Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

[PERSON] , звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що [INFO] у них в шлюбі з відповідачем народився син [PERSON] . 05.08.2010 р. шлюб з відповідачем було розірвано. З того часу їх спільний син проживає із нею та перебуває на її утриманні. Рішенням суду від 20.12.2010 р. з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2010 р. і до досягнення повноліття. Рішенням суду від 29 січня 2018 р. аліменти на утримання сина з відповідача стягуються в розмірі ј частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 07.08.2019 р. нею в інтересах неповнолітнього сина було укладено договір із ДВНЗ «Кам`янець-Подільський індустріальний коледж» про навчання та підготовку молодшого спеціаліста за кошти фізичних і юридичних осіб № 2. Згідно умов договору нею було сплачено за навчання сина: 13.08.2019 р. - 2750,00 грн., 10.03.2020 р. - 2750,00 грн., 11.09.2020 р. - 3000,00 грн., а всього 8500,00 грн. Син є неповнолітнім, самостійно оплачувати вартість свого навчання не в змозі, а тому всі витрати на розвиток його здібностей та навчання несе сама, відповідач в них участі не приймає. Позивач просить суд на підставі ст.. 180, 185 СК України, з врахуванням правової позиції висловленої Верховним Судом у справі № 6-1849цс17 винести рішення яким стягнути з відповідача на її користь половину понесених витрат на розвиток здібностей та освіту неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 4250,00 грн., сплачений нею судовий збір. В судове засідання позивач не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач та його представник в суді позов не визнали в повному обсязі, просять відмовити в його задоволенні, відповідач подав відзив на позов. Суду представник відповідача пояснив, що її довіритель сплачує аліменти позивачу на утримання неповнолітнього сина [PERSON] яких достатньо і для оплати навчання сина, при виборі навчального закладу позивачем не було його погоджено з відповідачем, витрати на навчання в коледжі не є додатковими витратами з врахуванням положень ст. 185 СК України, надав суду довідку про доходи відповідача. Відповідач в суді пояснив, що він крім аліментів також по можливості надає сину додаткову матеріальну допомогу. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували в шлюбі який розірвано рішенням суду від 05.08.2010 р. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сторін син залишився проживати із позивачкою, перебуває на її утриманні. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.12.2010 р. по справі № 2-4777/2010, яке набрало законної сили, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2010 р. і до досягнення повноліття. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.01.2018 р. по справі № 676/5873/17, яке набрало законної сили, розмір аліментів які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , збільшено до ј частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 07.08.2019 р. позивачем в інтересах неповнолітнього сина було укладено договір із ДВНЗ «Кам`янець-Подільський індустріальний коледж» про навчання та підготовку молодшого спеціаліста за кошти фізичних і юридичних осіб № 2. З 01.09.2019 р. неповнолітній [PERSON] навчається в ДВНЗ «Кам`янець-Подільський індустріальний коледж». За навчання сина позивачем було протягом 2019 р. - 2020 р. сплачені кошти в сумі 8500,00 грн.: 13.08.2019 р. - 2750,00 грн., 10.03.2020 р. - 2750,00 грн., 11.09.2020 р. - 3000,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій КБ «Приватбанк», наданим позивачем в обґрунтування позовних вимог. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року, і яка в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню як додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Як встановлено судом, відповідач є військовослужбовцем, отримує стабільно грошове забезпечення, що підтверджується наданою представником відповідача суду довідкою про його доходи від 22.12.2020 р. № 1873. Суд критично оцінює заперечення відповідача та його представника, що витрати на навчання сина в коледжі не є додатковими в розумінні ст.185 СК України. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Навчання дитини у коледжі з метою отримання професії не може не вважатися розвитком її здібностей з огляду на положення Закону України «Про освіту», де в преамбулі зазначено, що освіта є основою інтелектуального, духовного, фізичного і культурного розвитку особистості, її успішної соціалізації, економічного добробуту, запорукою розвитку суспільства, об`єднаного спільними цінностями і культурою, та держави. Метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, її талантів, інтелектуальних, творчих і фізичних здібностей, формування цінностей і необхідних для успішної самореалізації компетентностей, виховання відповідальних громадян, які здатні до свідомого суспільного вибору та спрямування своєї діяльності на користь іншим людям і суспільству, збагачення на цій основі інтелектуального, економічного, творчого, культурного потенціалу Українського народу, підвищення освітнього рівня громадян задля забезпечення сталого розвитку України та її європейського вибору. З огляду на вказане вище, витрати понесені позивачем по оплаті за навчання сина пов`язані з необхідністю розвитку здібностей дитини, отримання нею освіти, і в розумінні ст. 185СК України є додатковими. Суд критично оцінює посилання відповідача у відзиві на позов на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 26.08.2020 р. по справі № 336/1488/19 є безпідставними, оскільки в цій справі і справі, яка розглядається судом, встановлені різні обставини. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків (ст.141 СК). Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Враховуючи, що понесені позивачем додаткові витрати на утримання їх неповнолітнього сина, розмір яких на оплату вартості навчання становить 8500,00 грн., що підтверджені документально та у відповідності до вимог ст. 185 СК України повинні бути понесені й відповідачем незалежно від сплати ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи розмір доходів відповідача, суд дійшов висновку, що вимоги позивача стягнути з відповідача Ѕ частину понесених додаткових витрат на навчання неповнолітнього сина підлягають до задоволення.

Outcome: approved