Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.10.2019 року у розмірі 24410,60 грн. станом на 10.07.2021 року та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» з метою укладання кредитного договору № Б/Н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети - Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг банком відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4 Умов та Правил, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає банку в будь - який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета - заява про приєднання до Умов та правил і тарифами, які викладенні на сайті банку, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором, станом на 10.07.2021 року відповідач має заборгованість у розмірі 22410,60 грн., яка складається з наступного: 15581,38 грн. - заборгованість за кредитом; 6829,22 грн. - заборгованість за відсотками. Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Таким чином, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів на за наявності одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.2017 року відповідач [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.10.2019, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] , наданого позивачем, розмір заборгованості станом на 10.07.2021 року за кредитом складає 22410,60 грн., яка складається з наступного: 15581,38 грн. - заборгованість за кредитом; 6829,22 грн. - заборгованість за відсотками. З наданої позивачем виписки за період з 25.10.2019 по 23.09.2021 вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами банку (№ [NUMBER] , № [NUMBER] ), а саме отримував гроші готівкою у банкоматах, поповнювала картковий рахунок, розраховувалася за товари та здійснювала інші витрати, поповнювала картковий рахунок. З довідки за лімітами АТ «Акцент-Банк» вбачається, що відповідачу 25.10.2019 встановлено кредитний ліміт у розмірі 14600,00 грн. Відповідно до довідки АТ «Акцент-Банк», відповідачу було відкрито рахунок № [NUMBER] та надані картки: 1) 25.10.2019 № [NUMBER] (термін дії до 07/2026); 2) 22.04.2020 № [NUMBER] (термін дії до 12/2024). З наданого позивачем Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта» вбачається, що він містить основні умови кредитування з використанням кредитної картки, а саме: тип кредиту; суму ліміту; строк договору та строк кредитування; спосіб та строк надання кредиту; тип процентної ставки; платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача; реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі: розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою; процентна ставка, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та інше. У пункті 4 паспорта споживчого кредиту зазначена інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, зокрема, зазначено, що процентна ставка у межах пільгового періоду - 0,00001 % річних, базова процентна ставка - 46,8% річних для картки «Універсальна», 44,4% для картки «Універсальна голд» та 44,4% для картки «Зелена», процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 7,8% для картки «Універсальна», 7,4% для картки «Універсальна голд» та 7,4 % для картки «Зелена» збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості». При цьому в застереженнях до цього пункту вказано, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається із Анкети-заяви від 25.10.2019, процентна ставка в останній не зазначена. Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Однак з такими посиланнями позивача суд не може погодитись з наступних підстав. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку неодноразово змінювалися самим банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за прострочене користування кредитними коштами та пені, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом із доданих позивачем до суду документів, відповідачем підписана Анкета-заява, яка містить загальні дані про відповідача та не відображає жодної інформації щодо умов на яких йому надіються кретині кошти, їх суми та строків повернення. Наданий позивачем Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк та Тарифу користування кредитною карткою «Зелена», не містить підпису відповідача, а тому не є доказом того, яку саме картку отримав відповідач у користування. Крім того, наданий позивачем Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта» також не містить підпису відповідача про ознайомлення з його змістом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом, у зв`язку з їх недоведеністю. Вимоги про стягнення суми борги з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач не пред`явив. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15581,38 грн., суд виходить з наступного. Як зазначалося вище, відповідачу 25.10.2019 встановлено кредитний ліміт у розмірі 14600,00 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті в повному обсязі станом на момент звернення до суду із позовом, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів: кредитного ліміту, в сумі 14600,00 грн. Оскільки відповідач підписав анкету-заяву від 25.10.2019 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 14600,00 грн.,та ці кошти в добровільному порядку АТ«Акцент-Банк» не повернув, отримання коштів у більшому розмірі не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17(провадження № 14-131цс19), та у постанові Верховного Суду № 176/216/19 від 09.09.2020 року. Збільшення позивачем тіла кредиту шляхом включення відсотків за користування кредитом є безпідставним з огляду на вищезазначені висновки суду. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14600,00 грн. (фактично отримана сума в межах встановленого ліміту) підлягають задоволенню, в іншій частині вимог слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1478,85 грн. (22410,60 грн. заявлені позовні вимоги, 14600,00 грн. задоволені позовні вимоги). На підставі викладеного та

Outcome: partial