Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) 16 липня 2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON], в інтересах її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та до її повнолітнього сина [PERSON] (надалі Відповідачі) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловою квартирою [ADDRESS], власником якої він є з травня 2014 року відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 травня 2014 року (зареєстровано в реєстрі за № 611), мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі у справі зареєстровані в квартирі, однак фактично не проживають в ній, залишаючись зареєстрованими за цією адресою. Раніше квартира належала його батькові, і за його згодою відповідачі з 2006 року були зареєстровані за цією адресою. Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користуватись вказаним житлом, оскільки вони з 2006 року не проживають за вказаною адресою, не сплачують комунальні платежі, особистих речей не мають, проживають за іншою адресою. Він позбавлений права реалізувати право власника житлового приміщення, а тому змушений звертатись до суду та просить суд визнати відповідачів та малолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Просить суд задовольнити позов. В судовому засіданні позивач наполягає на позовних вимогах, посилаючись на викладені обставини. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у справі [PERSON] та її син [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] - діти відповідача в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в суді, письмових заяв чи клопотань до суду від них не надійшло. Про причини неявки відповідач суд не повідомила. Суд вважає, що відповідачі були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в суді, оскільки до суду повернулись поштові повідомлення із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Представник служби у справах дітей просить суд вирішити спір , оскільки інтереси малолітніх дітей відповідно до вимог закону не будуть порушені. Інтереси служби у справах дітей Олександрійської міської ради в суді представляв Яковлєв Ю.О. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та представника служби у справах дітей, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4 -15, 16, 22, 316-319, 321, 322, 379, 381, 383, 386, 391, 405, 810, 815 ЦК України. Ст. 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканності самого майна власника. Всі особи мають утримуватись від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст. 391 ЦК України право власності є непорушним і власник має право вимагати усунення перешкод при здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном. Відповідно до вимог ст.ст. 810, 825 ЦК України за договором найму житла наймодавець надає наймачу своє житло для проживання у ньому на певний строк та за окрему плату. Наймач житла має право відмовитись від договору найма, попередивши наймодавця та звільнити помешкання. За змістом ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Судом встановлено, що саме позивач у справі з травня 2014 року є власником житлової квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 травня 2014 року після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] (свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 611). Суд також приймає до уваги, що згідно довідки № 365 від 28 травня 2014 року відповідачі та діти зареєстровані у вказаній квартирі. Згідно актів від 30 грудня 2013 року, 27 січня 2014 року, 24 лютого 2014 року, 31 березня 2014 року, 29 квітня 2014 року та від 27 травня 2014 року на момент перевірки відповідачі в квартирі були відсутні, особистих речей не мали, в квартирі не проживають з 2006 року. Суд приймає до уваги та визнає доведеним той факт, що відповідачі дійсно з 2006 року не проживають в квартирі, яка належить позивачу у справі. Відповідачі не є співвласниками цієї квартири, не є членами сім'ї спадкодавця. Суд вважає доведеним, що відповідачі по справі дійсно втратили право користуватись житлом, оскільки саме позивач є власником житла, фактично там постійно зареєстрований з листопада 2011 року. Судові витрати суд відносить на позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved