Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що нею та ВАТ «Сведбанк» було підписано кредитний договір №0711/0708/45-035 від 28.07.2008 року, за яким правонаступником нібито став ПАТ «Альфа-банк», за заявою якого і було вчинено виконавчий напис №7846 від 30.03.2016 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.В. Відповідно до вказаного виконавчого напису, прийнято рішення про стягнення заборгованості перед стягувачем ПАТ «АльфаБанк» в розмірі 45272,28 доларів США, та пропонує звернути стягнення на належне мені майно. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено із порушенням вимог діючого законодавства, а саме Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року та інших вимог законодавства. Крім того, не було їй надіслано письмову вимогу про усунення порушень кредитного договору та були відсутні відомості про безспірність вимоги, при цьому зазначила про невизнання боргу в повному обсязі, тобто взагалі зазначає що не є боржником та не має ніяких боргових зобов'язань перед ПАТ «АльфаБанк», тому звернулася до суду про визнання кредитного договору №0711/0708/45-035 від 28.07.2008 року недійсним, з підстав неотримання кредитних коштів в сумі 45000 доларів США, невідповідності реальній відсотковій ставці умовам кредитного договору, та інші. На підставі чого, вважає що нібито існуюча заборгованість визначена оскаржуваним виконавчим написом не є безспірною, так як існував та існує спір між сторонами відносно взагалі наявності боргових зобов'язань за кредитним договором №0711/0708/45-035 від 28.07.2008 року між нею та ПАТ «АльфаБанк». Звертає увагу на порушенні приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. при вчиненні виконавчого напису №7846 від 30.03.2016 року вимог ст.89 Закону України «Про нотаріат» та п.4. гл.16 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Вважає, що в супереч вимогам закону нотаріус під час вчинення виконавчого напису не зазначив строк настання платежу, вказано лише період стягнення, з якого не вбачається безспірність суми заборгованості та невідомо чого зазначено саме цей період. Просила визнати виконавчий напис №7846 від 30.03.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Також представником позивача надано додаткові пояснення та письмові докази в обґрунтування позовних вимог, за змістом яких він наполягає на задоволенні позову. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі За вимогами ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 28 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» як Банком та [PERSON] як Позичальником підписано кредитний договір №0711/0708/45-035 від 28.07.2008 року, предметом якого відповідно до п.1.1, 1.2 цього договору є зобов'язання Банку надати грошові кошти шляхом видачі готівки у вигляді строкового кредиту у сумі 45 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9% річних. 30 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості за кредитним договором №0711/0708/45-035 від 28.07.2008 року за період з 10 липня 2015 року по 02 лютого 2016 року, яка складається з: заборгованість за кредитом - 43228,23 дол.США; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 2044,05 дол.США; загальна сума заборгованості становить 45272,28 дол.США. З виконавчого напису вбачається, що право вимоги за кредитним договором №0711/0708/45-035 від 28.07.2008 року, нібито неодноразово відступалося з ВАТ «Сведбанк» на користь ПАТ «Дельтабанк», який у свою чергу нібито відступив право вимоги ПАТ «Альфабанк», але договори з додатками (актами прийому-передачі прав вимоги, кредитних файлів та ін.) на підставі яких нібито відбувалися відступлення за кредитним договором №0711/0708/45-035 від 28.07.2008 року, суду та нотаріусу разом з заявою для вчинення виконавчого напису №7846 від 30.03.2016 року не надавалися. Постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького міського управління юстиції від 26.05.2016 року за вказаним виконавчим написом відкрито виконавче провадження №51220732. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.88 вказаного Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.1.2 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом п.п. 2.1, 2.2 гл.16 цього Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. За вимогами п.п. 3.1, 3.2 гл.16 зазначеного Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Зазначеним Переліком, зокрема, передбачено, що у разі стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. При цьому, необґрунтованими, на думку суду, є посилання представника відповідача на те, що, у відповідності до Переліку, для одержання виконавчого напису відповідачем було надано достатньо документів нотаріусу, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, у ній відсутня довідка фінансової установи про ненадходження платежу, про обов'язкову наявність якої зазначено у Переліку. Вивченням судом наданої нотаріусом копії нотаріальної справи, що витребувалася судом за клопотанням представника відповідача щодо вчинення спірного виконавчого напису №7846 від 30.03.2016 року встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. не було надано жодного документу ПАТ «Альфабанк», які стали підставою вчинення виконавчого напису №7846 від 30.03.2016 року, крім того не було наданого жодного доказу на спростування позовних вимог, на підтвердження безпірності сум нібито існуючої заборгованості, та не підтверджено ним дотримання вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів. Так, нотаріусом не було з'ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу та відсотків за користування кредитом, виникнення взагалі боргу та права вимоги за кредитним договором №0711/0708/45-035 від 28.07.2008 року. На користь зазначеного висновку суду свідчить, зокрема, те, що ще до вчинення виконавчого напису №7846 від 30.03.2016 року, позивачем [PERSON] велася переписка з ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Альфабанк», а саме [PERSON] надсилалися 14.01.2016 року заяви про намір оскаржувати нібито існуючу заборгованість за кредитним договором №0711/0708/45-035 від 28.07.2008 року, з вимогою надати докази існування зобов'язань за кредитним договором, в т.ч. і по сплаті кредиту та відсотків, так як нею зазначено що кредит в сумі 45 000 доларів США їй не було надано. Крім того, 24.05.2016 року [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним, за яким було відкрито провадження по справі №335/5897/16-ц по якій призначено судово-економічну експертизу, що вказує про існування спору за кредитним договором №0711/0708/45-035 від 28.07.2008 року з 14.01.2016 року та по теперішній час, так як спір доти не вирішено. У судовому засіданні 19.07.2017 року, дослідивши висновок судово-економічної експертизи №2/01-17 по цивільній справі №335/5897/16-ц за позовом про визнання кредитного договору недійсним, долучений представником [PERSON] в якості доказу щодо існування спору між сторонами, відносно надання кредиту в сумі 45 000 доларів США, відносно відсоткової ставки, та як наслідок невірності розрахунку заборгованості, у т.ч. яка була посвідчена приватним нотаріусом Чуловським В.А. в оскаржуваному виконавчому написі №7846 від 30.03.2016 року, судом встановлено, що в ході проведення судово-економічного дослідження, судовим експертом надано наступні висновки: - експерт документально не підтверджує операцію з видачі [PERSON] кредитних коштів за Кредитним договором №0711/0708/45-035 від 28.07.2008 року в сумі 45000 доларів США, відповідно до п.1.1. кредитного договору та видача кредиту не відображається на відповідних рахунках і субрахунках банку; - експерт не підтверджує операції зі сплати кредиту та відсотків [PERSON] за Кредитним договором №0711/0708/45-035 від 28.07.2008 року, та не підтверджує розрахунок заборгованості наданий банком станом на 02.02.2016 року, так як він не відповідає фактичним даним наявним в матеріалах справи; - експертом встановлено невідповідність процентної ставки визначеної п. 1.3 Кредитного договору №0711/0708/45-035 від 28.07.2008 року у розмірі 11,90%, дійсній відсотковій ставці за договором що складає 26,75 % річних, та є більшою ніж у 2,25 рази, при цьому абсолютне значення подорозжання кредиту не відповідає розміру щомісячного платежу та відсотковій ставці, яка була визначена договором у розмірі 11.90% річних. Таким чином, та обставина, що як до вчинення так і на час вчинення виконавчого напису вже існував спір не тільки щодо розміру заборгованості, а взагалі до її існування та існування зобов'язань [PERSON] кредитним договором №0711/0708/45-035 від 28.07.2008 року у розрізі сплати тіла кредиту, сплати відсотків та інших платежів, посвідчує, що в даному випадку виконавчим написом встановлено заборгованість, яка не є безспірною. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року №2, а саме пункту 13, вбачається, що при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Також в пункті 10 Узагальнення ВССУ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» визначено, що належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (Закон № 996-XIV). Згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженою постановою Правління Національного банку України № 280 від 17 червня 2004 року, до первинних документів відносяться виписки з поточних рахунків клієнтів в бухгалтерському обліку банків, тобто нотаріусу обов'язково повинна надаватися засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості. Нотаріусом не може братися до уваги розрахунок заборгованості як документ, що підтверджує безспірність заборгованості, так як любий розрахунок суми заборгованості, з огляду на положення діючого законодавства, є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум і слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог до позивача. Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що ПАТ «Альфабанк» при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, не було надано всіх належних документів, які підтверджують безспірність заборгованості, що в свою чергу унеможливлює здійснення виконавчого напису, відповідно до вимог ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат» та п.3.2., п.3.5. гл.16 Розділу ІІ Порядку і порушує принцип безспірності заборгованості, за яким можливе здійснення виконавчого напису. Таким чином, з аналізу вищевказаних норм суд приходить до висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними та беззаперечними, та стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості та саме в такому розмірі. Щодо повідомлення Позивача про вчинення виконавчого напису, встановлено, що згідно п.2.3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень заставодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від заставодавця. За змістом цього положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відмітка відділення поштового зв'язку про відправлення повідомлення мала міститись на самій вимозі, оскільки інформація про рекомендоване відправлення не підтверджує змісту надісланого листа, адже опис вкладення у цей лист відсутній. Відповідне узгоджується з правовою позицією, що викладена в постанові Верховного суду України від 17.12.2014 року по справі №143цс14, де зазначено, що під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами відомостей, які мають бути їм повідомлені, та загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей. Суд також приймає до уваги, правову позицію Верховного суду України, в якій зазначено: «Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису», ця позиція відображена у постанові Верховного суду України від 05.07.2017 року по справі № 6-887цс17, при розгляді цивільної справи, з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло за собою ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, яка згідно з ч.1ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою до застосування судами України. При цьому Відповідачем не спростовано належними та допустими доказами, доводи позовної заяви, які знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені.

Outcome: approved