Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Позивач зазначала, що 24 лютого 2014 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема на житловий будинок, який розташований за адресою: Київська область, Броварський район, село Бобрик, вулиця Шевченка, 66. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З метою отримання всього спадкового майна після смерті [PERSON] відповідач звернулася із позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення останніх від права на спадщину після смерті матері. Однак, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2014 року, яке залишене в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України, відмовлено [PERSON] у задоволенні позовних вимог. Як зазначає позивач, у ході звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, їй стало відомо, що на спадкове майно, яке належало померлій 24 лютого 2014 року [PERSON], зокрема на житловий будинок, який розташований за адресою: Київська область, Броварський район, село Бобрик, вулиця Шевченка, 66, 03 червня 2015 року вже видано відповідне свідоцтво про право на спадщину на імя [PERSON], тому у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено і рекомендовано звернутися до суду. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 04 листопада 2016 року, їй стало відомо, що між відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] 13 листопада 2015 року було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку житловою площею 43,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Бобрик, вулиця Шевченка, 66, посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований за №2144, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 649994132212. Одночасно, між відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] 13 листопада 2015 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1143 га, кадастровий номер 3221280401:01:035:0019, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Бобрик, вулиця Шевченка, 66, укладений 13 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований за №2150, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 773220432212. Позивач вважає, що вона як одна із спадкоємців після смерті [PERSON], має право на свою частку у спадковому майні. А так як спадкоємців троє, то її частка спадкового майна має складати 1/3 частину. Своїми діями відповідач порушила не тільки її права, як спадкоємця першої черги за законом після смерті їхньої матері [PERSON], але умисно ввела в оману покупця вищевказаного спадкового майна. Посилаючись на викладене, з урахуванням заяви про доповнення і збільшення позовних вимог, позивач просила суд: визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на імя [PERSON], видане 03 червня 2015 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори [PERSON] (спадкова справа №391/2014 зареєстровано в реєстрі за №3-2189), в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Бобрик, вулиця Шевченка, 66, що належало померлій 24 лютого 2014 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку господарського типу з надвірними будівлями, посвідченого Броварською районною державною нотаріальною конторою 03 жовтня 1992 року за реєстраційним номером 1-6083, зареєстрованого в Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації 28 жовтня 1992 року та записаного в реєстрову книгу за №159; визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку житловою площею 43,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Бобрик, вулиця Шевченка, 66, укладений 13 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований за №2144, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 649994132212; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1143 га, кадастровий номер 3221280401:01:035:0019, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Бобрик, вулиця Шевченка, 66, укладений 13 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований за №2150, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 773220432212, визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку, загальною площею 82,6 кв.м., житловою площею 43,0 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай «Б», погріб «В», вбиральня «Г», колодязь «К», огорожа «N», що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Бобрик, вулиця Шевченка, 66, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 24 лютого 2014 року; визнати за нею право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1143 га, кадастровий номер 3221280401:01:035:0019, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Бобрик, вулиця Шевченка, 66, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 24 лютого 2014 року; стягнути із відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2904 (дві тисячі девятсот чотири) грн. 84 коп. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, в якій позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки до суду не повідомила. В судове засідання треті особи: [PERSON] і [PERSON] не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В судове засіданні приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу [PERSON] не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Судом встановлено, що 24 лютого 2014 року померла мати позивача - [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її смерть серії І-ОК № 302475, виданого 27 лютого 2014 року виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області (а.с.11). Із матеріалів спадкової справи № 391/2014 до майна померлої [PERSON] вбачається, що у визначений законодавством строк із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті останньої до Броварської районної державної нотаріальної контори звернулися її діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Також, матеріалами справи встановлено, що у спадкоємців після смерті [PERSON] виник спір щодо спадкового майна. Так, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2014 року [PERSON] відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] та [PERSON] про усунення від права на спадкування спадщини померлої [PERSON] (а.с.20-23). Рішенням Апеляційного суду Київської області від 13 травня 2015 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2014 року скасовано, усунуто [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 24 лютого 2014 року (а.с.120-121). На підставі вказаного рішення Апеляційного суду Київської області від 13 травня 2015 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 03 червня 2015 року видано на імя [PERSON] оскаржуване свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Бобрик, вулиця Шевченка, 66, що належало померлій 24 лютого 2014 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку господарського типу з надвірними будівлями, посвідченого Броварською районною державною нотаріальною конторою 03 жовтня 1992 року за реєстраційним номером 1-6083, зареєстрованого в Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації 28 жовтня 1992 року та записаного в реєстрову книгу за №159 (а.с.13). Однак, як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року рішення Апеляційного суду Київської області від 13 травня 2015 року скасовано, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2014 року залишено без змін (а.с.24-27). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Як передбачено ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідність до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до статті 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у звязку з видачою свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Так, у ході розгляду справи судом встановлено, що сторони по даній справі та третя особа [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті їхньої матері [PERSON] та їх частки у спадковому майні є рівними. Позивач у визначений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Видачою відповідачу оскаржуваного свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із житлового будинку, порушено права позивача як спадкоємця на одержання відповідної частки спадкового майна. [PERSON] одноособового права на спадкування за наявності двох інших спадкоємців не має. З цих підстав вимога позивача про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до приписів ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що на момент вчинення договорів купівлі-продажу, а саме 13 листопада 2015 року, відповідачу вже було відомо про те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року рішення Апеляційного суду Київської області від 13 травня 2015 року скасовано, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2014 року залишено без змін. Тобто, відповідач [PERSON] знала про те, що вона має право на продаж лише 1/3 частки спадкового майна і під час вчинення правочинів застосувала обман. Тому позовні вимоги щодо визнання недійсним договорів купівлі-продажу спадкового майна: житлового будинку і земельної ділянки, укладених між відповідачем [PERSON] і [PERSON] підлягає задоволенню. Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Бобрик, вулиця Шевченка, 66, належав померлій 24 лютого 2014 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку господарського типу з надвірними будівлями, посвідченого Броварською районною державною нотаріальною конторою 03 жовтня 1992 року за реєстраційним номером 1-6083, зареєстрованого в Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації 28 жовтня 1992 року та записаного в реєстрову книгу за №159, що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.15). За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивач [PERSON], згідно чинного законодавства, має право на прийняття та належним чином оформлення права власності на спадкове майно після смерті її матері [PERSON], яка померла 24 лютого 2014 року.

Outcome: approved