Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» 17.10.2019 звернулося до суду із позовом про стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» заборгованості за договором про споживчий кредит № 3050_0159 від 07.05.2019 у розмірі 120 557,35 грн та судових витрат по сплаті судового збору при подачі позову до суду у розмірі 1 921,00 грн. Ухвалою суду від 01.11.2019 було відкрите спрощене провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом 15 днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження. Відправлена на зареєстровану адресу відповідача поштова кореспонденція, починаючи від 04.11.2019 поверталася до суду із зазначенням причини невручення «за зазначеною адресою не проживає». З матеріалів справи було встановлено іншу поштову адресу відповідача, за якою йому було відправлено поштову кореспонденцію з позовною заявою та доданими до неї документами. Ухвалою суду від 29.11.2019 справу було призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін в судове засідання на 26.12.2019. Починаючи з 26.12.2019 представник позивача в судові засідання не з`являвся, направляючи до суду заяви про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог і про згоду на ухвалення заочного рішення. У зв`язку з відсутністю належних доказів отримання відповідачем судових повісток судові засідання відкладалися. Лише 27.05.2020 в судове засідання з`явився представник відповідача - адвокат Дубчак Л.С., котра заявила про необхідність відкладення розгляду справи, надання їй часу для ознайомлення з матеріалами справи та подання відзиву на позов. 23.06.2020 від імені представника позивача було подано відзив на позов в якому вона зазначила про безпідставність позовних вимог, оскільки зобов`язання за кредитним договором було порушене відповідачем внаслідок обставин непереборної сили, бо всі рахунки відповідача перебували під арештом в межах виконавчого провадження в іншій справі. Відтак відповідач не користувався кредитними коштами, а тому не повинен був сплачувати відсотки за їх користування і здійснювати погашення кредиту, не використовуючи його взагалі. Також зазначила, що про ці обставини позивачу було достеменно відомо, а тому вимоги є надуманими. Окрім того, відповідач не порушував права позивача, як банку самостійно проводити договірне списання коштів з поточного кредитного рахунку. Отже, вини відповідача у несвоєчасному погашенні основного зобов`язання та сплаті відсотків за користування кредитними коштами, немає. Зазначає про те, що строк погашення кредиту не настав, підстави для його дострокового повернення відсутні, а тому вимога про дострокове погашення кредиту є протиправною. На підтвердження цього посилається на порушення позивачем процедури дострокової вимоги про повернення кредитних коштів; відсутність доказів у позивача про наявність зворотного. Окрім того, зазначає про те, що позивачем не було подано до суду доказів отримання відповідачем кредиту, а тому вимога є безпідставною. 01.07.2020 позивач уточнив свої вимоги та просив стягнути із відповідача на свою користь 74 070 грн 52 коп. заборгованості за кредитним договором та 1 921 грн 00 коп. судових витрат. Така заява жодним чином не аргументована, але до неї подано розрахунок заборгованості з якого вбачається, що сума простроченої заборгованості по кредиту (основному боргу) станом на 23.06.2019 (?) складає 38 303 грн 97 коп.; сума відсотків за користування кредитом станом на 23.06.2020 складає 14 187 грн 33 коп.; сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу по кредиту станом на 23.06.2020 складає 14 551 грн 05 коп.; сума пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту станом на 23.06.2020 складає 2 853 грн 95 коп.; сума інфляційних втрат від прострочення сум заборгованості по основному боргу з червня 2019 по червень 2020 складає 1 699 грн 04 коп.; сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам з червня 2019 по червень 2020 складає 324 грн 72 коп.; сума 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з червня 2019 по червень 2020 складає 1 743 грн 61 коп.; сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам за період з червня 2019 по червень 2020 складає 406 грн 85 коп. Також 01.07.2020 позивач подав відповідь на відзив на позов в якому зазначив, що у відповідача не існувало форс-мажорних обставин щодо неможливості сплачувати кредитні кошти. Також відповідач, у порушення договірних умов не повідомив позивача про свій фінансовий стан в разі прострочення строку повернення будь-якої частини кредиту. Стосовно права позивача на договірне списання кредитних коштів в рахунок погашення кредиту зазначив, що він скористався таким правом, списавши відповідну частину коштів та зменшивши на таку суму розмір позовних вимог. До відзиву додав копію меморіального ордеру про передачу відповідачу кредитних коштів та виписку з його особового рахунку, а також копію паспорту споживчого кредиту. 21.08.2020 представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив на позов з якого вбачається, що у зв`язку накладенням арешту на кошти відповідача за постановою приватного виконавця - відповідач не користувався кредитними коштами. Про наявність арешту позивачу було достеменно відомо, адже копія відповідної постанови приватного виконавця була направлена на його адресу. Лише 08.11.2019 цей приватний виконавець скасував застосований захід примусового виконання рішення суду. Нарахування позивачем відсотків за користування позивачем кредитом в той період, коли поточний кредитний рахунок був під арештом, є незаконним, оскільки проценти нараховуються за користування грошима, а відповідач ними не мав змоги користуватися. Самим позивачем було порушено умови кредитного договору, оскільки за наявності на кредитному рахунку позивача коштів, позивач не здійснив договірного списання коштів. Строк сплати коштів за кредитним договором не настав, порушення строків погашення кредитної заборгованості сталося не з вини відповідача, а тому позивач не вправі ставити вимогу про дострокове погашення боргу. Окрім того, вказує на те, що позивач порушив досудове врегулювання спору. Зокрема, в порушення договірних умов не направляв і не направив відповідачу письмову вимогу щодо дострокового