Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 21.12.2016 року звернулись до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради Одеської області про встановлення факту належності [PERSON], померлій [INFO], житлового будинку з будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS], а також про визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину зазначеного будинку, та за [PERSON] право власності на 1/2 частину зазначеного будинку. 02.02.2017 року [PERSON] надав уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивачем вказаний [PERSON], відповідно до якої він просить встановити факт належності [PERSON], померлій [INFO], житлового будинку з будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS], а також про визнання за [PERSON] право власності на зазначений будинок. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складалось з житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,18 га передана у приватну власність [PERSON] за рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради. [PERSON] померла в м. Кармайкл, округ Сакраменто. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері. Він фактично прийняв спадщину, адже був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою. Як спадкоємець за законом [PERSON] звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини після смерті матері, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на спадкове майно за [PERSON]. Також позивачу було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання за ним право власності. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі. На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок [NUMBER] від 14.09.1981 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. Згідно виписки з рішення виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів № 40 від 24.02.1994 року, [PERSON] було передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,18 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до розпорядження виконавчого комітету Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області від 03.02.2016 року за № 17/А-2016 [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS] без зміни поштових номерів. Згідно технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], технічна характеристика зазначеного будинку складається з: літ. А - житловий будинок загальною площею - 84,8 кв. м., в тому числі житлової - 54,1 кв.м., літ. Б - комора, літ. В - лазня, літ. Г - гараж, літ. Д - сарай, літ. Е - навіс, літ. Ж - навіс, літ. З - сарай, літ. И - вбиральня, № 1-5, І - надвірні споруди. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується (далі мовою оригіналу): «свидетельство о смерти, сертифицированная копия видана 01.12.2003 года за номером [NUMBER], штат Калифорния, округ Сакраменто, отделение здравоохранения». [INFO] народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 110, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.03.2000 року. В ст. 525 ЦК Української РСР зазначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 594 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно копії домової книги [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Позивач, [PERSON], також зареєстрований за вказаною адресою. З урахуванням вищезазначеного судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Відповідно до інформаційного листа приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Богачової Н.М. № 633/01-16 від 09.12.2016 [PERSON] звертався до нотаріуса для належного оформлення права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок. Розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO], однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність реєстрації права власності на спадкове майно за спадкодавцем. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом. В ст. 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-31/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, державна реєстрація права власності на нерухомість є обов'язковою умовою оборотоздатності такого майна, та є можливістю особи, яка вважає себе власником такої нерухомості, здійснювати будь-які угоди щодо неї. Якщо спадкодавець за життя не оформив право власності та/або не забезпечив його державну реєстрацію, це стає перешкодою для оформлення права на спадщину в загальному порядку. Однак відсутність держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно по собі не призводить до припинення права власності, так як є лише офіційним визнанням й підтвердженням державою факту виникнення таких прав. Відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця речових прав отримати право на її проведення. На підставі вищезазначеного суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим й таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved