Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування по закону після померлого 20 листопада 2014 року [PERSON], а саме право власності на 1/4 частку квартири по вул. Гагаріна,1/11, в м. Тернополі загальною площею 54,4 кв.м., 1/4 частку автомобіля марки «Skoda Felicia», 1997 року випуску. Згідно заяви від 16.03.2016р. представник позивача просить справу розглядати без його участі з підтриманням позовних вимог, в обґрунтування яких згідно позову та наданих поясненнях в судовому засіданнях посилається на те, що позивач [PERSON] після смерті її батька [PERSON] є одним із спадкоємцем першої черги до його майна, відповідач [PERSON] як мати є іншим спадкоємцями першої черги. Позивач претендує на 1/4 частку власності у спадковому майні, а саме 1/2 від 1/2 частки квартири по вул. Гагаріна,1/11, так як [PERSON] володів 1/2 часткою власності, іншою 1/2 часткою володіє його мати [PERSON], а також 1/2 від 1/2 частки автомобіля марки «Skoda Felicia», так як вказаний автомобіль був придбаний [PERSON] та [PERSON] під час їхнього шлюбу, відноситься до спільної сумісної власності і частки в якій є рівними. Однак, при зверненні до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки не подано правовстановлювальних документів на спадкове майном. Оригінал свідоцтва про право власності на квартиру, реєстраційний документ на автомобіль має відповідач [PERSON], і транспортний засіб знаходиться в їхньому користуванні. Таким чином, порушуються спадкові права [PERSON], що змусило її звернутися до суду за їх захистом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, згідно заяви просить справу розглядати без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача [PERSON] згідно заяви від 31.03.2016р. позовні вимоги визнає, просить справу розглядати без її участі. Суд, розглянувши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] помер 20 листопада 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторне) від 30.01.2015р. №181540. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON], про що свідчить свідоцтво про її народження від 18.08.1995р. №284905 (повторне). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.04.1994р. актовий запис №363, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стан від 22.03.2016р. [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 06.08.2013р. №043370 розірвали шлюб 06 серпня 2013 року, актовий запис №107. Позивач [PERSON] змінила своє прізвище із дати реєстрації шлюбу із [PERSON], що вбачається із свідоцтва про шлюб від 18.02.2014р. №226583. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.06.2005р., видане Тернопільським міським БТІ, квартира [ADDRESS], загальною площею 54,4 кв.м. належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/2. Відповідно до даних облікової картки приватного ТЗ від 18.11.2015р. транспортний засіб марки «Skoda Felicia 1.3 І GLX», 1997 року випуску, номер кузова №ТМВЕЕА613V0472644, належить на праві власності [PERSON] із 19.10.2010р. За приписами ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно статей 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Таким чином, при встановлених обставинах та приймаючи до уваги положення Сімейного кодексу України суд прийшов до висновку, що автомобіль марки «Skoda Felicia 1.3 І GLX», 1997 року випуску, був придбаний [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, а тому відносить до спільної сумісної власності, частки в якій становлять по 1/2. Іншого судом не здобуто і відповідачем [PERSON] не заперечується. За таких обставин, позивачу [PERSON] належить в порядку спадкування 1/2 від 1/2 частки [PERSON], що становить 1/4 частки власності у квартирі по вул. Гагаріна,1/11, в м. Тернополі, а також 1/2 від 1/2 частки [PERSON], що становить 1/4 частки власності в автомобілі марки «Skoda Felicia 1.3 І GLX», 1997 року випуску. Частка автомобіля в розмірі 1/2, яка не спадкується, належить в силу закону на праві власності відповідачу [PERSON], як частка у спільній сумісній власності подружжя. Іншу частку власності у квартирі по вул. Гагаріна,1/11, в розмірі 1/4 повинна успадкувати інший спадкоємець першої черги відповідач [PERSON], яка є його матірю, і яка також має право на успадкування належної їй 1/4 частки власності в автомобілі марки «Skoda Felicia 1.3 І GLX», 1997 року випуску, шляхом видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за наявності достатніх правових підстав для такої видачі, а саме доведеності відповідачем [PERSON] факту прийняття нею спадщини в установленому законом порядку після смерті її сина [PERSON] Згідно ст. 1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1268 ЦК України). Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, що померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Постановами приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] від 13.07.2015р. №234/02-31 та №235/02-31 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону на транспортний засіб та квартиру після смерті її батька [PERSON] за відсутності правовстанолювальних документів. Згідно ст.ст. 328, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, приймаючи до уваги факт прийняття позивачем спадщини після померлого [PERSON], підтвердження матеріалами справи віднесення квартири по вул. Гагаріна,1/11, та автомобіля марки «Skoda Felicia 1.3 І GLX», 1997 року випуску, до складу спадкового майна спадкодавця [PERSON] та реєстрацію за ним права власності, вірний розрахунок позивача належної їй частки у спадковому майні, яким не порушуються права інших спадкоємців відповідачів у справі, відсутність вини позивача [PERSON] та неможливість подати нею нотаріусу оригіналів правовстановлювальних документів на спадкове майно для отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що набуті позивачем [PERSON] спадкові права та інтереси порушенні, які слід захисти шляхом задоволення позовних вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: approved