Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) в травні 2015 року звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» (надалі Відповідач) як треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору за ухвалою суду залучені Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Міністерство фінансів України та відокремлений підрозділ «Олександрійська виконавча дирекція з ліквідації шахт» Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» про стягнення коштів в сумі 7 670 грн. вартості вугілля для побутових потреб як пенсіонеру, який проживає в будинку з пічним опаленням та працював на підприємстві з видобутку вугілля, вугледобувних підприємствах, мотивуючи свої вимоги тим, що в 2014 році він виписав вугілля для побутових потреб в кількості 5,9 тонн брикету, що підтверджується квитанціями на доставку побутового палива, однак відокремлений підрозділ «Олександрійська виконавча дирекція з ліквідації шахт» Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» брикети паливні йому не поставив, посилаючись на відсутність фінансування з Держбюджету. Вказує, що він до 2014 року також користувався соціальною гарантією на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, яка передбачена ст. 43 Гірничого Закону України. За уточненими позовними вимогами просить суд зобовязати відповідача поставити йому 5.9 тон вугілля за 2014 рік. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини, просить суд врахувати, що сімя позивача проживає в будинку з пічним опаленням, мав пільгу - безоплатне забезпечення вугіллям в кількості 5.9 тон на рік, до 2014 року включно. В 2014 році частина пенсіонерів, в тому числі і позивач вугіллям не був забезпечений, через відсутність фінансування, що змусило позивача звертатись до суду. Інтереси позивача в суді представляла по довіреності [PERSON] Представник відповідача ДП «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просить суд врахувати, що відповідач повинен забезпечувати побутовим паливом колишніх робітників ліквідуємих гірничих підприємств, але з бюджетні кошти в 2014 році не були виділені в повному обсязі для оплати за поставку вугілля даним особам. У списках осіб, які потребували безоплатного забезпечення паливом в 2014 році є і позивач. Відповідач є замовником робіт по постачанню побутового палива, підприємство, яке виграло тендер на забезпечення брикетами паливними в 2014 році поставило вугілля тільки 141 особі, а решті - побутове паливо (вугілля, брикети паливні) не було поставлене через відсутність фінансування. Позивач є серед тих, хто не отримав в 2014 році побутове вугілля. Він визнає, що відокремлений підрозділ «Олександрійська виконавча дирекція з ліквідації шахт» Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» та ДП «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» заборгували позивачеві 5.9 тон вугілля за 2014 рік, але виконати зобовязання не має можливості, так як не були виділені бюджетні кошти на придбання побутового вугілля. Інтереси відповідача в суді по довіреності представляв [PERSON] Представник Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, письмових заяв чи клопотань до суду не надійшло. Представник Міністерства фінансів України в судове засідання не зявився, в поясненні до суду вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відсутнє фінансування в межах бюджетного року. Фінансування щодо забезпечення пільговим паливом на побутові потреби за 2014 рік здійснюється в межах бюджетного періоду (з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року). Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Правовідносини сторін врегульовані Галузевою угодою, Гірничим Законом України та ст.ст.4-12, 15, 16, 526, 610-612, 614 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п.12.10 Галузевої Угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року, з наступними змінами та доповненнями, безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі:- на підземних роботах чоловіки не менше 10 років, жінки 7,5 років; - на роботах, пов`язаних з підземними умовами, чоловіки - не менше 15 років, жінки - 12,5 років. Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. На підприємствах, що ліквідуються, забезпечення працівників побутовим паливом здійснюється за рахунок бюджетних коштів. Відповідно до вимог ст. 43 Гірничого Закону України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) підприємства з видобутку вугілля та вугледобувні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, таким категоріям осіб: пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку( переробки) вугілля вуглевидобувних підприємствах: на підземних роботах - не менш 10 років для чоловіків; на роботах, пов`язаних з підземними умовами, чоловіки - не менше 15 років та іншим категоріям осіб. За змістом ст. 48 Гірничого Закону України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) після ліквідації або консервації гірничого підприємства забезпечення вугіллям на побутові потреби здійснюється в межах тарифної угоди правонаступником категоріям осіб, серед яких зазначені пенсіонери, які пропрацювали на підприємствах з видобутку( переробки) вугілля, вуглевидобувних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків; на роботах, пов`язаних з підземними умовами, чоловіки - не менше ніж 15 років для чоловіків. Відповідно до Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015 внесено зміни до статей 43,48 Гірничого закону України, за змістом яких з 01 січня 2015 року позивачу повинна виплачуватися субсидія на придбання твердого палива. Судом встановлено, що позивач у справі - [PERSON] відпрацював на підприємствах вугільної промисловості більше 20 років, що підтверджується копією трудової книжки, заповненої на ім`я позивача. Згідно пенсійного посвідчення позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком з квітня 2008 року. Позивач проживає у будинку з пічним опаленням та користується соціальною гарантією на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, однак позивачу не було поставлено 5.9 тон вугілля за 2014 рік, яке було виписано згідно квитанції №16 від 05.09.2014 року (2.95 тон вугілля за 1 півріччя 2014 року та 2.95 тон вугілля за 2 півріччя 2014 року). В квитанції вказано, що замовником вугілля є ДП ОК «Укрвуглереструктуризація», а виконавцем ТОВ «Компанія Біоенерго». Судом також встановлено, що відокремлений підрозділ «Олександрійська виконавча дирекція з ліквідації шахт» ДП ««Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» було створено з метою здійснення некомерційної господарської діяльності організації та контролю за виконанням робіт і заходів з ліквідації гірничих підприємств. Підрозділ не є юридичною особою і діє від імені підприємства ДП «Об»єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» на підставі Положення. Згідно п.3.2.11 Положення підрозділ здійснює роботи із спеціального захисту робітників ліквідуємих гірничих підприємств відповідно до затверджених проектів, виконання проектних рішень по забезпечення побутовим паливом колишніх робітників ліквідуємих гірничих підприємств відповідно до ст.48 Гірничого Закону України. Суд погоджується із представником відповідача, який в судовому засіданні визнав, що відокремлений підрозділ «Олександрійська виконавча дирекція з ліквідації шахт» ДП «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» в 2014 році мав би забезпечити позивача побутовим вугіллям в кількості 5.9 тон, однак через відсутність фінансування своє зобовязання не виконав. Суд не приймає до уваги та не погоджується із позицією Міністерства фінансів України, представник якого вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відсутнє фінансування в межах бюджетного року, оскільки відсутність фінансування не звільняє відповідача від виконання зобовязань щодо забезпечення позивача побутовим вугіллям. Судом встановлено, що спірні правовідносини щодо забезпечення позивача вугіллям за 2014 рік виникли саме в 2014 році, тобто коли в часі діяла ст. 48 Гірничого Закону України в попередній редакції, а тому вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд дійшов висновку, що право позивача порушено, а порушене право підлягає захисту. Згідно з Рішенням Європейського суду з прав людини від 8.11.2005 року «Кечко проти України» органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. У Рішенні Європейського суду з прав людини від 09.01.2014 року «Семяністий та інші проти України» визнано, що було порушено п.1 ст.6 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції щодо невиконання рішень по зобовязанню забезпечити заявників побутовим вугіллям, на яке вони мали право згідно з національним законодавством. Враховуючи викладені обставини суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки доводи представника позивача знайшли своє підтвердження в суді.

Outcome: approved