повернення кредиту. Також зазначає, що позивачем було порушено встановлений порядок подання доказів. Зокрема, докази отримання відповідачем кредитних коштів були подані не разом з позовом, а з відповіддю на відзив. У своїх поясненнях до позову, що подані позивачем 06.10.2020 він вказує на те, що кредитні кошти відповідачем отримані, а тому мають бути достроково повернуті в зв`язку з порушенням строків сплати чергових платежів. Позивач скористався своїм правом та списав частину коштів в рахунок погашення боргу із кредитного рахунку відповідача. Представник відповідача в своєму клопотанні, що подане до суду 24.12.2020 просить врахувати практику ВС, викладену в справі № 753/21158/17 та відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що позивач не довів в суді свого права на дострокове погашення кредитної заборгованості, адже вимоги відповідачу про дострокове погашення кредиту в позасудовому порядку, не направляв. Представники сторін в судове засідання вчергове не з`явилися, електронною поштою направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, з?ясувавши фактичні обставини справи оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. Між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України»та [PERSON] 07 травня 2019 року був укладений договір про споживчий кредит № 3050_0159, предметом якого було надання відповідачу в кредит грошових коштів у розмірі 103 900,00 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 06 травня 2024 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору, що передбачено п. 2.2 кредитного договору. У відповідності до п. 2.4.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) у розмірі 56 % річних. За змістом п. 3.1.1 кредитного договору банк надає кредит з моменту виконання позичальником умов надання кредиту, а саме: сплати комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 5 195,00 грн протягом одного банківського дня з моменту підписання договору (п. 3.1.1.1), списання якої здійснюється банком з поточного рахунку позичальника одночасно з зарахуванням на поточний рахунок суми кредиту, для чого позичальник зобов`язаний забезпечити наявність на поточному рахунку суми коштів достатньої для списання комісійної винагороди (п. 3.1.1.2). Відповідно до пункту 3.2.1 договору банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. За правилами статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до положень ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв?язку та, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Дані положення врегульовані ст. 1046 ЦК України. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України врегульовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктами 2.2, 3.2.1 кредитного договору № 3050_0159 від 07.05.2019 передбачено, що позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит у розмірі 103 900,00 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 06.05.2024 у безготівковій формі шляхом одноразового перерахування коштів на поточний рахунок відповідача. Позивач у позовній заяві зазначив, що свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в строк та в розмірі встановленому кредитним договором. До матеріалів позовної заяви банком надано Додаток № 2 до договору, що містить перелік рахунків позичальника (відповідача) в АТ «Ощадбанк», а також розрахунок заборгованості згідно зазначеного кредитного договору станом на 22.08.2019. Надані позивачем документи містять відомості про отримання кредитних коштів відповідачем. Відповідно до п. 3.3 укладеного між сторонами договору про споживчий кредит передбачено порядок повернення (погашення) кредиту, сплати процентів та інших платежів. Так, починаючи з 05.06.2019 відповідач повинен був здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1 731 грн 67 коп. та сплату обумовлених процентів. Пунктом 3.5 цього договору було передбачено право позивача на договірне списання коштів з поточного рахунку відповідача для сплати процентів за користування кредитом; сплати комісійної винагороди; щомісячних обов`язкових платежів на погашення кредиту. Умовами вищевказаного договору передбачено дострокове повернення кредиту за ініціативою позивача (п. 3.9). Так, відповідно до п. 3.9.2 договору виконання відповідачем вимоги позивача про дострокове повернення кредиту та пов`язаних з ним платежів, повинно бути проведено ним протягом 30 календарних днів з дати одержання такої вимоги. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до норм ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України позивач вправі вимагати у відповідача дострокового повернення частинами позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. При цьому таке право дострокового повернення означає, що позивач вимагає зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Звернувшись у жовтні 2019 року до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору і станом на 22.08.2019 має певний розмір заборгованості. Умовами укладеного між сторонами договору про споживчий кредит визначено порядок направлення юридично значимих повідомлень. Порушення позивачем визначеного договором про споживчий кредит порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких відповідачем в суді ним (позивачем) не доведений та не встановлений з наданих і досліджених доказів, не може мати наслідком покладення на відповідача тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитним договором (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020, справа № 638/13683/15). Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України «Про споживче кредитування» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги вищевказаного Закону про порядок дострокового повернення коштів, не дотримавши передбачений договором порядок, який не має погіршувати порівняно із Законом становище позивача, то у позичальника (відповідача у справі) відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову про дострокове стягнення коштів за таким договором. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судовий збір у розмірі 1 921,00 грн, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові відшкодуванню не підлягає. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed