Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

[PERSON] (надалі\~- позивач) просить розірвати шлюб з [PERSON] (надалі\~- відповідач) мотивуючи тим, що відносини в сімї не склалися, вони не підтримують шлюбних стосунків, сімя фактично розпалася. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яку позивач просить залишити проживати з нею. Позивач переконана в неможливості примирення із відповідачем, оскільки зроблені нею спроби для примирення виявилися марними. В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлений позов з підстав наведених в позовній заяві та просила його задовольнити, вказала, що вжиті судом заходи щодо примирення подружжя виявилися безрезультатними, надалі перебувати в шлюбі із відповідачем не бажає. Відповідач в судовому засідання 23 листопада 2016 року вказав, що не погоджується на розірвання шлюбу та заявив клопотання про надання строку для примирення, оскільки він бажає зберегти сім'ю. Після закінчення строку наданого судом для примирення сторін відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується його особистою розпискою на довідковому листі до справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції від 29 серпня 2014 року, серії І-ГЮ № 100801, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 серпня 2014 року, актовий запис № 1202. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові [PERSON], дружині - [PERSON]. Згідно з ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 СК України. Стаття 112 СК України\~передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні позивач вказала, що вона з відповідачем не підтримує подружніх стосунків і категорично не погоджується на примирення. Ухвалою Рівненського міського суду від 23 листопада 2016 року сторонам був наданий строк для примирення, однак вжиті судом заходи щодо примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Відповідно до ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне розяснити, що згідно абзацу 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Згідно вимог ст. 157 СК України \~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Відповідно до п.6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року зазначено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В судовому засіданні позивачем вказано, що дитина проживає з нею, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, дитину слід і надалі залишити проживати з позивачем, відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 551,20 грн. (а.с.1). У відповідності до ч.1\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved