Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] у грудні 2019 року звернувся у суд з позовом до [PERSON] про визначення місце проживання їхньої малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з ним за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 20.08.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку 25.02.2019 року, і від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька проживає з матір`ю - [PERSON] , а він часто проводив час із донькою, та не мав жодних обмежень щодо спілкування з нею. 02.01.2019 року він підписав нотаріально посвідчену заяву, яка дозволяла [PERSON] у супроводі [PERSON] здійснювати тимчасові поїздки за кордон. Термін дії даної заяви до 02.01.2021 року. Відповідач, шляхом обману, використала дану заяву для виїзду за кордон та вивезла їхню дитину до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії. В Україну їхня донька так і не повернулася, у зв`язку з цим 10.10.2019 року він відкликав свою раніше подану нотаріальну заяву про надання згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон, у період з 02.01.2019 року по 02.01.2021 року. Вважає, що в інтересах доньки проживати саме з ним, а не з її матір`ю, оскільки він має власний бізнес та вільний робочий графік, що надає йому можливість відводити дитину до садочку, займатися її вихованням, піклуватися про неї та створити усі необхідні умови для її проживання. У свою чергу, відповідач має нестабільний психоемоційний стан, а також приховує від нього, що має намір вдруге одружитися, виїхати за кордон на постійне місце проживання разом із їхньою донькою, що позбавить його спілкуватися із донькою, тому просить визначити її місце проживання з ним. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.01.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 18.02.2020 року представник відповідача - адвокат Савка Т.В. подав до суду відзив, в якому проти позову заперечує та просить в задоволенні такого відмовити за безпідставністю. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, який просять задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що після розірвання шлюбу відповідач разом з донькою переїхала проживати до її батьків, за адресою: [ADDRESS] , де вони мешкали до літа 2019 року. З моменту розірвання шлюбу позивач не цікавився донькою, не брав участь у її вихованні, оскільки постійно перебував у м. Києві, не забезпечував її матеріально. Відповідач самостійно забезпечувала доньку всіма необхідними матеріальними благами. 16.04.2019 року відповідач уклала шлюб із [PERSON] , який позитивно ставиться до доньки [PERSON] та старається забезпечити її батьківською турботою. Оскільки відповідачем було заплановано виїзд за кордон для постійного проживання, то вона звернулася до позивача для надання дозволу на виїзд їхньої доньки за кордон, а саме до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії. 02.01.2019 року позивачем було підписано нотаріально посвідчену заяву для виїзду доньки [PERSON] в супроводі матері за межі України, терміном до 02.01.2021 року. Однак, восени 2019 року позивач дізнався, що відповідач одружилася з іншим чоловіком, а тому скасував наданий ним дозвіл на виїзд доньки за кордон. Вважає, що позивач звернувся з даним позовом виключно з мотивів помсти відповідачу за те, що вона вдруге вийшла заміж. Станом на сьогодні відповідач з дочкою повністю адаптувалися в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, зокрема відповідач влаштувалася на роботу, вони забезпечені житлом, в якому створені усі необхідні матеріально-побутові умови для дитини, донька ходить в садочок та забезпечена усім необхідним для її здоров`я та розвитку. Просить в позові відмовити за відсутністю належних та допустимих доказів, якими свій позов обґрунтовує позивач. Представник третьої особи - Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, в судовому засіданні зазначила, що у вирішенні позову покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, третю особу, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 25.02.2019 року розірвано в судовому порядку (а.с. 7), та від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Також встановлено і не заперечується сторонами, що донька [PERSON] після розлучення батьків залишиласьза їхньою згодою проживати з мамою, спору щодо місця проживання дитини на той час не виникало. Нотаріально засвідченою заявою від 02.01.2019 року [PERSON] надав свою заяву на тимчасовий виїзд за кордон до Республіки Польща, а також до інших країн-учасниць Шенгенської угоди та Європейського союзу, та/або Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії його доньці [PERSON] , у період з 02.01.2019 року по 02.01.2021 року , у супроводі її матері [PERSON] (а.с.12), яку 10.10.2019 року позивач відкликав (а.с.13). 16.04.2019 року відповідач вдруге одружилася, уклала шлюб із [PERSON] (а.с.11). Строною відповідача підтверджено покликання позивача, що [PERSON] разом із своїм новим чоловіком та донькою від першого шлюбу [PERSON] в серпні 2019 року виїхали за кордон для постійного проживання, а саме до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, де вони проживають по даний час. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1, 2 ст.161 СК України у разі якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має постійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зі змісту ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно листа №260001 від 11.03.2020 року Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради вбачається, що у Залізничної районної адміністрація Львівської міської ради, як органу опіки та піклування відсутні правові підстави для надання висновку щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , оскільки зі слів батька дитини встановлено, що мати дитини [PERSON] разом із малолітньою дочкою [PERSON] з кінця серпня 2019 року перебувають за межами України по теперішній час (а.с.46). Згідно пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, він винаймає житло у м. Києві, у якому зможе проживати разом із донькою, має власний бізнес, а тому систематично отримує достатній дохід, а також має частку у квартирі батьків, що за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, позивачем суду не надано жодного доказу на підтвердження даних обставин, якими обгрунтовується позов. Крім того, [PERSON] не наданого суду належних та допустимих доказів на підтвердження існування виняткових обставин, які б вказували на неможливість проживання доньки з матір`ю, в тому числі неспроможність [PERSON] забезпечити належні умови проживання, навчання, догляду та безпеки дитини. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, відтак у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed