Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач) звернулась до суду 01 березня 2021 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що від спільного шлюбу з Відповідачем має двох дітей, [PERSON] , [INFO] та[PERSON] [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано, діти мешкають з позивачем і власних котів на утримання дітей не вистачає, тому просить суд стягнути з Відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 14 вересня 2020 року, оскільки саме в цей день Позивач звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу, раз з тим, оскільки відповідач зареєстрованим не значиться, Позивачу відмовлено у видачі судового наказу. Представник позивача під час судового розгляду підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, зазначив, що відповідач має інші джерела доходу окрім заробітної плати, саме тому звернулися до суду з позовом. Відповідач подав відзив на позовну заяву та будучи присутнім у судовому засіданні зазначив, що з того моменту, як сторони розпочали жити окремо, він постійно, починаючи з березня 2020 року перераховує кошти дружині та дітям. Офіційно переоформив на дружину будинок, продав машину та всі кошти від продажу віддав також дружині. Не заперечує сплачувати дружині аліменти та бажає брати участь у вихованні дітей, разом з тим вважає, що оскільки добровільно перераховує кошти на утримання дітей, тому спору між сторонами не має і просить суд відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Під час судового розгляду підтримав свій відзив. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю двох дітей: [PERSON] , [INFO] та[PERSON] [INFO] відповідно до свідоцтв про народження останніх (а.с. 6,7). Також встановлено, що діти [PERSON] та[PERSON] проживають разом зі своєї матір`ю [PERSON] відповідно до акту (а.с.9), вказані відомості також не заперечуються стороною відповідача. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав а обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. Батьки та дитина є учасниками сімейних відносин (частина друга статті 2 СК України). Відповідно до частин першої-другої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга статті 150 СК України). Відповідно до частин першої, третьої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п.17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд встановив, що матеріальне становище відповідача задовільне, він не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім`ї та інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований. Тому, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та поданих позивачем доказах, а тому позов підлягає задоволенню. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У справі, яка розглядається, встановлено, що Відповідач добровільно сплачував аліменти, а саме з 01 березня 2020 року по січень 2021 рік включно шляхом відрахування з його заробітної плати у розмірі 33 %, що в середньому становить 4680 грн (а.с.25-26,27-37). При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2021 рік», який для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень;. Визначаючи дату початку стягнення аліментів, суд застосувує положення частини першої статті 191 СК України, згідно з якими аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виключення із даного правила передбачені частиною другою статті 191 СК України і стосуються стягнення аліментів за минулий час (тобто до пред`явлення позову). Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів з дати звернення до суду із заявою про видачу судового наказу - 14 вересня 2020 рік, оскільки ухвала про відмову у видачі вказаного наказу постановлена судом 25 листопада 2020 року, а тому позивачка мала можливість звернутись до суду із позовом ще у листопаді 2020 року, разом з тим позов про стягнення аліментів подано лише 01 березня 2021 року. Крім того, в судовому засіданні достовірно встановлено, та не оспорюється стороною позивача, що Відповідач у добровільному порядку весь спірний період сплачував на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 33 % від отриманої заробітної плати. Отже, вирішуючи даний спір, суд вважає за необхідне дотриматись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, де особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень Сімейного кодексу України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення позовних вимог частково, а саме стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням принципу співмірності, розумності, що буде відповідати інтересам дітей і не порушуватимуть, як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, суд також вважає, що слід присудити стягнення аліментів з моменту подачі даного позову, а саме з 01 березня 2021 року. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. При цьому, платник та одержувач аліментів не позбавлені права, за наявності підстав, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (стаття 192 СК України), а той із батьків з ким проживає дитина - з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (стаття 185 СК України). Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: partial