Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з заявою про визнання їх рідного сина [PERSON] , [INFO] , недієздатним та встановлення над ним опіки. В обґрунтування вимог заявники вказують, що [PERSON] з народження страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості із значними порушеннями поведінки, що потребують уваги та лікувальних заходів, з епілептичними нападами, з приводу чого він з дитинства перебуває на обліку у лікаря-психіатра. Багаторазові обстеження та лікування у психіатричній лікарні не принесли позитивних результатів, його психічний стан неуклінно погіршується, він не може самостійно забезпечувати свої життєво необхідні потреби, в побуті потребує постійного стороннього догляду. У 2016 році психічний стан [PERSON] ускладнився тим, що внаслідок його побиття невідомими особами він переніс тяжку черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку, переламу кісток склепіння черепу, наслідки якої і нині його турбують головним болем. Згідно висновку Спеціалізованої психіатричної медико-соціальної експертної комісії [PERSON] було визнано інвалідом другої групи з дитинства, за станом психічного здоров`я він має значні обмеження до навчання, спілкування та самообслуговування, внаслідок чого він не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим заявники просять визнати [PERSON] недієздатним та встановити над ним опіку (а.с.2-3). В судовому засіданні [PERSON] і [PERSON] заяву підтримали, просили її задовольнити, представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Савранської селищної ради - Паламарчук Н.М. проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення заявників, думку заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно ч.3 ст.296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч.1 ст.40 ЦК України). Встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в смт.Саврань, Одеської області; його батьками є [PERSON] і [PERSON] (заявники), що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 09.01.1997р. (а.с.10). Згідно відомостей, що містяться на а.с.11 паспорта громадянина України [PERSON] , він зареєстрований і проживає біля своїх батьків за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №814334 від 12.12.2016р. [PERSON] має II групу інвалідності з дитинства (а.с.10). Згідно пояснень заявників їх син [PERSON] не може самостійно забезпечувати свої життєво необхідні потреби, в побуті потребує постійного нагляду та сторонньої допомоги, має значні обмеження до навчання, спілкування та самообслуговування, читанням не володіє, самостійно здійснювати покупки в магазині не може. Згідно висновку судово-психіатричних експертів Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради від 10.04.2019р. №141 [PERSON] страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Легкої розумової відсталості із значними порушеннями поведінки, потребуючими догляду та лікування, внаслідок органічного ураження центральної нервової системи (сепсис, повторні ПМК, ЗЧМТ), складний тип олігофренічного дефекту, симптоматична епілепсія» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F70.18 за МКХ-10). При цьому, ступінь когнітивних та емоційно-вольових розладів у [PERSON] настільки виражена, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.52-54). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] дійсно страждає хронічним, стійким психічним захворюванням у вигляді легкої розумової відсталості, у зв`язку з чим він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому є всі підстави для визнання його недієздатним. Разом з тим, як встановлено ч.1 ст.41, ч.1 ст.58, ч.1 ст.60 ЦК України, ч.1 ст.300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. При призначенні опікуна суд бере до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, а також стосунки між ним та підопічним, оскільки від моральних якостей опікуна, його матеріального стану, житлових умов залежить подальша доля підопічного. Як вбачається з рішення Органу опіки та піклування Савранської селищної ради від 15.08.2019р. №4/8 вважати доцільним призначити [PERSON] і [PERSON] опікунами над рідним сином [PERSON] (а.с.62). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] і [PERSON] відповідають вимогам, встановленим ст.63 ЦК України для осіб, які можуть бути призначені опікунами, зокрема, це особи з повною цивільною дієздатністю, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними та їх можливостями виконувати обов`язки опікунів. Також [PERSON] і [PERSON] не відносяться до осіб, щодо яких ст.64 цього Кодексу встановлена заборона бути опікунами, а саме вони не є позбавленими батьківських прав і їх поведінка та інтереси не суперечать інтересам [PERSON] .. За таких обставин, суд вважає за можливе призначити заявників [PERSON] і [PERSON] опікунами свого сина [PERSON] , оскільки саме вони зможуть створити підопічному належні умови виховання і проживання та діяти лише в його інтересах та на його користь. Суд роз`яснює, що відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст.41 ЦК України недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун; відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (ст.1184 цього Кодексу). Суд також роз`яснює, що згідно ч.1 ст.42, ч.3 ст.76 ЦК України за заявою опікуна або органу опіки та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Outcome: approved