Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

[PERSON] , у поданому її представником - адвокатом Дрищенюк М.В. позові посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 25.05.2013 року, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції у Чернівецькій області по актовому запису за №33. В шлюбі з відповідачем прожили більше п`яти років. Сімейне життя між ними не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, протягом року проживають окремо. В подальшому підтримувати сімейні відносини позивачка не бажає, оскільки у неї вже існує інша сім`я з плануванням дітей. Розірвати шлюб у добровільному порядку через органи ДРАЦС відповідач категорично відмовлявся. Подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, та є неможливим. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Крім цього, просить стягнути з відповідача на її користь понесені витрати зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте до суду надійшло клопотання її представника Дрищенюк М.М. про розгляд справи без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково, згідний на розірвання шлюбу, вимоги щодо судових витрат визнає в сумі 1254 грн., а саме в частині понесених судових витрат в сумі 800 грн. та 454 грн. - 50% сплати судового збору, так як він визнає позовні вимоги про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав, передбачених ч.4 ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи не встановлено, у зв?язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 25.05.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції у Чернівецькій області по актовому запису за №33 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25.05.2013 року). Сім`я сторін фактично розпалась, поновлювати її позивачка не бажає, збереження шлюбу не відповідає її інтересам. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу, не допускається. Виходячи з цього, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість. Таким чином, у суду відсутні підстави для примусового збереження сім`ї між сторонами при наявності категоричного заперечення щодо цього позивача. За таких обставин, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому його слід прийняти, а позовні вимоги задовольнити. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відомостей про бажання позивачки змінити своє прізвище після розірвання шлюбу в суді не має, а тому суд не вирішує дане питання. Також, позивачкою заявлено вимоги про стягнення з відповідача на її користь позивача 4781,60 грн. судових витрат. В обґрунтування понесених судових витрат представник позивачки Дрищенюк М.М. до позовної заяви надала копію договору про надання правничої допомоги №12/20 від 10.07.2020 року, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого сума судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи становить 4781,60 грн. та включає перелік наданих послуг: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції - 500 грн., написання адвокатського запиту - 300 грн., підготовка, написання, та подання позовної заяви до Шевченківського районного суду м.Чернівці - 1536,80 грн., сплата судового збору - 908 грн., ознайомлення, написання та надання відповіді на відзив - 768,40 грн., прийняття участі у судових засіданнях - 768,40 грн. Згідно ч. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 454 грн., а також позивачці слід повернути судовий збір в сумі 454 грн. з державного бюджету. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу, то вони підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Враховуючи складність справи, обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням заперечень відповідача, суд приходить до висновку про доведеність позивачем понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 800 грн. Так, з попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат від 19.02.2021 року дослідженого під час судового розгляду даної справи встановлено, що адвокатом Дрищенюк М.М., яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю видане Радою адвокатів Чернівецької області від 31.08.2018 року серії ЧЦ №000270 позивачці [PERSON] було надано наступну правову допомогу, а саме: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції - 500 грн., написання адвокатського запиту (до позовної заяви додано запит №1/21 від 01.02.2021 року) - 300 грн. Щодо послуг «Підготовка, написання, та подання позовної заяви до Шевченківського районного суду м.Чернівці - 1536,80 грн.», «Ознайомлення, написання та надання відповіді на відзив - 768,40 грн.», «Прийняття участі у судових засіданнях - 768,40 грн.», то суд дійшов висновку, що в їх стягненні слід відмовити, оскільки суду не надано доказів, які б підтверджували обставини щодо підготовки, написання та подання позовної заяви до Шевченківського районного суду м.Чернівці, участі позивача чи її представника в судових засіданнях, а також факту подання позивачем чи її представником відповіді на відзив. За таких обставин, з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення 50 % сплаченого судового збору за подання позову про розірвання шлюбу та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 800,00 грн., всього 1254 грн. На підставі ст. ст. 24, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial