Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до \~[PERSON], [PERSON] про визнання порядку користування земельною ділянкою за адресою м.Одеса, вул..Марата,11-13.\~Згодом позивачка уточнила позовні вимоги і просила встановити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння по\~\~вул. Марата, 11-13\~\~в м. Одесі, згідно першого запропонованого експертом у Висновку №002/14 від 11.04.2014р. варіанту з відступом від часток співвласників з урахуванням фактичного склавшогося порядку користування земельною ділянкою, виділивши [PERSON] в користування частину земельної ділянки площею 391,0 кв.м., визначену точками 1-2-3-3а-14а-14-4-5-6-1, [PERSON] виділити у користування частину земельної ділянки площею 174,4 кв.м., визначеної точками 2-15-22-21-20-3-2 та 17-7-8-9-17, [PERSON] виділити в користування частину земельної ділянки площею 345,4 кв.м., визначену точками 9-8-11-12-13-14а-3а-3-20-10; встановити постійний безоплатний сервітут щодо земельної ділянки по вул. Марата, 11-13, яким зобовязати [PERSON] у випадку необхідності забезпечити [PERSON] вільний доступ до зовнішніх стін будівлі житлового будинку літ. «Б» з боку своєї частини земельної ділянки та стягнути з [PERSON], [PERSON] судові витрати (т.2 а.с.53-59).Позивачка в своїй останній уточненій позовній заяві від 26.11.2014р. посилається на те, що їй\~\~на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2010 року на праві приватної власності належать 9/20 частин домоволодіння по вул. Марата,11-13, в м. Одесі,\~\~яке на сьогоднішній день складається з житлового будинку під літ. «Б»: 3-5 житлова площею 13,7кв.м., 3-6 житлова площею 13,5кв.м., літ.»Б1»: 3-1 - житлова площею 11,6кв.м., 3-2 - коридор, площею 4,1кв.м.. 3-3 комора, площею 1,6кв.м., 3-4 кухня, площею 15,7кв.м., 3-7 санвузол, площею 1,9кв.м., загальною площею 62,1кв.м., житловою площею 38,8кв.м., підсобною 23,3кв.м. та надвірних споруд: літ.»Н» -сарай, літ.»М» -сарай, 9/20 частин огорожі. Відповідачу [PERSON] належить 3/20 частин домоволодіння, [PERSON] належить 2/5 частин вказаного домоволодіння. Домоволодіння належне сторонам знаходиться на земельній ділянці в м. Одесі, вул. Марата, 11-13 фактичною площею 955 кв.м. та знаходиться у спільному користуванні сторін. Оскільки між сторонами не узгоджено порядок користування земельною ділянкою, позивачка просила встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: м.Одеса, вул..Марата,11-13 згідно першого запропонованого експертом у своєму висновку від 11.04.2014р. варіанту з відступом від часток співвласників з урахуванням фактичного, що склався, порядку користування земельною ділянкою, а саме [PERSON] виділити в користування частину земельної ділянки площею 391кв.м., визначену точками 1-2-3-3а-14а-14-4-5-6-1.Частину земельної ділянки по вул..Марата,11-13 в м.Одесі, виділена в користування [PERSON], складається з двох частин, межі якої визначені точками 1-2-3-4-5-6-1 площею 172,7кв.м.; 4-3а-14а-14-4 площею 218,3кв.м. Дану частину земельної ділянки (город), яка знаходиться в фактичному користуванні [PERSON], передати в користування [PERSON]; [PERSON] виділити в користування частину земельної ділянки площею 174,4кв.м., яка складається з 3 частин, межі якої визначені точками 2-15-22-21-20-3-2 площею 63,6кв.м., межа ділянки, визначена точками 3-20, залишається у фактичному користуванні; 17-7-8-9-17 площею 108,4кв.м., площе зайнята будівлею сараю літ.»О» 2,4кв.м.; [PERSON] виділити в користування частину земельної ділянки площею 345,4кв.м., визначену точками 9-8-11-12-13-14а-3а-3-20-10; встановити постійнимй безоплатний сервітут щодо земельної ділянки по вул..Марата,11-13 в м.Одесі, зобов»язавши [PERSON] у випадку необхідності (для догляду за будівлями, поточного ремонту тощо) забезпечити позивачці вільний доступ до зовнішніх стін будівлі житлового будинку літ.»Б» з боку своєї частини земельної ділянки; стягнути з відповідачів судові витрати. [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про виділення частки домоволодіння в натурі, припинення спільної часткової власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою (т.2 а.с.22). Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що 10.04.1941 року між її дідом [PERSON], бабою [PERSON] та відділом комунального господарства Одеської міської ради було укладено Договір на право забудови, згідно якого забудовнику [PERSON] та [PERSON] надано під забудову земельну ділянку по вул. Марата,9-а (район І Застави) площею 909,0 кв. м.. У 1945 році складено Генеральний план земельної ділянки по вул. Марата, 9-а. 11.01.1952 року між продавцями [PERSON], [PERSON] та покупцями [PERSON], [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого покупці в рівних частках купили половину домоволодіння по вул. Марата, 9-а. 11.01.1952 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] укладено нотаріальний договір про встановлення порядку користування домоволодінням та частиною земельної ділянки. Відповідно до умов вказаного договору в користування [PERSON], [PERSON] відходить квартира , яка виходить у двір, з однієї кімнати з кухнею, коридором, тамбуром, а також сарай і погріб, тринадцять фруктових дерев, які примикають до частини будинку, яка знаходиться у їх розпорядженні. Пунктом 2 вказаного договору в користування [PERSON], [PERSON] відходить частина з однієї кімнати з кухнею, тамбуром, а також чотирнадцять фруктових дерев, які примикають до тієї частини будинку, яка знаходиться у їх розпорядженні. Пунктом 3 цього договору визначено, що проїздом, проходом на вулицю Марата, а також водопроводом громадяни [PERSON] та [PERSON] користуються спільно. 21.04.1969 року виконавчим комітетом Іллічівської районної ради депутатів трудящих [PERSON], [PERSON] видано свідоцтво про право власності на 2/5 частин домоволодіння по вул. Марата, 9-а замість Договору на право забудови від 10.04.1941р. 07.11.1980 року помер [PERSON], спадкоємцем якого є його дружина [PERSON], яка 04.03.1991 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. 01.09.1991 року померла [PERSON], спадкоємцем якої є [PERSON], яка 12.06.1992 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. З огляду на те, що з 1941 року земельною ділянкою на законних підставах користувалися спадкодавці, а з 1952 року між співвласниками житлового будинку був встановлений порядок користування земельною ділянкою, інвентарні відомості містять інформацію стосовно сталого встановленого між співвласниками порядку користування земельною ділянкою вважає, що необхідно встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до другого запропонованого експертом варіанту, відображеного у Висновку, визначеного координатами точок 9-8-11-12-13-14-4-3-20-18-10-9, площею 563,7 кв.м., земельну ділянку площею 59,8 кв.м. визначену точками 15-16-17-9-10-18-19-19а-19б-18-20-21-22-15 залишити у спільному користуванні між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] для забезпечення доступу до частини житлового будинку літ. «А» та належної земельної ділянки площею 563,7 кв.м., доступу до центрального водопостачання, виділити в натурі належні [PERSON] 2/5 часток спільно часткової власності домоволодіння по вул. Марата 11/13, який складається з літ. «А» - житловий будинок 1-2 коридор, площею 3,3 кв.м., 1-3 житлова, площею 18,8 кв.м., 1-4 кухня, площею 16,1 кв.м., літ. «а» - прибудова 1-1 кухня, площею 10,1 кв.м. загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м., підсобною 29,5 кв.м., та господарських споруд літ. «В» - погріб, літ. «Г» - сарай, літ. «Л» - вбиральня, що розташовані на земельній ділянці площею 563,7 в.м. Між сторонами склався довготривалий порядок користування земельними ділянками (фактичний порядок користування), який влаштовував позивачів до часу звернення до суду, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння від 10.05.1947р., 19.05.1951р., 18.09.1954р., 24.08.1981р., 22.07.2010р., 04.03.2013р., 21.01.2015р.. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги позивачів, однак заперечував щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою спільного користування площею 59,8 кв.м., визначену точками 15-16-17-9-10-18-19-19а-19б-18-20-21-22-15, залишену у спільному користуванні між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], так як вважає, що вказана земельна ділянка належить [PERSON], а [PERSON] має право користуватися доріжкою шириною 1м. 50 см. відповідно до рішення народного суду Іллічівського району м. Одеси від 18.08.1958р.. 22.05.2015 року від [PERSON] та від [PERSON] до суду надійшло клопотання про виділення частини вимог в самостійне провадження про виділення в натурі частини домоволодіння, визнання права власності на виділене домоволодіння,припинення права спільної часткової власності (т.2 а.с.117-118). 22.05.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про виділення в самостійне провадження з присвоєнням нового номеру у порядку черговості відповідної обліково-статистичної картки позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про виділення частини домоволодіння в натурі, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про виділення частки домоволодіння в натурі, припинення спільної часткової власності та визнання права власності. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою залишено в провадженні під № 521/15000/13-ц(т.2 а.с. 123-124). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали свої заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали, вважають їх безпідставним та пояснили суду, що\~\~між сторонами вже склався відповідний порядок користування земельною ділянкою, крім того він визначений був ще з 1952 року відповідно до нотаріально посвідченого договору про порядок користування домоволодінням та земельною ділянкою, а тому не згодні з першим запропонованим експертом варіантом висновку, відповідачка не перешкоджає позивачу користуватися, приватизувати земельну ділянку, якою вона користується, крім того позивачка не зверталася до неї з проханням про добровільне визначення порядку користування земельною ділянкою. На підтвердження викладеного в позовній заяві відповідачем не надано жодного доказу щодо перешкоджання відповідачами у розпорядженні земельною ділянкою, її приватизації, відсутні відомості щодо звернення позивача до компетентних органів щодо приватизації земельної ділянки та отримання відмови. Представник [PERSON] не погодився з жодним запропонованим варіантом порядку користування спірною земельною ділянкою та також стверджував, що позивачка [PERSON] своїми вимогами забере частину земельної ділянки, якою [PERSON] має право користуватися, та вважає, що [PERSON] має право на користування доріжкою, а не проїздом, проходом, як визначено нотаріальним договором від 11.01.1952 року. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, зустрічний позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню судом, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2010 року [PERSON] виділено на праві власності 9/20 частин домоволодіння № 11/13 по вул. Марата м. Одеси, яке складається з окремого житлового будинку під літ. «Б» (кімната 13,2 кв.м., 13,4 кв.м., веранди 5,4 кв.м.) деревного сараю, вбиральні (т.1 а.с.163). Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2010року зареєстровано в МБТІ та РОН 03.02.2011року, реєстраційний номер: 32801001, номер запису:1268 в книзі 166-9 та надано витяг про державну реєстрацію прав(т.1 а.с. 9). В матеріалах справи наявний розрахунок ідеальних часток, виготовлений КП «ОМБТІ та РОН» від 23.12.2010р., в домоволодінні №11-13 по вул..Марата в м.Одесі між співвласниками [PERSON], [PERSON] та [PERSON], однак вказаний розрахунок не було затверджено Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради та у сторін відсутні правовстановлюючі документи на перераховану частку у домоволодінні №11-13 по вул..Марата в м.Одесі. В матеріалах справи також є посвідчена копія інвентарної справи № 8616, реєстр. № 166-9-1268 на житловий будинок по вул. Марата, 11-13 в м.Одесі (т.1 а.с.63-164). У справі була призначена будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку експерта № 002/14 від 11.04.2014 року визначено два можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою за адресою м.Одеса, вул..Марата,11-13. (т.1 а.с.172- 197). 28.05.2015р. представник [PERSON] подав до суду клопотання про призначення додаткової експертизи, яке було задоволено та постановлена ухвала про призначення по справі додаткової судової будівельно-технічної експертизи (т.2 а.с. 130,136). 03.08.2015р. на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку за матеріалами вказаної цивільної справи у звязку з ненаданням додаткових матеріалів (т.2а.с. 136,144). В силу частин 1-3\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою - другою\~статті 11 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом також було встановлено, що спір щодо порядку користування земельною ділянкою по вул. Марата 11-13 в м. Одесі, на якій розташовані домоволодіння позивача та відповідачів, виник у вересні 2013 року. З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що межі земельних ділянок позивачки та відповідачів не змінювалися з часу першовівдводу , тобто з 1941 року, та ні батьки відповідача, ні він сам не звертались з позовами до суду про відновлення або встановлення належних меж земельних ділянок. Таким чином між сторонами склався довготривалий порядок користування земельними ділянками, який влаштовував сторін по справі до часу звернення до суду [PERSON] з названим позовом. Наведене свідчить про те, що спірна земельна ділянка правомірно перебуває у користуванні сторін, незважаючи на те, що і у позивача, і у відповідачів, через конфлікт, відсутні державні акти про право власності (постійного користування) зазначеною земельною ділянкою. З врахуванням того, що частина житлового будинку позивача [PERSON] розташована на земельній ділянці площею 172,73 кв.м. (площа за фактичним користуванням), а частина житлового будинку відповідача [PERSON] розташована на земельній ділянці площею 563,67 кв.м. (площа за фактичним користуванням), частина житлового будинку відповідача [PERSON] розташована на земельній ділянці площею 234,21 кв.м. (площа за фактичним користуванням) між сторонами склався фактичний порядок користування спірною земельною ділянкою, який графічно відображений у висновку № 002/14 судової будівельно-технічної експертизи (т.1 а.с. 178,181,188). З висновку судової будівельно-технічної експертизи (т.1 а.с. 185 (зворотня сторона) вбачається, що у користуванні сторін знаходиться земельна ділянка загальною площею 970,6 кв.м., яка не співпадає з розміром першовідводу. Позивач [PERSON] просить визначити 1-й варіант порядку користування земельною ділянкою по експертному висновку від 11.04.2014р. посилаючись на те, що цей варіант її влаштовує. Відповідач [PERSON] заперечує проти першого варіанту порядку користування земельної ділянки з тих підстав, що за цим варіантом частина її городу частково переходить до [PERSON], якою вона тривалий час користується, та на якій ростуть багаторічні насадження. Суд, вирішуючи питання про порядок користування земельною ділянкою насамперед має виходити з фактичного користування співвласниками житлового будинку земельною ділянкою, розміру часток у будинку (закріплених розмірів земельних ділянок), а також виходити із можливості нормального користування будинками, господарськими будівлями та спорудами кожним із власників, розташування плодово-ягідних насаджень, можливості проходу з вулиці на подвіря тощо (п.п. 19 абз 1,21 абз.1 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). [PERSON] 2 порядку користування земельною ділянкою запропонований у висновку будівельної технічної експертизи від 11.04.2014р. найбільше наближений до фактичного користування земельною ділянкою, якою тривалий час фактично користується відповідач [PERSON] і на якій знаходяться господарські будівлі, багаторічні насадження, а частину земельної ділянки площею 59,8 кв.м. визначену координатами точок 15-16-17-9-10-18-19-19а-19б-18-20-21-22-15 слід залишити у спільному користуванні між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] для забезпечення доступу [PERSON] до належної їй частини житлового будинку літ. «А», доступу до частини земельної ділянки, що знаходиться у її фактичному користуванні, для доступу ремонту водопровідної лінії, яка проходить через вказану частину земельної ділянки. Суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на те, що [PERSON] № 1 щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою є більш сприятливим для нього, оскільки при встановленні порядку користування земельною ділянкою, суд виходить із найбільш сприятливого порядку для всіх співвласників, враховуючи принцип розумності та справедливості для сторін у справі. [PERSON] № 2 є найбільш оптимальним для його встановлення, оскільки при такому варіанті враховуються інтереси сторін,\~унеможливлює виникнення в подальшому спорів про користування земельною ділянкою, багаторічними насадженнями, а співвласники домоволодіння отримують в користування частини земельних ділянок, які знаходяться у них у фактичному користуванні на протязі десятиліть. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, при цьому порядок користування земельною ділянкою слід визначити за 2 варіантом судової будівельно-технічної експертизи (т.1 а.с. 190), згідно Плану-схеми (Додаток №2, т.1 а.с. 188) визначеного судовою експертизою, який встановлюється наступним чином: в користування [PERSON], виділяється земельна ділянка площею 172,7 кв.м, яка на Плані-схемі (Додаток №2 т.1 а.с. 188) відображена синім кольором) та описується наступними координатами точок : 1-2-2а-3-4-5-6-1. В користування [PERSON], виділяється земельна ділянка площею 563, 7 кв.м, яка на Плані-схемі (Додаток №2) відображена координатами точок 9-8-11-12-13-14-4-3-20-18-10-9 (зелений колір). В спільне користування співвласників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виділяється земельна ділянка площею 59,8 кв.м, яка на Плані-схемі (Додаток № 2, т.1 а.с.188) відображена координатами точок: 15-16-17-9-10-18-19-19а-19б-20-21-22-15 (синій колір). Відповідно до ч.1 ст. 98 Земельного кодексу встановлюється зміст права земельного сервітуту, де право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Згідно до ч.1,2 ст.401, ч.1 ст.402 Цивільного кодексу України право користуванням чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Суд не погоджується з висновком експерта від 11.04.2014р. в частині встановлення сервітуту щодо спільного сумісного користування земельної ділянки площею 59,8кв.м. по вул. Марата, 11-13 в м. Одесі, за яким зобовязати [PERSON] у випадку необхідності (для догляду за будівлями, поточного ремонту та ін.) забезпечити [PERSON] вільний доступ до зовнішніх стін будівлі житлового будинку літ. «Б», «Б1», сараю «М» межа визначена на малюнку № 10 (т.1 а.с. 188) точками 6-2а з боку своєї частини земельної ділянки, оскільки в цьому не має необхідності, так як згідно зазначеного варіанту точки 6-2а, які являються тильною стороною жилого будинку літ.»Б» та літньої кухні «Б1», та входять до частини земельної ділянки, яку пропонується виділити [PERSON] по другому варіанту і крім того, як вбачається з плану-схеми запропонованого другого варіанту висновку експерта між точками 6-2а та точками «1-2-3-4-5-6-1» існує огородження та прохід з тильного фасаду жилого будинку літ.»Б» площею 9,6кв.м.(т.1 а.с.184 зворотня сторона), що забезпечує прохід [PERSON] для обслуговування свого будинку. Позивачем [PERSON] жодним чином не доведено, що відповідачі порушують її право на приватизацію земельної ділянки, а межі її земельної ділянки були порушені саме відповідачами, або ненадання згоди добровільно в позасудовому порядку вирішити питання стосовно встановлення порядку користування земельною ділянкою. Фактів самовільного встановлення, переносу та зміни відповідачами свого паркану або паркану позивача не встановлено. Позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме які перешкоди кожний із відповідачів створює для позивачки, не довів перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст.91,167 Земельного кодексу України\~(в ред.1970 р.),\~\~ ч.1\~ст. 30 Земельного кодексу України 1990 року,\~\~ч.2\~ст.120 Земельного кодексу України\~\~\~(в ред. 2001 р.)\~\~ якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщена на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Отже, сторони по справі є землекористувачами суміжних земельних ділянок. В матеріалах справи\~\~ знаходяться акти вказівки меж земельних ділянок\~\~та їх визначення у 1941 році. Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Пунктом 6 частини 3 цієї ж норми визначає, що захист прав громадян та юридичних осіб земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку для порушення прав. Згідно з частинами 2, 3, 5\~ст. 158 Земельного кодексу України\~виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Що стосується посилань представника [PERSON] на рішення народного суду 1-ї дільниці Іллічівського району м.Одеси від 18.08.1958р., залишеного без змін ухвалою Одеського обласного суду від 11.09.1958р., яким відмовлено [PERSON] та [PERSON] у позові до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні проїздом, суд зазначає, що з тексту вказаних рішень не вбачається терміну «Доріжка» розміром 1,50метрів, якою, на думку представника [PERSON], повинна користуватися [PERSON], оскільки у вказаних рішеннях зазначено прохід-проїзд, однак не зазначено де саме повинен знаходитися цей прохід-проїзд, тому суд бере до уваги саме 2-й варіант висновку експерта, згідно якого визначено яка саме площа земельної ділянки залишається у спільному користуванні співвласників для належного обслуговування жилого будинку, земельної ділянки та користування водопроводом. У відповідності до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачкою [PERSON] було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 114,70грн. за квитанцією №80014140 від 10.09.2013р., судовий збір за подання клопотання про призначення експертизи в сумі 114,70грн. за квитанцією №80014146 від 10.09.2013р., судовий збір в сумі 114,70грн. та комісію в сумі 7грн. за квитанціями №80019812 та 80019813 від 13.11.2013р. клопотання про забезпечення доказів, за проведення експертизи в сумі 3800грн. та комісію в сумі 38грн, що підтверджується квитанціями №№ 5962.3.1 та 5962.3.2 від 03.03.2014р., за надання послуг з інженерно-геодезичних вишукувань по топографічному зніманню земельної ділянки для судової експертизи за квитанцією №0019389 від 14.03.2014р. на суму 2200грн., за квитанцією №377/2 від 25.03.2014р. на суму 798,17грн. за надання дозволу на виконання топографо- геодезичних робіт, а всього 7142,27грн. Суд відмовляє в стягненні з відповідачів комісії банку в сумі 7грн. та комісії банку в сумі 38грн, оскільки вказані суми не є судовими витратами. Таким чином понесені позивачкою підтверджені судові витрати частково підлягають стягненню з відповідачів в пропорційному порядку, а саме по 3571,14грн. з кожного.

Outcome: partial