Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просив зобов'язати ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві зняти арешт з ? частини квартири [ADDRESS], який накладено постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві 20.03.2009 року, яка належала померлому [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності та Свідоцтва про право на спадщину за законом. Свою вимогу мотивував тим, що [INFO] помер [PERSON], дядьком позивача [PERSON], який за життя склав заповіт на ім'я позивача та яким заповідав позивачу належну йому на праві власності 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Позивач, як спадкоємець померлого за заповітом звернувся до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, до складу якої входить 1/2 частина квартири [ADDRESS], яка належала покійному дядьку [PERSON] Однак, нотаріус повідомила спадкоємця [PERSON] про те, що згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, на майно, яке є об'єктом спадкування 11.03.2009 року було накладено арешт відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження на підставі виконавчого листа №2-2031 від 19.02.2009 року, який виданий Солом'янським районним судом м. Києва, тому видати свідоцтво про право власності на спадкове майно неможливо. Для з'ясування підстав накладення арешту на спадкове майно, позивач звертався до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, де йому було надано відповідь, про те, що згідно перевірки книг реєстрації вхідної кореспонденції та Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 06.06.2014 року виконавчий документ №2-2031 від 19.02.2009 року виданий Солом'янським районним судом м. Києва у Відділі не значиться, а документація знищена відповідно до порядку роботи з документам. В подальшому позивач звернувся до Відділу з архівної роботи Солом'янського районного суду м. Києва, де отримав рішення суду на підставі якого були видано виконавчий листа та державним виконавцем накладено арешт на частину квартири, але при ознайомленні з матеріалами цивільної справи, позивачу стало відомо що відповідачем по справі виступав [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], тоді як його дядько [PERSON] з народження та до часу смерті постійно був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS], тобто відбувся збіг прізвища, імені та по батькові вказаних осіб, однак адреси місця реєстрації різняться, незважаючи на наявність таких обставин державний виконавець відмовився зняти арешт з квартири, роз'яснивши позивачу його право звернутись з такими вимогами до суду. Позивач вважає, що оскільки державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Журид С.М. було помилково накладено арешт на нерухоме майно, а факт його існування перешкоджає позивачу в установленому законом порядку прийняти спадщину після померлого дядька [PERSON], тому є всі підстави для скасування арешту з майна, що є предметом позовних вимог. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Уповноважений представник відповідача - Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявський А.М. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника відповідача. Уповноважений представник третьої особи - Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 21 листопада 2013 року (актовий запис №1491). (а.с. 16) За життя [PERSON] залишив заповіт, датований 16 вересня 2000 року посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Юрко Л.О., яким заповідав все своє майно [PERSON]. (а.с. 9) У визначений законодавством строк, спадкоємець за заповітом [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про намір прийняти спадщину щодо майна померлого [PERSON], однак в нотаріальній конторі повідомили, що згідно витягу з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що на ? частину квартири, що належить покійному [PERSON] накладено арешт на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві від 11 березня 2009 року. Як з'ясовано судом, підтверджується матеріалами справи доказами, рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 16 серпня 2007 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу, відшкодування збитків та моральної шкоди задоволено частково. Судом присуджено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу по договору позики в сумі - 50000,00 грн., суму збитків в розмірі - 12265,00 грн. моральну шкоду в сумі 5000,00 грн., витрати пов'язані з оплатою державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 1048,00 грн., а також витрати на оплату юридичних послуг в сумі 3000,00 грн., а всього 71313,00 грн., а всього 71313,00 грн. (а.с.12-13) 11 березня 2009 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Журид Сергієм Миколайовичем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі цієї постанови накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], 1951 року народження, а саме на 1/2 частини квартири [ADDRESS] в межах суми боргу, що становить 71313,00 грн. (а.с. 6) Згідно відповіді Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, на запит гр. [PERSON], надано інформацію про те, що згідно перевірки книг реєстрації вхідної кореспонденції та Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 06.06.2014 року виконавчий документ №2-2031 від 19.02.2009 року виданого Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] у відділу не значиться. Надати більш детальну інформацію щодо перебування вищезазначеного виконавчого документу не має можливості, так як документація Відділі за період з 2004 по 2010 рік знищена відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008. (а.с. 8) Відповідно до частини першої, другої та п'ятої статі 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Як з'ясовано судом, [PERSON] звернулась з позовом до Солом'янського районного суду міста Києва про стягнення з [PERSON] збитків та моральної шкоди в сумі 71313,00 грн., у зв'язку з невиконанням боржником [PERSON] рішення суду в добровільному порядку, виконавчий лист №2-2013/07 виданий 19.02.2009 року Солом'янським районним судом міста Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 71313,00 грн., пред'явлено до виконання. В процесі примусового виконання рішення суду, державним виконавцем встановлено, що згідно повідомлення БТІ м. Києва за [PERSON] зареєстрована 1/2 частина квартири [ADDRESS], тому на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Журид С.М. від 11 березня 2009 року накладено арешт на майно, що належить [PERSON], 1951 року народження, а саме на ? частину квартири [ADDRESS]. Разом з тим, суд вважає, що позивачем [PERSON] правомірно пред'явленого вимоги до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна, оскільки [PERSON], [INFO], який помер [INFO], за життя не був визнаний у встановленому порядку стороною зобов'язальних відносин, що були предметом судового розгляду в межах цивільної справи №2-2031, тому не може виступати стороною виконавчого провадження, в той же час державний виконавцем під час вчинення виконавчих дій не пересвідчився у достовірності наданої інформації щодо обсягу майна, яке належить безпосередньо боржнику [PERSON], [INFO], що стало підставою для накладення арешту на майно, а саме: ? частину квартири [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON], [INFO], який не є стороною виконавчого провадження. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, третя особа: Головне управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, та приймає рішення про зняття арешту з 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON], [INFO], який помер [INFO], накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.03.2009 року, яка винесена державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Журид Сергієм Миколайовичем. Враховуючи наведене та

Outcome: approved