Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення аліментів на його утримання, як на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В позовній заяві зазначила, що [PERSON] навчається у Національному університеті водного господарства та природокористування, на ІІ курсі навчально-наукового інституту агроекології та землеустрою за спеціальністю «Агрономія» на денному відділенні. [PERSON] не має змоги працювати, оскільки навчається на денній формі навчання, щоденно витрачає гроші на проїзд, щоб дістатись до учбового закладу, харчування та придбання учбової літератури, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Всі витрати на його утримання несе лише мати, тому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частину всіх видів його заробітку (доходу) на період навчання до 30.06.2020 року. [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зазначили, що відповідач матеріальної допомоги сину не надає. Проте, він як батько несе обов'язок по утриманню сина до закінчення ним навчання. Відповідач має фінансову можливість допомагати сину, проте добровільно відмовляється це робити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти в розмірі, який просить позивач. Суд, заслухавши доводи представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ВБ №294170, виданим 29.07.1999 року Нетішинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області. Як вбачається з паспорта громадянина України, позивач [PERSON], 23.07.2017 року досяг повноліття. Відповідно до положень частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З довідки №2643 від 05.02.2018 року, виданої директором інституту, вбачається, що позивач [PERSON] у 2017 році вступив до Національному університеті водного господарства та природокористування, на ІІ курсі навчально-наукового інституту агроекології та землеустрою за спеціальністю «Агрономія» денної форми навчання. Термін закінчення навчального закладу 30.06.2020 року. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує відповідно до статті 182 СК України: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що 23.07.2017 року позивач досяг повноліття, продовжує навчання, в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) до закінчення ним навчання. Такий розмір аліментів, на думку суду, буде відповідати засадам розумності і справедливості, та буде співмірним потребам дитини та можливостям батька. Доказів не спроможності сплачувати аліменти відповідач суду не надав. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а саме: з 16.02.2018 року Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України вважає, що з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 704,80 грн. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом був звільнений від його оплати.

Outcome: approved