Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

[PERSON] подала\~до Суворовського\~районного суду\~м.\~Одеси позовну\~заяву до\~[PERSON] про\~розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаємопорозуміння та спільних поглядів на життя, шлюбні відносини припинені з жовтня 2016 року, подальше спільне життя та збереження сім'ї вважає не можливим. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28 вересня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON].О.\~у судове\~засідання не\~з'явився,\~про дату,\~час і\~місце проведення\~якого повідомлений\~належним чином,\~про що\~свідчить його\~розписка яка\~міститься у\~матеріалах справи. Відповідач заяву про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Позивачка у судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності, у разі відсутності у судовому засіданні відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані письмові докази та пояснення, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 09 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1407 (свідоцтво про шлюб І-ЖД № 211980 від 09 серпня 2014 року). У зв'язку з укладенням шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Федорова». Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження І-ЖД № 427572 від 13 березня 2015 року). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім'ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням того, що позивач на примирення не згодна, сім'я фактично не існує, сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім'єю з жовтня 2016 року, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача по справі, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя та утримання дитини на даний час немає. При реєстрації шлюбу заявник [PERSON] змінила прізвище, проте, бажає і надалі залишити вказане прізвище. Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved