Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

[PERSON] у травні 2020 р. звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що позивачу та її батьку [PERSON] в рівних частках на праві власності належить нерухоме майно, а саме, квартира [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] . Позивач є спадкоємицею [PERSON] . 21 грудня 2018 року позивач дізналася про те, що на квартиру накладено арешт на підставі ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 26 травня 2003 року у справі № 2-1836 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа КП «Святошинське лісопаркове господарство» про відшкодування матеріальної та маральної шкоди та усунення перешкод в реконструкції житла. Верховний Суд України 07 червня 2006 року направив справу № 2-1836 на новий розгляд. Святошинський районний суд міста Києва 06 жовтня 2008 року залишив без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: КП «Святошинське лісопаркове господарство» про відшкодування шкоди та усунення перешкод в реконструкції житла. Ухвала у справі № 2-70/2008р. набрала законної сили 12 жовтня 2008 року. Але суд, залишивши позовну заяву без розгляду, не вирішив питання про скасування заходів забезпечення позову. 03 березня 2020 року позивач отримала копію ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 26 травня 2003 року у справі № 2-1836/03. Даною ухвалою було накладено арешт на належну позивачу та її батьку квартиру. За Інформацієї з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 150636440 від 21 грудня 2018 року, вбачається наявність запису про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] : Арешт накладений Першою київською державною нотаріальною конторою 12 листопада 2004 року за реєстраційним номером обтяження № 1464433. Таким чином, на даний час на належну позивачу квартиру накладено арешт, чим порушено її майнові права щодо розпорядження власністю, у зв`язку з чим позивач просить скасувати арешт та заборону на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , зобов`язати відповідача виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 21 грудня 2018 за № 150636440 про заборону та арешт нерухомого майна. Ухвалою суду від 09.06.2020 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 36-37). В установлений строк відповідач заперечення та відзиву на позовну заяву не подав. На адресу суду надійшов лист у якому завідувач Першої київської державної нотаріальної контори Мотицький І.Л. просить прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: КП «Святошинське лісопаркове господарство» про відшкодування шкоди та усунення перешкод в реконструкції житла. На підставі ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 26 травня 2003 року у справі № 2-1836 в якості забезпечення позову до розгляду справи по суті заборонено будь-які дії щодо відчуження квартири [ADDRESS] та накладено арешт на майно, що знаходиться у вказаній квартирі.(а.с. 15) Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. (а.с. 16) Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.10.2003 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2013 року залишено без змін. (а.с. 17-18) Ухвалою Верховного Суду України від 07 червня 2006 року справу № 2-1836 направлено на новий розгляд. (а.с. 19-20) Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.10.2008 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: КП «Святошинське лісопаркове господарство» про відшкодування шкоди та усунення перешкод в реконструкції житла, залишено без розгляду. (а.с. 21) Ухвала набрала законної сили. Відповідно до Свідоцтва про право власності від 05.04.2000 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 6) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.04.2002 року. (а.с. 10) Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що на квартиру [ADDRESS] 12.11.2004 року Першою київською державною нотаріальною конторою накладено арешт, підстава обтяження: ухвала, 2-1836 від 26.05.2003 року, Святошинський районний суд м. Києва, реєстраційний номер обтяження 1464433 (а.с. 9) Позивач, звертаючись до суду з позовом, зазначає, що [PERSON] на праві власності належить Ѕ частина нерухомого майна квартири [ADDRESS] та вона є єдиною спадкоємицею після батька [PERSON] . З довідки Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори за № 1304/02/14 від 27.02.2020 року вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заяву про прийняття спадщини по закону від 14.04.2011 року подала дочка померлого [PERSON] (а.с. 12) Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведені обставини, стороною позивача доведено, що [PERSON] є власником майна, на яке накладено арешт та що наявним арештом порушуються її права, як власника. Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. За правилами, встановленими частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх випадках не передбачених ч.ч. 1-4 ст. 59 цього за Закону арешт майна може бути знятий за рішенням суду. З огляду на викладене, зважаючи на відсутність підстав для обмеження права власності позивача, наявність арешту майна позивача, що перешкоджає їй вільно розпоряджатися таким майном, приймаючи до уваги, що іншого способу захисту порушеного права власності позивача, аніж того, що нею обрано, за наявних обставин не вбачається, ураховуючи завдання цивільного судочинства, метою якого є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, зокрема, фізичних осіб, правильним є висновок про необхідність задоволення позовних вимог та зняти арешт з майна, а саме: квартири [ADDRESS] , із виключенням з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідного запису про обтяження квартири [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved