Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визначення порядку користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] зазначала, що з 04.09.2000 р. проживала і була зареєстрована разом із батьками, сестрою і братом в кв. [ADDRESS] , згідно ордеру №11 від 04.09.2000 р. Після реконструкції номер квартири перейменували на №10. 11.09.2001 р. зареєструвала чоловіка [PERSON] та дочку [PERSON] . В серпні 2002 року батьки з сестрою та братом отримали квартиру і виїхали, а вони залишилися проживати. В березні 2003 року чоловік вигнав їх із дочкою з квартири, поміняв замки, навіть речей позивачі не забрали. Ввесь цей час вони проживали у батьків. Всі меблі і їхні речі залишилися в квартирі. 08.12.2006 р. позивач та відповідач розлучилися. [PERSON] зверталася неодноразово до поліції та до ЖЕК, але їй надавали відповіді, що допомогти нічим не можуть. Її намагання вселитися мирно не призвели до успіху. Відповідач постійно їм погрожує розправою, якщо вони прийдуть всилятися в квартиру. Зловживає спиртними напоями. Веде себе неадекватно. Посилаючись на викладене, позивач просила суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні нею та дочкою квартирою [ADDRESS] , шляхом вселення її та дочки до даної квартири те передати їм ключі від неї, визначити порядок користування квартирою: їм з дочкою виділити кімнату розміром 12,5 кв.м., відповідачу - кімнату розміром 11,0 кв.м., кухня санвузол і коридор у загальному користуванні. В судовому засіданні позивачі [PERSON] і [PERSON] та їхній представник адвокат Маслак О.І. позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили про задоволення позову в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є матір`ю та бабусею позивачів, спірну квартиру отримав її чоловік, дочка та зять переїхали до квартири проживати. В квартирі зареєстровані позивачі та відповідач, проте останній змінив замки в дверях та не пускає позивачів до квартири. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивачів, мати залишила сім`ї позивача [PERSON] квартиру для проживання, проте відповідач бив свою дружину і дочку, вчиняв перешкоди щодо користування квартирою. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою, відповідач сам проживає в спірній квартирі, а свою дружину, позивача, почав бити і вигнав з квартири, змінив замки у дверях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 08 грудня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №622 (а.с.15). Від спільного подружнього життя мають одну повнолітню дочку - позивача [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Відповідно до свідоцтв про зміну імені від 24 січня 2017 року позивачі [PERSON] і [PERSON] змінили прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.16,17). Позивачі [PERSON] і [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Спірна квартира, згідно ордеру на жилу площу №11 від 04 вересня 2000 року, на підставі рішення КП Дарницьке РБУ від 04 вересня 2000 року, була надана для проживання [PERSON] з сім`єю з 5 чоловік: [PERSON] , [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка (а.с.5). Позивачі [PERSON] і [PERSON] зверталися до правоохоронних органів із заявами щодо недопущення їх до квартири, в якій вони зареєстровані, протягом останніх 14 років, а також щодо висловлювання відповідачем погроз фізичною розправою відносно позивача [PERSON] (а.с.10,11). Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном вимагати усунення таких перешкод. Згідно ст. 109 ЖК УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що сторони мають рівні права користуватися житловим приміщенням, а саме: кв. [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved