Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

[PERSON] інтереси якої представляє адвокат Кохман Марія Василівна звернулася до суду з позовом до [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Романюк Ольга Петрівна про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей. В обгрунтування позову, посилається на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2003 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні та вихованні. Шлюб між ними розірвано 27 липня 2021 року. Вказала, що [PERSON] уникає контактів з нею, тому вона не має можливості домовитись з відповідачем про виконання ним свого обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей. Відповідач молода людина, матеріально забезпечений, має у власності житловий будинок, не має утриманців, тому має можливість сплачувати аліменти на дітей у частці від свого доходу. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ј частки від свого заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання синів: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] [INFO] до досягнення дітьми повноліття. 17.11.2021 року представник відповідача адвокат Романюк Ольга Петрівна подала до канцелярії суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що з заявленими вимогами відповідач погоджується частково, оскільки станом на день розгляду справи ніде не працює, тому неспроможний сплачувати аліменти у бажаному позивачкою розмірі. Зазначає, що [PERSON] звільнений з роботи та має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки не більше ніж 1000 гривень на кожну дитину щомісячно. 03.12.2021 року представник позивача адвокат Кохман Марія Василівна подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що майно придбане сторонами в період перебування на протязі 15 років в шлюбі, залишилося в чоловіка. Через те, що [PERSON] не надає кошти на утримання дітей, позивачка вимушена була залишити дітей на матір та поїхати на заробітки в Чеську Республіку. Просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Позивачка у судове засідання не з`явилася, забезпечила явку свого представника, яка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей. Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 18.11.2003 р. між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано у виконкомі Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №35 (а.с. 7). Від шлюбу мають двох дітей, синів: [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] , батьком в свідоцтві про народження яких значиться відповідач, а мати позивачка (а.с. 5-6). Діти перебувають на утриманні і вихованні у позивачки, що стверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Нересницької сільської ради від 28.09.2021 року (а.с. 15). Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з малолітніми дітьми. Належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, однак, виходячи з того, що він у свідоцтві про народження дітей зазначений батьком, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей на користь позивачки, з якою проживають малолітні діти. Вирішуючи спір та визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як зазначено у ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стосовно заперечень викладених представником відповідача у відзиві на позовну заяву, у якому [PERSON] частково визнає позов та просить визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З диспозиції наведеної норми закону вбачається, що право визначення способу стягнення аліментів належить позивачу. Відтак зміна способу стягнення аліментів в межах розгляду данного спору, за відсутності заяв позивача не відповідало б принципу диспозитивності цивільного судочинства. Так, згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що позивач має на утриманні вказаних вище неповнолітніх дітей, батьками яких згідно із свідоцтв про їх народження, є саме сторонни, відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, хоча має обов`язок по їх утриманню. Сторони перебували у шлюбі та після його розірвання, позивачка проживає спільно із дітьми. Доказів того, що відповідач має дохід, а також - про розмір такого доходу, чи наявність у власності відповідача нерухомості чи іншого цінного майна, що могло бути взято судом до уваги при вирішенні розглядуваного спору, позивачем суду не надано. Разом з цим з трудової книжки відповідача, вбачається, що 14.11.2021 року [PERSON] , припинено виплату допомоги у зв`язку з безробіттям. З наведено вбачається, що на час розгляду справи, відповідач постійного місця роботи не має. (а.с. 29). Однак з огляду на те, що відповідач є особою працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування, відсутності інших доходів, майна, наявність у нього інших утриманців ним суду не надано, суд, вирішуючи спір, виходить з того, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання вказаних вище малолітніх дітей. Із сукупності оцінених судом доказів є підстави для висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей, яких за законом зобов`язаний належним чином забезпечувати і утримувати. При цьому суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітніх дітей на утримання батьками до досягнення ними повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням когось з подружжя як батьків дитини спільного проживання з дитиною. За таких обставин суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] [INFO] в розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 липня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому у ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» для дітей віком з 6 до 18 років: 1 січня - 2395 гривня, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень, віком до 6 років з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору за Законом, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 908 грн. за вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Судові витрати за вимогою позивача про стягнення аліментів на її утримання як на дружину - віднести на рахунок держави. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved