Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

[PERSON] пред'явила цивільний позов до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок шляхом поз-бавлення права користування будинком та шляхом зняття з реєстрації, по-силаючись на наступні обставини. Вона є власником 1/3 частини житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності. Крім неї в будинку проживає ще одна сім'я, однак вони мають окремі виходи з будинку та окремі електричні лічильники. В її частині будинку з 17 березня 2011 року зареєстрований чоловік її доньки - [PERSON], громадянин Російської Федерації. На початку 2012 року [PERSON] поїхав у невідомому напрямку з причини розірвання стосунків з її донькою. Вже приблизно півтора роки відповідач не мешкає у її будинку, під час останньої телефонної розмови він відмовився добровільно знятись з реєстрації у її будинку без поважних причин. Реєстрація [PERSON] у будинку порушує її право власника, а саме - розпоряджатися майном на свій розсуд. У зв'язку з цим вона звернулась до Татарбунарського РС Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про зняття [PERSON] з реєстрації у її будинку, але їй було роз'яснено, що це можливо лише з добровільної заяви особи, або за рішенням суду. У добровільному порядку [PERSON] знятися з реєстраційного обліку за її адресою не бажає, тому вона вимушена звернутися до суду за захситом своїх прав. Представник позивача - адвокат [PERSON] - у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути у його від-сутність, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча про дату, мі-сце та час розгляду справи сповіщався належним чином ( поштою з по-відомленням ). Відомостей про поважність причин його неявки суд не має і вважає, що він не з'явився без поважних причин. Також суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, враховуючи наявність дос-татніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявні-сть правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Із копії посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] ( а.с.5 ) видно, що [PERSON], [INFO], є громадянином Ро-сійської Федерації, зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно з копією свідоцтва про право власності ( а.с.6 ), [PERSON] на праві приватної власності належить 1/3 частини житлового будинку по [ADDRESS]. З копії домової книги для реєстрації громадян, проживаючих в будин-ку [ADDRESS] ( а.с.7-9 ), вбачається, що у вказаному будинку на частині позивача зареєстрований відповідач. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ( а.с.10 ) підтверджується, що [PERSON] не проживає [ADDRESS] з 2012 року, перебуває в Росії. Як вбачається із довідки № 450 від 17.02.2014 р.( а.с.11 ), за ад-ресою: [ADDRESS] - зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не-залежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, ко-ристування та розпорядження своїм майном. В силу ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здій-сненні. Згідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави перед-бачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобі-гання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право ви-магати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та роз-порядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовлені-стю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач з початку 2012 року - протягом 2-х років - без поважних причин не проживає за адресою позивача, а тому він втратив право на користування згаданим житлом. Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, в тому числі, остаточного рішення суду - про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] є власником 1/3 частини будинку по [ADDRESS], реєстрація відповідача у будинку утворює перешкоди при здійсненні нею права користування, володіння, розпорядження житловим приміщенням. Вирішити це питання у несудовому порядку позивач не має можливості, тому що відповідач добровільно відмовляється знятися з ре-єстраційного обліку в зазначеному будинку. За таких обставин, суд вважає можливим захистити права власника - усунути перешкоди у користуванні [PERSON] належною їй на праві при-ватної власності 1/3 частини житлового будинку по [ADDRESS] шляхом позбавлення [PERSON] права користуватися вказаним будинком. Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ( ст.11 ) передбачено, що реєстрація місця про-живання та місця перебування осіб, а також зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами реєстрації. Тобто вирішення зазначених питань відносяться виключно до компетен- ції органів реєстрації. А оскільки суди не наділені повноваженнями реєстрації і зняття з реєстрації, то позовні вимоги в частині зняття з реєстрації відповідача задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial