Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Фастівської міської ради про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження із суміжними землевласниками, посилаючись на те, що рішенням Фастівського міськрайсуду Київської області від 31 травня 2011 року за позивачами визнано право власності на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. Будинок [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 0,11 га і між співвласниками будинку склався порядок користування землею. Всі співвласники будинку, крім позивачів, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] скористались своїм правом на приватизацію землі, що перебувала у їх користуванні та отримали державні акти на право власності на земельні ділянки. 18 квітня 2014 року рішенням Фастівської міської ради № 4/19-LІІ-VІ позивачам надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,0167 га та ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,0017 га за адресою: [ADDRESS] та дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення зазначених земельних ділянок у власність. А 03 липня 2014 року до даного рішення Фастівської міської ради було внесено зміни. З метою виготовлення технічної документації із землеустрою та складання проекту позивачі звернулися з письмовою заявою до землевпорядної організації ФОП [PERSON] Відповідно до інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками проект землеустрою повинен містити в собі акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який підписується нами, представником землевпорядної організації та власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. На прохання позивачів підписати акт, суміжні землевласники [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовились поставити підписи. З метою розв'язання земельного спору позивачі неодноразово звертались до відповідача, який роз'яснив їх право звернення до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] вимоги позовної заяви підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача - Фастівської міської ради проти задоволення позову не заперечувала. Треті особи в судове засідання не з'явились, про день слухання справи повідомлялись судом належним чином, представник Держземагенства у Фастівському районі надав до суду лист з проханням розглянути справу в його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є доведеним та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2011 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] [INFO] (а.с.17). Право власності на дану частину будинку позивачами 07 червня 2012 року зареєстровано в КП КОР «Фастівське МБТІ» (а.с.18). Будинок [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 0,11 га і між співвласниками будинку склався порядок користування землею. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться в тому числі у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Стаття 118 ЗК України передбачає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Згідно рішення Фастівської міської ради № 4/19-LІІ-VІ від 18 квітня 2014 року позивачам надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,0167 га та ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,0017 га за адресою: [ADDRESS] та дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення зазначених земельних ділянок у власність (а.с.24). Так, 03 липня 2014 року рішенням Фастівської міської ради № 21/24-LІV-VІ внесено зміни до рішення № 4/19-LІІ-VІ від 18.04.2014 року, а саме п. 30 додатку, виклавши його в наступній редакції: «Дати [PERSON] та [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 0,0170 га в [ADDRESS] за рахунок земель комунальної власності (категорія земель - землі сільськогосподарського призначення). (а.с.30). З метою виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] та з метою виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за тією ж адресою позивачі звернулися з письмовою заявою до землевпорядної організації ФОП [PERSON]. Відповідно до інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками проект землеустрою повинен містити в собі акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який підписується заявниками, представником землевпорядної організації та власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. На прохання позивачів підписати акт суміжні землевласники [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовились поставити підписи. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) також повинна містити в собі акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. На прохання позивача [PERSON] підписати акт, суміжний землевласник [PERSON] від підпису в акті відмовився. Його відмова не може бути обґрунтованою оскільки його частина земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд приватизована і межі земельної ділянки, яка планується для передачі позивачам у власність, жодним чином не накладається на земельну ділянку [PERSON] Зважаючи на відмову суміжних землевласників від підписів в актах землевпорядна організація не має можливості закінчити роботи та передати землевпорядну документацію на затвердження до Фастівської міської ради. У зв'язку з виниклими непорозуміннями з сусідами позивач [PERSON] неодноразово зверталась до Фастівської міської ради з метою розв'язання земельного спору, так, відповідно до останньої відповіді № М.35.296.4 від 13.03.15 року Фастівська міська рада повідомила позивача про те, що було здійснено комісійне обстеження та надано мені копію акту. Згідно з актом комісійного обстеження позивачам роз'яснено право звернутися до сусідів для підписання акту, а в разі відмови звернутися до суду з питанням визначення та відновлення спільних меж землекористування (а.с.21). Відповідно до ч. 11 ст. 118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також щодо розмежування меж районів у містах. Згідно з ч.2 ст. 159 ЗК України земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї з сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. При вирішенні звернення позивачів, Фастівською міською радою порушено вимоги ст. ст. 158, 159 ЗК України, оскільки по-перше, земельний спір по суті не вирішено та в акті комісійного обстеження зазначено, що [PERSON] не були запрошені інші землевласники, при цьому вирішення спору не було перенесено, а формально роз'яснене право на звернення до суду. Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав, застосування інших, передбачених законом способів. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved