Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Реєстраційної служби Косівського районного управління юстиції про поділ майна колишнього колгоспного двору, визнання недійсною державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], Косівської районної ради про визнання недійсним та скасування рішення Косівської районної ради № 73 від 10 травня 1989 року, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право вланості на будинок від 15 травня 1989 року, виданого на підставі рішення Косівської районної ради № 73 від 10 травня 1989 року. В судовому засіданні позивачка по первинному позові [PERSON] свій позов підтримала, зустрічний позов заперечила та суду пояснила, що вона з [PERSON] та відповідачами [PERSON] та [PERSON] є члени колишнього колгоспного двору. В добровільному порядку вони не взмозі вирішити питання про поділ даного майна. 30.08.1980 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Після одруження вона перейшла проживати до свого чоловіка в його будинок в. с. Рожнів по вул. Довбуша, 17а, Косівського району. Цей будинок був подарований йому. Від спільного проживання у шлюбі в них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Станом на час одруження її чоловік працював на державному підприємстві і відповідно господарство, в якому він проживав відносилося до суспільної групи робітничий двір. Позивачка з 1977 року по 2000 рік працювала в колгоспі «Зоря комунізму» і була його членом, а тому з часу реєстрації шлюбу і її вселення в будинок змінилася суспільна група цього господарства з робітничої на колгоспну. Однак вона лише тепер довідалася , що запис в погосподарську Книгу с. Рожнів про вказану зміну був внесений лише в 1986 році. Оскільки вказане господарство відносилося до суспільної групи колгоспний двір, тому 15.05.1989 року виконком Косівської районної ради видав свідоцтво про право власності на домоволодіння,, згідно якого будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться в с. Рожнів вул. Довбуша, 17а були власність колгоспного двору, головою якого був [PERSON] На вказане нерухоме майно 20.05.1988 року Коломийським МБТІ був виготовлений технічний паспорт на житловий дім індивідуального житлового фонду, згідно якого в господарстві станом на 20.05.1988 року був житловий будинок, погріб, криниця, огорожа. З введенням в ді. З 15.04.1991 року ЗУ «Про власність» колгоспні двори ліквідовано. За період з 20.05.1988 року по 15.04.1991 року в даному господарстві до житлового будинку було добудовано приміщення ванни, кухні, коридору, паливної, а на подвірї збудовано господарські будівлі та споруди літня кухня, стодола, дворова вбиральня, стайня, гараж, навіс, каналізаційний вигріб. На даний час все вищевказане майно збереглося і для його збереження та покращення було проведено поточні ремонти, встановлено котли на дровяне опалення, облаштували дашок над входом в будинок, на подвірї збудували майстерню. Отже станом на 15.04.2015 року кожному із членів колгоспного двору і на даний час належить по ? частині вказаного господарства. Однак їй стало відомо, що в 2015 році [PERSON] подав у реєстраційну службу Косівського РУЮ на державну реєстрацію за ним права власності на спірне нерухоме майно на підставі договору дарування від 04.03.1978 року і на підставі цього за ним проведена державна реєстрація права власності на домоволодіння від 15.05.1989 року. Тому позивачка просить її позов задовольнити, а в зустрічному позові відмовити, застосувавши до нього позовну давність. Позивач [PERSON] також в судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити, а в зустрічному позові просить відмовити. Віповідач по первинному позові та позивач по зустрічному позові [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримав, а первинний заперечив та суду пояснив, що будинок в с. Рожнів, по вул. Довбуша, 17а, був йому подарований [PERSON] та [PERSON]. Він вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що не підлягають до задоволення, оскільки вона сама додала копію договору дарування, де в вказано, що цей будинок належить [PERSON] та [PERSON], а не колгоспному двору. В технічному паспорті Коломийського МБТІ на житловий будинок індивідуального житлового фонду складеному 20.05.1988 року, саме він зазначений власником цілого будинку. За весь час його трудової діяльності з 1976 року по 2000 рік він не був членом колгоспу. Отже [PERSON] вважає твердження позивачки по первинному позові про те, що дане господарство відноситься до суспільної групи колгоспний двір є помилковим, оскільки порядок ведення господарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства. Особи, які працюють у колгоспі не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців, залежно від займаної посади. Також про існування свідоцтва про право власності на будинок в с. Рожнів по вул. Довбуша, 17а, Косівського району, Івано-Франківської області від 15.05.1989 року він дізнався із позовних вимог [PERSON] Вважає його незаконним і таким, що порушує його особисті права. Тому він просить поновити строк звернення до суду і задоволити зустрічний позов, а в первинному позові відмовити в повному обсязі і не бажає поділу вказаного будинковолодіння. Відповідач по первинному позову [PERSON] в судовому засіданні первинний позов заперечив, просить відмовити в його задоволенні, а позовні вимоги [PERSON] підтримав та просить їх задовольнити. Начальник Реєстраційної служби Косівського районного управління юстиції [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги по первинному позову не визнав, вважає, що реєстрація проведена з додержанням вимог законодавства. Представник відповідача по зустрічному позову, Косівської районної ради [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов не визнала, вважає, що позов заявлений до них безпідставний, оскільки рішення було прийнято виконкомом, а зараз інтереси виконкому представляє районна адміністрація, а не районна рада. Вислухавши сторони, свідків та вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що первісний позов слід задовольнити, а у зустрічному позові слід відмовити, враховуючи наступне: В судовому засіданні встановлено, що позивачі по первинному позові були членами колгоспного двору до 15.04.1991 року, тобто до введення в дію Закону України «Про власність» згідно з яким колгоспні двори ліквідовано. Це підтверджується довідкою Рожнівської сільської ради № 700/02.2-17 від 18.06.2015 року (а.с. 12). Копією свідоцтва про право власності від 15.05.1987 року також підтверджується те, що будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, службових будівель і споруд, що розташоване в с. Рожнів по вул. Довбуша, 17а, належить колгоспному двору, головою якого є (відповідач по первинному позові) [PERSON] (а.с. 13). Згідно довідки Рожнівської сільської ради № ь511 від 24.03.2015 року, як позивачі, так і відповідачі зареєстровані за адресою в [INFO] (а.с. 15). Згідно договору дарування від 04.03.1978 року відповідачу по первинному позову, а позивачу по зустрічному позові [PERSON] було подаровано будинок, що розташований в с. Рожнів, який сторони оцінили в сумі 500 карбованців (а.с. 7-8). Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок від 20.05.1988 року вартість будинку становить 13\~276 карбованців (а.с. 16-18). Згідно висновку № 30.03.15 про ринкову вартість будинковолодління, що належить [PERSON] становить 96\~844 грн. Отже за час проживання однією сімєю та будучи в колгоспному дворі вартість майна значно зросла. Твердження відповідача по первинному позові та позивача по зустрічному позові, що він не був членом колгоспного двору спростовується копією архівного витягу з протоколу № 2 зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Зоря комунізму» від 26.04.1983 року згідно з якого [PERSON] було прийнято у члени колгоспу (а.с. 84). Згідно п.6 постанови Пленуму ВСУ за № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року мають вирішуватися за нормами,що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належить колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Власність колгоспного двору регулювалося ст.ст. 120-126 ЦК УРСР редакції 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (ред.. 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності …. Крім того, колгоспному дворові належить передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно … Згідно ст. 1234 ЦК УРСР (ред.. 1963 р.)…. Розмір частки члена двору встановлюється з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. На даний час все нерухоме майно збереглося і кожен член колишнього колгоспного двору не втратив права на його частку в майні даного двору, оскільки з 15.04.1991 року і по даний час проживають в цьому будинку. Відповідач по первинному позові [PERSON] в.Ф. в 2015 році подав в реєстраційну службу Косівського районного управління юстиції на державну реєстрацію за ним права власності договір дарування від 04.03.1978 року і на підставі цього документу за ним проведена державна реєстрація права власності, що підтверджується відомістю з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 52-53). Державна реєстрація проведена з порушенням вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки не було враховано попередньої реєстрації Коломийським МБТІ права власності на це майно на паперових носіях (реєстрових книгах), тому дана реєстрація проведена з порушенням вимог ЗУ і її слід визнати недійсною. Отже первинний позов підлягає задоволенню. У зустрічному позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Косівської районної ради про визнання недійсним та скасування рішення Косівської районної ради № 73 від 10 травня 1989 року, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право вланості на будинок від 15 травня 1989 року, виданого на підставі рішення Косівської районної ради № 73 від 10 травня 1989 року слід відмовити. До суду поступила заява від відповідачів по зустрічному позові [PERSON] та [PERSON] про застосування позовної давності (а.с. 103). Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Отже враховуючи наведене, у зустрічному позові слід відмовити. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 71 74, 75, 121, 123, 125 ЦК УРСР (в ред. 19633 р.), ст.ст. 11, 12, 13, 15, 16, 257, 267, 393 ЦК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та

Outcome: approved