Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою, де просять встановити факт народження у них дитини -[PERSON], яка народилась [INFO] року в місті Донецьк, що єтимчасово окупованою територією України. Свою заяву обґрунтовують тим, що встановлення даної обставини необхідно їм для державної реєстрації факту народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Заявники, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилися. При цьому, в матеріалах справи міститься письмове клопотання заявників [PERSON] та [PERSON] в якій вони просять суд розглянути та задовольнити дану заяву про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України без їх участі. Жовтоводський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, належним чином повідомлене про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання свого повноважного представника не направило та будь-який письмових клопотань не надало. Зважаючи, що згідно ч. 2ст. 317 ЦПК Українивстановлено невідкладний розгляд справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, суд вважає за можливе провести розгляд заяви у відсутності заінтересованої особи, на підставі наявних у справі доказів та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Постановою Верховної ради України від 17.03.2015 року «Про визначення окремих районів Донецької та Луганської області, районів, міст, селищ, сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» та відповідно до положень ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупованою територією України визначена у тому числі територія Донецької області». Із копій паспортів громадян України вбачається, що заявники [PERSON] та [PERSON] є громадянами України (а.с.6-7). Відомості про припинення відносно них громадянства України відсутні. Також, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться у шлюбі зареєстрованому 15 вересня 2012 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, про в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №905 (а.с.8) У своїй заяві заявники просять суд встановити факт того, що [INFO] року в місті Донецьк у них народилась дитина [PERSON]. На підтвердження даної обставини заявниками надано копію медичного свідоцтва про народження серії за [NUMBER] від [INFO] року, виданого медичною установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території, а саме у місті Донецьк. Згідно листа від 22 серпня 2018 року №14.2033/972, Жовтоводський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовив [PERSON] у державній реєстрації народження дитини, оскільки форма пред'явлених ним документів про народження не відповідає затвердженим зразкам, відповідно до яких проводиться державна реєстрація народження (а.с.5). Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (ст.ст. 77, 78 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Допустимими є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Даючи оцінку допустимості наданих заявниками доказів, слід виходити із положень ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідно до яких будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із цим, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі в частині встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до вимог українського законодавства є джерело права. Згідно рішень ЄСПЛ у справах проти Туреччини («Loizidou v Turkey», «Cyprus v. Turkey»), Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case) суд наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти у відповідності до сформульованого Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації майнових та особистих немайнових прав, як для заявників, так і для самої новонародженої дитини, суд вважає можливим, як виняток, прийняти до уваги медичний документ, виданий медичною установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, який підтверджує факт народження у заявників [INFO] року в місті Донецьк, що єтимчасово окупованою територією України, дитини - [PERSON]. Оскільки факт народження у заявників дитини [PERSON], знайшов своє підтвердження в судовому засідання, а встановлення цього факту в судовому порядку заявникам необхідно для подальшої реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України ( ч. 4 ст.317 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved