Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, та про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. До переходу до судових дебатів в ході судового розгляду позивач відмовилася від вимог позову про позбавлення батьківських прав, відмова прийнята судом, ухвалою суду від 06.10.2021 провадження у справі в частині позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини - закрито. Позовні вимоги про стягнення аліментів мотивовані тим, що позивач та відповідач є батьками дитини дівчинки [PERSON] , [INFO] , народженої у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Виноградівського районного суду від 13.09.2018 шлюб розірвано. Дитина залишилася проживати разом із матір`ю, батько проживає окремо. З 2018 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивачка просить постановити рішення про стягнення із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн щомісячно. Відповідач подав відзив на позов (а.с.21-25), за змістом якого відповідач згоден сплачувати аліменти, проте позовні вимоги про стягнення аліментів відповідач визнає частково у розмірі 1500 грн, оскільки безробітний. В судовому засіданні сторона позивача підтримала позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та просила задовольнити такі на підставі наведених у позові доводів та поданих доказів. Відповідач [PERSON] , представлений адвокатом Пуканичем Е.В., в судовому засіданні проти задоволення вимоги про стягнення аліменти не заперечив. Проте, заперечив ту обставину, що не надавав грошові кошти на утримання дитини. Ствердив, що періодично особисто передавав позивачці грошові кошти у різних розмірах як участь у матеріальному утриманні дитини. Проте, письмових доказів надати суду не може, оскільки не вважав за необхідне фіксувати передачу грошей. Просить суд при визначенні розміру аліментів взяти до уваги ту обставину, що він офіційно не працевлаштований, має тимчасові заробітки, і розмір його щомісячного доходу не дозволяє сплачувати аліменти щомісячно у тому розмірі, який просить позивачка. Згоден сплачувати по 1500 грн щомісячно. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши доводи позовної заяви та відзиву, суд з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши подані на їх підтвердження докази, та вирішив наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони народили у зареєстрованому шлюбі доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9) Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано Рішенням Виноградівського районного суду від 13.09.2018 у справі №299/1834/18. (а.с.5) Дитина залишилася проживати разом із матір`ю. Батько проживає окремо. Відповідач є здоровим, молодим чоловіком, здатним працювати та отримувати дохід. Інших утриманців відповідач не має. Відповідач офіційно не працевлаштований. Рід його заняття та розмір щомісячного доходу не встановлено. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; [NUMBER] ) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст. 182 СК України). При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд взяв до уваги ту обставину, що дитина проживаює разом із матір`ю, вона забезпечує організацію її життя, виховання, веде догляд за дитиною та веде домашнє господарство. Запитуваний позивачкою розмір аліментів перевищує мінімальний рекомендований законом розмір аліментів. Тому, оцінивши подані позивачкою докази, суд констатує, що залишилася непідтвердженою обставина, що має юридичне значення для визначення розміру аліментів у сумі, який просить позивачка,\~ а саме достатність заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України). Відтак, з`ясувавши обставини, що мають юридичне значення, суд вирішив, що позов в частині запитуваного позивачкою розміру аліментів на дітей з урахуванням засад розумності та справедливості, слід задовольнити частково в розмірі\~ 2000 грн щомісячно. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачку звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів (п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір»). Відтак, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір за звернення до суду із майновим позовом за позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини у визначеному законом розмірі, у розмірі станом на дату подання заяви 840,80 грн. Судовий збір, сплачений позивачкою за звернення до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав (а.с.4) у розмірі 840,80 грн покласти на позивачку у зв`язку із тим, що така відмовилася від позову у цій частині. Клопотання про повернення сплаченого судового збору не заявляла. На підставі викладеного,

Outcome: partial