Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Кам`янець-Подільської міської ради в особі виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона в квітні 2012 р. з відповідачем зареєструвала шлюб. Від спільного проживання народився син, [PERSON] , [INFO] . У жовтні 2015 р. шлюб між нею та відповідачем розірвано рішенням суду. Після розлучення малолітній син, [PERSON] залишився проживати з нею, він є вихованцем дошкільного навчального закладу № 16. Батько [PERSON] за час перебування дитини в садочку жодного разу його не відвідував, не цікавився успіхами сина, розвитком та станом здоров`я, не спілкувався з вихователями. [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання сина, з ним не спілкується з 2015 р., хоча жодним чином не був позбавлений інформації щодо місця перебування її і дитини. Кошти (в рахунок аліментів) від імені батька сплачує його мати. [PERSON] щоразу вимагаючи від неї розписку на ім`я [PERSON] про отримання коштів, чим принижує людську і материнську гідність. З метою уникнення цього, вважає за доцільне стягнення аліментів з [PERSON] через державну виконавчу службу відповідно до рішення суду. Крім того, батько не бере участі у додаткових витратах на дитину, пов`язаних з її розвитком, оздоровленням тощо. Проживає в шлюбі з червня 2016 р. з [PERSON] який допомагає їй у вихованні [PERSON] , у них гарні родинні стосунки, [PERSON] вважає вітчима батьком. Виконавчий комітет як орган опіки та піклування рішенням від 21.02.2019 р. затвердив висновок про те, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських відносно малолітнього сина, [PERSON] . Позивач просить суд винести рішення яким: позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно досягнення нею повноліття; стягнути з відповідача судовий збір на її користь. В суді позивач позов підтримала, просить його задовольнити. Суду позивач пояснила, що відповідач в останнє бачив сина коли йому не було 2х років, після цього виїхав на заробітки за кордон, дитиною не цікавиться, перешкод йому в спілкуванні з дитиною не чинила, з кінця 2016 р. по липень 2018 р. мати відповідача передавала їй кошти від відповідача на утримання сина, після подачі позову до суду свекруха в березні - квітні передала 2000 грн., купувала сину іграшки на день народження; з 2016 р. проживає в шлюбі з іншим чоловіком який замінив сину батька, дитина не згадує відповідача як батька. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками. Відповідач подав суду відзив на позов в якому позов визнав частково, не заперечив щодо задоволення вимог позивача про стягнення аліментів, в задоволенні позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав відносно сина та стягнення з нього на користь позивача судових витрат просить відмовити, просить справу розглянути без його участі. Представник третьої особи в суді позов підтримав, вважає його таким, що підлягає до задоволення. Суду представник пояснив, що питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав розглядалося на комісії, рішенням органу опіки та піклування Кам`янець-Подільської міської ради № 198 від 21.02.2019 р. затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували з 14.04.2012 р. в зареєстрованому шлюбі який розірвано рішенням суду від 26.10.2015 р.(а.с.5). Під час шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син проживає з позивачем, перебуває на її утриманні. 03.06.2016 р. позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , в шлюбі в них народився син [PERSON] . Позивач проживає разом із сином від першого шлюбу [PERSON] і новою сім`єю. Позивач займається вихованням сина [PERSON] , його здоров`ям, фізичним і духовним розвитком, навчанням. Дитина має задовільний стан здоров`я, закінчив ДНЗ № 16 в м.Кам`янець-Подільський. Ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Ч.1 ст. 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, в т.ч. і у випадку, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З квітня 2015 р. відповідач з сином не бачився, з цього часу з ним не спілкується. Через тривалий час окремого проживання між відповідачем та малолітнім сином втрачено родинні зв`язки та розуміння вікових психологічних особливостей дитини. Батько сином не цікавиться, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкувався з сином, не відвідував дитячий садок якій відвідувала дитина, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з дитиною, що порушує нормальні самоусвідомлення дитини; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти. Зазначені обставини підтверджуються: довідкою лікаря [PERSON] від 23.11.2018 р.(а.с.7); довідкою ДНЗ № 16 від 26.11.2018 р. № 120(а.с.8); актом обстеження житлово-побутових умов від 30.01.2019 р.(а.с.13) з якої видно, що у дитини вітчим( [PERSON] ) чітко фігурує в якості батька; поясненнями в суді свідка [PERSON] , яка суду пояснила, що працює помічником вихователя в ДНЗ № 16 який три роки відвідував малолітній син позивача [PERSON] , за цей час жодного разу в закладі відповідача не бачила, за цей час 2-3 рази в садочок приходила мати відповідача, забирала дитину на прогулянки, батьком дитина вказувала тільки [PERSON] ; поясненнями в суді свідка [PERSON] , яка суду пояснила, що її онук товаришує із старшим сином позивача [PERSON] , діти граються разом, неодноразово приводила онука в гості до позивача, хлопчик відповідача як батька не згадує; поясненнями в суді свідка [PERSON] яка суду пояснила, що її донька дружить із сином позивача [PERSON] , [PERSON] про відповідача як про батька не говорить, вказує на [PERSON] як свого батька; поясненнями в суді свідка [PERSON] який суду пояснив, що є чоловіком позивача, разом із нею виховує її сина від першого шлюбу [PERSON] , разом проживають з 2016 р., з того часу відповідача не бачив жодного разу, при ньому дзвінків від відповідача не було, від дружини йому відомо, що кошти на утримання сина передавала під розписку мати відповідача; поясненнями свідка [PERSON] яка суду пояснила, що є матір`ю позивача, з часу розлучення відповідач дитиною не цікавиться, участі у вихованні дитини не приймає, востаннє дитину бачив коли їй не було двох років. Відповідно до положень ч.5 та ч.6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 21.02.2019 р. № 198 визнано доцільним позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Суд критично оцінює заперечення відповідача в частині не визнання позовних вимог про позбавлення батьківських прав на тій підставі що він надавав кошти на утримання сина добровільно та приймав участь в придбанні дорогих іграшок сину, додані в обґрунтування заперечень копії розписок про отримання позивачем в 2016-2018 роках коштів. При цьому суд враховує, що факт отримання коштів на утримання сина від матері відповідача в березні 2016 р. - липні 2018 р. позивач в суді визнала, не заперечила вона й отримання коштів в березні-квітні 2019 р.(під час розгляду справи в суді). Доказів які б свідчили, що позивач перешкоджала йому у спілкуванні з сином відповідач суду не надав. Суд враховує, що в своїх запереченнях відповідач вказує, що вимушений працювати за кордоном - в Російській Федерації, в зв`язку з чим позбавлений можливості приймати участь у вихованні сина однак доказів підтверджуючих це суду також не надав. На думку суду, ці обставини на які посилається відповідач не свідчать про те, що позивач перешкоджає в спілкуванні з сином відповідачу, перешкоджає йому у виконанні своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Більше того сам факт тривалого окремого проживання відповідача від сина, відсутність протягом тривалого часу спілкування з дитиною призвели до втрати родинних зв`язків та свідчать про злісне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. При вирішенні даного спору суд враховує надані позивачем докази, пояснення свідків та враховує, що відповідно до Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (принцип 6) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Вказані принципи відповідач, як батько, нехтує, оскільки свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків батька по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідач не позбавлений в майбутньому права звернутися з позовом до суду про поновлення батьківських прав в порядку передбаченому ст.169 СК України. При цьому підставою звернення з позовом до суду є об`єктивні обставини, що підтверджують зміну поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, також беруться до уваги в цьому випадку інтереси дитини. Ч.2 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 зазначеної статті при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \Частина друга статті 182 в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017). Ч.4 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідач є працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, перебивається тимчасовими заробітками, позовні вимоги позивача в частині сплати аліментів визнав про що вказав у відзиві на позов. В зв`язку з цим вимоги позивача в частині стягнення аліментів також підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved