Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] згідно уточненої позовної заяви звернувся до суду з позовом до ДП «Укрвуглеякість» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вказуючи на те, що 11 січня 2016 року його прийняли на посаду виконуючого обовязки генерального директора у ДП «Укрвуглеякість», згідно наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 04.01.2016 року №01-к/к. 17.06.2016 року він звільнився з роботи за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпроП України (наказ від 17.06.2016 року №86-к/к) про що зроблена відмітку у трудовій книжці. На день звільнення з роботи 17.06.2016 року йому не виплачено заробітну плату внаслідок відсутності грошових коштів. За період з 11.01.2016 року по 17.06.2016 року йому нарахована заробітна плата в розмірі 62661 грн. 08 коп., виплачена 23496 грн. 17 коп., заборгованість складає 39164 грн. 91 коп. Посилається на ч.1 ст.116,117 КЗпроП України. Відповідач повинен відшкодовувати йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Період затримки з 17.06.2016 року по 30.11.2017 року, його середньоденний заробіток на момент звільнення складав 336 грн. 07 коп., в звязку з чим середній заробіток за час затримки розрахунку складає 160231 грн. 63 коп. Просить стягнути з Державного підприємства «Укрвуглеякість» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 11.01.2016 року по 17.06.2016 рік в сумі 39164 грн. 91 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 17.06.2016 року по 30.11.2017 року в розмірі 160231 грн. 63 коп., допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати. Позивач позов підтримав просить його задовольнити, пояснив, що в день звільнення підприємство не провело з ним повного розрахунку, залишилась заборгованість по заробітній платі, він отримував від відповідача виплати по заробітній плати невеликими розмірами до жовтня 2016 року. Після припинення виплат, звернувся до підприємства, де дізнався, що заборгованість по заробітній платі йому виплачена не буде, в звязку з чим звернувся до суду з позовом. Він неодноразово звертався до підприємства щодо надання довідок про розмір заборгованості по заробітній платі, які до теперішнього часу не отримав. Розрахінок заборгованості робив на підставі надходжень на його заробітну карту Приватбанк та відомостей про застраховану особу ПФУ, розраховував з врахуванням робочих днів. Представник відповідача ДП «Укрвуглеякість» в судове засідання повторно не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Позивач наполягає на розгляді справи у відсутність представника відповідача. Суд ухвалив слухати справу заочно. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, позов [PERSON] до Державного підприємства «Укрвуглеякість» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. Судом встановлено, позивач з 11.01.2016 року по 17.06.2016 року працював на посаді виконуючого обовязки генерального директора Державного підприємства «Укрвуглеякість», звідки звільнений за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпроП України,що підтверджується записами у трудовій книжці, наказом Міністерства Енергетики та Вугільної Промисловості України. Згідно витягу з карткового рахунку позивача, вбачається, що за період з 17.02.2016 року по 26.10.2016 року йому відповідачем перераховувалась заробітна плата в загальному розмірі 23496 грн. 17 коп. Згідно виписки з індивідуальних відомостей про застрахована особу Селидівського обеднаного ПФУ від 14.11.2017 року, за час роботи на ДП «Укрвуглеякість» за період з січня 2016 року по 17 червня 2016 року позивачу нарахована заробітна плата в розмірі 62661 грн. 08 коп. Таким чином за відповідачем існує заборгованість по сплаті заробітної плати позивача в розмірі 39164 грн. 86 коп., з розрахунку: 62661 грн. 08 коп. (нарахованої заробітної плати) - 23496 грн. 17 коп. (сплаченої), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідачем на неодноразові запити суду не були надіслані довідки про розмір заборгованості по заробітній платі та про середній розмір заробітної плати позивача, в звязку з чим, робить розрахунок заборгованості по заробітній плати та розмір середньої заробітної плати на підстав наявних в справі матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпроП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпроП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Вказана правова позиція висловлена у постанові ВСУ від 24.06.2015 року. Передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 зазначеного Кодексу. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку\~(постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 березня 2013 р. у справі № 6-15цс13). В звязку з чим, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 18.06.2016 року (наступний день після звільнення) по 30.11.2017 року. При розрахунку середнього заробітку суд враховує вимоги ПКМУ «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08.02.1995 року, згідно якої врахуванню при розрахунку днів затримки розрахунку підлягає не календарні дні, а робочі дні. В звязку з чим за період з 17.06.2016 року по 30.11.2017 року кількість робочих днів складає 364 дні ( червень 2016 року- 6 днів, липень 2016 року -22 дні, серпень 2016 року- 22 дні, вересень 2016 року 22 дні, жовтень 2016 року -20 днів, листопад 2016 року - 22 дня, грудень 2016 року - 22 дня, січень 2017 року - 20 днів, лютий 2017 року - 20 днів, березень 2017 року-22 дня та квітень 2017 року - 19 днів, травень 2017 року - 20 днів, червень 2017 року 20 днів, липень 2017 року -21 день, серпень 2017 року 22 дні, вересень 2017 року -21 день, жовтень 2017 року -21 день, листопад 2017 року- 22 дні) х 508 грн. 18 коп. (середньоденна заробітна плата позивача, з розрахунку 8562 грн. (19 днів травня 2016 року) 10157 грн. 22 коп. ( 17днів червня 2016) = 18294 грн.22 коп. / 36 ), таким чином розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 184977 грн. 52 коп., з розрахунку: 508 грн. 18 коп. х 364 дні Відповідно до ст.88 ЦПК України, в звязку з задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved