Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - заявник) звернулась до суду з заявою про визнання недієздатним - [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що з 1972 року [PERSON] страждає на психічну хворобу з діагнозом параноїдальна шизофренія, у зв'язку з чим неодноразово проходив лікування в психоневрологічному диспансері та встановлено йому ІІ групу інвалідності. Вважає, що внаслідок свого психічного захворювання [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а тому потребує встановлення над ним опіки у зв'язку з чим необхідно визнати його недієздатним. До початку судового засідання заявник подала заяву про розгляд справи за її відсутності та вказала, що підтримує вимоги заяви з викладених підстав, просила задовольнити заяву з метою забезпечення захисту особистих немайнових та майнових прав та інтересів хворого (а.с. 44). Від представника Органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява про розгляд заяви без її участі, а також вказала, що вимоги заяви визнає та не заперечує щодо її задоволення (а.с. 45). Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується наданими суду доказами (а.с. 7 - 8). [PERSON] є батьком заявника, що підтверджено свідоцтвом про народження від 14.09.1966 року, серія [NUMBER] виданого Жовтневим РАЦС (а.с. 9). Заявник змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу від 09.10.1987 року, серія [NUMBER] виданого Шевченківським ЗАГС (а.с. 10). Внаслідок свого психічного захворювання [PERSON] отримав ІІ групу інвалідності, що підтверджено довідкою МСЕК, серія КИЕ-1 № 081765 (а.с. 11). Відповідно до довідки Київської міської клінічної психоневрологічної лікарні № 1 за № 2-01/229 від 27.02.2013 року, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 19.11.1996 року по 16.01.1997 року з діагнозом «Шизофрения параноидная. Непрерывно-прогредиентное течение. Выраженный апатико-диссоциативный дефект» (а.с. 18). Згідно Акту амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 363 від 29.04.2014 року у теперішній час [PERSON] страждає хронічне психічне захворювання в формі «Шизофренія параноїчної, дефектний стан» (шифр по МКХ-10 F20). [PERSON] не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. [PERSON] потребує встановлення над ним опіки (а.с. 32-33). Частина 1 статті 39 ЦК України визначає, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Оцінюючи в сукупності надані докази, встановленні в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про доведеність того, що [PERSON] дійсно має хронічний, стійкий психічний розлад через який не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому вимоги заяви повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved