Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON]М звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання права власності на гараж розміром 4,05 м х 6,15 м, розташованого за адресою: смт. Малинівка, вул. Стоїча, 7а, Чугуївського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 19.06.2014 року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 19.06.2014 року помер [PERSON], який зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS]. Свідоцтво про смерть серія І-ВЛ № 450142 (а.с. ) На день смерті йому на праві приватної власності належав: гараж розміром 4,5м. х 6.15 м., по вул. Соїча, 7а, в смт. Малинівка, Чугуївського району Харківської області на підставі рішення Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 14.12.1999 року № 71/2, збудований разом з позивачкою в період шлюбу. Право власності не зареєстроване в КП «Чугуївське МБТІ». На день відкриття спадщини спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України були: його дружина [PERSON], сини [PERSON], [PERSON] та [PERSON], донька [PERSON], всі спадкоємці окрім [PERSON], спадщину прийняли шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, що відповідає вимогам ст. 1269 ЦК України. Після звернення позивача до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області зясувалося, що спадкодавець 12.06.2014 року склав заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області. Згідно цього заповіту [PERSON] заповів: -? частину [ADDRESS] в см-т Малинівка, Чугуївського району, Харківської області [PERSON]; -садовий будинок №3 розташований по вул. Виноградній на території СТ «Раздолье», ділянка №24, Малинівської селищної ради, Чугуївського району Харківської області - [PERSON]; -автомобіль ВАЗ 21061, 1983 року випуску, р. №37954 ХК, зареєстрований Чугуївським МРЕВ 05.06.2001 року та саморобний ТЗ (причіп), 1999 року - [PERSON]. Отже, спірна частина спадкового майна заповітом не охоплена. У звязку з тим, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом, не може належним чином оформити свої майнові права вона вимушена звернутися до суду. Вище викладені факти встановлені судовим рішенням від 12.06.2015 року по справі № 636/1679/15-ц, яке набрало законної сили, але не містить рішення щодо вимоги, що заявлена у даній справі. В судове засідання сторони не зявилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, в якій вона підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити (а.с. 29). В матеріалах справи знаходиться заява відповідача [PERSON] про розгляд справи у його відсутність, в якій він позовні вимоги визнав, та просить суд заявлені позивачем вимоги задовольнити (а.с. 34). Інші відповідачі в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 28). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними доказами справи. Згідно статті 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до Глави 10 п. 4.9, 4.10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» свідоцтво про право на спадщину видається на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.2 ст. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ст. 1247 ЦК України заповіт укладається у письмовій формі, із зазначенням місяця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст. 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Таким чином, суд вважає, що позивач прийняла спадщину, оскільки постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права чи інтереси інших осіб, тому є підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved