Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

[PERSON], з участю заінтересованої осіб - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності його діда - [PERSON], [INFO], до польської національності. В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що у 1946 році його дідусь [PERSON], [INFO], уродженець Польщі, разом із своєю сім'єю в складі: [PERSON] - [INFO], - дружина; [PERSON], [INFO], - донька; [PERSON], [INFO], - син; [PERSON], [INFO], - донька; [PERSON], [INFO], - син; [PERSON], [INFO], - дочка; [PERSON], [INFO], - мати, був переселений з села Заліська Воля Ярославського повіту Польща у Тернопільську область. По національності дід заявника поляк, розмовляв польською та українською мовами, сповідував римо-католицьку віру, відвідував костьол, знав та підтримував польські традиції та звичаї. В сім'ї заведено було святкувати релігійні свята по католицькому та християнському обрядах. В свідоцтві про народження батька [PERSON] - [PERSON], його батьком записаний [PERSON], однак його національність та громадянство не вказано. Заявник також підтримує в сім'ї польські традиції, має бажання навчатись у вищому навчальному закладі даної країни, а тому в нього виникла необхідність отримати відомості про національність свого діда з метою звернення у консульство Республіки Польща для оформлення Карти поляка. [PERSON] в судовому засіданні подану ним заяву підтримав та просив суд її задовольнити з підстав, у ній викладених. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, проте надіслав на адресу суду листа, в якому просить справу розглядати без його участі, згідно чинного законодавства. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дочкою дідуся заявника [PERSON] До одруження її прізвище було «[PERSON]». Народилась свідок в Польщі в селі Заліска Воля Ляшківського району Ярославської області, та підтвердила той факт, що у березні 1946 року вона разом із батьком [PERSON], матір'ю [PERSON], сестрами і братами, приїхала на залізничний вокзал м.Зборова Тернопільської області, де в подальшому вони залишилися проживати. Її батько, дідусь заявника, [PERSON] по національності був поляком, вмів читати та розмовляти польською та українською мовами, сповідував католицьку віру, підтримував в сім'ї польські традиції. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сином померлого [PERSON], а заявник [PERSON] є його племінником - сином його рідного брата. Свідок народився в Польщі в селі Заліска Воля Ляшківського району Ярославської області. В 1946 році він разом з батьками, сестрами і братом, був евакуюваний в Україну. Його батько, померлий [PERSON], за національністю поляк, говорив на польській мові, сповідував католицьку віру, підтримував в сім'ї польські звичай та традиції. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення заявника, покази свідків, суд встановив наступне. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 червня 2006 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Зборівського районного управління юстиції Тернопільської області, вбачається, що батьком [PERSON] є [PERSON]. Батько заявника народився [INFO] в с.Тустоголови Зборівського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про його народження серія [NUMBER], його батьком є [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, про що видано свідоцтво про смерть (повторно), серія [NUMBER], видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зборівського районного управління юстиції у Тернопільській області. Відповідно до евакуаційного листа від 21 березня 1946 року, виданого головним уповноваженим уряду Української РСР (Польського комітету національного визволення), [PERSON], житель [ADDRESS] дозволом головного уповноваженого уряду Української РСР (Польського комітету національного визволення) по евакуації на території Польщі (Української РСР) евакуюється в Тернопільську область УРСР (воєводства Польщі). З ним евакуюються такі члени його сім'ї: [PERSON] - [INFO], - дружина; [PERSON], [INFO], - донька; [PERSON], [INFO], - син; [PERSON], [INFO], - донька; [PERSON], [INFO], - син; [PERSON], [INFO], - дочка; [PERSON], [INFO], - мати. Згідно архівної довідки № М-6204-00/П від 16 квітня 2002 року, виданої Державним архівом Львівської області Львівської обласної адміністрації Головного державного управління при Кабінеті Міністрів України, в документах обласного архіву значиться, що родина у складі голови родини [PERSON], [INFO], членів родини - [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], у 1946 році була переселена у Тернопільську область з с. Заліська Воля Ярославського повіту (Польща). При переселенні ними було залишено господарське майно, яке складалось із житлового будинку - 100 кв.м, комори - 120 кв.м, складського приміщення - 150 кв.м., землі - 4,15 га, в тому числі орної - 4,0 га, вартість залишеного майна - 4000 крб. З оглянутих в судовому засіданні документів вбачається, що заявник [PERSON] є внуком [PERSON], тобто є членом його сім'ї, а тому вправі звертатися із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності свого діда [PERSON], [INFO], до польської національності. Частиною 2 (окрім зазначених у ч.1 ст.256 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення ст.256 ЦПК України, встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти. Статтею 11 Конституції України передбачено, що держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні» (надалі Закон). У відповідності до ст.3 Закону, до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається (ст.11 Закону). Зі змісту ст.300 ЦК України вбачається, що фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, оскільки встановлення факту дасть можливість заявнику відновити національність померлого [PERSON], а відтак підтвердити його польське походження, встановити зазначений факт у позасудовому порядку неможливо у зв'язку із спливом значного періоду часу та втратою основних документів, що підтверджували національність діда [PERSON], а відтак національну приналежність заявника, суд приходить до висновку, що подана заява підставна та підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved