Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON]. про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона 21 квітня 2005 р. на підставі договору купівлі-продажу стала власницею квар\-тири за [ADDRESS]. Під час укладання договору купівлі-продажу, відповідач який на той час був її чоловіком, приватному нотаріусу подав заяву, згідно до якої не заперечував про придбання (купівлю) нею вище означеної квартири, так як її купила за власті збереження. Тому, дана квартира не є спільним майном подружжя. 28.03.2014 р. рішенням Кам'янець - Подільського міськрайонного суду шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу, відповідач залишив сім'ю та змінив місце проживання, на даний час фактично проживає без реєстрації [ADDRESS]. Факт не проживання відповідача в її квартирі підтверджується актами від 01.07.2015 р. та від 12.06.2018 р., а також свідками. Відповідач будь-якої участі в облашуванні її квартири не приймає, не сплачує комунальні послуги. Наявність його реєстрації в квартирі є причиною у неможливості оформити субсидію. Позивач просить суд винести рішення яким: визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою за [ADDRESS]; стягнути з відповідача судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп. В суді позивач позов підтримав, просить його задоволити, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Суду позивач пояснила, що з відповідачем не живуть в квартирі з 2014 р. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав..Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив позивач та його представник в суді. Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач є власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 21 квітня 2005 р. Згідно копії заяви відповідача, яка приєднана позивачем до матеріалів справи, вказана квартира хоча і придбана під час шлюбу в якому сторони перебували з 20.11.2004 р., однак за її власні кошти. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 28.03.2014 р. Відповідач в належній позивачу квартирі не проживає після розірвання шлюбу, що підтверджується: актами від 01.07.2015 р. та від 12.06.2018 р.; поясненнями в суді свідка [PERSON], яка суду пояснила, що є кумою позивача, відповідач не проживає в кавартирі позивача біля 3-х років, проживає в батьків, періодично їздить на заробітки; поясненнями в суді свідка [PERSON], який суду пояснив, що є знаймим позивача, постійно заходить до неї в гості, відповідача в її квартирі не бачив жодного разу за 3-4 роки. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може еди протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідач в належній позивачу квартирі не проживає після розірвання шлюбу, що підтверджується: актами від 01.07.2015 р. та від 12.06.2018 р.; поясненнями в суді свідка [PERSON], яка суду пояснила, що є кумою позивача, відповідач не проживає в кавартирі позивача біля 3-х років, проживає в батьків, періодично їздить на заробітки; поясненнями в суді свідка [PERSON], який суду пояснив, що є знаймим позивача, постійно заходить до неї в гості, відповідача в її квартирі не бачив жодного разу за 3-4 роки. Оскільки відповідач в належній позивачу на праві власності квартирі не проживає без поважних причин більше строку передбаченого ч.2 ст.405 ЦК України, витрат по утриманню квартири позивача не несе, його реєстрація в квартирі позивача перешкоджає в отриманні нею субсдії, фактично змінив місце свого постійного проживання, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved