Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про стягнення аліментів на час навчання. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач в даній справі є її батьком. До досягненню нею повноліття, тобто до [INFO], батько сплачував на користь її матері аліменти на її утримання. З 01 вересня 2018 року вона навчається у Львівському державному університеті внутрішніх справ, річна оплата за навчання становить 9400 грн. Згідно навчального плану термін навчання становить до липня 2021 року. Батько працює та має можливість сплачувати аліменти. Мати перебуває на обліку в Царичанському районному центрі зайнятості населення та щомісячно отримує державну допомогу по безробіттю в середньому 459 грн. на місяць, проте в міру своїх можливостей допомагає їй харчами та грошовими коштами. Проте їй не вистачає коштів на прожиття - на поїздки до місця навчання та додому, одяг, харчування, ліки, у зв'язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. Враховуючи вищевикладені обставини та посилаючись на вимоги ст.199 СК України ,прохає стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на працездатну особу, щомісячно ,починаючи з дати пред'явлення позову та до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву, відповідно до якої змінює позовні вимоги, а саме прохає стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., змінені позовні вимоги підтримує повністю та прохає розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, змінені позовні вимоги визнає повністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення змінених позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у сімейному Кодексі України. Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку у судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 05.05.2015 року, відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] (а.с.2). Відповідно до довідки від 14.03.2019 року №10/525 позивач [PERSON] навчається у Львівському державному університеті внутрішніх справ на 1-му курсі факультету №3 Інституту з підготовки фахівців для підрозділів національної поліції IV рівня акредитації (денна форма навчання за кошти фізичних та/або юридичних осіб), річна оплата за навчання становить 9400 грн. (а.с.5). Відповідно до вимог ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст.182 СК України. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Вказаний правовий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 року, у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України). Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції Українита ч.1-3 ст.12 ЦПК України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Позивач навчається на контрактній основі, стипендію не отримує, самостійно працювати та отримувати заробітну плату на даний час [PERSON] не має можливості. Мати позивача допомагає дочці матеріально в силу своїх можливостей, але не в змозі повністю самостійно утримувати свою повнолітню дочку. Відповідач по справі фізично здорова та працездатна особа, може працювати, а отже має змогу надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, яка навчається і потребує матеріальної допомоги. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи те, що позивач є повнолітньою та продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, матеріальної допомоги на утримання позивача добровільно не надає, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання до закінчення строку навчання, але не більше ніж до досягнення позивачем 23 років, що буде відповідати інтересам обох сторін. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Таким чином, судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved