Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

[PERSON] мотивував вимоги тим, що з 06.11.2005 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і 18.11.2005 року вони зареєстрували місце проживання в будинку баби дружини за адресою м. Шаргород, вул. Малишка, 33. З того часу він постійно проживав за цією адресою і зробив капітальний ремонт в будинку. В 2015 році він був госпіталізований до лікарні для проведення операції, але після виписки до будинку його не впустили і зі слів дружини дізнався, що він більше не зареєстрований за цією адресою. На запит адвоката Шаргородський РС УДМС України у Вінницькій області 16.07.2015 року повідомив, що [PERSON] знятий з реєстраційного обліку за заявою нового власника будинку. Вважає такі дії відповідача безпідставними і такими, що суперечать ст. 47 Конституції України, ст. 156 ЖК України та Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», тому просив визнати дії УДМС України у Вінницькій області протиправними і зобов`язати УДМС України у Вінницькій області відновити реєстрацію місця проживання м. Шаргород Вінницької області, вул. Малишка, 33. Дана справа надійшла за підсудністю з Шаргородського районного суду Вінницької області і розглянута в порядку цивільного судочинства враховуючи ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 18.08.2015 року (а.с. 67). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали. Представник пояснив, що статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що особа може бути знята з реєстраційного обліку лише на підставі рішення суду або за заявою самої особи. Вважає, що відповідач неправомірно застосував п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012 року, оскільки заява власника не є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. [PERSON] весь час до госпіталізації проживав в [INFO] і до 28.07.2015 року перебував в шлюбі з [PERSON], тому був членом сім`ї нового власника [PERSON] Вважає, що 03.06.2015 року [PERSON], звернувшись до УДМС з заявою про зняття позивача з реєстрації, не надала документів, які свідчать про припинення ним права користування житлом, тому просив позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що підставою для зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання була заява нового власника будинку [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18.03.2015 року, тому дії Шаргородського РС УДМС відповідають вимогам п. 3.1 Порядку реєстрації та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Третя особа [PERSON] заперечила щодо вимог [PERSON], оскільки він ніколи не був членом її сім`ї. Вона є єдиним власником будинку і не бажає, щоб позивач знаходився на її подвір`ї. Речі він свої забрав і має постійне місце проживання в будинку своєї мами. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] з дружиною та двома дітьми проживав в [INFO], але після того, як потрапив до лікарні дружина зібрала його речі і він переїхав проживати до своєї мами. Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Правовідносини виникли між сторонами з приводу житлових прав, а також захисту права власності, тому при вирішенні спору суд застосовує норми глав 28, 29, 32 Цивільного кодексу України, глави 6 ЖК УРСР та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.03.2015 року [PERSON] стала власником будинку № 33 по вул. Малишка в м. Шаргород Вінницької області (а.с. 72). З 18.11.2005 року попереднім власником [PERSON] в будинку був зареєстрований позивач [PERSON], який перебував в шлюбі з [PERSON] (онукою власниці) в період з 06.11.2005 року до 28.07.2015 року. 03.06.2015 року до Шаргородського РС УДМС України у Вінницькій області звернулась [PERSON] із заявою про зняття з реєстрації [PERSON] і на підставі п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012 року [PERSON] був знятий з реєстрації за цією адресою (а.с. 12, 69). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що його право користування житлом визначене ст.156 ЖК УРСР і ст. 405 ЦК України, оскільки є членом сім`ї власника житла, а припинення сімейних відносин не позбавляє членів сім`ї права користування займаним житловим приміщенням. Надавши свою згоду на реєстрацію члена сім`ї у житловому приміщенні власник приміщення тим самим визнав за ним право користування житлом. Разом з тим, суд вважає, що таке твердження позивача є безпідставним, а вимоги щодо неправомірності дій відповідача є недоведеними. Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: 1)заяви особи або її законного представника; 2)судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; 3)свідоцтва про смерть; 4)паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; 5)інших документів, які свідчать про припинення: -підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; -підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; -підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до Закону був розроблений Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджений наказом № 1077 від 22.11.2012 року (далі Порядок), який визначає процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Так, пунктом 3.1 Порядку визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів. Зняття з реєстрації з цих підстав здійснюється за заявою власника/наймача житла або їх законних представників (п. 3.1). Отже, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від питання про право власності або користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (постанова ВСУ від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11). Суд встановив, що [PERSON] стала власником житла в порядку спадкування. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] не є і не був членом сім`ї [PERSON], оскільки належних доказів цьому позивач не надав і сама [PERSON] заперечила даний факт, крім того, позивач не відноситься до осіб, зазначених в ч. 2 ст. 64, ст. 156 ЖК УРСР. Також на підставі пояснень сторін, свідків, довідки виконкому Шаргородської міської ради від 27.05.2015 року (а.с. 11) суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] не проживали разом і не вели спільне господарство. [PERSON] вселився в будинок в 2005 році в зв`язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] і зареєструвався за цією адресою за згодою попереднього власника [PERSON] Власник будинку [PERSON] не давала згоди на вселення членом її сім`ї - донькою [PERSON] свого чоловіка [PERSON] Також в судовому засіданні було встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] не був укладений договір найму житлового приміщення відповідно до вимог ст. 158 ЖК УРСР. Такий договір найму не укладався і між [PERSON] та попереднім власником [PERSON] Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок (квартиру) в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. За таких обставин [PERSON] внаслідок припинення права власності на будинок колишнім власником [PERSON] втратив право користування спірним жилим приміщенням будинком № 33 по вул. Малишка в м. Шаргород Вінницької області, який з березня 2015 року належить на праві власності [PERSON]. При ухваленні такого рішення суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», а також висновок Судової палати у цивільних справах ВСУ, викладений у постанові від 05.11.2014 року № 6-158цс14. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 7.1 Порядку реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи скасовується в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що дії Шаргородського РС УДМС України у Вінницькій області вчинені у відповідності до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012 року, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed