Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі і від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка 01.04.2014 року звернулася з позовом у суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, покликаючись на те, що вона намагається забезпечити дитині найкращі умови для життя та розвитку, але відповідач кошти на утримання сина не надає, хоча працездатний і може сплачувати аліменти у вказаному розмірі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, разом з тим змінила розмір позовних вимог, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від його заробітку, так як син потребує матеріальної допомоги, вона одна не спроможна матеріально утримувати дитину, а відповідач працює і має можливість надавати кошти на утримання сина у вказаному розмірі. Відповідач позов визнав та зазначив, що спроможний надавати кошти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частині від його заробітку (доходу) щомісячно, більший розмір аліментів щомісячно сплачувати не може, так як має незначний заробіток, про що надав довідку про доходи. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 і ч.2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається із роз'яснень, даних в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітній син сторін - [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір'ю [ADDRESS] (а.с.5), та, що відповідач не несе жодних витрат на утримання сина [PERSON], хоча працює, що стверджується довідкою про доходи № 105 від 02.06.2014 р., виданої ПП «НТА-Незалежне телевізійне агентство» (довідка знаходиться в матеріалах справи), і може надавати кошти на утримання сина своєчасно і систематично. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що утримувати дітей зобов'язані обоє батьків, то з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, проти чого не заперечують сторони. У відповідності до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved