Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] О.О.07.12.2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання відмови незаконною та визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем, в якому просить суд: - визнати незаконною відмову [PERSON] від погодження технічної документації [PERSON] із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою: вул. Івана Франка, буд 15, у м. Одесі; - визнати за [PERSON] право на приватизацію земельної ділянки площею 0,0345 га. по вул. Івана Франка, буд 15, у м. Одесі, що знаходиться у її користуванні без узгодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем [PERSON] (м. Одеса, вул. Івана Франка, буд 15-а); - встановити порядок виконання рішення суду, згідно з яким рішення суду є підставою для Держгеокадастра Головного управління держгеокадастру в Одеській області, Управління земельних ресурсів Одеської міської ради, Одеської міської ради розглянути та затвердити землевпорядкову документацію щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON], площею 345 кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Івана Франка, буд 15, без узгодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем [PERSON], м. Одеса вул. Івана Франко, 15-а. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 08.12.2015 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано позивачеві строк терміном у пять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків поданої заяви, та розяснено, що в іншому випадку позовна заява буде вважатись неподаною та повернута. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 18.12.2015 року після усунення позивачем недоліків поданої заяви було відкрито провадження по справі. Під час розгляду справи в якості третьої особи по справі було залучено Одеську міську раду. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.03.2016 року позовну заяву [PERSON] в частині вимог про встановлення порядку виконання рішення суду було залишено без розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09 квітня 1996 року вона отримала за договором дарування 11/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Івана Франка, буд. 15, у місті Одесі. У її користуванні знаходиться земельна ділянка, площею 0,0345 га, межі якої встановлені в натурі та обмежені огорожею. Реалізуючи своє право на безкоштовну приватизацію земельної ділянки, позивачка почала процес приватизації земельної ділянки, площею 0,0345 га по вул. Івана Франка, буд. 15, у місті Одесі, яка перебуває у її користуванні. У 2013 році за замовленням [PERSON] були проведені геодезичні роботи на земельній ділянці по вул. Івана Франко, 15, у місті Одесі, та розроблено схему розподілу земельної ділянки. З приводу підписання розподілу земельної ділянки по вул. Івана Франко, буд.15, в місті Одесі, позивачка звернулась у 2013 році до [PERSON], однак остання відмовила позивачеві, у звязку з чим [PERSON] звернулась до Комісії з розгляду земельних спорів Одеської міської ради. Рішенням Комісії з розгляду земельних спорів Одеської міської ради від 21.11.2013 року за №3728/2-гс було рекомендовано Управлінню держземагенству м. Одеси в Одеській області, Управлінню земельних ресурсів Одеської міської ради, Одеській міській раді, розглянути та затвердити землевпорядкову документацію щодо відведення земельної ділянки [PERSON], площею 345 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Івана Франко, буд.15, без узгодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем [PERSON]А.(м. Одеса, вул. Івана Франко, 15-А). У жовтні [PERSON] звернулась до Управління держгеокадастру у м. Одесі Одеській області з приводу погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0345 га, по вулиці Івана Франко, буд.15, у місті Одесі, однак їй було відмовлено, у звязку з тим, що не надано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджений з суміжними власниками та користувачами. У звязку з чим, позивачка [PERSON] була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив щодо їх задоволення, посилаючись на те, що [PERSON] не було надано згоду на узгодження меж земельної ділянки, у звязку з тим, що [PERSON] на земельній ділянці, розташованій за адресою: вул. Івана Франка, буд 15, у м. Одесі, проводить самочинне будівництво, з чим вона не згодна. Представник Одеської міської ради щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечив. Заслухавши пояснення сторін по справі та їх представників, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] підлягаючими задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 09 квітня 1996 року належить 11/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Івана Франка, буд. 15, у місті Одесі, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований за №10-1929. Право власності на вищевказане нерухоме майно позивачем було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 30 квітня 1996 року. Надалі у 2013 році позивачем було розпочато процес приватизації земельної ділянки, площею 0,0345 га, по вулиці Івана Франка, буд.15, в місті Одесі, яка знаходиться у її користуванні, реалізуючи право на безкоштовну приватизацію земельної ділянки відповідно до ст.118 ЗК України. Згідно з витягом з протоколу засідання Комісії з розгляду земельних спорів Одеської міської ради за №3728/2-гс від 21.11.2013 року, було рекомендовано Управлінню держземагенству м. Одеси в Одеській області, Управлінню земельних ресурсів Одеської міської ради, Одеській міській раді, розглянути та затвердити землевпорядкову документацію щодо відведення земельної ділянки [PERSON], площею 345 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Івана Франко, 15, без узгодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем [PERSON]А.(м. Одеса, вул. Івана Франко, 15-А), у звязку з відсутністю добросусідських відношень, претензій щодо меж земельної ділянки заявлено не було. Рішенням Одеської міської ради за №5271-VI від 27.08.2014 року надано дозвіл [PERSON] на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вулиці Івана Франко, 15, у місті Одесі, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). З листа Управління держгеокадастру у м. Одесі Одеської області за №Д-59/0-101/19-15 від 18.11.2015 року, вбачається, що Управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області розглянуло заяву [PERSON] від 27.10.2015 року за вх. Д-59/0/18-15 від 05.11.2015 року про надання роз'яснення щодо відмови в погоджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0345 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Івана Франка, 15, та повідомило, що в управлінні відсутні відомості щодо надходження на погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0345 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Івана Франка, 15, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) [PERSON]. Також роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 186-1 Земельного кодексу України, а також абз. 5 ст. 26 Закону України «Про землеустрій», розробник подає на погодження /до відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 п. б) ст. 198 ЗКУ, кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. [PERSON] зверталась до [PERSON] з приводу встановлення і узгодження меж земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Івана Франко, 15, для подальшого погодження проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, що підтверджується оголошенням наданим у газеті Одеські вісті від 17.11.2015 року, однак відповідачем погодженням не було надано. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог\~ст.11 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Згідно\~зі ст. 1 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення\~\~органів місцевого самоврядування щодо\~\~ приватизації\~\~земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних\~\~матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. З огляду на те, що\~\~порядок безоплатної приватизації\~\~земельних ділянок громадянами визначено\~ст. 118 ЗК України, то\~\~із\~\~вимог закону\~\~вбачається, що для приватизації земельної ділянки необхідним є встановлення та узгодження її розмірів. Згідно вимог ч. 1\~ст. 106 ЗК України\~власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до п. б ч.2\~ст. 198 ЗК України,\~погодження меж із суміжними власниками та землекористувачами здійснюється при проведенні кадастрових зйомок, за звичай для відновлення меж земельних ділянок, що вже перебувають у користуванні особи. Такі зйомки проводяться найчастіше в процесі підготовки матеріалів для приватизації або передачі в оренду відповідної земельної ділянки. Згідно\~зі\~ст.152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та\~\~юридичним\~\~особам\~\~рівні умови захисту прав власності на землю. Власник\~\~ земельної\~\~ ділянки\~\~ або\~\~землекористувач\~\~може вимагати усунення будь-яких порушень його прав\~\~на\~\~землю,\~\~навіть якщо\~\~ці\~\~порушення\~\~не\~\~пов'язані\~\~з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України,\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 58 ЦПК України,\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У судовому засіданні з боку позивачки [PERSON] було доведено, що діями суміжного землекористувача [PERSON] (м. Одеса, вул. Івана Франко, 15-А), яка безпідставно\~\~відмовляється від підписання акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки, розташованої по вул. Івана Франко, 15, у місті Одесі, було порушено її право на розроблення та погодження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку. Представником відповідача не надано до суду належних доказів в обґрунтування своїх заперечень, крім того не згода відповідача щодо дій [PERSON] з приводу самочинного будівництва не є підставою для відмови від встановлення і узгодження меж земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved