Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON], інтереси якої представляє адвокат [PERSON], звернулася до суду із заявою про видачу строком на шість місяців обмежувального припису стосовно [PERSON] Заява мотивована тим, що заявник [PERSON]Я з 20 квітня 1978 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який розірвано на підставі рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2010 року. Заявниця, її колишній чоловік [PERSON], а також їхні діти є співвласниками квартири по вул. О.Кобилянської,3/4 в м. Рогатині Рогатинського району Івано-Франківської області. Після розірвання шлюбу вона та [PERSON] продовжують проживати у даній квартирі. [PERSON] відмовляється добровільно виселятися з квартири, комунальні послуги не сплачує, чинить перешкоди їй у користуванні квартирою. Окрім цього чинить щодо неї фізичне та психологічне насильство, у звязку із чим притягався до адміністративної відповідальності. Посилаючись на наведене, просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] заборонивши йому на протязі шести місяців перебувати у місці їхнього проживання за адресою: [INFO]. У вступному слові представник заявника адвокат [PERSON] заяву підтримав з підстав наведених у ній, додатково пояснив, що заявниця на даний час перебуває на роботі за кордоном , однак вважає , що є всі підстави для винесення обмежувального припису стосовно [PERSON] строком хоча б на три місяці. Заінтересована особа [PERSON] заперечував щодо задоволення заяви. Під час вступного слова пояснив, що колишня дружина [PERSON] , коли приїждає із за кордону провокує його на конфлікт. Так, 13 січня 2019 року вона безпричинно з ним сварилася, намагалася спровокувати бійку, а він її не ображав, навпаки намагався мирно врегулювати конфлікт. Щодо подій 31 травня 2018 року суду пояснив, що ніякого нападу на колишню дружину він не вчиняв, однак не заперечував, що під час святкування за участі їхніх друзів він не навмисно спричинив їй травму верхньої кінцівки. Суд, заслухавши вступне слово представника заявника, заінтересованої особи , показання свідка та дослідивши письмові докази, прийшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке. Свідок [PERSON], після роз'яснення йому прав передбачених ст.69 ЦПК України, погодився дати показання по справі, де [PERSON] та [PERSON] є його батьками. Суду пояснив, що перебуває в добрих стосунках з батьками, які розлучені та проживають у спільній квартирі. Він із своєю сім'єю по місцю проживання батьків не проживає більше чотирьох років. Очевидцем конфліктів , які мали місце між батьками 31 травня 2018 року та 13 січня 2019 року безпосередньо не був . Зі слів матері йому відому, що 31 травня 2018 року мати отримала травму руки внаслідок удару рукою батьком. Вказав, що коли жив разом із батьками , батько коли був в нетверезому стані міг підняти руку на матір. Судом також встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири №4, що розташована по вул. О.Кобилянської,3 в м.Рогатині Рогатинського району Івано-Франківської області, загальною площею 82,7 кв.м. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про право власності, видане 19 листопада 1996 року на підставі рішення виконавчого комітету Рогатинської міської ради Івано-Франківської області №123 від 12 листопада 1996 року. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Судове рішення набрало законної сили 29 вересня 2010 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] постійно проживає за адресою: [INFO]. Згідно медичного звіту про надання невідкладної допомоги, складеного лікарем університетської лікарні м. Сієнн Італійської Республіки 15 червня 2018 року [PERSON] звернулася за невідкладною медичною допомогою із скаргами на біль правої руки. За її словами фізичне насильство щодо неї вчинив [PERSON] 31 травня 2018 року. Відповідно до інформаційної довідки Рогатинського відділення поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області від 21 березня 2019 року, щодо [PERSON] 13 січня 2019 року складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Також 26 лютого 2019 року [PERSON] взято на превентивний облік в категорію «домашній кривдник» з метою здійснення профілактичних заходів щодо запобігання вчинення ним домашнього насильства. За інформацією Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2019 року наданою у відповідь на адвокатський запит щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сімї протягом 2014 -2019 років, встановлено, що постановою судді від 19 лютого 2019 року [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП у звязку із вчиненням малозначного адміністративного правопорушення. Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито. Судове рішення набрало законної сили 02 березня 2019 року. Таким чином [PERSON] вважається таким, що не піддавався адміністративній відповідальності за вчинення насильства в сімї. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно п.6 ч.1 ст.11 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Згідно п.2 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~\~дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на колишнє подружжя. До основних засад запобігання та протидії домашньому насильству належить гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини ( п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать:терміновий заборонний припис стосовно кривдника;обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників ( ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис\~стосовно кривдника\~-\~встановлений у\~судовому порядку\~захід тимчасового\~обмеження прав\~чи покладення\~обов'язків\~на особу,\~яка вчинила\~домашнє насильство,\~спрямований на\~забезпечення безпеки\~постраждалої особи(п.7 ч.1 ст.11 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ). Положеннями ст.26 Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;обмеження спілкування з постраждалою дитиною;заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. На підставі наведених приписів закону та даючи оцінку зібраним у справі доказама , суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів того, що [PERSON] є кривдником, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків у зв'язку з відмовою у видачі обмежувального припису для заявниці, яка тривалий час перебуває за кордоном , відсутні. Одночасно суд вважає за необхідне звернути увагу учасникам справи, що положеннями ст.25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено також спеціальний захід щодо протидії домашньому насильству як терміновий заборонний припис стосовно кривдника, який виноситься уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров'ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов'язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.

Outcome: dismissed