Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про зниження шлюбного віку та надання права на шлюб. Подану заяву обґрунтовано тим, що заявники знайомі з 2018 року. За цей час між ними склалися теплі та щирі стосунки, вони мають взаємні почуття кохання, прийняли спільне рішення про реєстрацію шлюбу, однак позбавлені такої можливості, оскільки не досягли шлюбного віку. Зазначають, що на даний час заявниця [PERSON] вагітна, а тому їм необхідно укласти шлюб до народження дитини. В судовому засіданні заявники заявлені вимоги підтримали. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] просили подану заяву задовольнити. Представник Смілянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився. Начальник відділу подала суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без участі представника відділу. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається зі свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 09 лютого 2004 року, та серії [NUMBER] , виданого 02 вересня 2003 року, [PERSON] та [PERSON] є неповнолітніми. Згідно з довідкою КНП «Смілянська багатопрофільна лікарня ім. Софії Бобринської» від 26 квітня 2021 року, [PERSON] знаходиться на «Д» обліку по вагітності у цьому закладі охорони здоров`я та перебуває на 11-12 тижні вагітності. Частиною 3 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання права на шлюб. Згідно зі ст. 22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб укладається шляхом вільної згоди і ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст. 23 СК України) повинна розглядатися судом в окремому провадженні (ч. 3 ст. 293 ЦПК України). При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Дозвіл на укладення шлюбу неповнолітньою особою, яка досягла 16 років, надається лише на підставі рішення суду. Для вирішення питання щодо зниження шлюбного віку не вимагається отримання згоди батьками неповнолітніх. Їхня згода або, навпаки, заперечення проти реєстрації шлюбу їх неповнолітнім сином або донькою, вирішального значення для вирішення питання по суті не має. Проте їх позиція по даному питанню може бути, а інколи - повинна бути з`ясована у процесі прийняття рішення про зниження шлюбного віку. Відповідно до ст. 23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Вказана норма законодавства не зазначає переліку підстав зниження шлюбного віку. Такими підставами можуть бути виключні випадки та причини, які суд може вважати поважними. На переконання суду, до їх числа повинні бути віднесені у першу чергу ті, що і раніше трактувались на практиці як виключні випадки, а саме: вагітність нареченої, народження нею дитини, фактичні шлюбні відносини, що склалися між особами. Разом з тим, дане перерахування переліку виключних випадків та поважних причин не є вичерпним. Безумовним критерієм у таких випадках повинно бути дотримання інтересів неповнолітньої особи. Так, надання права на шлюб віднесено до компетенції суду, а тому саме суд здійснює контрольну функцію: його обов`язком є з`ясування наявності підстав для задоволення заяви. Як зазначили заявники, вони з 2018 року підтримують стосунки, мають взаємні почуття любові та поваги один до одного, відтак реєстрація шлюбу між ними відповідатиме їх інтересам. Крім того суд, зважаючи, що право особи на шлюб не обмежується виключно досягненням повноліття, тобто шлюбного віку, обставин, які б вказували, що шлюб може зашкодити інтересам заявника, та перешкод для укладення шлюбу, встановлених ст.26 СК України судом не встановлено, приходить до висновку про доцільність задоволення поданої заяви в повному обсязі. На підставі ст. 22, 23 СК України,

Outcome: approved