Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] позов мотивувала тим, що 01.12.2000 року виконавчий комітет Вінницької міської ради видав дублікат свідоцтва на право власності на квартиру [ADDRESS] співвласнику [PERSON], який містив дописки «у рівному співвідношенні» та «Додрукованому вірити: у рівному співвідношенні». Відповідно до даного дублікату свідоцтва співвласниками житла є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. Апеляційним судом Вінницької області дописи «у рівному співвідношенні» та «додрукованому вірити: у рівному співвідношенні» були визнані недійсними, про що зазначено у рішенні від 09.02.2008 р. та додатковому рішенні від 08.09.2008 року. Для примусового виконання рішення був виданий виконавчий лист, проте рішення залишилось не виконаним, а виконавче провадження закрите 27.06.2014 року відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки [PERSON] звернувся до державного виконавця з заявою про втрату дублікату свідоцтва про право власності. Вважає, що її права як співвласника порушені, тому на підставі ст.ст. 369, 386, 391 ЦК України просила визнати недійсним дублікат свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], виданий 01.12.2000 року на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради 3 25 від 27.01.1994 року на ім`я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та пояснила, що вважає свої права порушеними, оскільки рішення апеляційного суду залишилось не виконаним, а [PERSON] і [PERSON] в будь-який час можуть розпорядитись часткою квартири на підставі дублікату свідоцтва. Виконком Вінницької міської ради був залучений до участі в справі в якості третьої особи, оскільки позивач заперечила щодо притягнення виконавчого комітету в якості співвідповідача. Представники третьої особи [PERSON], [PERSON] вважають позов безпідставним, оскільки права [PERSON] не порушені. Дублікат свідоцтва про право власності на сьогоднішній день втрачений, він не є правовстановлюючим документом на дану квартиру, тому відчуження частки квартири на підставі дублікату є неможливим. Враховуючи попередні рішення судів квартира в даний час зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] і [PERSON] та на праві спільної часткової власності - по ? за [PERSON] та [PERSON] відповідно до договорів дарування, що на даний час визнані недійсними. Реєстрація права власності по реєстровій книзі проведена по ? частці за [PERSON], [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись рекомендованими листами за місцем реєстрації і проживання. Заяв про розгляд справи у їх відсутність не подали, тому відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала (а.с. 72). Вислухавши пояснення осіб, що брали участь в справі, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. В судовому засіданні було встановлено, що 27.01.1994 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради було видано свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS], відповідно до якого дане житло належало на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також сторони пояснили, що 01.12.2000 року виконкомом Вінницької міської ради був виданий дублікат свідоцтва на право власності на житло, в якому містились дописки «у рівному співвідношенні» та «додрукованому вірити: у рівному співвідношенні». Копія дублікату свідоцтва міститься в матеріалах інвентаризаційної справи. Оригінал дублікату свідоцтва в судовому засіданні оглянутий не був, оскільки в матеріалах інвентаризаційної справи його немає, і сторони позбавлені можливості його надати. 24.02.2015 року дублікат свідоцтва про право власності на житло був витребуваний судом у [PERSON] відповідно до ухвали від 24.02.2015 року, проте ухвала залишилась не виконаною. Відповідач за місцем реєстрації ухвалу і повістки не отримував, в судові засідання не з`являвся. Відповідно до рішення Апеляційного суду Вінницької області від 09.02.2008 року і додаткового рішення Апеляційного суду Вінницької області від 08.09.2008 року виключено з дублікату свідоцтва на право власності на житло - квартири № 105 по пр.. Коцюбинського, 30 в м.Вінниці, що виданий виконавчим комітетом Вінницької міської ради 01.12.2000 року дописку «у рівному співвідношенні» та «додрукованому вірити: у рівному співвідношенні» та в цій частині свідоцтво визнано недійсним. Суд приймає до уваги, що при постановленні рішення апеляційним судом рішення суду першої інстанції про визнання недійсним дублікату свідоцтва на право власності на житло було скасоване. Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що дублікат свідоцтва про право власності на житло слід визнати недійсним частково, про що постановив додаткове рішення 08.09.2008 року. На підставі рішення апеляційного суду був виданий виконавчий лист і пред`явлений до примусового виконання. В ході виконання рішення листом КП «ВМБТІ» № 27/1-01 від 07.02.2014 року і листом виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01-00-011-20272 від 16.05.2014 року повідомлено, що рішення виконане фактично, однак дописку з дублікату свідоцтва не виключено. 15.02.2014 року [PERSON] подав до відділу ДВС заяву про втрату дублікату свідоцтва і 24.09.2014 року в газеті «Вінниччина» було розміщене відповідне оголошення (а.с. 5,6). В зв`язку з неможливістю боржником виконати рішення суду 27.06.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Вінницькій області Сінгаєвською О.М. виконавче провадження закінчене на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач [PERSON] зазначила, що рішення апеляційного суду залишилось не виконаним, оскільки [PERSON] повідомив, що оригінал дублікату свідоцтва на право власності, що виданий 01.12.2000 року, втрачений. За таких обставин слід визнати недійсним дублікат свідоцтва в цілому, оскільки порушені права [PERSON] залишились незахищеними і в разі знайдення цього документу [PERSON] і [PERSON] знову вчинять незаконний договір відчуження квартири. Крім того, за [PERSON] і [PERSON] зареєстрована ? частка квартири [ADDRESS], тому була незаконно змінена форма власності - зі спільної сумісної на спільну часткову (а.с. 87-88). Способи захисту права визначені ст.ст. 15, 16 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Разом з тим, невиконання рішення суду не є підставою для визнання недійсним дублікату свідоцтва на право власності. Суд приймає до уваги, що оскільки апеляційним судом було захищене право співвласників шляхом виключення дописок, яких не було в первісному правовстановлюючому документі, а не шляхом визнання всього свідоцтва недійсним, дане рішення набуло чинності, крім того, місцезнаходження оригіналу дублікату свідоцтва на право власності не встановлене, суд вважає, що право позивача не підлягає захисту в обраний ним спосіб. При цьому суд також враховує, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи і листа КП «ВМБТІ» від 06.08.2015 року спірна квартира зареєстрована за [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1994 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів відповідно до рішення від 27.01.1994 року № 25, а також ? частка за [PERSON] на підставі договору дарування від 12.01.2001 року та ? частка за [PERSON] на підставі договору дарування від 04.05.2001 року. Дані договори визнані недійними Замостянським райсудом м. Вінниці, про що 06.04.2011 року ухвалене рішення. На підставі постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 12.10.2011 року у справі № 2а/0270/198/11 скасовано внесені відомості до аркуша 72 реєстрової книги № 120 за реєстровим номером 1502/2444 у вигляді арифметичного дробу ? навпроти прізвищ [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та повторно внесені відомості до 72 аркуша реєстрової книги № 120 за реєстровим номером 1502/3444 у вигляді арифметичного дробу ? навпроти прізвищ [PERSON], [PERSON] Таким чином, реєстрація права власності по ? частці на квартиру за [PERSON], [PERSON] проведена за дублікатом свідоцтва про право власності, яке в цій частині рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 09.02.2008 року і додаткового рішення від 08.09.2008 року визнане недійсним. За таких обставин твердження позивача, що частка квартири може бути в майбутньому продана [PERSON] або [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва, є необґрунтованим. Суд приймає до уваги, що станом на 12.06.2015 року реєстрація права власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не проведена, єдиним правовстановлюючим документом, що посвідчує право спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS] є свідоцтво про право власності на житло, видане 27.01.1994 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради на підставі рішення від 27.01.1994 року № 25, зареєстроване в БТІ 23.02.1994 року, що в оригіналі було оглянуте в судовому засіданні і міститься в матеріалах інвентаризаційної справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] є безпідставним і задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed