Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Адвокат Дубовик Сергій Анатолійович в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог представник позивачів посилається на те, що позивачі є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] . Представник позивача просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач є членом сім`ї колишнього власника квартири, не проживає у вказаній квартирі та добровільно з реєстраційного обліку не знімається. Представник позивачів [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його та позивачів відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками кв. [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири серії НРА № 969634, посвідченого 28.04.2021 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Михайловським А.Т., зареєстрованого в реєстрі № 1760, та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 254914879, наданого 29.04.2021 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Михайловським А.Т., яку вони придбали у [PERSON] . Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 9174, виданої 07.05.2021 відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано [PERSON] , 1944 року народження. З Акту про непроживання особи за місцем реєстрації, складеного 13.05.2021 ОСББ «Розумний дім» та підписаного сусідами кв. 114 [PERSON] та кв. 115 [PERSON] вбачається, що [PERSON] ,\~яка зареєстрована\~за адресою: [ADDRESS] ,\~з початку\~2016\~року не\~мешкає за\~вищевказаною адресою. Отже,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~захисту позивачем\~свого права\~власності,\~а саме\~права користування\~та розпорядження\~житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких\~обставин,\~враховуючи,\~що відповідач\~не проживає\~у вказаній\~квартирі,\~не є\~її власником\~або членом\~сім`ї власника,\~існування реєстрації\~відповідача в\~квартирі обмежує\~право власності\~позивачів,\~суд вважає,\~що досліджені\~судом докази\~свідчать про\~наявність обґрунтованих\~підстав для\~задоволення позову\~адвоката Дубовика\~Сергія Анатолійовича\~в інтересах\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] шляхом визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . При цьому, суд враховує, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. За таких\~обставин суд\~вважає,\~що позов\~адвоката Дубовика\~Сергія Анатолійовича\~в інтересах\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~визнання особи\~такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачами судових витрат підтверджується квитанціями про сплату судового збору № 32390794 та № 32390888 від 19.05.2021 у сумі 908,00 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів. Отже, враховуючи, що відповідач визнала позов повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів витрати по сплаті судового збору у сумі 454,00 грн. та повернути позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 454,00 грн.

Outcome: approved