Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Відділ по Дніпровському району служби управління у справах дітей Запорізької міської ради, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказала, що вона розпорядженням №1494р від 29.11.2010 року Голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради призначена опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2010 року по справі №2-5809/10, [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON]. Розпорядженням №1338р від 02.11.2010 року Голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради малолітній [PERSON]. [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. [PERSON] є власником квартири №62 житлового будинку №18, що знаходиться по вулиці Зестафонська у м. Запоріжжі, на підставі договору дарування від 27.09.2012 року посвідченому приватним нотаріусом [PERSON] Запорізького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1176. Даний факт підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22320520 від 29.05.2014 року. Розпорядженням №1183р від 09.11.2012 року Голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради [PERSON] призначено опікуном над майном малолітньої підопічної [PERSON], [INFO]. На теперішній час в квартири [ADDRESS], зареєстровані три особи: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] (колишня мати), але фактично, з 2008 року, мешкає тільки [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] у квартирі не проживає. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, листи надсилались за її місцем реєстрації. Відповідно до ст..74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник Відділу по Дніпровському району служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, та пояснила, що спеціалістами відділу постіно проводяться обстеження умов проживання [PERSON] та складаються акти обстеження, які також підтверджують, що [PERSON] за даною адресою не проживає. Представник Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд без їх участі. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивачку, представника позивачки, представника Відділу по Дніпровському району служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, свідків [PERSON] та [PERSON], оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст..321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що [PERSON] розпорядженням №1494р від 29.11.2010 року Голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради призначена опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO].(а.с. 8) Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2010 року по справі №2-5809/10, [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON]. (а.с.13) Розпорядженням №1338р від 02.11.2010 Голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради малолітній [PERSON]. [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с.10) [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 27.09.2012 року посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] Запорізького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №1176, та витягом №22320520 від 29.05.2014 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.11-12). Розпорядженням №1183р від 09.11.2012 Голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради [PERSON] призначено опікуном над майном малолітньої підопічної [PERSON], [INFO]. (а.с.9) На даний час в квартирі [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] З 2008 року [PERSON] не проживає в [INFO]. Фактичне місце проживання відповідачки не відоме. Відповідно до наданих актів обстеження умов проживання, складених спеціалістами Відділу по Дніпровському району служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, в квартирі [ADDRESS] проживають тільки [PERSON] та [PERSON]. Допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON], також підтвердили, що [PERSON] більше 3-х років не проживає у спірній квартирі, особисті речі її також відсутні. Реєстрація відповідачки [PERSON] у зазначеній квартирі чинить позивачці перешкоди в користуванні її власністю, які зокрема полягають у тому, що вона змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстрації місця проживання залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Згідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеного закону, прийняте рішення суду відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобовязувати реєстраційні органи вчиняти ці дії не має потреби. Таким чином, зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial