Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) 24 березня 2015року звернулася до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] (надалі відповідач) про розірвання договоріу та повернення сплачених нею коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 травня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір, який досі не виконано. За умовами договору відповідач зобовязався виконати роботи з виготовлення та встановлення виготовлених ПВХ конструкцій вартістю 6 600 грн. На неї покладений обовязок оплатити та прийняти готові вироби та роботу згідно договору. За умовами договору від 14 травня 2014 року вартість виробів складає 6 600 грн., передоплата складала 3 500 грн. та 1 500 грн. (аванс було внесено в сумі 5 000 грн., однак згодом 1 000 грн. було повернуто відповідачем). До цього часу відповідач не виконав в прийняті обовязки, оскільки не виготовлені та не встановлені ПВХ конструкції. Неодноразові звернення до відповідача щодо виконання зобовязання були безрезультатними. Звернення до правоохоронних органів не мали бажаного результату. Посилаючись на вимоги ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» просить суд розірвати укладені договори та стягнути з відповідача сплачені нею кошти, оскільки їй було завдано збитків. В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини. Просить суд врахувати, що в договорі її імя вказане як Алла, оскільки в побуті її називають саме так. Просить суд задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач в судове засідання жодного разу не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді. Про причину неявки до суду відповідач суд не повідомив, письмових заяв та клопотань до суду від нього не надійшло. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату розгляду справи в суді, оскільки до суду повернулись поштові повідомлення із відміткою пошти про особисте отримання поштової кореспонденції. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3-15, 16, 22, 310, 311, 328, 334, 346, 509-518,598-601, 610-615, 617, 618, 626, 653, 655-664, 673, 675-676, 679 ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів». Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 549, 550 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За змістом ст.ст. 4, 8, 11-16 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що держав забезпечує громадянам як споживачам захист їх прав відповідно до їх потреб і гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання. Судом встановлено, що 14 травня 2014 року між сторонами було укладено договір без №. За умовами договору відповідач підприємець [PERSON] зобовязався виконати роботи з виготовлення та встановлення виготовлених ПВХ конструкцій вартістю 6 600 грн. На позивача був покладений обовязок оплатити та прийняти готові вироби та роботу згідно договору. За умовами договору від 14 травня 2014 року вартість виробів складає 6 600 грн., передоплата складала 3 500 грн. та 1 500 грн. (аванс було внесено в сумі 5 000 грн., однак згодом 1 000 грн. було повернуто відповідачем). До цього часу відповідач не виконав в прийняті обовязки, оскільки не виготовлені та не встановлені ПВХ конструкцї. Позивач зверталась із заявою до Олександрійського МВ УМВС, однак за результатами перевірки у відкритті кримінального провадження було відмовлено у звязку з відсутністю в діях відповідача складу кримінального правопорушення та наявністю цивільно-правового спору. Судом прийнято до уваги, пояснення позивача, що в договорі її імя вказане як Алла, оскільки в побуті її називають саме так, та той факт, що до цього часу відповідач не виконав в повному обсязі прийняті обовязки, тобто неодноразові звернення позивача до відповідача щодо виконання зобовязання були безрезультатними. Виходячи з характеру правовідносин, доведеності позовних вимог, а також

Outcome: approved