Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися із позовною заявою до [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору секретаря виконавчого комітету Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області [PERSON], про визнання заповіту нікчемним, в якій просили: визнати нікчемним заповіт [PERSON] , складений 08.02.2019 та посвідчений секретарем Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області 08 лютого 2019 року за реєстровим номером 26. На обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що [INFO] у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області померла їхня матір [PERSON] . [INFO] в селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області помер їхній батько [PERSON] . Після смерті батька [PERSON] протягом шести місяців вони звернулися із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини і їм стало відомо, що батько склав заповіт на ім`я відповідача [PERSON] , який посвідчений секретарем Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області [PERSON] 08.02.2019. Зазначили, що на адвокатський запит вони отримали копію вказаного заповіту. Після ознайомлення зі змістом заповіту вони зрозуміли, що його не можна вважати дійсним, оскільки він складений в той час коли батько був вкрай тяжкому лежачому стані у зв`язку з хворобою серця та гіпертонічною хворобою і через сім днів після складання заповіту помер. Вказали, що зі змісту заповіту ними встановлено, що заповіт складався за місцем проживання заповідача, в присутності свідків, та у зв`язку з хворобою заповідача підписаний замість заповідача [PERSON] та посвідчений секретарем виконавчого комітету сільської ради [PERSON] Також зазначили, що зі змісту копії заповіту вбачається, що він складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, за відсутності волевиявлення заповідача. Крім цього, вказали, що заповіт був повністю прочитаний вголос заповідачем, що виключає можливість участі свідків, як того вимагає абз.2 ч.2 ст.1248 ЦК України. Однак, якщо секретар сільської ради у заповіті засвідчив факт особистого прочитання заповідачем заповіту, то свідки в силу вимог закону не могли б бути присутніми при складанні та посвідченні заповіту. Вказані вимоги закону не були дотримані при посвідченні заповіту секретарем сільської ради. Також секретар сільської ради не засвідчила справжність підпису [PERSON] , який розписався у заповіті замість заповідача [PERSON] , шляхом вчинення посвідчувального напису на заповіті. Також зазначили, що заповіт не відповідає вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 за №3306/5. У заповіті відсутні відомості про дату народження свідків. Відсутній посвідчувальний напис на заповіті, записаному зі слів заповідача - Додаток №1; відсутній посвідчувальний напис на заповіті, посвідченому при свідках на бажання заповідача - Додаток №2; відсутній посвідчувальний напис на заповіті від імені особи, яка не може сама прочитати текст заповіту у голос - Додаток №3; відсутній посвідчувальний напис на заповіті від імені особи, яка не може підписатися власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби тощо - Додаток №5, посвідчувальний напис про засвідчення справжності підпису фізичної особи, що підписалась за іншу особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби тощо, не може власноручно підписатися - Додаток №13, а також перелік цих зазначених посвідчувальних написів не були зареєстровані в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, як того вимагає п.2.12 розділу ІІ Порядку та не сплачено державного мита за кожну нотаріальну дію, яку секретар сільської ради зобов`язана була б вчинити у разі посвідчення заповіту у цьому конкретному випадку. Вказані вимоги не були дотримані секретарем сільської ради. Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що враховуючи його вік він вважає, що половина майна, яке належало батьку має бути його. Вважає, що батько під час складання заповіту був у неадекватному стані, не міг підписати заповіт. Протягом останнього року він до батька не довідувався, бо був посварений з ним і матір`ю. Батько міг ходити та говорити. Про складання заповіту йому нічого не відомо. Особисто він не міг іти до сільської ради. Обставини посвідчення заповіту йому не відомі. Батько до дня смерті проживав з матір`ю. Дружина його брата йому говорила, що батько був у неадекватному стані перед смертю. Вважає, що батько не міг писати в момент складання заповіту, бо останні дні він себе погано почував. На похороні у батька він був, а у матері на похороні не був. Після смерті матері, батько проживав з відповідачем, який його обходив, доглядав, матеріально допомагав. Просив позовні вимоги задовольнити та скасувати заповіт. Позивач [PERSON] у судовому засіданні суду пояснила, що 06.02.2019 коли батько захворів вона була біля нього, батько був у неадекватному стані, лежав на ліжку з відкритим ротом і закритими очима і ні на що не реагував, не міг говорити. Потім вона пішла до себе додому, сказати чоловіку, що батько захворів, в той час відповідач прийшов до неї додому, і почав з нею сваритися, сказав, щоб вона не приходила до домоволодіння батька, так як воно їй не належить. Все майно буде належати йому. Відповідач викликав лікаря. Коли вона прийшла до батька, то лікар вже був у нього, зробив укол. Зранку батько був у неї вдома і запросив її на обід за покійну мати, а потім він захворів. Батько проживав одиноко після смерті матері, відповідач до нього приходив, доглядав за ним. Лікар сказав, що батька потрібно везти в лікарню. Батько їй раніше повідомив, що не буде робити заповіт на відповідача. Батько помер вдома. Відповідач не пускав її і позивача [PERSON] до батька додому. Обставини складання заповіту їй невідомі. Секретар сільської ради їй сказала, що батько не міг говорити, у нього трусилася рука. Сусіди говорили, що відповідач привозив свідків до батька щоб скласти заповіт. Вона була на похоронах батьків. З батьком вона спілкувалася, останній раз вона спілкувалася з батьком 06.02.2019 . Батько їй розказував, що його болить серце і скоро він помре. Просила скасувати заповіт. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Вітвіцький О.Ю., який діє на підставі Ордерів серії ВН № 107176 від 27.06.2019 та серії ВН №107175 від 27.06.2019 у судовому засіданні суду пояснив, що із пояснень позивачів встановлено про те, що їх батько під час складання заповіту був у неадекватному стані, не міг виразити свою волю щодо спадкового майна, не міг говорити, не міг писати. Окрім цього, вважають що заповіт є нікчемним, так як під час складання заповіту та його посвідчення секретарем сільської ради не дотримані вимоги законодавства щодо посвідчення заповіту. Під час посвідчення заповіту секретар сільської ради повинен керуватися Цивільним кодексом України, має бути дотриманий порядок вчинення нотаріальних дій. Зокрема, вважає, що заповіт може бути складений або власноручно заповідачем, або за допомогою комп`ютера, принтера. Секретар сільської ради був доставлений до заповідача додому із підготовленим заповітом з відповідним змістом, що суперечить порядку вчинення нотаріальних дій. В заповіті не зазначено про дату народження свідків, які були присутніми під час його посвідчення. В заповіті відсутні посвідчувальні написи, якими мають бути посвідчені всі нотаріальні дії. Має бути посвідчувальний напис про те, що заповіт написано зі слів заповідача, відсутній посвідчувальний напис на заповіті, що вчинений при свідках на бажання заповідача, відсутній посвідчувальний напис на заповіті від імені особи, яка сама не може прочитати текст заповіту в голос, відсутній посвідчувальний напис на заповіті від імені особи, яка не може підписатися власноручно. З цього порядку виходить, що кожний факт має містити посвідчувальний напис, за який має бути сплачено державне мито. При допущені таких грубих помилок при посвідченні заповіту, цей заповіт не відповідає вимогам закону і відповідно є нікчемним. Обставини щодо правомірності посвідчення заповіту та обставини щодо волевиявлення не є взаємопов`язаними. Вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні суду пояснив, що він дійсно 06.02.2019 був у позивачки [PERSON] вдома і вона відмовилася допомагати доглядати хворого батька, позивач [PERSON] також відмовився доглядати батька. Покійний батько віддав позивачу [PERSON] будинок своєї матері і земельний пай, проте він не хоронив батька і не займався цим. До батька ніхто не приходив. Доступ до будинку батька був вільний. Позивачі зовсім не приходили до батька. Він сказав батькові, що ні донька ні син не хочуть його обходити, на що батько сказав йому піти в сільську раду і скласти заповіт. Батько сидів на ліжку коли був секретар, був адекватним. Батько ходив до позивачки щоб запросити її на обід за матір, на що та насміхалась. Він позивачку не виганяв від будинку батька, хвіртка була відкрита. 06.02.2019 зранку батько ще ходив, був у позивачки, після того як батько прийшов від неї відразу захворів, було запаморочення, викликали лікаря. За два дні до смерті, здоров`я батька погіршувалося. Секретар приїхала до батька 08.02.2019 розмовляла з батьком, про що, йому невідомо. Потім вона сказала, щоб він шукав свідків і після обіду буде складати заповіт, це все відбувалося 08.02.2019. Секретар сільської ради приїхала до батька і привезла заповіт. Батько казав, що його нічого не боліло. В день складання заповіту батько знав всіх свідків. В будинку була дружина його, батько, свідки і пізніше приїхала секретар сільської ради. Секретар сільської ради запропонувала прочитати заповіт батькові, але потім він попросив щоб заповіт прочитала секретар сільської ради в голос, а потім давала всім свідкам читати заповіт. Секретар сільської ради повідомила батькові, що у будь-якому випадку, якщо син буде ображати батька, він може його виправити. У батька рука трусилася, тому за нього підписалася інша особа. Зазначив, що коли був лікар, то очі у батька були відкриті, він качав руку, бо йому зробили укол. Просив суд у задоволені позовних вимог відмовити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Жук А.А., який діє на підставі Ордеру серії ВН №101208 від 24.06.2019 у судовому засіданні пояснив, що позовна заява є необґрунтованою. Заповіт він визнає, він вчинений відповідно до вимог законодавства. Заповіт було складено по особистому волевиявленню заповідача, який був адекватним. Якщо під час посвідчення заповіту були якісь не суттєві порушення, то вони ніяким чином не впливали на волевиявлення заповідача. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору секретар виконавчого комітету Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області [PERSON] на одному із судових засідань суду пояснила, що до неї звернувся відповідач з проханням скласти заповіт, на що вона його запитала чи батько хворий, чи зможе він прийти до сільської ради. Він відповів, що батько хворий, до сільської ради він сам не зможе прийти. Потім вона сказала, що їй потрібно поговорити з заповідачем і лише тоді вона зможе посвідчити заповіт. Відповідач сказав їй, що батька лікують вдома приблизно до обіду. Вона приїхала після дванадцятої години 08.02.2019 до заповідача, вона наодинці говорила з батьком сторін. Батько був хворий, мова деградована. Останній сказав, що заповіт хоче скласти на відповідача, так як він зараз його доглядає, нікому крім нього він не потрібний. Він сказав, що сам не зможе підписати. Вона йому сказала, що повинні бути свідки. Батько просив не відтягувати складання заповіту. Вона сказала відповідачу, що батько хоче зробити заповіт сьогодні, але потрібні свідки. Свідки прийшли з паспортами до сільської ради, залишили паспорта. Приблизно о 15 годині 08.02.2019 вона приїхала до заповідача із заповітом, печаткою, і паспортами свідків. Батько сидів на ліжку. Сказав свідкам, що на « [PERSON] » скласти заповіт. Йому було важко прочитати, але він намагався і попросив прочитати її. Вона читала заповіт в голос при свідках. Потім читали заповіт свідки і після чого його підписали. Заяви, клопотання: клопотання позивачів про витребування доказів (вхід.№3632 від 14.05.2019 (а.с.15); заява позивачів про усунення недоліків (вхід.№3879 від 22.05.2019 (а.с.23); заява представника відповідача про залучення до цивільної справи документів, які мають значення для справи (вхід.№4736 від 24.06.2019 (а.с.35); відзив на позовну заяву від 24.06.2020 (а.с.39-40); клопотання представника відповідача про виклик і допит свідків (а.с.41); клопотання позивачів про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи (вхід.№4865 від 27.06.2019 (а.с.44); заява позивачів про виклик і допит свідків (вхід.№4866 від 27.06.2019 (а.с.45); клопотання позивачів про витребування доказів (вхід.№4867 від 27.06.2019 (а.с.46); заява позивача [PERSON] про проведення підготовчого засідання у його відсутність (вхід.№4874 від 27.06.2019 (а.с.47); заява позивача [PERSON] про проведення підготовчого засідання у її відсутність (вхід.№4875 від 27.06.2019 (а.с.48); відзив на позовну заяву (вхід.№5436 від 19.07.2019 (а.с.71); заява позивача [PERSON] про те, що він оплатив кошти за проведення експертизи (вхід.№6161 від 28.08.2019 (а.с.75); клопотання експерта про надання додаткових матеріалів (вхід.№6899 від 27.09.2019 (а.с.78-79); клопотання експерта про надання додаткових матеріалів (вхід.№8507 від 25.11.2019 (а.с.81-82); відзив на позовну заяву (вхід.№349 від 20.01.2020 (а.с.99-100); клопотання відповідача про виклик та допит свідків (вхід.№350 від 20.01.2020 (а.с.102); заява позивачів про виклик свідків від 28.01.2020 (а.с.110); клопотання відповідачів про витребування доказів від 28.01.2020 (а.с.111); клопотання позивачів про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи від 28.01.2020 (а.с.112); висновок судово-психіатричного експерта №6 від 16.06.2020 (а.с.201-207). Інші процесуальні дії у справі: залишення позовної заяви без руху від 16.05.2019 (а.с.17-18); відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання від 30.05.2019 (а.с.30); витребування доказів та призначення посмертної судово-психіатричної експертизи від 27.06.2019 (а.с.50-53); розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ №167 від 18.12.2019 (а.с.88); прийняття справи до свого провадження від 18.12.2019 (а.с.90); відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання від 18.12.2019 (а.с.91-94); виклик і допит свідків, витребування доказів, призначення посмертної судово-психіатричної експертизи та закриття підготовчого засідання від 28.01.2020 (а.с.118-127); призначення посмертної судово-психіатричної експертизи та зупинення провадження у справі від 04.03.2020 (а.с.185-196); поновлення провадження у справі та призначення судового засідання від 06.07.2020 (а.с.209-210), про що постановлені ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із показань позивача [PERSON] , якого було допитано у якості свідка, судом встановлено, що позивач нічого не зміг повідомити суду у якості свідка, послався на свої пояснення, які він давав суду як позивач. Із показань позивача [PERSON] , яку було допитано у якості свідка, судом встановлено, що неправильно зробили заповіт. Батько був лежачим на той час. Він не міг говорити і її не бачив, бо очі були закриті. Лікар не розмовляв з батьком. Вона не намагалася вести з батьком розмову. Коли відповідач сказав батьку повернутися, той нічого не сказав у відповідь. В будинку батька 06.02.2019 вона перебувала приблизно протягом двадцяти хвилин. Із показань третьої особи [PERSON] , яку було допитано у якості свідка, судом встановлено, що батько швидко помер після смерті дружини. Він прийшов до сільської ради оформити смерть дружини. Тоді покійний говорив, що йому може допомогти тільки відповідач. Із показань свідка [PERSON] даних ним у судовому засіданні судом встановлено, що в лютому 2019 був присутній на складанні заповіту [PERSON] , якого він давно знає. [PERSON] вирішив скласти заповіт на сина [PERSON] , у зв`язку із тим, що останній за ним доглядав. Покійний просив щоб до нього прийшли син та донька, тобто позивачі, але ніхто не приходив. Він прийшов до покійного додому разом з дружиною та іншим свідком. Покійний привітався з ними, розмовляли про життя. Чекали секретаря, потім вона зачитала їм правила складання заповіту і їхні права, прочитали заповіт. Покійний не міг сам розписатися, але він все розумів. Покійний був у адекватному стані. 08.02.2019 він віддав паспорт секретарю сільської ради. Перша заповіт читала секретар сільської ради, а потім почала ознайомлювати всіх. Вона запропонувала прочитати заповіт покійному, але той не міг. Заповіт він не читав в голос, в голос читала секретар сільської ради. Вказав, що відповідач попросив його підписатися у заповіті. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що 08.02.2019 її попросив відповідач бути свідком. Вона віддала паспорт відповідачеві, а той завіз до сільської ради. Пізніше поїхали до батька відповідача. Потім приїхала секретар сільської ради, прочитала в голос заповіт, потім вона сама прочитала заповіт. Покійний [PERSON] привітався, був на той час при пам`яті, був при свідомості. Покійному пропонувала секретар сільської ради прочитати заповіт, але він не міг, і заповіт прочитала секретар сільської ради. Вона особисто заповіт читала про себе. Під час зачитування заповіту крім неї у кімнаті був відповідач, його дружина, [PERSON] і її чоловік. Із показань свідка [PERSON] даних ним у судовому засіданні судом встановлено, що він був присутній під час складання заповіту. У сільській раді здали паспорта і поїхали до покійного [PERSON] , а потім приїхала секретар сільської ради. Покійний сидів і перебував у нормальному стані, привітався з ним. Покійний погано бачив і йому було важко читати і за нього в голос заповіт читала секретар сільської ради. Він також читав заповіт, але про себе. Покійний не міг писати, але підписати документ міг. Під час зачитування заповіту у кімнаті був присутній відповідач та його дружина. Із показань свідка [PERSON] даних ним у судовому засіданні судом встановлено, що приблизно рік назад його запросили до чергового пацієнта, якого він знав давно. Були скарги на задишку, болі в серці, запаморочення. Призначив лікування, медична сестра ходила виконувати призначення. Це було 06.02.2019. Покійний був при свідомості, на всі питання відповідав адекватно. При огляді був присутній син покійного [PERSON] . На його думку, при такому захворюванні, на розумові здібності людини нічого не повинно впливати. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.5) судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області, де і зареєстрований. Із копії паспорта громадянина України (а.с.6-7) судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області, де і зареєстрована. Із копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 20.03.2019 (а.с.8) судом встановлено, що [INFO] у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області померла [PERSON] . Із копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 20.03.2019 (а.с.9) судом встановлено, що [INFO] у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області помер [PERSON] . Із копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.08.1958 (а.с.10) судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] , який помер [INFO] селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області та [PERSON] , яка померла [INFO] селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області. Із копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 02.05.1971 (а.с.11) та копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 28.12.1990 (а.с.12) судом встановлено, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області та [PERSON] , яка померла [INFO] селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області. Із заповіту складеного 08.02.2019 у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області (а.с.13) судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно та попередньо ознайомлений з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів, на його бажання у присутності свідків - [PERSON] , та [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усе його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів своєму синові [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з хворобою заповідача, на його особисте прохання та за його дорученням, після прочитання заповіту секретарем сільської ради, а також свідками вголос, даний заповіт у присутності заповідача підписано [PERSON] . Окрім того, судом встановлено, що на зворотній стороні заповіту свідком уже зазначено « [PERSON] ». Із повідомлення КП «Ямпільський РМЦ ПМСД Ямпільської районної ради» Великокісницька амбулаторія загальної практики сімейної медицини Вінницької області вих.№319 від 06.05.2019 (а.с.14) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебував на диспансерному обліку з приводу Гіпертонічної хвороби ІІ ст., ішемічної хвороби серця. Часто хворів та звертався за медичною допомогою. 06 лютого 2019 року було чергове звернення, оглянутий на дому. Скаржився на загальну слабкість, недомагання, задишку, запаморочення, періодичні болі в ділянці серця, самостійно не міг пересуватися. [PERSON] надавалась медична допомога з приводу даної хвороби, а саме призначено стаціонар вдома з 06.02.2019 та призначено лікування. [PERSON] на момент огляду лікарем ЗПМС 06.02.2019 був у свідомості. Із довідки виданої виконавчим комітетом Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області вих.№921 від 14.06.2019 (а.с.42) судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , здійснював поховання батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Обряд поховання здійснювався за встановленими на території сільської ради місцевими традиціями за власні кошти. Із довідки виданої виконавчим комітетом Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області вих.№931 від 19.06.2019 (а.с.43) судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , здійснював догляд до поховання за покійним батьком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а /з №14 від 18.02.2019 по Великокісницькій сільській раді Ямпільського району Вінницької області. Із копії витягу з журналу для реєстрації нотаріальних дії (а.с.56-57) та дослідженого у судовому засіданні його оригіналу судом встановлено, що 08.02.2019 за №26 [PERSON] підписано посвідчений заповіт [PERSON] , зауважень сторін не поступило. Із копії прибуткового касового ордеру №661 від 08.02.2019 (а.с.58) та дослідженого у судовому засіданні його оригіналу, судом встановлено, що від [PERSON] прийнято 0,85 грн. за посвідчення заповіту. Із копії спадкової справи №103/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.61-69) судом встановлено, що 22.03.2019 позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Ямпільського районного нотаріального округу Вінницької області Бешинської Г.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області. 16.04.2019 позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ямпільського районного нотаріального округу Вінницької області Бешинської Г.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області. 14.06.2019 відповідач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ямпільського районного нотаріального округу Вінницької області Бешинської Г.А. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області. Із копії рішення №50 від 10.11.2015 «Про покладення обов`язків по вчиненню нотаріальних дій на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області» (а.с.109) судом встановлено, що на секретаря сільської ради [PERSON] покладено обов`язки по вчиненню нотаріальних дій на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Із висновку судово-психіатричного експерта №6 від 16.06.2020 (а.с.201-207) судом встановлено, що [PERSON] на час складання заповіту від 08.02.2019 на психічні розлади не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. На час складання заповіту від 08.02.2019 [PERSON] усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та показання свідків, приходить до наступних висновків: Відповідно положень до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України). Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. За приписами ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.4 ст.207 ЦК України якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє. Відповідно до ст.1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст.37 Закону України від 2 вересня 1993 р. №3425-XII «Про нотаріат», статей 38, 59 Закону від 21 травня 1997 р. №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» та розділу І п.1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органами місцевого самоврядування (затверджена наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 р. №3306/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 р. за №1298/20036), чинного на час вчинення правочину у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Згідно пп.5 п.б ч.1 ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання. Стаття 51 ч.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» встановлює, що виконавчим органом сільської ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Відповідно до підпунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.6 пункту 1 розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 р. №3306/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 р. за №1298/20036 - посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. Заповіти подаються посадовій особі органу місцевого самоврядування не менше ніж у двох примірниках, один з яких залишається у справах органу місцевого самоврядування. Посадові особи органів місцевого самоврядування зобов`язані роз`яснити громадянам зміст і значення поданих ними проектів заповітів і перевірити, чи відповідає їх зміст вимогам закону. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Посвідчення заповітів через представників, а також заповіту від імені кількох осіб (крім подружжя) не допускається. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними у пункті 2.6 розділу II цього Порядку. Особа, на користь якої заповідається майно, не має права підписувати його за заповідача. Посадова особа органу місцевого самоврядування перевіряє, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать чинному законодавству. Заповіт повинен бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало неясностей чи суперечок після відкриття спадщини. Посадова особа органу місцевого самоврядування при посвідченні заповіту зобов`язана роз`яснити заповідачу зміст статей 1241, 1307 Цивільного кодексу України, про що зазначається у тексті заповіту. Аналогічні вимоги до порядку посвідчення заповіту викладені і в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. У судовому засіданні встановлено, що у порушення підпункту 2.1 Розділу ІІ вказаного вище Порядку секретарем сільської ради в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій не зазначено причини з яких нотаріальна дія була вчинена поза приміщенням органу місцевого самоврядування. Разом з тим, секретарем сільської ради у порушення підпункту 1.6 вказаного Порядку не роз`яснено заповідачу зміст ст.1307 ЦК України щодо нікчемності заповіту на майно, яке є предметом спадкового договору. Також посадовою особою органу місцевого самоврядування під час посвідчення заповіту, у порушення підпункту 1.4 Порядку - у тексті заповіту не містяться відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Разом з тим судом встановлено, що при підписанні заповіту були присутні сторонні особи, окрім того, при підписанні та оголошенні заповіту була присутня і особа, на користь якої складено заповіт, тобто відповідач [PERSON] . Тоді як відповідно до п.3 Глави 6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України установлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено за відсутності іншої сторони. Окрім того, суд звертає увагу на те, що спірний заповіт підписали свідки [PERSON] та [PERSON] , далі в тексті заповіту дослівно зазначено, що «…заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання в присутності запрошених ним свідків [PERSON] та [PERSON] ». Дана обставина є неприпустимою під час посвідчення заповіту в присутності свідків. Тобто, судом встановлено, що у одному тексті заповіту значаться різні свідки (« [PERSON] » та « [PERSON] »), що є неприпустимим. Окрім того, у судовому засіданні судом беззаперечно встановлено, що свідки заповіт вголос не читали, а читали його про себе, що також є порушенням. Відповідно до статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Пункт 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлює, що заповіт складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Постанова Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року за №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлює, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Таким чином, суд приходить до висновку, що заповіт [PERSON] від 08.02.2019 складений з порушенням вимог щодо його посвідчення. З огляду на викладене, суд вважає, що доводи позивачів, викладені в позові, а також їх представника в суді, заслуговують на увагу, право позивачів порушено, підлягає захисту, спірний заповіт складено з порушенням нормативно-правових актів, тому такий заповіт є нікчемним, який не породжує для сторін юридично-правових наслідків. Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частинами 1 та 5 ст.216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. За правилами ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Із врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] сплатив 5436 гривень 92 копійки за проведення судово-психіатричної експертизи [PERSON] , що підтверджується копією квитанції №10 від 09.08.2019, тоді як посмертну судово-психіатричну експертизу необхідно було провести щодо [PERSON] , який помер, яка й була призначена судом 04.03.2020, і за яку не проводилась проплата. Тому, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрати на проведення посмертної судово-психіатричної експертизи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із того, що позовні вимоги позивачів задоволено, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивачів понесені ними судові витрати по оплаті судового збору у сумі 768 гривень 40 копійок згідно квитанцій №48 від 26.04.2019 та №47 від 26.04.2019.

Outcome: approved