Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

[PERSON] з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПАТ «УкрСиббанк» та ДКП «Луцьктепло» про звільнення майна з під арешту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.05.2008 року між банком Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0201/0508/74-053.Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав від банку кредит у сумі 72 000 доларів США, який зобовязувався повернути у повному обсязі в строк до 21.05.2038 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом.З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за Кредитним договором № 0201/0508/74-053 іпотекодавець, передав відповідно до договору іпотеки № б/н від 21.05.2008 року в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру №100, загальною площею: 40,7 кв.м., житловою площею: 25,8 кв.м., яка знаходиться у будинку № 34 по вулиці Коперніка у місті Луцьк.02.02.2012 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» відступило [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» відповідно до Договору факторингу № 11 свої права вимоги заборгованості за Кредитним договором. Крім цього, 02.02.2012 року ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» уклали Договір про відступлення прав за іпотечним договором відповідно до п.1.1. якого сторони домовились, що разом з відступленням Прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі Договору факторингу №11 від 02.02.2012 року, одночасно відступаються права вимоги за Договором забезпечення.Позивач має на меті звернути стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідачем [PERSON] порушено умови виконання зобовязань за Кредитним договором, однак можливості звернути стягнення на іпотечне майно у позивача немає, так як на нього було накладено арешти. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.Позичальник не виконав основного зобовязання, а тому позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивачеві стало відомо, що 21.04.2015 року Головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції [PERSON] під час здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню №29272541, боржником по якому є [PERSON], винесено постанову, якою накладено арешт на все нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Також 16.02.2012 року старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції [PERSON] під час здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню №31066785, боржником по якому є [PERSON], винесено постанову, якою накладено арешт на все нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.Крім того, Головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції [PERSON] під час здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню №32899712, боржником по якому є [PERSON], винесено постанову, якою накладено арешт на все нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. ТОВ «Вердикт Фінанс» як іпотекодержатель вважає, що арешт накладений постановами державних виконавців Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції підлягають зняттю, оскільки порушують своїми діями права ТОВ «Вердикт Фінанс», як іпотекодержателя одержати задоволення за рахунок заставленого майна, а також унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки та позбавляє позивача ТОВ «Вердикт Фінанс» права на продаж заставленого майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Просить суд, зняти арешт та заборону на відчуження з нерухомого майна, а саме: однокімнатної квартири №100, загальною площею: 40,7 кв.м., житловою площею:25,8 кв.м., яка знаходиться у будинку №34 по вулиці Копернікав місті Луцьк, під час здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню №29272541, який накладено постановою Головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції [PERSON] від 21.04.2015.Зняти арешт та заборону на відчуження з нерухомого майна, а саме:однокімнатної квартири №100, загальною площею: 40,7 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м., яка знаходиться у будинку №34, що розташований по вулиці Коперніка в місті Луцьк, під час здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 31066785, який накладено постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції [PERSON] від 16.02.2012р. Зняти арешт та заборону на відчуження з нерухомого майна, а саме:однокімнатної квартири під №100, загальною площею: 40,7 кв.м., житловою площею: 25,8 кв.м., яка знаходиться у будинку під №34, що розташований по вулиці Коперніка у місті Луцьк, під час здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню №32899712, який накладено постановою Головного державного виконавця Другого зідділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції [PERSON] Судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» в судове засідання не зявився проте, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] відділу ДВС Луцького МУЮ в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що при розгляді спору покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та просили суд відмовити в його задоволенні за безпідставністю. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПАТ «УкрСиббанк» та ДКП «Луцьктепло» в судове засідання не з'явились проте, належним чином повідомлені про розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши представлені по справі письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.05.2008 року між банком Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0201/0508/74-053 відповідно до умов якого [PERSON] отримав від банку кредит у сумі 72 000 доларів США, який зобовязувався повернути у повному обсязі в строк до 21.05.2038 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за Кредитним договором № 0201/0508/74-053 іпотекодавець, передав відповідно до договору іпотеки № б/н від 21.05.2008 року в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру №100, загальною площею: 40,7 кв.м., житловою площею: 25,8 кв.м., яка знаходиться у будинку № 34 по вулиці Коперніка у місті Луцьк.02.02.2012 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» відступило [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» відповідно до Договору факторингу № 11 свої права вимоги заборгованості за Кредитним договором (а.с. 7-10). Крім цього, 02.02.2012 року ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» уклали Договір про відступлення прав за іпотечним договором відповідно до п.1.1. якого сторони домовились, що разом з відступленням Прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі Договору факторингу №11 від 02.02.2012 року, одночасно відступаються права вимоги за Договором забезпечення (а.с. 11-14). Постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції [PERSON] від 27.04.2015 року під час здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню №29272541, боржником по якому є [PERSON], накладено арешт на все нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Також 16.02.2012 року старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції [PERSON] під час здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню №31066785, боржником по якому є [PERSON], винесено постанову, якою накладено арешт на все нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.Крім того, Головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції [PERSON] під час здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню №32899712, боржником по якому є [PERSON], винесено постанову, якою накладено арешт на все нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Дані обтяження зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.22, 27 ). Порядок передачі майна у заставу та звернення стягнення на це майно визначений ст. ст. 572-597 ЦК України,Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. 14 Закону України від 18 листопада 2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет перед незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно матеріалів справи та викладених у позові даних банк не є власником спірного майна, а лише іпотекодержателем, даних про звернення стягнення на спірне іпотечне майно в інтересах банку в суду немає і представником позивача такого не доведено. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про розмір заборгованості відповідача перед банком, яка б перевищувала вартість предмета застави, постановами державних виконавців від 21.04.2015 р., 16.02.2012 р. та 10.07.2012 р. лише накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] Як роз'яснено у п.2 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Позивач своїми правами розпорядився на власний розсуд. З огляду на наведене, враховуючи, що позивач не є власником чи володільцем арештованого нерухомого майна, звернення стягнення на таке майно не відбулося, а позивач лише має право стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитними договорами, жодними матеріалами справи не доведено розміру заборгованості відповідача перед банком, права банку як іпотекодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення майна з-під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Приймаючи до уваги наведене,

Outcome: dismissed