Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO] звернулася до суду з позовом у якому вказує, що 14.03.2014 року помер батько її малолітньої дитини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть, який у період з 16.03.1990 року по 21.01.1999 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. У період зареєстрованого шлюбу за Договором № 146 купівлі-продажу державного майна за конкурсом від 29.12.1998 р., посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 10.01.1999 року, [PERSON] було придбано нерухоме майно, яке розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 8, а саме: приміщення V підвалу та приміщення VIII першого поверху літ. А-5. [PERSON] вважає, що придбання вказаних нежитлових приміщень відбулося одним із подружжя під час зареєстрованого шлюбу, а тому відповідно до приписів ст.. 22 КпШС України, який діяв на той час, вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя і кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Також, згідно ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Так як частка [PERSON] у вказаному майні складає ? , то з урахуванням положень ч. 1 ст. 1267 ЦК України, відповідно до якої частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, та з урахуванням загальної кількості спадкоємців за законом 4 особи, розмір частки [PERSON], [INFO], складає 1/8. [PERSON] просить суд визначити, що частка [PERSON], який помер 14.03.2014 року, у спільній сумісній власності на приміщення V підвалу літ. А-5, яке розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 8, та приміщення VIII першого поверху літ. А-5, яке розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 8, становила - ?; визнати за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на нерухоме майно: 1/8 частину приміщення V підвалу літ. А-5, яке розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, і 1/8 частину приміщення VIII першого поверху літ. А-5, яке розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 8; судові витрати покласти на відповідачів. У судовому засіданні адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Третя особа, яка заявляє самостійні права на предмет позову [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] підтримала позовні вимоги [PERSON] і заявила самостійні вимоги з аналогічних підстав. Вказавши у заяві, що перебувала з [PERSON]П. у фактичних шлюбних стосунках від яких вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], а тому просила суд визначити, що частка [PERSON], який помер 14.03.2014 р., у спільній сумісній власності на приміщення V підвалу літ. А-5, яке розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 8, та приміщення VIII першого поверху літ. А-5, яке розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 8, становила - ?; визнати за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на нерухоме майно: 1/8 частину приміщення V підвалу літ. А-5, яке розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 8 і 1/8 частину приміщення VIII першого поверху літ. А-5, яке розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Трегубенка; судові витрати покласти на відповідачів. [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву у якій просила розглядати справу без її участі та участі її представника, заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] і [PERSON] [PERSON] проти позову заперечував просив відмовити у його задоволенні. Свої заперечення проти позову обгрунтовує тим, що спірне майно, а саме приміщення V підвалу літ. А-5, яке розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 8, та приміщення VIII першого поверху літ. А-5, яке розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 8 було придбано [PERSON] після припинення шлюбних стосунків та спільного проживання з [PERSON] за власні кошти, які були отримані у позику та від продажу транспортного засобу, а тому це майно не може бути визнано обєктом спільного майна подружжя. і як наслідок, не може бути успадковане спадкоємцями [PERSON] Крім того, на думку представника відповідача [PERSON] сплив строк позовної давності на звернення до суду з позовом по визнання цього майна спільною власністю подружжя, т.я. після розірвання шлюбу подружжя [PERSON] і [PERSON] фактично здійснило поділ майна , відповідно до якого спірні приміщення знаходяться у користуванні останньої , а [PERSON] з моменту розірвання шлюбу і до моменту смерті не користувався цим майном і не заявляв про будь-які майнові претензії щодо цього майна. Строк позовної давності у даному випадку мав би обчислюватись з дня, коли котрийсь із розведеного подружжя дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на це майно після розірвання шлюбу, оскільки такі вимоги [PERSON] не заявлялися, то строк позовної давності сплив , а отже, у задоволенні позову просять відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву у якій просив розглядати справу без його участі, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства ( т.1 а.с.81). 3-тя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], звернулася до суду з заявою у якій просить розглядати справу без її участі. Відповідно до приписі в ст.. 169 ЦПК України суд зясувавши думку інших учасників процесу вважає за можливе розглядати справу у відсутності [PERSON] та її представника, у відсутності відповідача [PERSON] та приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за наявним у справі доказами і матеріалами. Вислухавши пояснення учасників процесу, думку адвоката, дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що 14.03.2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть ( а.с.9). У період з 16.03.1990 року по 21.01.1999 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Дана обставина підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2014 року по справі № 334/8509/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON], приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на ? частку майна. Вказане рішення суду набрало законної сили після прийняття апеляційним судом Запорізької області ухвали від 23.06.2015 року, а отже додатковому дослідженню і доказуванню не підлягає ( т.1, а.ч.5-7). У період зареєстрованого шлюбу між [PERSON] і [PERSON] за Договором купівлі-продажу державного майна за конкурсом № 146 від 29.12.1998 р., посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 10.01.1999 року, відповідачем [PERSON] було придбано нерухоме майно, яке розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 8, а саме приміщення V підвалу та приміщення VIII першого поверху літ. А-5. Право власності на яке зареєстровано за [PERSON], що підтверджується Реєстраційним посвідченням, виданим ОП ЗМТІ 23.06.2000 року (т.1 а.с.4, т.2 а.с. 17-22). З умов п.1.2 Договору купівлі-продажу державного майна за конкурсом №146 від 28.12.1998 року вбачається, що право власності на майно переходить до покупця ( [PERSON]А.) з моменту нотаріального посвідчення цього Договору. Зі змісту посвідчувального напису нотаріуса вбачається, що договір посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] 10.01.1999 року( т.2 а.с.20, зворот). Отже, саме з 01.01.1999 року у [PERSON] виникло право власності на вказаний обєкт нерухомого майна. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] на заперечення доводів позивачів доводить перед судом, що придбане за договором нерухоме майно придбано [PERSON] виключно за її власні кошти, а саме за кошти отримані у позику за Договором позики від 29.12.1998 року, укладеним з [PERSON] і за Договором поворотної фінансової допомоги №АР-12/98ф від 29.12.1998 року ( т.1 , а.с. 108-111). Підтвердженням того, що саме за ці кошти придбано обєкт нерухомого майна, на думку [PERSON]. є Акти тематичних перевірок ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя від 23.09.199 року і 02.04.1999 року ( т.1 а.с. 113-117). Крім того, на час придбання спірного майна [PERSON] і [PERSON] припинили спільне проживання, що на думку представника відповідача, встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.1997 року про розірвання шлюбу між ними. Між тим, суд вважає такі доводи представника відповідача неспроможними, виходячи з такого. Відповідно до розяснень, наданих у п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №16 від 12.06.1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України ( положення якого діяли на час виникнення спірних правовідносин, і які на теперішній час втратили чинність) вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Так, у рішенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.1997 року про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] зазначено , що вони припинили шлюбні стосунки з причини розбіжностей характерів через що проживають окремо. Таким чином, рішенням суду не встановлено режим окремого проживання подружжя. Крім того, з Договору позики від 29.12.1998 року, укладеного між [PERSON] і з [PERSON] не вбачається, на які цілі видано позику ( т.1, а.с.111). В ході судового розгляду стороною відповідачів не доведено, що саме за кошти отримані за Договором позики від 29.12.1998 року, укладеного між [PERSON] і з [PERSON] і за Договором поворотної фінансової допомоги №АР-12/98ф від 29.12.1998 року ( т.1, а.с. 108-111) було здійснено розрахунок за придбане майно, а згідно наданих відповідачем платіжних документів вбачається, що розрахунок за придбане майно взагалі було здійснено у лютому 1999 року (т.2, а.с.33-37). З електронної роздруківки руху грошових коштів вбачається, що вкладні операції по рахунку №29021706501 були здійснені протягом 04.041999 -08.02.1999 року ( т.2 а.с.40), а отже відсутні докази того , що саме кошти отримані у позику були внесені на цей рахунок та з нього здійснено подальший розрахунок за придбане майно. Копії наданих договорів позики обєктивно не підтверджені іншими доказами, які б у сукупності давали суду підстави вважати, що такі кошти отримувалися у позику і були виконані сторонами. Акти тематичних перевірок ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя від 23.09.199 року і 02.04.1999 року ( т.1 а.с. 113-117) також не доводять , що саме за кошти отримані у позику було здійснено розрахунок за придбане майно і ці кошти є власністю [PERSON] Відповідно до ст. 22 КпШС України у редакції, що діяла на час придбання вказаного майна, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Крім того, судом установлено, що як у шлюбі так і після розірвання шлюбу\~\~[PERSON] і [PERSON] сторони у справі\~\~не укладали жодних письмових угод між собою щодо поділу спільного майна, користування спільним майном. Були відсутні будь-які судові спори з вказаних питань.\~\~ Пояснення представника [PERSON], що \~всі рішення щодо користування спірним обєктом нерухомого майна вона вирішувала самостійно, як то передачу його в оренду чи іншим способом, спростовуються показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] з показів яких вбачається, що [PERSON] був власником ТОВ « Арта» з яким [PERSON] укаладаа договір оренди 01.04.1999 року ( т.1 а.с.97-100) року і його робочий кабінет знаходився саме за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трегубенка , 8, він вирішував питання щодло його ремонту і використання, тобто вказані приміщенння використовувалися ним для здійсненя підприємницької діяльності. Передбачений ч.3\~ст.29 КпШС України трирічний\~строк позовної давності для вимог про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, застосовується, коли ці вимоги заявлені після розірвання шлюбу, і обчислюється починаючи з дня, коли хтось із розведеного подружжя дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на це майно після розірвання шлюбу, про що роз'яснювалося Пленумом Верховного Суду України\~\~у п. 10\~постанови № 16 від 12 червня 1998 р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України».\~ Як установлено судом, нерухоме майно було придбано у період шлюбу, і після його розірвання продовжувало використовуватися колишнім подружжям, а отже, жоден з них не важаав своє право порушеним, і тому не ставив питання про його захист, чим і спростовуються доводи представника [PERSON], що передача спірного приміщення в оренду ТОВ «Арта», а потім і ТОВ «Арта Інвест» порушували права [PERSON], а він не звертався за його захистом. Згідно ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що придбане за договором спірне майно- приміщення V підвалу та приміщення VIII першого поверху літ. А-5, за адресою м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 8. є обєктом права спільної сумісної вланості подружжя [PERSON] і [PERSON], і частки кожного з подружжя в ньому є рівними. В силу ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіту [PERSON] не залишив, а отже, спадкування здійснюється за законом. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] стали його діти, а саме: - [PERSON], [INFO], матірю якої є [PERSON] - [PERSON], [INFO], - [PERSON], [INFO]. - [PERSON] [INFO]. матірю якого є [PERSON]О, . Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, чинної на момент відкриття спадщини, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] відкрита спадкова справа № 4 за 2014 року. але отримати свідоцтва про право на спадщину спадкоємці позбавлені можливості через наявність спору щодо спадкового майна, (т.1, а.с. 203-252) Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що заявлені [PERSON] і [PERSON] вимоги є законними та обґрунтованими, не спростовані належними і допустимими доказами відповідачів,а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, відповідно тдо приписів Закону України «Про судовий збір» на користь [PERSON] і [PERSON] з відповідачів у пропорційному співвідношенні мають бути стягнуті, понесені ними судові витрати на оплату судового збору по 1010,82 грн., кожною. (808659 грн. (вартість всього майна) : 8 = 101082,37 ( вартість 1/8 частини у в майні) х1%)

Outcome: approved