Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є основним наймачем квартири за вищевказаною адресою, в якій вона постійно проживає та зареєстрована разом зі своїм чоловіком [PERSON] , донькою [PERSON] та онуками [PERSON] , [PERSON] . Відповідач є колишнім чоловіком її доньки, шлюб з яким розірвано рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 24.03.2014р. Відповідач має складний характер, з листопада 2013 року припинив родинні стосунки, не спілкується зі своїми дітьми, його речі відсутні в квартирі, житлом не цікавиться, в ремонті та оплаті комунальних послуг участі не приймає, внаслідок чого позивач вважає, що [PERSON] втратив право користування житлом. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, згодна на заочний розгляд справи. Також вона зазначила, що неодноразово зверталася до відповідача і кожного разу він обіцяв знятися з реєстраційного обліку, але жодних дій для цього не вчиняв. Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався належним чином шляхом направлення за зареєстрованою адресою проживання судового виклику із зазначення дати, часу та місця розгляду справи, тому в силу ч.8 ст.128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином, із заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердив непроживання відповідача в квартирі. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримують. За згодою позивача справу розглянуто в заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи в сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. На підставі ордеру №4139 про право на вселення в квартиру [ADDRESS] , виданого виконавчим комітетом Ленінської райради депутатів трудящих від 30.08.1973р. [PERSON] разом з сім`єю у складі 4 осіб: чоловік - [PERSON] , доньки - [PERSON] , [PERSON] , мати - [PERSON] вселилися у вищевказану квартиру (а.с.14). З представлених документів, зокрема з відомостей №Д3-157000 Ф/Л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, наданих Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради 07 серпня 2020 року на ім`я [PERSON] , вбачається, що на спірній житловій площі, крім позивача, зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Як вбачається із змісту вказаної довідки, відповідач зареєстрований на вказаній житловій площі з 08.05.2002 р. як чоловік доньки позивача. Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 24.03.2014р. по справі №523/1855/14-ц, шлюб, зареєстрований між [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») та [PERSON] , розірвано (а.с.15). 27.05.2014р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №595 (а.с.18). Факт непроживання відповідача на спірній житловій площі більше шести місяців без поважних на те причин підтверджується актом про не проживання осіб за місцем реєстрації від 07.09.2020р., складеним сусідами [PERSON] (кв. №72 ), [PERSON] (кв. №8) та [PERSON] (кв. №97 ), та затвердженим уповноваженою особою ТОВ «КК Суворовський» [PERSON], згідно якого відповідач [PERSON] , [INFO] , з листопада 2013р. не проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 68 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно з ст.71 ЖК Української РСР, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. В силу ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як передбачено ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Зібрані по справі докази в їх сукупності вказують на те, що відповідач на спірній житловій площі більше шести місяців не проживає без поважних на те причин, належні йому речі в квартирі відсутні. Відтак, пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved