Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Адвокат Ус Оксана Олександрівна в інтересах [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Після припинення відносин між ними дитина проживала деякий час з матір`ю [PERSON] , яка 25.01.2013 року привела дитину до [PERSON] , повідомивши, що не має бажання її забрати. Неповнолітній [PERSON] постійно проживає з батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні. Відповідач до 2014 року періодично навідувала її сина, з липня 2014 року самоухилилася від його виховання. Відповідач останній раз телефонувала у 2014 році та повідомила, що проживає у Російській Федерації та не планує повертатися у м. Сєвєродонецьк. Відповідач не цікавиться станом здоров`я сина, його навчанням та матеріально не утримує. У 2015 році виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області було визначено місця проживання дитини [PERSON] з його батьком. Відповідач ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не цікавиться його життям та не надає матеріальної допомоги на його утримання. Просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. В судовому засіданні представник позивача адвокат Ус О.О. підтвердила доводи, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. В судовому засіданні представник третіх осіб [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні за участю педагога-психолога [PERSON] неповнолітній [PERSON] пояснив, що його матір`ю є [PERSON] і він не пам`ятає її прізвище. Його батьком є [PERSON] . Приблизно з 2013 року він живе разом з батьком, дідом і бабою за адресою: [ADDRESS] . Йому невідомо, де живе його матір, можливо в Криму. Чому вона не живе з ними разом, він не знає. В останнє він бачив матір в 2013 році. Коли він навчався в 1 чи 2 класі, матір йому телефонувала. Вона не передає йому ні грошей, ні подарунків. Коли він хворіє, його доглядають батько, дід і баба. Зв`язок зі школою підтримує баба, тому що батько є військовим і часто перебуває у відрядженні. Він ходить у гурток радіотехніки і конструювання, баба погодилась з його вибором. Він хоче, щоб матір позбавили батьківських прав, оскільки вона не заслуговує бути його матір`ю. Обличчя своєї матері він не пам`ятає. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є вчителем навчальних класів у ЗОШ №15. [PERSON] навчався в її класі з 1 по 4 клас. Усі питання навчання [PERSON] обговорювались з його батьком, бабою чи дідом. Жодного разу матір дитини до школи не приходила і не телефонувала. [PERSON] у школі жодного разу не згадував про свою матір. Усі розповіді [PERSON] стосувалися його батька, баби та діда. Коли [PERSON] вступив до школи, в його анкеті не була зазначена матір, лише батько. Баба [PERSON] повідомила, що матір [PERSON] з ними не живе і місце її знаходження невідомо. [PERSON] завжди був у гарному настрої, доглянутий, чистий. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона знає [PERSON] , яка є дружиною [PERSON] . З 2013 року вона на бачила [PERSON] , з цього часу [PERSON] живе з бабою і дідом. [PERSON] кудись поїхала з міста. Зі слів баби [PERSON] їй відомо, що [PERSON] не цікавиться своїм сином [PERSON] , не спілкується з дитиною, не приїздить до нього та не передає грошей і речей для нього. [PERSON] з сином [PERSON] їздили до родичів та Західну Україну. Вона бачить спілкування [PERSON] зі своїм сином [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю [PERSON] . [PERSON] - це її невістка, з якою її син [PERSON] не був офіційно у шлюбі. [PERSON] і [PERSON] жили погано, вони з чоловіком їм допомагали. В січні 2013 року [PERSON] привела до них сина [PERSON] , залишила його і сказала, що хоче влаштовувати своє особисте життя. За рік [PERSON] двічі бачила свого сина [PERSON] . Коли [PERSON] хворів, то вона лежала з ним у лікарні. В 2014 році від знайомих вона довідалась, що [PERSON] поїхала в Крим. Спочатку невістка їй телефонувала і повідомила, що має іншу родину, вийшла заміж і народила хлопчика, вік якого зараз 5 років. [PERSON] покинула сина [PERSON] і народила іншу дитину. Її невістка попросила її не турбувати, бо вона має нову родину. Матеріальну допомогу синові [PERSON] невістка не надає. Свої батьківські обов`язки [PERSON] не виконує. [PERSON] є військовослужбовцем та проводить час з сином [PERSON] , коли приїздить у відпустку. Вона розповідає дитині про його матір та показує її фотографії. 20.03.2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у справі і призначено до розгляду у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. 13.05.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. 22.09.2020 року судом постановлено ухвалу про залучення до участі у справі Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області та Службу у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області як правонаступників третіх осіб. 22.09.2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача та представника третіх осіб, пояснення неповнолітньої дитини, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 27.02.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області. Місце проживання [PERSON] , [INFO] , визначено з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення виконкому Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 17.11.2015 року №566 «Про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] ». Відповідно до характеристики, складеної Комунальним дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу №19 «Ластівка» Сєвєродонецької міської ради від 17.06.2020 року №93, [PERSON] , [INFO] , відвідував дошкільний навчальний заклад з 01.09.2012 року по 31.05.2015 року. Дитина з неповної родини. Матір вихованням і навчанням сина не займалась, до дитячого садочка не приходила, на батьківські збори не з`являлась. Вихованням дитини займалися батько та баба, які приймали активну участь в житті групи і садочка. З педагогічної характеристики учня 5-б класу СЗШ №15 [PERSON] вбачається, що [PERSON] навчається в СЗШ №15 з 1 класу, зростає в родині, яка складається з батька, баби та діда, якими приділяється належна увага його вихованню та навчанню. Протягом 2019-2020 навчального року мати [PERSON] на зв`язок з класним керівником не виходила, жодного разу на батьківськи збори не з`являлася, успіхами сина не цікавилася. Всі питання щодо навчання дитини вирішувалися з бабою, дідом та батьком. Згідно з копією акту обстеження умов проживання від 13.07.2020 року, при перевірці житлово-побутових умов проживання [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що у вказаній квартирі разом з дитиною проживають батько [PERSON] , дід [PERSON] та баба [PERSON] . У квартирі задовільні умови проживання, в квартирі є необхідні меблі, побутова техніка і газова колонка. У [PERSON] окрема кімната, в якій є спальне місце, місце для ігор, ноутбук та стіл для навчання. Стосунки в родині доброзичливі, батько та його родичі приділяють належну увагу по вихованню дитини. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 15.11.2020 року №3027 Орган опіки та піклування вважає, що [PERSON] не слід позбавляти батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] , оскільки не вдалось вислухати думку відповідача. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В силу ч. 3 ст. 167 СК України дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Згідно з п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд звертає увагу на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10.05.2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23.09.1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Таким чином, беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини, суд вважає, що у вказаному випадку інтереси неповнолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї, оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно її сина [PERSON] , зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не створює належних умов для його життя та здоров`я. Зазначені обставини також підтверджуються поясненнями неповнолітньої дитини [PERSON] та свідченнями свідків [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . З огляду на викладене, аналізуючи свідчення свідків у сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду справи, суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] , відповідають інтересам дитини та знаходяться в тих вузьких межах, які залишають з огляду на гарантії, передбачені ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Разом з тим, суд вважає вищевказаний висновок Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області необґрунтованим. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина [PERSON] . Зазначені обставини були підтверджені свідченнями свідків та письмовими доказами. Так заклади освіти, де навчалась дитина, підтвердили, що за час навчання [PERSON] , його вихованням займались його батько, баба та дід. За таких обставин, виходячи з інтересів дитини та враховуючи, що в судовому засіданні було підтверджено належними і достатніми доказами, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, суд з урахуванням приписів ч. 6 ст. 19 СК України не погоджується з вказаним висновком органу опіки та піклування. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved