Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач зазначала, що вона є матір`ю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. З батьком дитини вона не перебуває у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2017 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 750 грн. щомісячно. Відповідач дитиною не опікується, не приймає участі в її вихованні, добровільно надавати допомогу на утримання дитини відмовляється, а сума призначених аліментів не дозволяє задовільнити потреби дитини. Також з часу винесення рішення значно зросли витрати на комунальні послуги, продукти харчування, на одяг, взуття, шкільне приладдя, засоби особистої гігієни, ліки та інше. Посилаючись на викладене, просила суд збільшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2017 року та стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1500 грн., але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішення законної сили та до повноліття дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2017 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з 01.11.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Згідно довідки-розрахунку №14370 від 26.03.2019 р., заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.09.2018 року складає в розмірі 10504,50 грн. (а.с.9). Позивач [PERSON] проживає разом з неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Позивач [PERSON] перебуває на обліку Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області та отримує грошову допомогу в розмірі 860 грн. щомісяця (а.с.12). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право па рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. В ст. 182 СК України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в Постанові №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», п. 23 - відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» та Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», прожитковий мінімум на дітей відповідного віку з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірі 750 грн. на одну дитину до часу подання позову до суду і на даний час суттєво зріс. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить: з 01 січня 2019 року - 2027 грн., з 01 липня 2019 року - 2118 грн., з 01 грудня 2019 року - 2218 грн. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з врахуванням визнання відповідачем позову в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону, розмір аліментів, що стягується з відповідача на користь позивача, з урахуванням норм чинного законодавства та матеріального становища сторін, а також з розрахунку на одну дитину, підлягає збільшенню з 750 грн. до 1500 грн., щомісячно з відповідною індексацією згідно закону, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили й до повноліття дитини, до [INFO] .

Outcome: approved