Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

[PERSON] у судовому порядку звернулася до [PERSON] з позовом, у якому просить поділити спільно набуте майно подружжя - домоволодіння за адресою [ADDRESS] , виділивши їй 1/2 частини вказаного майна. Позов мотивовано тим, що між [PERSON] та [PERSON] 27.04.1985 зареєстровано шлюб. 18.02.2020 шлюб розірвано на підставі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області. За час сумісного проживання з відповідачем вони набули за договором купівлі-продажу житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позовної заяви. Дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши думки учасників справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.04.1985 року. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 18.02.2020 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9). Перебуваючи у шлюбі - 13.07.1992 році, згідно договору купівлі-продажу, відповідач набув у власність житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 31). В матеріалах справи містяться технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у якому власником вказаний [PERSON] . Згідно ст.14 Закону УРСР (зі змінами, внесеними згідно з Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 14.09.1979 №5106-ІХ) у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують заповіти; посвідчують інші угоди (договори, довіреності та ін..), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних жилих будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном; вживають заходів до охорони спадкового майна; накладають заборони відчуження жилого будинку; засвідчують вірність копій документів і виписок з них; засвідчують справжність підпису на документах; передають заяви громадян, державних установ, підприємств і організацій, колгоспів, інших кооперативних та інших громадських організацій іншим громадянам, державним установам, підприємствам і організаціям, колгоспам, іншим кооперативним та іншим кооперативним та іншим громадським організаціям. У відповідності до ч.1 ст. 60 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За правилами ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з положеннями ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї базової функції - ухвалення обов`язково рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо поділу житлового будинку, що набутий сторонами під час перебування у шлюбі. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави, підлягають стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved