Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

[PERSON] пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . З 24 липня 2018 року за даною адресою зареєстровано місце проживання [PERSON] , а з 10 серпня 2018 року також зареєстровано місце проживання її сина [PERSON] та племінника [PERSON] . Місце проживання даних осіб було зареєстровано зі згоди позивача, але в цьому будинку вони не проживають з 01 вересня 2018 року. На даний час реєстрація місця проживання відповідачів в будинку позивача не відповідає його інтересам, але відповідачі, які фактично не проживають в будинку майже два роки, самостійно з реєстрації не знялися, що і стало підставою для звернення позивача до суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 липня 2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надав до заяву, в якій він позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення у справі. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилась, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Позивач є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 117857037 від 21 березня 2018 року. За вказаною адресою зареєстровані позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтведжується копією домової книги для реєстрації громадян. Факт реєстрації у спірному житловому будинку відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] також підтверджується відомостями, отриманими судом в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. Згідно акту депутата Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 09 липня 2020 року, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , не проживають з 01 вересня 2018 року. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб. Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Тобто, за змістом ст. 319 ЦК власник сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved