Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

[PERSON] , через свого представника адвоката Коваленка В.В., звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] , зареєстрованого 07.05.2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (актовий запис №240), посилаючись на те, що життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені, тому вона просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Крім того, позивач просила суд стягнути з відповідача судові витрати у розмірі сплаченого судового збору - 840,80 гривень та витрати на правову допомогу у сумі сплаченого гонорару у розмірі 2000,00 гривень. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, згідно вимог позовної заяви просили розглядати справу без їх участі. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Просив суд відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, у зв`язку з її необґрунтованістю, неспівмірністю зі складністю справи та невизначеністю часу витраченого адвокатом на складання позовної заяви. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 07.05.2011 року Комунарським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Запорізького\~міського управління\~юстиції,\~07.05.2011\~року сторони\~уклали шлюб,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~за №\~240\~(а.с.9). Згідно зі свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого 25.10.2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Судом також встановлено те, що сім`я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку сторони вважають неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. При вирішенні вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу суд приймає до уваги наступне. У відповідності зі ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 04.09.2020 року (а.с.4), копію угоди № 1109 на надання правничої (правової) допомоги від 09 вересня 2020 року (а.с.18), копію додаткової угоди до п. 3.1. угоди № 1109 на надання правничої (правової) допомоги від 09 вересня 2020 року (а.с. 19), копію акту виконаних робіт від 04.09.2020 року (а.с. 20) та копію квитанції від 04.09.2020 року на суму 2\~000,00 гривень (а.с. 20). Крім того, представником позивача [PERSON] адвокатом Коваленком В.В. до суду надано заяву про розрахунок судових витрат на правничу допомогу, згідно якого гонорар за підготовку та направлення до суду позовної заяви про розірвання шлюбу складає 2000,00 гривень. Будь-якого розрахунку витраченого часу пов`язаного з підготовкою позовної заяви суду не наданого. Враховуючи складність справи, обсяг наданих послуг, відсутність відомостей щодо витраченого адвокатом часу пов`язаного з підготовкою позовної заяви, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування необхідно виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний вибір. Суд вважає, що витрати за послуги адвоката у сумі 2000,00 гривень є неспівмірними зі складністю даної справи, наданими адвокатом послугами, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Підготовка даної справи не потребувала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адвокатом була підготовлена лише позовна заява, тому, суд вважає, що співмірними витратами адвоката за надання послуг при підготовці та подачі позовної заяви про розірвання шлюбу до суду є 300,00 гривень. Так як задоволена основна вимога позивача, з відповідача повинен бути стягнений на користь позивача судовий збір, сплачений останньою при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved