Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Карналіївської сільської ради про встановлення факту належності житлового будинку та визнання права власності на спадкове майно, а саме просить суд: встановити факт належності житлового будинку [ADDRESS] [PERSON], яка померла [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач у судове засідання надала заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.30). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.12.2014р., серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис за № 1508. 27.03.2008 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Карналіївської сільської ради, Білгород-Дністровського району Одеської області, відповідно до якого на випадок своєї смерті належний їй житловий будинок [ADDRESS] заповіла [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с. 13) [PERSON] присвоїла собі прізвище чоловіка [PERSON]. 29.12.2016 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS], оскільки за життя спадкодавцем не було зареєстроване право власності на вказане майно. Той факт, що вказаний житловий будинок належав спадкодавцю підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії АЕВ №132183, видане 22.08.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-2185. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені в заповіті. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зазначені обставини вказують, що позивач фактично прийняла у спадщину зазначене спадкове майно, а тому відповідно до ст.328 ЦК України цей юридичний факт є підставою для виникнення у [PERSON] права власності на зазначене майно. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Однак, позивач не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на спірний будинок, оскільки на час її смерті не було здійснено державну реєстрацію права власності на спадкове майно. Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності, згідно ст.328 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно вимог ч.2 ст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної peєcтpації. Стаття 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Таким чином, відповідно до ст.392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. В даному випадку у позивача не існує іншого способу, ніж у судовому порядку, визнання права власності на нерухоме майно, оскільки позивач після смерті спадкодавця набула право на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, але юридично не може оформити право власності у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності у встановленому законом порядку на вказаний житловий будинок за спадкодавцем. Більш того, пред'явлення позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні усі підстави для задовольнення позовних вимог позивача та визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно за заповітом.

Outcome: approved