Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] предявив позов до Міністерства аграрної політики та продовольства України, третя особа - державне підприємство Хмельницьке про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. За клопотанням позивача судом залучено до участі у справі в якості співвідповідача державне підприємство Хмельницьке. Позивач збільшив свої позовні вимоги і просить солідарно стягнути з відповідачів середній заробіток за час вимушеного прогулу по 4 серпня 2015 року, мотивуючи тим, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2015 року скасовано рішення Старокостянтинівського райсуду від 28 листопада 2014 року та задоволені його позовні вимоги про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Вказаним рішенням скасований наказ про його звільнення з роботи, поновлено на посаді директора державного підприємства Хмельницьке, стягнуто з Міністерства аграрної політики та продовольства України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 14476 грн.28 коп. і моральну шкоду в сумі 1 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року вказане рішення апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано і передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Міністерство аграрної політики та продовольства України не виконало рішення апеляційного суду про поновлення його на посаді директора державного підприємства Хмельницьке і він вимушений був працевлаштуватись в іншому місці з 4 серпня 2015 року. Тому просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також компенсувати середній заробіток до дня його працевлаштування. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав письмову заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує. У випадку неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення. Відповідачі також в судове засідання не зявились, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе за згодою позивача ухвалити заочне рішення на підставі наявних документів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2015 року скасовано рішення Старокостянтинівського райсуду від 28 листопада 2014 року, яким було відмовлено [PERSON] у позові, та задоволені його позовні вимоги про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Вказаним рішенням скасований наказ про звільнення [PERSON] з роботи, поновлено його на посаді директора державного підприємства Хмельницьке, стягнуто з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 14476 грн.28 коп. і моральну шкоду в сумі 1 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року вказане рішення апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано і передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Міністерство аграрної політики та продовольства України рішення апеляційного суду про поновлення [PERSON] на посаді директора державного підприємства Хмельницьке не виконало. З 4 серпня 2015 року [PERSON] працює керівником Старокостянтинівського відділу товариства з обмеженою відповідальністю Україна 2001. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року, скасований наказ про звільнення позивача з роботи та поновлення його на посаді директора державного підприємства Хмельницьке набрало законної сили, то обставини, встановлені вказаним рішенням, не підлягають доказуванню по даній справі. Відповідно до вимог ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. В силу ч.1 ст.4 Закону України Про оплату праці джерело коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. За змістом п.3.1 контракту з керівником державного підприємства Хмельницьке від 1 квітня 2011 року за виконання обовязків, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частини доходу, одержаного підприємством у результаті його господарської діяльності. Оскільки позивач був поновлений на роботі за рішенням суду, то з державного підприємства Хмельницьке слід стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 вересня 2014 року по 30 січня 2015 року. Згідно з абз.1 і 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у звязку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Із даних довідки №58, виданої державним підприємством Хмельницьке 16 вересня 2014 року, середньомісячна зарплата позивача за два останні місяці перед звільненням складала 3208 грн.70 коп. \( липень 3208 грн.70 коп. + серпень 3208 грн.70 коп.) : 2 \, а середньоденний - 149 грн.24 коп.(6417 грн.40 коп. : 43 робочі дні). Вимушений прогул тривав 97 робочих дні, зокрема: у вересні 2014 року 12 днів, у жовтні 2014 року 23 дні, у листопаді 2014 року 20 днів, у грудні 2014 року 23 дні і у січні 2015 року 19 днів. Отже, за час вимушеного прогулу позивачу має бути виплачений середній заробіток в сумі 14476 грн.28 коп. (149 грн.24 коп.х97 днів). Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за період затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 31 січня 2015 року по 3 серпня 2015 року, то вони не можуть бути вирішені у даній справі з наступних підстав. Як убачається із заяви про збільшення позовних вимог, позивач просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 січня 2015 року по 3 серпня 2015 року на підставі ст.235 КЗпП України. Однак, відповідно до ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Тобто встановлений інший порядок стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. На підставі ст.235 КЗпП Україні,

Outcome: approved