Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON], з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 16 січня 2019 року (а.с. 113), звернувся до суду із позовом до відповідачів про поновлення йому строку на оскарження запису про іпотеку від 28.01.2015 №8523461 та запису про обтяження від 28.01.2015 №8523495 (надалі - Записи), а також визнати недійсними та скасувати вказані Записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обєкту нерухомого майна, а саме квартири №2 в будинку №29 на вулиці Недецеї у місті Мукачево Закарпатської області (надалі - Квартира). \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що внаслідок цивільно правової реалізації наміру позивача стати новим кредитором за кредитними зобовязаннями по договору від 08.11.2007 №0411/07/26-Z, укладеному з фізичною особою [PERSON], у нього, через неправомірні дії відповідача (1) виникли труднощі в укладенні договору про відступлення права вимоги за іпотекою. Так, 06.06.2018 за наслідками проведення електронного аукціону № UA-EA-2018-04-18-000117-a [PERSON] було оголошено переможцем лоту F35GL21414, до складу якого входило право вимоги за кредитним договором від 08.11.2007 №0411/07/26-Z. У забезпечення виконання кредитних зобовязань банківській установі в іпотеку була передана Квартира. Однак 20.06.2018 року були зясовані обставини щодо неправомірного внесення даних приватним нотаріусом, який виконував функції державного реєстратора, до державного реєстру іпотек та державного реєстру заборон про припинення іпотеки та заборони за лотом F35GL21414 за заявою колишнього працівника ПАТ «БАНК ФОРУМ», який на момент її подання, не перебував у трудових відносинах з банківською установою. Ухвалою суду від 26 вересня 2018 року (справа №303/5832/18) накладено арешт на Квартиру. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивача не зявився, натомість подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зменшені позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач (2) в судове засідання також не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без неї, визнавши при цьому зменшені позовні вимоги. Належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання відповідачі (1) та (3) в судове засідання не зявилася, відзиву на позовну заяву не подали, заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не висловили. \~ \~ \~ \~Третя особа в судове засідання не зявилася, пояснень щодо предмету спору не надала. \~ \~ \~ \~Дослідивши подані по справі доказові матеріали, матеріали справи №303/5831/18, справи № 303/5832/18, суд констатує наступне. 1. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з того, що згідно із частиною першою ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних осіб,\~прав та\~інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у\~ст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.\~20\~Цивільного кодексу\~України право на захист особа здійснює на свій розсуд. За змістом п. 3 частини другої ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту порушеного права є припинення дії, яка порушує право. 2. Не оспорюється учасниками справи той факт, що матеріально-правовим обєктом з привиду якого виникло конфліктне правовідношення між сторонами справи є нерухоме майно, а саме Квартира. В контексті хронології існуванням спірних правовідносин між сторонами справи суд наводить наступні обставини. Так, 08 листопада 2007 року між акціонерним комерційним банком «Форум» (далі Банк) та [PERSON] (надалі - Позичальник) було укладено кредитний договір № 0411/07/26-Z (надалі Кредитний договір, а.с. 15-16), на підставі якого Банк надав Позичальнику кредит на споживчі цілі у сумі 35000,00 Євро на строк до 07 листопада 2017 року в обмін на зобовязання Позичальника повернути зазначену суму коштів та сплатити проценти за користування ними (п.п. 3.3.2. Кредитного договору, а.с. 15, зворот). З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 08 листопада 2007 року між Банком та Позичальником був укладений іпотечний договір (надалі Іпотечний договір, а.с. 19-20), на підставі якого в іпотеку банківській установі було передано Квартиру. На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2014 року по справі № 303/6928/14-ц було видано виконавчий лист (а.с. 23) про солідарне стягнення із [PERSON] та [PERSON] заборгованості за Кредитним договором у сумі 351438,15 грн. 06.06.2018 за наслідками проведення електронного аукціону № UA-EA-2018-04-18-000117-a [PERSON] став переможцем лоту F35GL21414, до складу якого входило право вимоги за Кредитним договором. 07 серпня 2018 року між ПАТ «Банк форум» та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги за №1172-Ф, на підставі якого ПАТ «Банк Форум» передало [PERSON] право вимоги за Кредитним. Поряд з цим, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна свідчить про те, що станом на 20.06.2018 року Квартира належить на приватної власності [PERSON], а відомості з державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна (заборона на нерухоме майно Квартиру) перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису 8523495 від 28.01.2015 року, а відомості з державного реєстру іпотек (іпотека) - Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису 8523461 від 28.01.2015 року (справа №303/5831/18, а.с. 62-63). Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд застосовує наступні норми права та наводить мотиви їх застосування. \~ \~ \~ \~Однією з основоположних засад цивільного судочинства є диспозитивність цивільного процесу, детермінація якого наведена у ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Розкриваючи зміст поняття диспозитивності цивільного судочинства законодавець зазначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, диспозитивність полягає в наданій учасникам судового процесу можливості вільно здійснювати свої права (матеріальні і процесуальні), розпоряджатися ними, виконуючи процесуальні дії, спрямовані на порушення, розвиток і припинення справи в суді, а також використовувати інші процесуальні засоби з метою захисту субєктивних майнових і особистих немайнових прав і охоронюваних законом інтересів. В загальному, враховуючи принцип диспозитивності, суд не повинен виходити за межі вимог сторін та тих підстав позову, які ними вільно зазначені. Поряд з цим, основою, для судового розгляду у цивільному судочинстві, серед іншого, є переданий на розгляд суду позов, який визначається як письмово оформлена та адресована суду письмова вимога, яка складається з вимоги процесуального характеру (відкрити провадження по справі) і вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). В свою чергу, структурними елементами позову є предмет, підстава та зміст. Вказані складові частини мають бути зазначені у позові для можливості втілення права особи на порушення цивільної справи у суді і можливості практичної реалізації судової діяльності на захист порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. В свою чергу, підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Передаючи на\~розгляд суду\~позов,\~який є\~предметом даного\~судового розгляду,\~позивач зазначив\~у ньому\~дві позовні\~вимоги,\~а саме: поновлення строку на оскарження Записів та їх скасування. Позовна давність\~-\~це строк,\~у межах\~якого особа\~може звернутися\~до суду\~з вимогою\~про захист\~свого цивільного\~права або\~інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної\~давності починається\~від дня,\~коли особа\~довідалася або\~могла довідатися\~про порушення\~свого права\~або про\~особу,\~яка його\~порушила. (статті 256, 257, 261 Цивільного кодексу України). Так, про існування Записів [PERSON] стало відомо тільки 20.06.2018, тобто у день запланованого підписання договору з відступлення права вимоги з банківською установою, тому строк на їх оскарження не пропущено. Суд, реалізуючи завдання цивільного судочинства, закріплені у ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України повинен надати правову оцінку саме цим конкретним підставам, оскільки з урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню. \~ \~ \~ \~Суд оцінює правовідносини, факти та обставини, які вже відбулися в минулому та надає їм правову оцінку в процесі судового розгляду конкретної справи, який обмежується предметом і підставами позову. \~ \~ \~ \~У відповідності до частини третьої ст. 12 та частини першої ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Правовий зміст наведених законодавчих норм окреслює предмет доказування у цивільному процесі. Обсяг предмету доказування обмежується не лише обставинами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а й іншими обставинами, які мають значення для вирішення цивільного спору. \~ \~ \~ \~Матеріали справи свідчать про те, що предметом судового розгляду справи є аналіз спірних правовідносин, з метою встановлення правомірності внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Записів та застосування у звязку з цим правових механізмів захисту та відновлення порушеного права у контексті із вимогами за предметом позову. Так, частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються приписи частини першої ст. 316 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 1 частини першої\~статті 512 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом\~статті 514 Цивільного кодексу України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ст. 572 Цивільного кодексу України \~\~в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У відповідності до частини першої ст. 575 Цивільного кодексу України окремим видом застави є іпотека (застава нерухомого майна). \~\~ Правовими приписами ст.ст. 589, 590 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За нормативним правилом, передбаченим ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (частини перша та третя), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Оскільки Записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо Квартири здійснено 28.01.2015, то застосуванню до спірних правовідносин підлягає\~Закон України «Про іпотеку»\~в редакції від 06.11.2014 року, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в редакції від 06.11.2014 року та Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 25.11.2014 року. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» в редакції від 06.11.2014\~року визначено випадки\~припинення іпотеки.\~Так,\~іпотека припиняється\~у разі:\~ припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного\~договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших\~підстав,\~передбачених цим\~Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. В свою чергу відповідно до частини 5 статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в редакції від 06.11.2014\~року (чинній\~на момент\~виникнення спірних\~правовідносин) відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. \~ \~ \~ \~Згідно з вимоги частини шостої статті 43 вказаного Закону заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача. Так, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна вбачається, що заборона на нерухоме майно Квартиру) перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису 8523495 від 28.01.2015 року, а відомості з державного реєстру іпотек (іпотека) перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису 8523461 від 28.01.2015 року (справа №303/5831/18, а.с. 62-63). \~ \~ \~ \~Із заяви від 14 червня 2014 року вих. №672/14 про зняття заборони відчуження обєкту нерухомого майна Квартири (справа № 303/5831/18, а.с. 37) вбачається, що така підписана в інтересах обтяжувала ПАТ «БАНК ФОРУМ» гр. [PERSON] \~ \~ \~ \~В свою чергу, з наданих ПАТ «БАНК ФОРУМ» на виконання ухвали суду від 25.09.2018 року Витягу з наказу від 26 травня 2014 року №369к «Про звільнення» (справа №303/5831/18, а.с. 64) та довідки про ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» від 18.10.2018 року вих.. №30/2.11.1ВК (справа №303/5831/18, а.с. 65) вбачається, що [PERSON] дійсно працював в ПАТ «БАНК ФОРУМ» з 30.10.2012 року по 28.05.2014 року на посаді Голови Правління ПАТ «БАНК ФОРУМ» та був звільнений з посади. \~ \~ \~ \~Таким чином, станом на 14 червня 2014 року [PERSON] не мав повноважень на подання заяви вих. №672/14 про зняття заборони на відчуження обєкту нерухомого майна Квартири від імені обтяжувача ПАТ «БАНК ФОРУМ». Крім того, на підставі заяви про припинення заборони (а.с. 38) та заяви про припинення іпотеки (а.с. 39) приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Записи. Заява про припинення заборони та про припинення іпотеки подані від імені ПАТ «Банк Форум» [PERSON], однак документу, що підтверджує повноваження особи на вчинення таких дій не було зазначено. На час вчинення дій відносно припинення заборони та припинення іпотеки ПАТ «Банк Форум» ні [PERSON], ні [PERSON] не уповноважував. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 25.11.2014 року (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини другої статті 9 вказаного закону державний реєстратор в тому числі, встановлює відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Разом з тим, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа (п. 3 частини першої ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 25.11.2014 року). З огляду на викладене, вчинені відповідачем (1) Записи підлягають скасуванню. 3. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного та

Outcome: approved