Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) 31 січня 2014 року звернувся до суду із позовом до Олександрівської сільської ради Олександрійського району (надалі відповідач) та як третя особа Управління Держземагентства в Олександрійському районі про визнання права на частину земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права, а саме: право на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Олександрівське» Олександрійського району, розміром 6, 68 га, яка належала померлому відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН № 395875. Нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 жовтня 2001 року на 1/3 частку сину померлого - [PERSON]. Згодом батько помер у [INFO], однак не встиг оформити на себе спадкове майно. Він є спадкоємцем першої черги, у шестимісячний термін він своєчасно звернуся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак змушений звертатись до суду із позовною заявою про визнання права на спадкове майно, оскільки отримати свідоцтво про право на спадщину не може через відсутність реєстрації правовстановлюючого документу на земельну ділянку, про що свідчить постанова нотаріуса від 24 січня 2014 року. Зважаючи на викладене він змушений звертатися до суду щодо успадкування земельної ділянки, а решту спадкового майна він успадкував у нотаріуса. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладенні обставини. Інтереси позивача в суді по довіреності представляла [PERSON] Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час, та місце розгляду справи в суді повідомлений належним чином. За письмовою заявою, що надійшла до суду не має заперечень до позовних вимог, просить суд розглянути справу за відсутності представника. Представник Управління Держземагентства в Олександрійському районі в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, в письмовій заяві, що надійшла до суду не має заперечень до позовних вимог, просить суд розглянути справу за відсутності представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-11, 15, 16, 22, 182, 328, 1261, 1269, 1270-1277 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] державним нотаріусом було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом в розмірі 1/3 частці сину померлого [PERSON] та в 2/3 частках сину померлого [PERSON] (в тому числі 1/3 частка в зв'язку з відмовою на його користь доньки спадкодавця [PERSON]) на право на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Олександрівське» Олександрійського району, розміром 6, 68 га, яка належала померлому відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН № 395875 виданого Олександрійською районною державною адміністрацією на імя спадкодавця 14 грудня 2000 року і зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 549. Вказане свідоцтво про право на спадщину за законом підлягало реєстрації в Олександрійському районному відділі земельних ресурсів, однак вказана реєстрація відсутня. Згодом, [INFO] у віці 59 років помер [PERSON] - батько позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про народження позивача. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке до цього часу не успадковане. Суд приймає до уваги, що позивач своєчасно, тобто впродовж 6 місяців після смерті спадкодавця звернувся до нотаріальної контори, однак через відсутність правовстановлюючого документу, що є доказом належності майна спадкодавцю, а саме Сертифікату на право на земельну частку (пай), який не був наданий нотаріусу, 24 січня 2014 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Судом враховано, що за життя спадкодавцем не було складено та посвідчено нотаріально заповіт. Судом враховано, що відповідно до ст. 1262 ЦК України позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері і згідно ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину, оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Звернення до суду свідчить про те, що позивач від спадщини не відмовляється, що дає суду підстави для того, щоб визнати його єдиним спадкоємцем за законом на спадкове майно, що раніше належало його батька. Інші спадкоємці - до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались. Зазначені обставини вказують на те, що відповідно до вимог ст.ст. 182, 392 ЦК України та відповідно до вимог ст.ст. 1217-1222 ЦК України є наявним право позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку, на яку, як установлено судом на ім'я померлого нотаріусом 05 жовтня 2001 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, однак державну реєстрацію вказаного свідоцтва не було проведено. Суд приймає до уваги, що відповідно даних Управління Держземагентства в Олександрійському районі вказана земельна ділянка значиться за померлим [PERSON]. Суд також приймає до уваги, що відсутня інформація в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо вказаної земельної ділянки. Викладене є підставою для суду встановити право позивача за законом на спадщину, що залишилося після смерті його батька. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: approved