Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся в суд з вказаною заявою. При зверненні, представник заявника посилався на те, що заявник є сином померлої [PERSON], яка померла [INFO] в м. Луганськ. На даний час у заявника виникла необхідність у оформленні спадщини після померлої, проте місце смерті [PERSON] є тимчасово окупованою територією. Водночас, 20.01.2017 року відділом ДРАЦС Кам'янського РУЮ Черкаської області відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, а представник заінтересованої особи подав до суду заяву, про не заперечення проти задоволення вимог. Також, під час судового розгляду було допитано свідків [PERSON] та [PERSON], які будучи під присягою підтвердили той факт, що у заявника була мати [PERSON], яка з їх слів померла [INFO] у м. Луганськ. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву задовольнити у зв'язку з наступним. У відповідності до копії лікарського свідоцтва про смерть № 209 від 10 серпня 2017 року, виданого Державною установою Луганська міська поліклініка №8 ЛНР, [INFO] в м. Луганськ померла [PERSON], [INFO] З постанови Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року вбачається, що м. Луганськ є тимчасово окупованою територією, в якій відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Вирішуючи питання щодо оцінки як доказу лікарського свідоцтва про смерть № 209 від 10 серпня 2016 року, виданого Державною установою Луганська міська поліклініка №8 ЛНР суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді вказаної категорії справ в якості джерела права. Так, у висновках ЄСПЛ по справам проти Туреччини (Loizidou v.Turkey, Cyprus v/ Turkey), а також Молдови та Росії (Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia) ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголошено, що першочерговим завданням щодо прав передбачених Конвенцію, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому висновку так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, а саме що недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Таким чином, суд оцінює вказаний документ в сукупності з іншими доказами. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.09.1956 року вбачається, що заявник являється сином [PERSON]. Враховуючи, що на даний час заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть своєї матері [PERSON], тому як лікарське свідоцтво про смерть видане на тимчасово окупованій території та відповідно до Закону України «Про внесення змін до Цивільно-процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» визначення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України встановлює суд, а тому суд вважає необхідним встановити факт смерті [INFO] [PERSON], [INFO] у м. Луганськ.

Outcome: approved