Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулися в травні 2018 року в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] про встановлення безособового, платного та безстрокового земельного сервітуту на земельні ділянки [PERSON] з кадастровим номером 2611092001:22:002:1689 та 2611092001:22:002:1733 , що знаходяться за адресою в с .Поляниця, уч.Вишня Яремчанської міської ради Івано-Франківської області на користь [PERSON] для проходу та проїзду велосипедом, автомобілем чи іншими видами транспорту, визначити істотні умови сервітуту: площа частини земельних ділянок, що передається під сервітут - 0.0196га; плата за встановлення та користування сервітутом - у розмірі 100% від суми земельного податку за частину земельних ділянок, на яких поширюється дія сервітуту з оплатою до 31.12 щорічно, межі сервітуту згідно з ситуаційною схемою земельних ділянок шириною 4.12 м на початку та 4.62 м на закінченні, довжиною 49.7 м зліва та 46.52 м справа, строк дії сервітуту - безстроковий. У позовній заяві зазначено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.08га у с.Поляниця з квітня 2012 року, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Однак, дана земельна ділянка не має заїзду, що унеможливлює її використання. Суміжним землевласником є відповідач, якому було направлено у встановленому порядку договір земельного сервітуту, однак прибути до нотаріуса у визначений час та дату такий відмовився (а.с.12-14). Єдиний можливий власний заїзд до ділянки - зі сторони ділянки відповідача. Ухвалою суду від 26.06.2018 р. замінено первісного відповідача належним відповідачем - [PERSON] . Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи, визначено 04.04.2019р. головуючого суддю - Польську М.В. В судовому засіданні 14.08.2019 р. представник позивача вимоги поданої позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, в подальшому подав заяву про завершення розгляду справи за його відсутності. Заяву на заочний розгляд справи не подано. Відповідач в судове засідання 23.05.2019р. не з`явився, повідомлений належним чином, отримавши повістку особисто (а.с.53), 03.07.2019 р., 14.08.2019 р. та 28.08.2019 р. повторно не з`явився (конверти повернуто без вручення (а.с.57-58, 75- 76), причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до матеріалів справи не надано, з врахуванням неявки без поважних причин та те, що справа перебуває на розгляді у суді більше одного року, суд вважав за можливе завершити розгляд справи за відсутності відповідача. Позивач та третя особа без самостійних вимог з`явилися в судове засідання 14.08.2019р. та були допитані судом як свідки у даній цивільній справі за відповідним клопотанням та їх згодою. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.04.2012 року [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0.08 га у с.Поляниця, ур.Вишня Яремчанської міської ради, та було належним чином зареєстровано право переходу на дану земельну ділянку у Державному акті [PERSON] (продавця) та внесено відповідні записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.12.2014 р., зі зміною цільового призначення даної земельної ділянки згідно рішення Поляницької сільської ради від 18.12.2014 р. (а.с.5-7). Як вбачається з ситуаційної схеми земельних ділянок, яка формувалась до Договору сервітуту (а.с.10-11), навколо земельної ділянки позивача знаходяться земельні ділянки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За ділянкою [PERSON] розміщено чотири ділянки належних [PERSON] , який відчужив дві земельні ділянки [PERSON] . Поряд цих двох земельних ділянок відповідача, як пояснила свідок [PERSON] та свідок [PERSON] , проходить дорога загального користування, з якої єдиний можливий варіант встановлення заїзду до земельної ділянки позивача, при цьому досить незначна частина земельної ділянки [PERSON] спору щодо заїзду до ділянки [PERSON] не містить. Також, як пояснила свідок - позивач, у разі вирішення спору судом, на даний незначний проміжок ділянки [PERSON] буде укладено сервітут у встановленому порядку - добровільно, саме дана частина ділянки і з`єднає встановлений сервітут за даним судовим спором. При цьому, дана під`їзна дорога встановлена судом та в подальшому договором сервітуту добровільно, дозволить також в подальшому використовувати даний під`їзд і до ділянки [PERSON] , третьої особи у даній справі, оскільки такий виходитиме на дві ділянки одразу. При цьому, суд звертає увагу на те, що [PERSON] у даній цивільній справі не є третьою особою з самостійними вимогами, щодо якої також може встановлюватись сервітут. Отже, судом встановлено, що межівником даної земельної ділянки належної на праві власності [PERSON] (суміжною по одній стороні із земельною ділянкою позивача) є [PERSON] , який 24.04.2018 року набув права власності на дану земельну ділянку, що посвідчується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме за договором купівлі-продажу №6250 земельної ділянки площею 0.0422га, кадастровий номер 2611092001:22:002:1733 , за адресою в с.Поляниця, уч.Вишня Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та договору купівлі-продажу №6247 земельної ділянки площею 0.0317га, кадастровий номер 2611092001:22:002:1689 , за адресою в с.Поляниця, уч.Вишня Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (а.с.91-94). За вимогами ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Отже і позивач, і відповідач набули прав власності на земельні ділянки, у встановленому порядку. Зміст права земельного сервітуту врегульовано законом, зокрема ст.98 ЗК України. Так, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Окрім того, за ст.ст.99-101 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення різних видів земельних сервітутів, в т.ч. право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху і інші земельні сервітути. І цей перелік не є вичерпним. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи. Власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом. Власник земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право на відшкодування збитків, завданих встановленням земельного сервітуту. Отже, на врегулювання питання земельного сервітуту, позивач і звернулась до суду за захистом права, оскільки добровільно укласти договір земельного сервітуту відповідач відмовився. Суд при вирішенні даного спору враховує і судову практику, зокрема рішення ВС. Так, у справі №539/1427/16-ц від 06.06.2018р., №127/1417/16-4 від 17.09.2018р. Верховний Суд прийняв постанову, в якій зазначив, що якщо потреби позивача не можуть бути задоволені у менш обтяжливий спосіб ніж встановлення сервітуту, є правова підстава для задоволення позову. Аналогічно, у справі №551/176/16-ц від 14.03.2018р. Верховний Суд зазначив, що земельний сервітут повинен здійснюватись найменш обтяжливим способом для власника земельної ділянки або землекористувача. На замовлення позивача розроблено варіант встановлення сервітуту, який проходить повздовж двох ділянок [PERSON] за ситуаційною схемою земельних ділянок, розробленою ФОП [PERSON] (а.с.10-11, 95). Згідно даної схеми: площа частини двох земельних ділянок відповідача, що передається під сервітут - 0.0196га, межі сервітуту : шириною 4.12м на початку та 4.62м на закінченні ділянок, довжиною 49.7 м зліва та 46.52 м справа ділянок. Інших варіантів запропонованого сервітуту матеріали справи не містять. Водночас, для з`ясування судом питання необхідності встановлення саме земельного сервітуту обраного як способу захисту для звернення до суду, а також визначення при встановленні сервітуту способу, найменш обтяжливого для власника земельної ділянки, щодо якої такий може бути встановлений, виконком Поляницької сільської ради повідомив, що дійсно Генеральним планом с.Поляниця до земельної ділянки [PERSON] під`їзна дорога не передбачена (а.с.64-65), і як з`ясовано судом, іншого можливого встановлення сервітуту на під`їзд з іншого боку ділянки, тобто інших варіантів земельного сервітуту, - не встановлено. Про це підтвердили і допитані судом свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зокрема, свідок [PERSON] (син позивача) суду також пояснив, що він безпосередньо вів переговори з відповідачем [PERSON] через його представника (зятя) про можливе питання встановлення земельного сервітуту, на що останній відповів, що цю проблему з під`їзною дорогою до земельної ділянки позивача вони знають, подумають над пропозицією сервітуту. В подальшому так і не вдалося в добровільному порядку узгодити дане питання. Окремо суд зазначає і те, що виходячи із загальних положень ЦК України та ЗК України, правовідносини щодо земельного сервітуту мають виникати виключно між власником (володільцем) земельної ділянки та особою, яка має намір нею користуватися. При вирішенні питання встановлення земельного сервітуту у даній справі, судом визначено суб`єктний склад спірних відносин відповідно до ч.2 ст.402 та ч.2 ст.404 ЦК України. Так, власником двох земельних ділянок по яких встановлюється земельний сервітут - є [PERSON] , про що зазначено вище. Разом з тим, позивач просила встановити безособовий (з боку користування таким земельним сервітутом) спосіб, обґрунтовуючи це тим, що при здійсненні будівництва чи використанні власної земельної ділянки в подальшому, правом проходу чи проїзду можуть користуватись і інші особи, як наприклад, члени її сім`ї, знайомі, особи що надають послуги по будівництву тощо. А тому, визначення судом особового земельного сервітуту тільки на її ім`я, може унеможливити в подальшому виконання даного рішення суду. Такі доводи, суд вважає доведеними та не спростованими іншими доводами. Також позивач правомірно та справедливо просила встановити земельний сервітут платно - у розмірі 100% від суми земельного податку за частину земельних ділянок, на яких поширюється дія сервітуту з оплатою до 31.12 щорічно, заперечень щодо цього матеріали справи також не містять. За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отримуючи належним чином повістки до суду і достеменно знаючи про розгляд справи судом з травня 2018 року, відповідач не висловив інших пропозицій ні ж ті, які подала позивач. Оцінюючи всі докази як зокрема, так і в сукупності, на підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 401-404 ЦК України, ст. 98-101 ЗК України,

Outcome: approved