Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] у березні 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], народження [INFO]. З 01 вересня 2013 року син навчається на 1 курсі денної форми навчання Навчально-наукового інституту економіки і права Черкаського Національного університету імені Богдана Хмельницького. Позивач посилається на те, що виховує сина сама, при цьому має доходи у вигляді мінімальної заробітної плати. У зв'язку з витратами, пов'язаними з навчання сина, її сім'я перебуває у скрутному матеріальному становищі. Син потребує матеріальної допомоги. Відповідач офіційно ніде не працює, проте має доходи, працюючи по найму, тому має змогу надавати матеріальну допомогу без погіршення його матеріального стану у твердій грошовій сумі Просила стягнути аліменти з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 600 грн щомісячно починаючи з дня подання заяви і до закінчення сином навчання. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не заперечує, проте у меншому розмірі, аніж просить позивач, враховуючи, що він ніде не працює, має тимчасові заробітки та сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки сторін. Судом установлено: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.02.1994 до 01.09.2009 року (а.с.7), від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], народження [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.4). Повнолітній Денис проживає разом з матір'ю [PERSON] (а.с.10) і повністю знаходиться на її утриманні. [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання Навчально-наукового інституту економіки і права Черкаського Національного університету імені Богдана Хмельницького (а.с.6) і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги від батьків. Позивачка працює по найму у фізичної особи-підприємця, отримуючи встановлену законом мінімальну заробітну плату (а.с.10,11), та не має змоги сама утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Кодексу. Ч. 2 ст. 200 СК України вказує, що при визначенні розміру аліментів одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина сторін не надає, хоча має таку можливість. Разом з тим, позивачкою не наведено доказів, що свідчать про виникнення у неї права на стягнення аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 600 грн щомісячно. Враховуючи, що відповідач офіційно не працює та має мінливий нерегулярний дохід, а також з нього за рішенням суду стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки сторін, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн щомісячно. У відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з відповідача стягуються судові витрати в дохід держави.

Outcome: partial