Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Адвокат Кладко Олександр Вікторович в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа Біловодський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Старобільському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що [INFO] та [INFO] померли її батьки [PERSON] та [PERSON] відповідно, які на день смерті проживали у м. Кадіївка Луганської області, Україна. Заявнику необхідно встановити факт смерті, оскільки лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причини смерті її батьків були видані на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті батьків заявнику потрібно з метою отримання свідоцтва про смерть в порядку, визначеному законодавством України. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник заявника адвокат Кладко О.В. в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі та участі заявника. Представник заінтересованої особи Біловодського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Старобільському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився. 27.10.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду заяви та відкриття провадження у справі в порядку окремого провадження. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно із копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 11.11.1998 року Стахановським МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Брусівка Біловодського району Луганської області, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно із копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 12.11.1998 року Стахановським МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Брусівка Біловодського району Луганської області, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що заявник [PERSON] має право на звернення до суду з цією заявою відповідно до приписів ч. 1 ст. 317 ЦПК України, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. Згідно з копією довідок про причину смерті від 16.05.2021 року №125 та від 04.06.2021 року №105, виданих медичним закладом самопроголошеної «Луганської народної республіки» за формою первинної облікової документації №106/у, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , померли [INFO] та [INFO] , відповідно, у м. Стаханов Луганської області самопроголошеної «Луганської народної республіки» внаслідок набряку головного мозку, інфаркту головного мозку на фоні церебрального атеросклерозу та внаслідок хронічної ішемії мозку 3 ступеня, набряку головного мозку. Суд враховує, що м. Кадіївка Луганської області станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті померлих батьків у встановленому законом порядку. При цьому, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки розуміє, що можливості збору доказів щодо факту смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Враховуючи вищевикладені обставини та письмові докази, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянки України, уродженки с. Брусівка Біловодського району Луганської області, та [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця с. Брусівка Біловодського району Луганської області, які померли [INFO] та [INFO] , відповідно, у м. Кадіївка Луганської області, Україна. Таким чином, заява [PERSON] про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення. Із врахуванням положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати по цій справі не відшкодовуються учасникам справи, оскільки іншого не встановлено законом.

Outcome: approved