Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

[PERSON] у березні 2019 року звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого після уточнення зазначив, що на прохання [PERSON] , який проживав із своєю дружиною [PERSON] як одна сім`я та постійно займався підприємницькою діяльністю, він надав йому грошові кошти в сумі 2600 доларів США по борговій розписці від 08.03.2016 року. Крім того, за проханням [PERSON] 12.06.2016 року він надав йому для сімейних потреб за борговою розпискою 1800 доларів США під 7% місячної ставки на момент розрахунку. Також 29.08.2016 року [PERSON] отримав від нього згідно боргової розписки 1000 доларів США під 10% місячної ставки. [PERSON] повідомляв його, що бере вказані гроші у борг для сімейних потреб. [INFO] [PERSON] помер. Через деякий час він звертався до [PERSON] , як до спадкоємиці, з приводу узгодження із ним повернення заборгованості за вказаним розписками у сумі 10382,9 доларів США, однак вона відмовилась отримати у нього копії боргових розписок та повертати борг. Про повернення грошових коштів він також звертався до [PERSON] із листом, однак відповіді не отримав. Також він звертався до державного нотаріуса про надання йому інформації щодо спадкоємців, однак відповіді також не отримав. Загальна сума боргу за всіма розписками складає 10382,9 доларів США. Еквівалент у гривнях становить 282934 грн. 00 коп. (за курсом НБ України станом на 21.03.2019 року). Оскільки один із подружжя, який пережив іншого, несе відповідальність по сімейним боргам, просив стягнути з [PERSON] , як дружини померлого та спадкоємця після смерті її чоловіка загальну суму у розмірі 285764 грн. 00 коп., із яких: борг 10382,9 доларів США, еквівалент у гривнях 282934 грн. 00 коп. та 2830 грн. 00 коп. судового збору. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України представник відповідача надала відзив на позовну заяву, в якому виклала заперечення проти позову, згідно яких зазначила, що [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] 7/10 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель. Діти [PERSON] [PERSON] та [PERSON] від спадщини відмовились на користь матері. 11.05.2018 року [PERSON] був присутній при похованні [PERSON] , а тому він був обізнаний про смерть останнього та відкриття спадщини після нього. Шестимісячний строк для пред`явлення вимог до спадкоємця, який прийняв спадщину, сплинув 11.11.2018 року, а тому претензія про повернення боргу від 19.03.2019 року була надіслана [PERSON] після спливу вказаного строку. [PERSON] не надав відомостей про визначення вартості майна, отриманого у спадщину [PERSON] [PERSON] не надав належних доказів, що внаслідок укладених договорів позики між ним та [PERSON] виникло зобов`язання в інтересах сім`ї. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Позивач у відповідності до вимог ст. 179 ЦПК України надав відповідь на відзив, в якій виклав свої пояснення, міркування і аргументи, згідно яких вказав, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкоємця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання свідоцтва про право на спадщину. Коли саме [PERSON] отримала вказане свідоцтво, йому не було відомо. Термін пред`явлення позову до спадкоємця, у даному випадку, починається з 05.12.2018 року та завершується 05.06.2019 року, а тому він пред`явив позов своєчасно - в шестимісячний строк. В день смерті [PERSON] він нагадав про борг його сину, а потім і відповідачу, згодом направив відповідні листи. Борг був узятий у нього для сімейних потреб, а тому повинен погашатись як за рахунок майна померлого, так і за рахунок майна [PERSON] . Представник відповідача у відповідності до вимог ст. 180 ЦПК України надала заперечення, в яких виклала свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив. Вказала, що спірні відносини, що є предметом розгляду у даній справі, виникли 09.05.2018 року дати смерті [PERSON] та, відповідно, дати відкриття спадщини після померлого. Частина 2 ст. 1281 ЦК України у редакції, діючий на дату виникнення спірних правовідносинах, передбачалося, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Позивач в судове засідання заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Зазначив, що він був присутній на похованні [PERSON] 11.05.2018 року. Після поховання він усно звертався до сина померлого та [PERSON] з вимогою про повернення боргу, однак свідків цього не було. Письмову вимогу про повернення боргу він направив до спадкоємиці [PERSON] засобами поштового зв`язку 19.03.2019 року, а до державного нотаріуса з приводу наявності боргових зобов`язань, він звертався 27.03.2019 року. Представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач та її представник під час судового розгляду позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, оскільки спадковим майном є лише частина житлового будинку. Вказані у розписках гроші, [PERSON] не використовував в інтересах сім`ї, про існування боргу стало відомо наприкінці зими 2019 року та з листа [PERSON] , отриманого засобами поштового зв`язку у березні 2019 року. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Як встановлено під час судового розгляду, між [PERSON] та [PERSON] за розпискою від 08.03.2016 року був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 1000 доларів США 10.02.2016 року та 1600 доларів США 08.03.2016 року, які зобов`язався повернути до 01.04.2016 року (а.с. 8). Крім того, 12.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] за розпискою був також укладений договір позики, згідно якого [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 1800 доларів США, які зобов`язався повернути до 17.08.2016 року з урахуванням 7% місячної ставки на час розрахунку (а.с. 7). Також, між [PERSON] та [PERSON] за розпискою від 29.08.2016 року був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 1000 доларів США, які зобов`язався повернути 08.09.2016 року (а.с. 6). Позивачем підтверджено належними і допустимими доказами, що між ним та померлим [PERSON] було укладено вказані договори позики. Наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування не виконаного зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 25.04.2012 року у справі N 6-24цс12). Оригінали вказаних розписок наявні у позивача, а тому суд приходить до висновку, що зобов`язання за вказаними договорами [PERSON] не виконав. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.05.2018 року (а.с. 82). Відповідно до ст. 1216, ч. 1 ст. 1218 ЦК України спадкування є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики не припиняються, а включаються до складу спадщини, тому спірні правовідносини мають регулюватися ст. ст. 1281, 1282 ЦК України. Статтею 1281 ЦК України (в ред. на час спірних правовідносин) визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Відповідно до п. 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. 05.12.2018 року державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] . Спадкове майно складається з 7/10 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташовані по [ADDRESS] (а.с. 53-55). Як зазначив під час судового розгляду [PERSON] , він був присутній 11.05.2018 року на похованні [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що позивач був обізнаний про відкриття спадщини не пізніше вказаної дати. Як встановлено під час судового розгляду та фактично підтвердив позивач, він 19.03.2019 року звертався до [PERSON] із вимогою про повернення йому боргу у сумі 9800 доларів США (а.с. 11-12). До нотаріуса він звернувся заявою від 27.03.2019 року щодо надання йому інформації про спадкоємців померлого (а.с. 13). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] станом на 11.05.2018 року був обізнаний про смерть [PERSON] , однак пропустив встановлений ст. 1281 ЦК України строк пред`явлення вимоги. При цьому суд звертає увагу, шо [PERSON] із відповідною претензією, у встановлені законом строк та порядок до нотаріуса не звертався. Надані позивачем докази не свідчать про звернення його до [PERSON] із відповідними вимогами у строки, передбачені ст. 1281 ЦК України. Також суд вважає безпідставним посилання позивача на ту обставину, що померлий [PERSON] витрачав гроші, отримані від нього, на потреби сім`ї, виходячи з наступного. Як зазначила під час судового розгляду [PERSON] , кошти, отримані за розписками, наявними у [PERSON] , [PERSON] у сім`ю не приносив, оскільки витрачав всі наявні у нього кошти на азартні ігри. Згоди на написання розписок від 08.03.2016 року, 12.06.2016 року та 29.08.2016 року вона не надавала. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] витрачав гроші, отримані від нього на потреби та в інтересах сім`ї, [PERSON] не є стороною договорів позики. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] пред`явив вимоги до спадкоємиці [PERSON] з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, а тому позовні вимоги про задоволення вимог кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судовий збір на позивача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed