Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовною заявою, у якій просять визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Києва, громадянина України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та проживає за адресою: [ADDRESS] - батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженою в цивільному шлюбі з [PERSON] ; зобов`язати Дніпровський відділ РАЦС Київського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , за №368 від 05 лютого 2019 року Дніпровського відділу РАЦС Київського міського управління юстиції відповідно до рішення суду, де у відомості про батьківство вказати батьком дитини [PERSON] , виключивши відомості про [PERSON] , та присвоїти дитині прізвище батька [PERSON] « [PERSON] ». Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що позивач [PERSON] та відповідач знаходились у зареєстрованому шлюбі з жовтня 2014 року. Фактично сім`я розпалась у червні 2016 року, однак позивач та відповідач шлюб не розірвали. З вересня 2017 року позивачі знаходяться у фактичному цивільному шлюбі, у листопаді 2017 року [PERSON] завагітніла. У лютому 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. [INFO] народилась дочка позивачів - [PERSON] , однак у свідоцтві про народження у графі батько зазначений [PERSON] , хоча в дійсності він батьком дитини не є. Враховуючи те, що батьком [PERSON] є [PERSON] , який не заперечує своє батьківство, позивачі були змушені звернутися до суду для захисту своїх прав. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив також, що позовні вимоги підтримує. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила також, що позовні вимоги підтримує. [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не надсилав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не надсилав. Суд, дослідивши матеріали справи встановив. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2014 року по 13 лютого 2018 року. Це підтверджується свідоцтвами про шлюб від 14.06.2016 р. серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2063, та свідоцтвом про розірвання шлюбу від 13 лютого 2018 року, серії [NUMBER] , виданого Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 8. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , яка народилась [INFO] , батьками дитини зазначені : батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , від 5 лютого 2019 року, серії [NUMBER] , виданого Дніпровським районним у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 657533. Відповідно до наданого позивачами копії висновку генотипоскопічного дослідження від 07.03.2020 р. № 26154, здійсненого ТОВ МАМА ПАПА та результатів аналізу ДНК №26154 біологічне батьківство передбачуваного батька [PERSON] відносно дитини [PERSON] не виключається. Ймовірність того, що отриманий результат не є наслідком випадкового збігу індивідуалізуючих ознак неродинних осіб, складає 99,9999999%. Висновок підписаний зав.лабораторією [PERSON] та директором ТОВ МАМА ПАПА Савальєв Д.Л. Суд застосовує такі норми права. Відповідно до ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Відповідно до ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Рішення ЄСПЛ у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року № 3451/05, п.34). Верховний суд у постановах від 23.10.19, справа № 382/2559/15-ц, та від 19 вересня 2018 року справа № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Враховуючи встановлені обставини і зазначені норми права, суд дійшов висновку про те, що єдиний доказ, який позивачі надали на підтвердження факту походження дитини [PERSON] від [PERSON] , а саме копію висновку генотипоскопічного дослідження від 07.03.2020 року, є недостатнім для доведення зазначеного факту. Цей висновок складений на замовлення позивача [PERSON] за результатами проведення ТОВ Мапа папа лабораторних досліджень генетичного матеріалу позивача [PERSON] і дитини [PERSON] . При цьому генетичний матеріал відповідача [PERSON] не досліджувався і він не залучався до проведення цього дослідження, факт походження дитини від [PERSON] також не був предметом цього дослідження. Однак саме цей факт обов`язково підлягає встановленню при вирішення спору про батьківство. Крім цього, цей висновок не є висновком судово-генетичної експертизи, адже, особа, що провела відповідне дослідження не є судовим експертом, а ТОВ Мама папа не є експертною установою. Відповідно до норм параграфу 1, 6 глави 5 Цивільного процесуального кодексу України встановлення дві форми застосування спеціальних знань під час судового розгляду: проведення судової експертизи і залучення спеціаліста. Однак наданий позивачем висновок приватної лабораторії не відповідає встановленим ЦПК України і ЗУ Про судову експертизу вимогам, зо ставляиься до судоворгної генетичної експертизи і тому не може замінити її. При цьому позивачі неодноразово викликалися у судові засідання по цій справі, але не з`явилися, клопотання про призначення судової генетичної експертизи для встановлення факту батьківства [PERSON] і [PERSON] не подали, у зв`язку з цим призначення експетизи було неможливим. Інших доказів походження [PERSON] від [PERSON] суду не надано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed