Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до Хрінницької сільської ради Демидівського району Рівненської області та до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали, що [INFO] помер [PERSON], залишивши спадщину. У володіння та управління спадщиною вступила його дружина, позивачка [PERSON]. У 2004 році на її ім»я було видано свідоцтво про право на всю спадщину,так як ніхто крім неї в шестимісячний термін не подавав заяви про прийняття спадщини. Позивачі вважають,що рішенням Демидівського районного суду Рівненської області було помилково скасовано вищевказане свідоцтво про право власності на спадкове майно в зв»язку із наявністю заповіту померлого [PERSON] Вказують на те, що у відповідності до ч.1 ст.1257 Цивільного кодексу України, заповіт із 1 січня 2004 року є нікчемним і не міг бути підставою виникнення права на спадщину у відповідача [PERSON] Позивачі також вважають, що право на спадщину [PERSON] повинно регулюватися нормами Цивільного кодексу УРСР ( в редакції 1966 року), який діяв до 1 січня 2004 року, так як спадщина відкрилася у 2003 році і в цьому ж році сплив встановлений законом термін її прийняття. Просять суд визнати вищевказаний заповіт недійсним з моменту його укладення, у відповідності до норм ст.ст.47, 48, 545 Цивільного кодексу УРСР ( в редакції 1966 року). Так, відповідно до вимог вказаних норм заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення може бути визнаний судом недійсним через невідповідність його вимогам закону. Крім того, у відповідності до вимог діючого на момент складання заповіту законодавства, у населених пунктах , де немає державних нотаріусів, вправі були посвідчувати заповіти посадові особи, на яких виконавчим комітетом відповідної сільської Ради покладено вчинення цих дій. Вважають, що заповіт померлого [PERSON],посвідчений секретарем виконкому Хрінницької сільської ради Майдан Валентиною Григорівною, яка не була уповноваженою на вчинення нотаріальних дій. Також, заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, бо не містить посилання на місце його складання та не зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій. Під час розгляду справи в суді представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Хрінницької сільської Ради Демидівського району Майдан В.Г. позову не визнала, заперечує щодо його задоволення, суду пояснила, що з 1994 року працює секретарем Хрінницької сільської ради. Відповідно до Розпорядження голови сільської ради та її функціональних обов»язків, затверджених сільським головою, в її обов»язки входило та входить вчинення нотаріальних дій. В 1999 році до неї звертався [PERSON] для того, щоб скласти заповіт. Вона, відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, посвідчила заповіт від його імені, де він все своє майно заповів двом своїм онукам - [PERSON] та [PERSON]. Заповіт було складено на відповідному бланку, де зазначено дату та місце його складання, зазначено волевиявлення спадкодавця щодо свого майна. Ним власноручно було підписано заповіт і нею зареєстровано його за № 21 в Журналі реєстрації нотаріальних дій сільської ради та стягнуто державне мито. Даний заповіт було складено та підписано в двох примірниках, один з яких залишився на зберіганні в Хрінницькій сільській раді, а другий було видано заповідачу. До дня смерті [PERSON] не звертався в Хрінницьку сільську раду з питаннями зміни чи скасування даного заповіту. На момент смерті [PERSON] він залишався чинним. Один з примірників заповіту і по сьогодні зберігається в Хрінницькій сільській раді. В грудні 2007 року даний заповіт було винесено в Єдиний рестр заповітів. Алфавітної книги обліку заповітів нею не велося, оскільки такі вимоги ніхто не ставив. Вважає, що будь-яких підстав для скасування даного заповіту не має. Він відповідає всім вимогам щодо форми та змісту, та волевиявленню особи. Відповідач [PERSON] також позовних вимог не визнав, суду пояснив , з приводу того, що дід в 1999 році склав заповіт на двох свої внуків йому нічого не було відомо. Про існування даного заповіту йому в подальшому розповів його брат [PERSON]. Оригіналу заповіту [PERSON] - його баба, ніколи йому не показувала. В 2012 році при зверненні до суду про визнання свого права на спадщину на підставі даного заповіту, він з своєю матір»ю звернувся в Хрінницьку сільську раду, де йому підтвердили про наявність такого заповіту. На підставі даного заповіту, рішенням Демидівського районного суду від 24.05.2012 року за ним було визнано право власності на спадкове майно за заповітом у відповідних частках. Рішення переглядалось в апеляційному суді і на сьогодні вступило в законну силу. Вважає даний заповіт чинним, який складений в Хрінницькій сільській раді правильно, повноважною особою, чітко визначена воля спадкодавця та він зареєстрований в реєстрі заповітів. Свідок [PERSON] суду показала, що її тато [PERSON] при житті говорив, що бажає скласти заповіт, на підставі якого все своє майно розділити між двома онуками - її сином [PERSON] та онуком [PERSON] Однак оригіналу даного заповіту вона ніколи не бачила. Після смерті батька, на підставі закону вступила в спадщину її мама [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивачів, пояснення відповідачів, показання свідка та повно, всебічно та об'єктивно оцінивши подані докази у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. У відповідності зі ст.213 Цивільного процесуального кодексу України ,законним та обгрунтованим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом на основі повно та всебічно з'ясованих обставин. Судом встановлено, що секретарем Хрінницької сільської ради Демидівського району Майдан В.Г. 06 липня 1999 року в с.Хрінники Демидівського району Рівненської області було посвідчено заповіт, яким [PERSON] заповіт все своє майно двом своїм онукам - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Даний заповіт власноручно підписано заповідачем. Він зареєстрований в Журналі реєстрації нотаріальних дій за № 21, стягнуто державне мито. [INFO] [PERSON] помер, про що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с.8/. На правовідносини, що виникли до 2004 року поширюються норми Цивільного кодексу УРС в редакції 1966 року. Судом встановлено, що даний заповіт повністю відповідає вимогам ст. 541 ЦК УРС, тобто був складений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. Посилання позивачів на те, що у відповідності до ч.1 ст.1257 Цивільного кодексу України, заповіт із 1 січня 2004 року є нікчемним і не міг бути підставою виникнення права на спадщину у відповідача [PERSON] є помилковим, оскільки норма даної статті щодо недійсності заповіту в зв»язку з порушенням його форми та посвідчення, тобто його нікчемністю набрала чинності з 01.01.2004 року. З наведених обставин, заповіт від 06.07.1999 року є чинним. Відповідно до ст. 48 ЦК УРС недійсною є та угода, що не відповідає вимогам Закону. Під час розгляду справи в суді, представником позивача не подано жодного доказу, що заповіт не відповідає вимогам Закону. Разом з тим, посилання представника позивача [PERSON], як на підставу визнання заповіту недійсним, невідповідність його формі та змісту, зокрема, що заповіт складено неповноважною особою, в заповіті не зазначено місце його складання, дата а також, що він не внесений в Реєстр нотаріальних дій та не ведеться алфавітна книга обліку заповітів, спростовується в суді поясненнями представника відповідача Хрінницької сільської ради Майдан В.Г., відповідача [PERSON] та матеріалами справи, зокрема: копією самого заповіту, в якому чітко зазначено дата, місце складення заповіту, воля заповідача, наявний його особистий підпис, а також посвідчений секретарем Хрінницької сільської ради Майдан В.Г. /а.с7/; Журналом для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Хрінницької сільської ради, який було оглянуто в судовому засіданні, де на аркуші 30 під № 21 було зареєстровано даний заповіт і стягнуто державне мито/а.с. 68-71/; функціональними обов»язками секретаря сільської ради, затвердженими сільським головою, де зазначено, що в її обов»язки входить вчиняти нотаріальні дії, реєструвати акти громадянського стану відповідно до законодавства /а.с.72/.; Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, де зазначено, що 26.12.2007 року даний заповіт було зареєстровано в Реєстрі заповітів /а.с.73/. Крім того, 24 травня 2012 року рішенням Демидівського районного суду Рівненської області було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та до виконкому Хрінницької сільської ради Демидівського району, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та визнання права власності на спадкове майно(а.с.18-20). Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 14 вересня 2012 року вищевказане рішення суду першої інстанції було змінено в частині визначення частки спадкового майна належного [PERSON]. При цьому було підтверджено право власності [PERSON] на частину спадкового майна за заповітом [PERSON]. Вищевказане рішення набрало законної сили (а.с.21-22). У цивільній справі вирішеній Демидівським районним судом Рівненської області 24 травня 2012 року та колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області 14 вересня 2012 року було також встановлено, що заповіт складений [PERSON], відповідає вимогам ст.541 Цивільного кодексу УРСР( в редакції 1966 року) і заперечення відповідачів на його недійсність є безпідставними (а.с.19), заповіт від 06.07.1999 року є чинним (а.с.21-22). Крім того, в справі яка розглядається судом на даний момент , беруть участь ті самі особи, які брали участь у цивільній справі вирішеній Демидівським районним судом Рівненської області 24 травня 2012 року та колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області 14 вересня 2012 року, а саме [PERSON], [PERSON], Хрінницька сільська Рада Демидівського району Рівненської області. На підставі викладеного, на підставі ст.ст. 48, 541 ЦК УРСР, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, ст. 37 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: dismissed