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженням здоров'я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім'ї; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; - у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи. На час досудового розслідування та розгляду справи в суді у відношенні позивача, постановою слідчого було накладено арешт на нерухоме майно позивача, що, з урахуванням подальшого закриття кримінальної справи у відношенні позивача, є порушенням права власності та розпорядженням майном, обмеженням позивача конституційних прав, яке тривало більше 4-х років. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Крім порушення нормального життєвого укладу, несення на собі тягарю «злочинниці», обвинуваченої у скоєнні кримінальних злочинів, втрати роботи, потурання з боку спільноти у невеличкому містечку завдяки розповсюдження новини - порушення у відношенні позивача кримінальної справи, погіршення здоров'я позивача та суттєве погіршення здоров'я, а в подальшому і смерть чоловіка позивача, чотирирічна боротьба за закриття кримінальної справи у відношенні позивача, - завдали їй моральні страждання. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Крім того, в абзаці 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року судам роз'яснено про те, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках проводиться за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Відповідно до статті 8 Закону України від 25 грудня 2015 року N928-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено з 1 травня 2016 року мінімальну заробітну плату на рівні 1450 грн. Оскільки позивач перебувала під слідством та судом з 27 травня 2011 року по 31 липня 2015 року, тобто 50 повних місяців, то розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню становить 72500 грн.

Outcome: partial