Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач зазначала, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 лютого 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Лисогором О.А., зареєстрованого в реєстрі за №346, вона є власником квартири [ADDRESS] . Права власності на нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. На момент набуття позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] значилися зареєстрованими чотири особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказана інформація підтверджується довідкою №1-11/450 від 14 лютого 2020 року, виданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради Київської області. Відповідачі не є членами сім`ї позивача, яка на підставі договору купівлі-продажу від 14 лютого 2020 року придбала квартиру. Відповідачі у справі зареєстровані до квартири зі згоди попереднього власника, на даний час спільно з власником квартири - позивачем у справі не проживають, спільним побутом не пов`язані, не є членами сім`ї власника квартири, договорів щодо проживання відповідачів у квартирі між сторонами не укладалося, домовленостей не було, тому їх право на користування чужим майном підлягає припиненню. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 14 лютого 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Лисогором О.А. та зареєстрованого в реєстрі за №346, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Права власності на нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. На момент набуття позивачем [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] значилися зареєстрованими чотири особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказана інформація підтверджується довідкою №1-11/450 від 14 лютого 2020 року, виданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради Київської області Згідно ст.346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є відчуження власником свого майна. При цьому, втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Встановлено, що позивач [PERSON] набула право власності на спірну квартиру в результаті її придбання згідно договору купівлі-продажу, який не визнано судом недійсним. Таким чином, з моменту продажу спірної квартири право власності попереднього власника є припиненим. Крім того, з моменту припинення права власності, припиняється також правомочність користування будинком, яка нерозривно пов`язана із власністю. Відповідно й припиняється право користування членів сім`ї попереднього власника, оскільки воно є похідним. Відповідачі у справі зареєстровані до квартири зі згоди попереднього власника, на даний час спільно з власником квартири - позивачем у справі не проживають, спільним побутом не пов`язані, не є членами сім`ї власника квартири, договорів щодо проживання відповідачів у квартирі між сторонами не укладалося, домовленостей не було. Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування й розпорядження своїм майном. Власник вправі вимагати усунення будь - яких перешкод, пов`язаних з володінням, користуванням та розпорядженням своїм майном (391 ЦК України). Правила ст. 150 ЖК України, визначають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Враховуючи те, що позивач [PERSON] є єдиним власником спірної квартири, в якій відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] залишаються зареєстрованими і на час розгляду справи, тобто після припинення права власності на неї, й відповідно після припинення права користування спірним житловим приміщенням колишнім власником, чим порушують право власності позивача, тому позовна вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користуватися житлом ґрунтується на вимогах закону. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Статтею ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved