Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому після уточнення своїх позовних вимог просить стягнути з [PERSON] (надалі Відповідач) завдану їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в сумі 1000,00 грн. та моральну шкоду в сумі 5\~000,00 грн., а також судові витрати на загальну суму 487,20 грн. Позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» (надалі ТДВ СК [PERSON] - [PERSON]) позивачем не заявлено. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 23.12.2014 року о 09 годині 20 хвилин на вул. Шевченка в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Дача Логан», д/н [NUMBER], виконуючи поворот ліворуч не переконався в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням позивача, яка рухалась в зустрічному напрямку. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) вказані транспорті засоби зазнали механічних пошкоджень. Згідно звіту про оцінку № 10486 від 24.01.2015 року вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу «Деу Ланос», д/н [NUMBER], внаслідок його пошкодження з урахуванням ПДВ складає 7\~074,76 грн., без урахування ПДВ 5895,64 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] як володільця транспортного засобу була застрахована у ТДВ СК [PERSON] - [PERSON], вказана страхова компанія виплатила позивачу [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 4895,64 грн. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] франшизу у розмірі 1000,00 грн. Позивачу в результаті вказаної ДТП завдана і моральна шкода, яку вона, враховуючи душевні страждання, оцінює в 5000,00 грн. Позивач зазначає, що вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.01.2015 року. В своїх письмових запереченнях на позов [PERSON] позов визнав частково, а саме матеріальну шкоду визнає в сумі 1 000 грн., що відповідає розміру франшизи, а моральну шкоду не визнає в повному обсязі через її необгрунтованість. В своїх письмових запереченнях на позов ТДВ СК [PERSON] - [PERSON] позов не визнало через необгрунтованість вимог до ТДВ СК [PERSON] - [PERSON]. В судове засідання сторони не зявились, від позивача та представника [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Представник ТДВ СК [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час судового розгляду був ознайомлений, надав до суду клопотання про відкладення судового засідання та призначення розгляду справи в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 10.05.2016 року в задоволенні вказаного клопотання представника ТДВ СК [PERSON] - [PERSON] відмовлено. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та їх представників за наявними у справі матеріалами. Також, на підставі ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до положень ст.ст. 1166, 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що 23.12.2014 року о 09 годині 20 хвилин на вул. Шевченка, 42-а в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області (автодорога М18) водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Дача Логан», д/н [NUMBER], виконуючи поворот ліворуч не переконався в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], яка рухалась в зустрічному напрямку. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася в результаті порушення водієм [PERSON] вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, травмованих немає, автомобілі отримали механічні ушкодження (а.с.9). Отже, з огляду на наявні матеріали справи, відсутність заперечень [PERSON] щодо своєї вини, суд вважає його вину у вказаній ДТП доведеною. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль [NUMBER], яким під час ДТП керувала водій [PERSON], належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.7). Згідно довіреності від 25.05.2009 року [PERSON] уповноважує [PERSON] та інших осіб розпоряджатися (продати, обміняти, заставляти, передавати в оренду, позичку), керувати та вчиняти інші дії щодо належного йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля [NUMBER] (а.с.18). Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Отже, з огляду на те, що [PERSON] правомірно володіє транспортним засобом «DAEWOO LANOS TF69Y», д/н [NUMBER] на підставі довіреності від його власника, який будь-яких вимог щодо відшкодування спричиненої шкоди не заявляв, суд вважає, що [PERSON] має право на захист своїх прав та інтересів, повязаних із пошкодженням вказаного транспортного засобу, в обсязі та у спосіб, визначені главою 29 ЦК України, тобто на рівні із власником має право на відшкодування майнової та моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України). Згідно звіту про оцінку № 10486 від 24.01.2015 року вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «DAEWOO LANOS TF69Y», д/н [NUMBER], внаслідок його пошкодження з урахуванням ПДВ складає 7\~074,76 грн., без урахування ПДВ 5895,64 грн. (а.с.70-84, 105-119). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як володільця автомобіля «Дача Логан», д/н [NUMBER] була застрахована у ТДВ СК «[PERSON] [PERSON]», що підтверджується страховим полісом №АІ/0599689 (а.с.11,68,103). Згідно вказаного страхового полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) складає \~50 000,00 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоровю (на одного потерпілого) 100 000,00 грн., розмір франшизи складає 1\~000, 00 грн. З позовної заяви суд вбачає, що ТДВ СК «[PERSON] [PERSON]» виплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 4 895,64 грн., що також підтверджується страховим актом, розрахунком страхового відшкодування та платіжним дорученням (а.с.85-87, 120-122). Відповідно до п. 2 ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Тому позивачу була виплачена страховиком сума страхового відшкодування саме у розмірі 5\~895,64 грн., тобто без врахування ПДВ. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин, з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] різниця між сумою матеріального збитку та виплаченим страховим відшкодуванням, що складає 1000,00 грн. [PERSON] також просить стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду, яку вона зазнала в результаті ДТП, та оцінює її в 5000,00 грн. Моральну шкоду вона обгрунтовує порушенням її права на користування автомобілем, душевними стражданнями через пошкодження автомобіля, порушенням нормальних життєвих зв'язків, негативним психо-емоційним станом, зумовленим наслідками ДТП. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно положень ст.ст. 1167, 1188 ЦК України, моральна шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: моральна шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч.ч.3,4 ст. 23 ЦК України). Отже, суд вважає, що [PERSON] дійсно спричинена моральна шкода, яка зумовлена наслідками ДТП душевними стражданнями через порушення нормальних життєвих зв'язків, зміною звичайного способу життя та негативним психо-емоційним станом тощо. Однак сума моральної шкоди, яку позивач просить стягнути, підлягає зменшенню до суми у 1000 грн., яка, на думку суду, відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача, є адекватною і такою, що відповідає вимогам розумності та справедливості. Також, за клопотанням позивача ТДВ СК [PERSON] - [PERSON] було залучено до участі у справі в якості співвідповідача. Але, оскільки позивач так і не предявила до вказаної страхової компанії жодних позовних вимог і до суду із заявою про залишення позову в цій частині без розгляду не зверталася, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до ТДВ СК [PERSON] - [PERSON] слід відмовити. Крім того, на підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial