Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу за спільною згодою подружжя. Вимоги мотивовані тим, що з 18.11.1995 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З 2009 р. шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться. Подружжя вважає, що шлюбні відносини між ними поновлені не можуть бути і вони прийняли спільне рішення про необхідність розірвання шлюбу. Між подружжям досягнуто згоди стосовно встановлення аліментів на дітей, встановлення місця проживання дітей, участі батьків у вихованні дітей та забезпеченні їхнього життя, про що укладено відповідний договір від 28.08.2014 р., який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до умов вказаного договору син - [PERSON] залишається проживати з батьком за адресою: [ADDRESS], а донька [PERSON] залишається проживати з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. У договорі врегульовані питання особистої участі кожного з батьків у вихованні та забезпеченні умов життя дітей. В судовому засіданні заявники [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлені вимоги. Суд, вислухавши заявників [PERSON] та [PERSON], з'ясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч.3 ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до ч.3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, вживати заходів до примирення подружжя у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 18.11.1995 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 2273, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. ( а.с.3) Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9) та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. ( а.с. 10) Подружжя домовилися, що син - [PERSON] залишається проживати з батьком за адресою: [ADDRESS], а донька [PERSON] залишається проживати з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. У договорі врегульовані питання особистої участі кожного з батьків у вихованні та забезпеченні умов життя дітей. Згідно домовленості сторони можуть безперешкодно відвідувати дитину, яка з нею не проживає та за бажаням дитини, з урахуванням стану її здровя брати дитину для спілкування та прогулянок, на строк, який визначається за домовленістю сторін та дитини. Договором також досягнуто домовленості про розмір аліментів, саме: [PERSON] зобов'язується сплачувати аліменти на утримання доньки щомісячно не пізніше 30 числа поточного місяця у сумі 2000,00 грн., [PERSON] зобов'язується сплачувати аліменти на утримання сина щомісячно не пізніше 30 числа поточного місяця у сумі 1000,00 грн. Сторони також домовилися використовувати аліменти за цільовим призначенням на утримання дітей [PERSON] та [PERSON], приймати участь у забезпеченні умов життя дитини, яка не проживає з відповідною стороною, в залежності від матеріального становища сторони, приймати участь у придбанні одягу, взуття, шкільних засобів навчання для дитини, що не проживає з відповідною стороною. Майнового спору між подружжям не має. Шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, заснований на взаємних почуттях любові та поваги, який ґрунтується на їх вільній згоді набути права та обов'язки подружжя. Заявники не бажають проживати однією сім'єю і вважають, що збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей. На підставі вищевикладеного суд вважає, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки подружжя тривалий час не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, наміру збереження сім'ї не мають, що свідчить про те, що сім'я подружжя остаточно розпалася, та збереження сім'ї при таких обставинах не можливо.

Outcome: approved