Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

[PERSON] просить визнати за нею право власності на будинок розташований за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Василівської державної нотаріальної контори, на підставі якої була заведена спадкова справа №69 за 2018 рік. Однак, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи, що підтверджували б право власності спадкодавця на будинок відсутні. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2019 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача Василівської міської ради Василівського району Запорізької області в особі міського голови Цибульняк Л.М. подала заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги просять розглядати на розсуд суду. Суд вважає можливим розглянути справу без участі осіб, що не з`явилися у судове засідання. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області від 21.10.2008 року (а.с.12). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Василівським районним відділом РАЦС Запорізької області від 06.12.1989 року (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 20 травня 1975 року, виданого Василіввським районним відділом РАЦС Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за №91, [PERSON] , яка народилася [INFO] , в місті Василівка Запорізької області, є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Василівським районним РАЦС Запорізької області від 19.06.1993 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові « [PERSON] », дружині « [PERSON] » (а.с.8). Шлюб було розірвано 22 лютого 2007 року, про що є відповідна відмітка у свідоцтві про укладення шлюбу, та підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9). Прізвище після розірвання шлюбу у позивачки залишилося прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області від 15.05.2007 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка зазначено як « [PERSON] », дружини як « [PERSON] » (а.с.10). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з: житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок будували батьки позивача [PERSON] , перебуваючи у шлюбі. Зазначена обставина підтверджується планувальним завданням, з якого вбачається, що рішенням міської ради депутатів трудящих від 06 липня 1971 року , протоколом №132 було затверджено завдання на забудову присадибної ділянки моєму батькові - [PERSON] , ділянка на той час мала адресу - [ADDRESS] , на теперішній час нумерація змінена на номер 43 . Планувальне завдання було видано на будівництво житлового будинку розмірами 7,0х9,0 м, літню кухню розмірами 4,0х6,0, вбиральню; випискою з рішення виконкому Василівської міської ради №132 від 06 липня 1971 року про надання дозволу [PERSON] на будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці по [ADDRESS] , оригінал знаходиться у Василівській міській раді; актом про відвід земельної ділянки під індивідуальне будівництво від 03 вересня 1971 року. Відповідно до рішення виконкому Василівської міської ради від 12 вересня 1989 року №289 «Про упорядкування нумерації жилих будинків в [ADDRESS] , побудований [PERSON] на теперішній час має номер [ADDRESS] . За життя батьки позивача припинили спільне проживання та розірвали шлюб на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 23 серпня 1977 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00022199303 від 23 лютого 2019 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] і [PERSON] вирішили питання розподілу спільного майна подружжя за взаємною згодою у позасудовому порядку. Житловий будинок по [ADDRESS] , який був побудований ними за час шлюбу, залишився [PERSON] . За повідомленням РКП «Василівське БТІ» право власності на житловий будинок [ADDRESS] на теперішній час не зареєстровано. Відповідно до повідомлень виконавчого комітету Василівської міської ради Запорізької області, згідно земельно-кадастрової документації земельна ділянка загальною площею 0,09 га за адресою: [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] . Інформація про земельну ділянку по [ADDRESS] , зареєстровану за [PERSON] в земельно-шнуровій книзі відсутня. На час будівництва будинку з 1971 по 1975 роки був чинним ЦК УРСР 1963 року, яким регулювалися правовідносини щодо виникнення права власності на будинок. Відповідно до ст.100 ЦК УРСР в особистій власності громадян міг бути жилий будинок. Ст.101 ЦК УРСР було встановлено, що в особистій власності громадянина міг бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей міг бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Ст.ст.22, 29 Кодексу про шлюб і сім`ю УРСР в редакції, яка діяла на час перебування у шлюбі батьків позивача та будівництва ними житлового будинку, було передбачено, що майно набуте в шлюбі належало подружжю на праві спільної сумісної власності, яке подружжя мало право поділити у разі розірвання шлюбу за взаємною згодою. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року зі змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» - право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання належності майна попередньому власнику або наступних власників повинні вирішуватися в судовому порядку. Таким чином, факт реєстрації вказаного житлового будинку та права користування земельною ділянкою, на якій він розташований у виконкомі Василівської міської ради за [PERSON] , підтверджує, що саме вона мала право власності на вказаний будинок на час її смерті. Проте відсутність правовстановлюючих документів, оформлених відповідно до діючого законодавства на час закінчення будівництва будинку та початку його експлуатації, на час смерті спадкодавця, не оформлення спадкоємцем за життя правовстановлюючих документів на будинок після розірвання шлюбу, в тому числі і відповідно до «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР», затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, на теперішній час перешкоджає в оформленні спадщини в нотаріальній конторі після смерті [PERSON] . Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Спадкування після смерті [PERSON] здійснюється відповідно до положень ст.ст.524-527, 529, 549, 561 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), оскільки спадщина відкрилася [INFO] . З досліджених судом матеріалів спадкової справи №69 за 2018 рік після смерті [INFO] [PERSON] встановлено, що після смерті матері [PERSON] , позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за законом - діти спадкодавця [PERSON] і [PERSON] подали заяви про те, що не прийняли спадщину і не претендують на її прийняття, з позовами про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не будуть. Неможливість для позивача оформлення спадщини в нотаріальній конторі підтверджено постановою нотаріуса від 15 серпня 2018 року №521/01-30 (а.с.13), якою позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , яка проживала у [ADDRESS] . Таким чином, враховуючи, що житловий будинок [ADDRESS] , належав на праві власності померлій [PERSON] , позивач [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері [PERSON] і належним чином прийняла спадщину, інші спадкоємці не прийняли спадщину, правовстановлюючі документи на будинок на ім`я спадкодавця відсутні, що унеможливлює оформлення позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved