Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позивач зазначала, що 03 березня 2011 року між її матірю [PERSON], [INFO] (надалі покупець, спадкодавець), та ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» (надалі продавець) було укладено договір купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Петлюри Симона (колишня вул. Черняховського), 11-г, кв. 116, має загальну площу - 64 кв.м., та складається з однієї кімнати житловою площею 18,9 кв.м. Загальна вартість квартири за договором склала - 262 463, 98 грн., які матір позивача повинна була виплатити відповідачу до 03 березня 2031 року. Відповідно до умов, зазначених у п. 9 договору, квартира була передана продавцем покупцю за [PERSON] приймання-передачі від 14.03.2011 р. Згідно положень п. 8 договору право власності на придбану квартиру у покупця виникає з моменту державної реєстрації цього договору. Аналогічне положення про момент виникнення права власності на квартиру у покупця міститься і у п. 14 договору. Державна реєстрація цього договору відбулась в день укладення договору 03.03.2011 р., про що свідчить [PERSON] з державного реєстру правочинів. 09 липня 2014 року спадкодавець подала до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області [PERSON] заяву про реєстрацію права власності на спірну квартиру. 11 серпня 2014 року державним реєстратором [PERSON] у її письмовій відповіді № 15044322 було відмовлено спадкодавцю в реєстрації права власності на квартиру, оскільки у спадкодавця був відсутній передбачений п.2.2 договору «[PERSON] звіряння розрахунків» з відповідачем щодо підтвердження повного розрахунку між сторонам, та який є підставою для реєстрації права власності покупця (спадкодавця) на квартиру в Комунальному підприємстві Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації». 12 листопада 2014 року матір позивача померла, не встигнувши виплатити відповідачу повну суму грошових коштів за квартиру та зареєструвати на своє імя право власності на дану квартиру. 12 грудня 2014 року позивач подала заяву до Броварської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті її матері, про що свідчить [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39157127 від 12.12.2014 р. Спадкова справа № 56892971. 03 липня 2015 року позивач отримала Постанову нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, через те, що спадкодавець за життя не встигла зареєструвати право власності на квартиру та через наявність арешту на неї в рамках цивільної справи № 1007/3889/12 за позовом відповідача до спадкодавця про розірвання договору, припинення права власності на квартиру, зобовязання повернути квартиру, визнання права власності на квартиру. Позивач вказувала, що після смерті спадкодавця продовжувала сплачувати кошти відповідачу за квартиру протягом 2015-2017 років, а останній платіж у розмірі 155 291,20 грн., яким борг за квартиру був остаточно сплачений, було здійснено 07.09.2017 р. 25\~вересня 2017\~року позивач\~звернулась до\~відповідача із\~письмовою заявою\~про призначення\~останнім дати\~та місця\~проведення процедури\~складання «[PERSON]\~звіряння розрахунків»,\~проте,\~з метою\~недопущення порушення\~вимог Закону,\~законник інтересів\~та прав\~ТОВ «Броварський\~ЗБК»,\~Товариство повідомило про неможливість підписання «[PERSON] звіряння розрахунків». Позивачем (спадкоємцем) не оспорювався факт наявності заборгованості спадкодавця перед відповідачем, вона прийняла у спадок не тільки права своєї померлої матері, а й її обовязки, зокрема грошові зобовязання останньої перед відповідачем. Більше того, врна погасила всю заборгованість спадкодавця перед відповідачем за спірну квартиру. Інших боргів спадкодавця перед відповідачем немає. Все те, на що розраховував відповідач укладаючи договір, відбулось і немає ніяких причин з боку відповідача створювати штучні формальні перешкоди в завершені підготовчої процедури для реєстрації права власності позивача на квартиру. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Петлюри Симона (колишня вул. Черняховського), 11-г, кв. 116, загальною площею - 64 кв.м., та складається з однієї кімнати житловою площею 18,9 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 12 листопада 2014 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В судовому засіданні представники відповідача ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечували про їх задоволення, підтримали письмовий відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Судом встановлено, що 03 березня 2011 року між матірю позивача [PERSON], [INFO] (надалі покупець, спадкодавець), та ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» (надалі продавець) було укладено договір купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Петлюри Симона (колишня вул. Черняховського), 11-г, кв. 116, має загальну площу - 64 кв.м., та складається з однієї кімнати житловою площею 18,9 кв.м. Загальна вартість квартири за договором склала - 262 463, 98 грн., які матір позивача повинна була виплатити відповідачу до 03 березня 2031 року (а.с.9-11). Відповідно до умов, зазначених у п. 9 договору, квартира була передана продавцем покупцю за [PERSON] приймання-передачі від 14.03.2011 р. Згідно положень п. 8 договору право власності на придбану квартиру у покупця виникає з моменту державної реєстрації цього договору. Аналогічне положення про момент виникнення права власності на квартиру у покупця міститься і у п. 14 договору. Державна реєстрація цього договору відбулась в день укладення договору 03.03.2011 р., про що свідчить [PERSON] з державного реєстру правочинів (а.с.12). 11 лютого 2010 року прийнято ЗУ №1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів», яким у п. 3 розділу І було внесено зміни до Цивільного кодексу України, зокрема, ч. 4 ст. 334 ЦК України, яку було викладено в новій редакції: «Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону». В прикінцевих та перехідних положеннях вказаного Закону зазначено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування, крім пунктів 3 і 5 І розділу та пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2013 року. До 01 січня 2013 року ч. 4 ст. 334 ЦК України була чинною в наступній редакції: «Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації». Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що право власності матері позивача [PERSON], яка померла 12 листопада 2014 року, на спірну квартиру, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Петлюри Симона (колишня вул. Черняховського), 11-г, кв. 116, має загальну площу - 64 кв.м., та складається з однієї кімнати житловою площею 18,9 кв.м., виникло у повній відповідності за діючим на той час законодавством в момент державної реєстрації укладеного з відповідачем ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» договором, а саме 03 березня 2011 року. Як зазначалось вище, 12 листопада 2014 року матір позивача [PERSON] померла (а.с.13,14). Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері, що підтверджується матеріалами спадкової справи до майна померлої 12 листопада 2014 року [PERSON] №499/2014 (а.с.54-62). Постановою нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори [PERSON] від 03 липня 2015 року позивачу було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, через те, що спадкодавець за життя не встигла зареєструвати право власності на квартиру та через наявність арешту на неї в рамках цивільної справи № 1007/3889/12 за позовом відповідача до спадкодавця про розірвання договору, припинення права власності на квартиру, зобовязання повернути квартиру, визнання права власності на квартиру (а.с.17). Протягом 2015-2017 років позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті своєї матері, сплачувала кошти за квартиру, в тому числі останній платіж у розмірі 155 291,20 грн., яким борг за квартиру був остаточно сплачений, було здійснено 07.09.2017 р. Зазначене підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема листом відповідача ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» №348 від 20 жовтня 2017 року на заяву позивача від 25 вересня 2017 року щодо призначення дати та місця проведення процедури складання «[PERSON] звіряння розрахунків» (а.с.18) та показами в судовому засіданні свідка [PERSON], яка показала, що вона давно товаришує з позивачем, була разом з нею, коли остання вносили грошові кошти за спірну квартиру, однак, оскільки у позивача не було при собі паспорта, свідок надала свій для здійснення грошової операції. Крім того, факт остаточного розрахунку за спірну квартиру представниками відповідача ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» в судовому засіданні не оспорювався. Також цим листом відповідач повідомив про неможливість підписання «[PERSON] звіряння розрахунків», оскільки у Товариства відсутні достатні правові підстави вважати, що права та обовязки [PERSON], що виникли на підставі договору, перейшли до позивача, як єдиної спадкоємиці померлої (а.с.19). Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на майно в порядку спадкування, оскільки позивач [PERSON], згідно чинного законодавства, має право на прийняття та належним чином оформлення права власності на спадкове майно після смерті її матері [PERSON], яка померла 12 листопада 2014 року. Разом з тим, в позовних вимогах позивач зазначала про стягнення з відповідача судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, проте, в порушення норм статті 137 ЦПК України, не надала суду жодних письмових документів на підтвердження понесення нею зазначених витрат. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити. Крім того,

Outcome: partial