Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просила визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], що є предметом позову. Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на наступне, що квартира [ADDRESS] неприватизована, в цій квартирі зареєстровані сторони, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 1996 року, та їх спільні діти. 08 березня 2013 року відповідач виїхав за межі України, фактичне місце проживання відповідачів позивачам не відоме, з цього часу в квартирі не проживає, з дружиною та дітьми відносин не підтримує, тому тягар утримання житла та сплату комунальних послуг несе особисто позивач, оскільки відповідач більше шести місяців в квартирі не проживає, просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засіданні не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд спавши у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов на підставі наявних у справі доказів, у разі неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся ь належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою, вказаною у позовній заяві, про поважні причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення (заперечення) по суті предмету спору не скористався. Третя особа - Дніпровський районний відділ ГУ ДМС України в місті Києві, в судове засідання не з'явилась, до суду надійшло письмове клопотання про розгляду справи у відсутності уповноваженого представника третьої особи та ухвалити рішення на підставі норм чинного законодавства. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст. ст. 64, 65 Житлового кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Судом встановлено, що з 23 січня 1996 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають трьох спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно даних викладених у довідці Центру комунального сервісу №97 від 01 червня 2016 року вих. №20, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] ( з 1990 року); [PERSON] ( з 1992 року); [PERSON] (з 1997 року); [PERSON] (з 2003 року); [PERSON] (з 2003 року). (а.с.6) Відповідно до положень статей 71, 72 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положення статі 71 Житлового кодексу України, регулюють правовідносини користування жилими приміщенням в будинках державного та громадського житлового фонду. Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи зі змісту ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження факту відсутності відповідача за місцем реєстрації, до позову долучено Акт від 03.06.2016, складений мешканцями будинку [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON]., підписи яких засвідчено начальником Житлової ремонтно-експлуатаційної організації №403 Цвік Ю.Г., які підтвердили відсутність відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з березня 2013 року. (а.с.7) Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS], відповідач добровільно покинув квартиру, місце знаходження відповідача невідоме, за комунальні послуги не сплачує та не несе інших витрат по утриманню житла, ці обставини підтверджуються Актом від 03.06.2016, складений мешканцями будинку [ADDRESS] - [PERSON], [PERSON]., які підтвердити факт відсутності відповідач аза місцем проживання з березня 2013 року, обставин, які б свідчили про те, що позивач чинить перешкоди відповідачу у користуванні житловим приміщенням, судом не встановлено, тому за встановлених обставин є доведеним обставини відсутності відповідача за місцем фактичного проживання поза межами визначених законодавством строків, визначених ст.71 Житлового кодексу України. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. ( ст.1 Цивільного процесуального кодексу України) Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Дніпровський районний відділ ГУ ДМС України в місті Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved