Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

[PERSON] у квітні 2014 року звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 1987 року по 2002 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого придбали житловий будинок [ADDRESS]. Рішенням суду за відповідачем було визнано право власності на ? частину вказаного будинку. Під час виїзду з будинку відповідач забрала із собою договір купівлі-продажу будинку, будинкову книгу та технічний паспорт на будинок, в зв'язку з чим він позбавлений можливості зареєструвати свою дружину у належній йому ? частині будинку, внаслідок чого в його сім'ї постійно виникають сварки. Повернути вказані документи на будинок відповідач відмовляється, висуваючи вимогу про передачу їй 5000 дол. США за її частину. Просив усунути перешкоди в користуванні належної йому ? частини житлового будинку шляхом витребування у відповідача договору купівлі-продажу та будинкової книги; стягнути з відповідача на його користь 3000 грн. 00 коп. моральної шкоди та суові витрати у розмірі 1666 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Зазначив, що у червні 2014 року відповідач повернула йому договір купівлі-продажу на будинок. Про наявність будинкової книги у відповідача йому відомо зі слів останньої. Спричинена йому моральна шкода складається з того, що він був вимушений звертатись до державних органів за видачею дублікатів документів, захистом свого права, у його сім'ї постійно виникають сварки із дружиною, оскільки він не має можливості прописати її у будинку. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили проти позову, просили відмовити у його задоволенні, поклавши на позивача судові витрати, зазначивши, що оскільки позивач постійно вживав спиртні напої та міг загубити всі документи, відповідач у грудні 2001 року забрала з будинку договір купівлі продажу. Дізнавшись із позовної заяви, що позивачу потрібен вказаний договір, вона у червні 2014 року повернула його йому. До звернення до суду, позивач ніколи не просив повернути йому будь які документи. Технічний паспорт на житловий будинок та будинкову книгу вона ніколи не брала, її в неї немає. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 07 вересня 2007 року, сторони перебували до 30 липня 2002 року у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). За час перебування у шлюбі позивач придбав житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 27 квітня 1990 року. Рішенням суду від 28 лютого 2002 року визнано право власності відповідача на ? частину вказаного житлового будинку (а.с. 8). Зазначені обставини визнані сторонами по справі, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Так, згідно з положеннями ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначила позивач, вона повернула відповідачу договір купівлі-продажу будинку у червні 2014 року, що фактично підтвердив під час удового розгляду позивач, надавши суду для огляду вказаний договір. Таким чином, вимоги позивача щодо витребування договору купівлі-продажу будинку є безпідставними, оскільки зазначений перебуває у нього. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що будинкова книга перебуває у відповідача та позивач звертався до колишньої дружини із вимогою про повернення йому договору купівлі-продажу до звернення із вказаним позовом до суду, позивачем не надано. З листа позивача на адресу відповідача від 07 лютого 2014 року вбачається, що він пропонував повернути йому будинкову книгу та техпаспорт на будинок (а.с. 9). На вказаний лист відповідач надала відповідь про відсутність у неї вказаних документів (а.с. 10), що фактично підтвердила під час судового розгляду. Звернення позивача до нотаріуса про отримання дублікату договору купівлі-продажу будинку, на думку суду, не є його фактичною вимогою до колишньої дружини про повернення договору. Як зазначила сама відповідач під час судового розгляду, позивач вперше звернувся до неї із вимогою про надання йому договору, звернувшись до суду із позовом. При першій нагоді, вона у червні 2014 року повернула йому вказаний договір. Окрім цього, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач завдала позивачу моральну шкоду, суду не надано. Також суд враховує, що відповідач є власником ? частини житлового будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). За наведених обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] про усунення перешкод та стягнення моральної шкоди. Як вбачається зі змісту ст. ст. 79, 84 ЦПК України, судові витрати складаються насамперед з витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). Згідно квитанції-угоди № 2 від 12 травня 2014 року, відповідач сплатила за надання правової допомоги адвокату 1000 грн. 00 коп. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення вказаної суми з позивача на користь відповідача в зв'язку з відмовою у позові. Зазначене цілком узгоджується з постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» з огляду на те, що представник відповідача складав заперечення проти позову та приймав участь у судових засіданнях. На підставі викладеного,

Outcome: approved