Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

[PERSON] пред`явила у суді позов до [PERSON] , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. 08.07.1985 року було видано ордер, відповідно до якого [PERSON] є наймачем разом із сім`єю житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Наразі, як зазначає позивач, [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою, не зберігає по ній свої речі та не здійснює оплату житлово-комунальних послуг. Шлюб між сторонами було розірвано, однак позивач продовжує проживати за вказаною адресою. За таких обставин, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позивач, в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 29.01.20 постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа свого права на участь у судовому засіданні не використала, до суду подла заяву про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що 08.07.1985 року [PERSON] та членам його сім`ї було видано ордер на право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 8) Відповідно до Довідки Форма 3 від 03.02.2017 року за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9) Як вбачається зі Свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано, про що 21.06.1990 року здійснено актовий запис. (а.с. 11) Відповідно до Акта від 03.02.2017 року, [PERSON] не мешкає за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 12) Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини, що виникли регулюються нормами Конституції України та Житловим кодексом УРСР. Частина 4 ст. 9 ЖК УРСР передбачає, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 51 ЖК УРСР жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Статтею 58 вказаного Кодексу на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Частиною 2 ст. 61 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Статтею 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 вказаного Кодексу встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є встановлення факту його не проживання за відповідною адресою протягом щонайменше 6 місяців. Наданий до суду акт про не проживання відповідача від 03.02.2017 року не доводить вищевказаного факту, адже з нього не вбачається за можливе встановити саме 6-місячний період не проживання особи. Будь-яких інших доказів, які б це підтвердили, до суду позивачем не надано. Таким чином, суд вважає позовні вимоги недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed