Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки, [PERSON], збільшивши у судовому засіданні позовні вимоги, просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду, спричинену внаслідок вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, а також адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КпАП України, в розмірі 40,5 мінімальних заробітних плат, що становить 150\~782, 50 грн. на користь [PERSON], та в розмірі 405 мінімальних заробітних плат, що становить 1\~507\~815,00 грн. на користь [PERSON] Представник позивачів - адвокат [PERSON], в судове засідання не зявилась надала до суду заяву в який просила розглядати цивільну справу за її відсутністю, підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] та його представник до судового засідання не зявились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Вивчивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи №520/17391/14-к відносно [PERSON], суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 16 червня 2004 \~року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №333, про що свідчить Свідоцтво про укладення шлюбу Серія І-ЖД №119625 від 18.06.2004 року. За час перебування в шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія 1-ЖД № 013827, видане Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси 07.06.2005 року. Постановою Київського районного суду м.Одеси від 31.03.2014 року по справі № 520/3528/14-п [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч.1 КпАП України, а саме: фізичне насилля по відношенню до [PERSON]. Вироком Київського районного суду м.Одеси від 29.12.2014 року [PERSON] визнаний винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 156 ч. 2 КК України, а саме: вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, батьком. Вищевказаним вироком суду було встановлено, що [PERSON], діючи умисно, з метою задоволення статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії щодо малолітньої особи та скориставшись її безпорадним станом, періодично вчиняв розпусні дії, спрямовані на фізичне та моральне розбещення своєї доньки, [PERSON], які виражались у цинічних розмовах на сексуальні теми, демонстрації непристойного зображання статевого життя кіно, чим порушив її нормальний фізичний і психічний розвиток. Ухвалою Київського районного судом м.Одеси від 17.06.2015 року було винесено ухвалу про призначення судової психологічної експертизи щодо визначення наявності та розміру моральної шкоди по даній справі. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи № 3645 за матеріалами цивільної справи №520/6262/15-ц від 10.11.2015 року, [PERSON] спричинив моральну шкоду [PERSON] внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України та адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КпАП України, за що можливий розмір компенсації за перенесенні страждання становить 216 мінімальних заробітних плат. Також даним висновком передбачено, що [PERSON] спричинив моральну шкоду [PERSON] внаслідок скоєного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, за що можливий розмір компенсації за перенесенні страждання становить 864 мінімальних заробітних плат. 26.12.2016 року представник позивачів - адвокат [PERSON] надала до суду заяву, яку підтримала у судовому засіданні, про призначення по справі повторної судової психологічної експертизи, посилаючись на те, що експертний висновок №3645 від 10 листопада 2015 року є неповним, необєктивним, та таким що викликає сумніви в його правильності та для визначення наявності моральної шкоди позивачів. Проведення експертизи просили доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Представник відповідача [PERSON] не заперечував проти призначення повторної експертизи та 26.12.2016 року також надав до суду клопотання, яке підтримав у судовому засіданні, про додаткові питання для проведення повторної судової психологічної експертизи, посилаючись на неналежність та невідповідність матеріалів та показань на яких базувався експертний висновок, фактичним обставинам справи, порушення порядку надання необхідних документів експертній установі (експерту), яке полягало в їх наданні безпосередньо стороною позивача, а не судом, використанням при здійсненні експертизи недійсної Методики та ін. Проведення експертизи також просив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Ухвалою Київського районного судом м.Одеси від 17.01.2017 року було винесено ухвалу про призначення повторної судової психологічної експертизи щодо визначення наявності та розміру моральної шкоди по даній справі. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи № 2148/17-61 від 18.10.2018 року за матеріалами цивільної справи № 520/6262/15-ц від 10.11.2015 року, [PERSON] спричинив моральну шкоду [PERSON] внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України та адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КпАП України, орієнтовний еквівалент грошової компенсації завданої шкоди становить 40,5 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом. Також даним висновком передбачено, що [PERSON] спричинив моральну шкоду [PERSON] внаслідок скоєного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, орієнтовний еквівалент грошової компенсації завданої шкоди становить 405 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом. Відповідно до\~ст. 11 ЦК України, завдання моральної шкоди є підставою виникнення самостійних цивільних правовідносин. Встановленим фактичним обставинам справи відповідають правовідносини, врегульовані нормами\~ЦК України\~стосовно відповідальності за спричинену моральну шкоду, завдану злочином. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до\~ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Так, згідно\~статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст.21 Конституції України). Виходячи із наведеного, суд вважає, що позивачі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої їм внаслідок протиправної поведінки відповідача. Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що [PERSON] не вважає себе винним в скоєні даних правопорушень, а факти викладені в позовній заяві є надуманими та невмотивованими. Відповідно до ч. 3\~ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно висновку експертизи, аналіз психологічного складу особистості [PERSON] та [PERSON] на момент дослідження дають підстави вважати, що ситуація, яка склалася внаслідок скоєння кримінального правопорушення з боку [PERSON], передбаченого ч.2 ст. 156 КК України та адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КпАП України стала для позивачів психотравмуючою. У [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу існують психічні (на моральному рівні) страждання, а подолання перешкод, створених подією, вимагають від них додаткових зусиль для пристосовування до зміненого стану, що призводить до збільшення та підтримання емоційної напруги. Тобто, з огляду на викладене вбачається, що безперечно [PERSON] та [PERSON] страждали, протиправні дії відносно них викликали зміни в їх морально-психологічному стані і стали перешкодою для активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних переживань. При таких обставинах та враховуючи характер і обсяг заподіяних позивачам моральних та фізичних страждань, а також ступеня вини відповідача, суд вважає, позовні вимоги [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки, [PERSON] обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved