Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

[PERSON] направив поштою до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до відповідача [PERSON] про стягнення суми, який надійшов до суду 21 травня 2020 року. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 травня 2020 року вищевказана позовна заява була передана на розгляд судді [PERSON] . Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 1840/0/15-20 від 16 червня 2020 року про звільнення [PERSON] з посади судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у зв`язку з поданням заяви про відставку суддю [PERSON] було звільнено. На підставі\~розпорядження керівника\~апарату суду\~№ 100\~від 07\~липня 2020\~року,\~вищевказану цивільну\~справу було\~передано на\~повторний автоматизований\~розподіл судової\~справи між\~суддями.\~ Згідно з протоколом повторного автоматизованого\~розподілу судової\~справи між\~суддями від\~07\~липня 2020\~року цивільну справу було передано на розгляд судді Приходченко О.С. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2020 року справу було прийнято до розгляду та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2020 року було постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 31 березня 2014 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого позикодавець надав у борг відповідачеві 13 200 гривень, а відповідач зобов`язався повернути їх. Відповідач своє зобов`язання не виконав. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/4344/15-ц від 21 вересня 2015 року з відповідача на користь позивача було стягнуто борг у розмірі 13 200 гривень, три відсотки річних у розмірі 440 гривень 48 коп., інфляційних втрат у розмірі 8\~500 гривень 80 коп., а всього 22\~141 гривню 28 коп. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/8239/17 від 01 серпня 2018 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 4 676 гривень 78 коп., яких 980 гривень 78 коп. три відсотки річних та 3 696 гривень 00 коп. інфляційні збитки. Проте вказані рішення відповідачем не виконано, борг не повернуто, проценти та інфляція не сплачені. Позивач у своєму позові просив суд стягнути із [PERSON] на свою користь інфляційні втрати за період з 01 грудня 2017 року по 13 травня 2020 року у розмірі 2 138 гривень 40 коп. і три відсотки річних за період з 01 грудня 2017 року по 13 травня 2020 року у розмірі 969 гривень 92 коп. Позивач у своїй заяві до суду просив справу розглянути за його відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 31 березня 2014 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 13 200 гривень і зобов`язався їх повернути рівними частинами по 1\~100 гривень (а.с. 5). Свої зобов`язання з повернення грошових коштів не виконав. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/4344/15-ц від 21 вересня 2015 року з відповідача на користь [PERSON] було стягнуто борг у розмірі 13 200 гривень, три відсотки річних у розмірі 440 гривень 48 коп., інфляційні втрати у розмірі 8\~500 гривень 80 коп., а всього 22\~141 гривню 28 коп. (а.с. 6-6 оберт). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/8239/17 від 01 серпня 2018 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 4 676 гривень 78 коп., з яких 980 гривень 78 коп. три відсотки річних та 3 696 гривень 00 коп. інфляційні збитки (а.с. 7-8). Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, борг не повернув. Постановами державного виконавця Новокодацького районного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області № ВП № 56440655 від 21 серпня 2018 року (а.с. 9 оберт) та № ВП 57279606 від 13 грудня 2018 року (а.с. 10 оберт), виконавчий лист № 2/205/2110/15, виданий 29 жовтня 2015 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було повернуто стягувачеві у зв`язку із відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. На підставі ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1050\~ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Відповідно до розрахунків позивача, інфляційні втрати за період з 01 грудня 2017 року по 13 травня 2020 року складають 2 138 гривень 40 коп. і три відсотки річних за період з 01 грудня 2017 року по 13 травня 2020 року складають 969 гривень 92 коп, які з урахуванням того, що боргові зобов`язання, які наявні у відповідача перед позивачем, не виконані, підлягають стягненню. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп. (а.с. 1), який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 3 949 гривень 12 коп. (3\~108 гривень 32 коп. + 840 гривень 80 коп. = 3\~949 гривень 12 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved