Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду з позовом до Меліоративненської селищної ради, треті особи - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, [PERSON], яким просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини; встановити факт прийняття спадщини після смерті її дядька - [PERSON], померлого [INFO] його рідним сином, її двоюрідним братом - [PERSON]; встановити факт смерті її двоюрідного брата - [PERSON], [INFO], знайденого мертвим 03 квітня 2007 року, який проживав до смерті за адресою: [ADDRESS]. В ході судового розгляду представник позивача доповнила позовні вимоги, остаточно просила, окрім вищезазначеного: встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO], померлий [INFO], є її рідним дядьком, а [PERSON], [INFO], якого знайдено мертвим 03 квітня 2007 року - є її двоюрідним братом (а.с.78); визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її двоюрідного брата [PERSON] (а.с.82). В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначає, що [INFO] помер її рідний дядько по материнській лінії [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Після смерті її рідного дядька [PERSON], вищезазначену спадщину прийняв та фактично став володіти у відповідності до вимог ст. ст. 548, 549 ЦК України, 1963 року, його рідний син, а її двоюрідний брат - [PERSON]. Цей факт підтверджується тим, що останній постійно проживав у вищезазначеній квартирі, сплачував комунальні платежі та розпоряджався нею. А саме здав її в піднайом своєму товаришу [PERSON]. Через три роки після смерті свого батька, [PERSON] трагічно загинув. За життя [PERSON] у шестимісячний термін до нотаріальної контори не звернувся через наявність об'єктивних причини, а саме у нього був втрачений паспорт, і він знаходився у депресивному стані. Вона є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON]. Про смерть її рідного дядька їй було невідомо, доки через мережу інтернет, вона не зв'язалась з однокласниками сина померлого [PERSON] - [PERSON], від яких їй стало відомо про смерть її дядька та трагічну загибель двоюрідного брата. Тобто, про смерть брата і дядька вона дізналась лише на початку 2012 року від однокласників [PERSON], які також допомогли їй знайти цивільну дружину [PERSON] - [PERSON], яка детально все розповіла. Вважає, що з поважних причин пропустила строки звернення до суду із заявою про прийняття спадщини, оскільки мешкає в іншій країні. Враховуючи вищевикладене, звернулась до суду із вищезазначеним позовом, просила суд його задовольнити. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, мотивуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві. При цьому зазначив, що позивач з поважних причин пропустила строки звернення до суду, оскільки мешкає в Російській Федерації, їй про смерть брата та дядька було невідомо. Інших родичів в Україні вона не має, а тому їй нікому було повідомити про їх смерть. Крім того, після розпаду СРСР, відносини між позивачкою та її дядьком та братом майже припинились і про факт смерті їй стало відомо лише на початку 2012 року. Представник відповідача - [PERSON], заперечувала проти задоволення позову, мотивуючи свою позицію тим, що Меліоративненській селищної раді було відомо, що у [PERSON] є син - [PERSON], тому після смерті [PERSON] в 2003 році Рада ніяких дій щодо квартири [PERSON] не приймала. [PERSON] зверталась до Меліоративненської селищної ради з приводу спірної квартири, зазначаючи при цьому, що у [PERSON] родичів, окрім племінниці в Росії, яка ні на що не претендує, немає. При цьому на питання про те, звідки їй відомо про небажання племінниці вступити у спадщину, [PERSON] відповідала, що вона з'ясувала з нею це питання по телефону. Після винесення Рішення суду про визнання спадщини відумерлою в 2011 році, спірна квартира була передана в порядку черги у користування [PERSON] Після цього [PERSON] неодноразово зверталась до суду, як від свого імені, так і від імені [PERSON] з метою отримати спірну квартиру. Третя особа - [PERSON] проти позову заперечувала, вважаючи його необґрунтованим, при цьому зазначила, що вона 20 років стояла у черзі, після чого отримала зазначену квартиру. Вважає, що квартиру отримала на законних підставах, а тому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечувала, вважаючи його необґрунтованим, при цьому зазначила, що не доведений факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON], а відповідно і факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] Крім того, як зазначила [PERSON], [PERSON] стало відомо про смерть [PERSON] та [PERSON] в 2010-2012 році, а до нотаріуса вона звернулась у вересні 2013 року (після смерті [PERSON]) і в липні 2014 року (після смерті [PERSON]), тобто майже через 3 роки. У зв'язку з чим поважність причин пропуску строку недоведена. Щодо факту постійного проживання та фактичного прийняття спадщини, то відповідно до довідок, [PERSON] був зареєстрований сам, комунальні послуги після його смерті ніхто не оплачував, про що свідчить довідка про наявність боргу, у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], останній повідомлявся через пресу, що свідчить про те, що його місце проживання на той час було невідоме. Крім того, просила застосувати строки позовної давності до даних правовідносин. В ході судового розгляду були допитані свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона мешкала з [PERSON] у спірній квартирі з 2000 року. Разом з ним мешкав і син [PERSON] - [PERSON] після смерті в 2003 році [PERSON], вона передала ключі його сину [PERSON]. На момент смерті [PERSON] в 2003 році його син [PERSON] не був зареєстрований у спірній квартирі, він взагалі не був зареєстрований ніде, бо не мав паспорта. Вона неодноразово казала [PERSON], щоб він переоформив квартиру, однак він цього не робив, бо не мав паспорту. [PERSON] - племінниця [PERSON] Їх спілкування полягало у тому, що вони вітали один одного на свята. Востаннє [PERSON] була в Україні в 2001-2002 році. Приблизно в 2010-2011 році [PERSON] їй зателефонувала на домашній телефон, і вході розмови вона повідомила їй про смерть дядька та брата (в ході судового розгляду [PERSON] змінила свої свідчення, зазначивши, що зазначений телефонний дзвінок мав місце на початку 2012 року, а вона просто обмовилась). Також під час зазначеної розмови вона повідомила [PERSON] про те, що лишилась квартира. Раніше вона не повідомляла [PERSON] про смерть її родичів, бо не знала її адреси. Дійсно, [PERSON] до 2000 року мешкав у м.Донецьку, однак з 2000 року постійно мешкав з ними у спірній квартирі. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що його дружина - однокласниця [PERSON] В 2012 році його донька [PERSON] звернулась до нього з проханням розшукати в смт Меліоративний [PERSON], повідомивши при цьому, що в мережі Інтернет «Однокласники» його розшукує сестра. Від [PERSON] йому стало відомо, що [PERSON] та його батько померли, про що він повідомив своїй дочці, яка потім попросила розшукати дружину померлого [PERSON] - [PERSON] Він Знайшов [PERSON] і повідомив їй про те, що її розшукують родичі з м.Пенза Російської федерації. Він особисто налаштував скайп і [PERSON] з [PERSON] поспілкувались. Це було на початку 2012 року, приблизно січень-лютий. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона сусідка померлого [PERSON] На момент смерті останнього в квартирі мешкав його син [PERSON] та цивільна дружина [PERSON] після смерті [PERSON] в квартирі став мешкати його син [PERSON], а потім [PERSON] пустив туди квартирантів, прізвищ яких вона не знає. Після смерті батька [PERSON], [PERSON] вона бачила часто. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] знає з дитинства бо її син з ним ходив до дитячого садку, а потім до школи. Їй відомо, що в 2003 році помер [PERSON], після смерті якого в його квартирі мешкав його син - [PERSON] Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що з 2006 року по 2010 рік вона займала посаду голови Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Після смерті [PERSON], до Меліоративненської селищної ради Новомосковського району звернулась його співмешканка [PERSON] із заявою про обмін своєї квартири на його. Рішенням Меліоративненської селищної ради Новомосковського району їй було відмовлено. Потім вона ж звернулась з питанням щодо спадкування, на що їй буро роз'яснено, що це не відноситься до компетенції Меліоративненської селищної ради Новомосковського району. [PERSON] її повідомляла про те, що у [PERSON] є племінниця в Росії, яка не претендує на отримання будь-якої спадщини. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] її однокласник. З 2001 року по 2011 рік вона працювала на Укрпошті в смт Меліоративном поштаркою. [PERSON] вона носила пенсію. Коли вона приносила пенсію, [PERSON] вона вдома у [PERSON] ніколи не бачила. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що [PERSON] - його приятель, з яким вони познайомились в 2003 році. [PERSON] постійно мешкав в м.Донецьку. В 2004 році він йому здав квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] повідомив, що він там не мешкає, а тому дозволив пожити там йому з дружиною. З 2004 року по 2009 рік вони з дружиною там мешкали. [PERSON] приїздив один раз на 5 місяців, зупинявся у зазначеній квартирі. Приблизно в 2007 році до нього звернулась [PERSON], яка попросила повернути ключі, однак, він не віддав, бо вона була сторонньою людиною. Про смерть [PERSON] йому стало відомо від працівників міліції. Перед цим майже рік про [PERSON] нічого не було відомо. Вони з дружиною писали родичам в Росію з цього приводу, а саме - чи не з'являвся туди [PERSON], однак відповідей не отримували. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Суду надано свідоцтво про смерть [PERSON], померлого [INFO], актовий запис №10 (а.с. 10). Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, 2004 року, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. З урахуванням вищенаведеного, до виниклих правовідносин необхідно застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, 1963 року щодо встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті батькам - [PERSON], померлого [INFO]. Щодо правовідносин, які виникли після смерті [PERSON], померлого, в лютому 2007 року, то в даному випадку необхідно застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу 2003 року, який набрав чинності 01.01.2004 року. Згідно з довідкою, наданою державною нотаріальною конторою Новомосковского району Дніпропетровської області, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.97). Відповідно до ст.527 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вичинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні із заявою про прийняття спадщини [PERSON] не звертався. Однак, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки, як зазначив свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, він познайомився з [PERSON] в 2003 році, а на весні 2004 року останній здав йому спірну квартиру, де він мешкав до 2009 року разом зі своєю дружиною. Як зазначила [PERSON], одразу після смерті [PERSON], померлого [INFO] вона передала ключі від спірної квартири сину померлого [PERSON] Факт того, що [PERSON] після смерті батька, хоч і періодично, але все ж таки мешкав у спірній квартирі підтвердила і свідок [PERSON] Крім того, навіть свідок зі сторони відповідача [PERSON] підтвердила ту обставину, що Меліоративненська селищна рада не приймала будь-яких дій з приводу спірної квартири після смерті [PERSON], оскільки знала про те, що у останнього лишився син - [PERSON] А тому вищезазначені обставини свідчать про те, що [PERSON] фактично вступив у володіння спірною квартирою після смерті батька [PERSON] Факт того, що він часто був відсутній в селищі Меліоративному не спростовує того факту, що він в ступив у володіння спадковим майном і, навіть розпорядився ним, здавши його в піднайм [PERSON] Встановленим та доведеним в судовому засіданні, суд вважає і факти родинних відносин між позивачем та [PERSON] та [PERSON] - з кожним окремо, виходячи з наступного. Суду надано свідоцтво про народження позивача [PERSON], батьками якої зазначені в графі батько «[PERSON]» (рос.), в графі мати «[PERSON]» (рос.) (а.с.12) та свідоцтво про укладення нею шлюбу з [PERSON] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про народження матері позивача [PERSON] - [PERSON], її батьками зазначені в графі батько «[PERSON]» (рос.), в графі мати «[PERSON]» (рос.). І народилась вона [INFO] в «с.Вересочь Куликовского района Черниговской области» (рос.) (а.с.13). Відповідно ж до довідки, виданої Державним архівом Чернігівської області, в книзі актових записів про народження за 1932 рік по Вересочській сільській раді Ніженського району мається запис про народження №20 від 22.03.1932 року [PERSON] [PERSON], батьками якого записані [PERSON] [PERSON] Та мати [PERSON] (а.с.17, 110). Виходячи з наданих та досліджених довідок, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є рідними братом та сестрою по материнській лінії. А, відповідно, позивачу [PERSON] [PERSON] приходився рідним дядьком, а його син [PERSON] - двоюрідним братом. Вищезазначені факти суд вважає встановленими. Однак, як встановлено в судовому засіданні в лютому 2007 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його смерть (а.ю.135). Заповіту померлий не залишив, а тому спадкування здійснюється за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як дає роз'яснення Постанова Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.24, при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справах обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як видно з матеріалів справи, така Постанова нотаріусом не виносилась. Нотаріус надав на заяву [PERSON] [PERSON], яким роз'яснив про те, що: їй необхідно надати оригінал заяви; не надано документу, який би підтверджував той факт, що померлий в лютому 2007 року [PERSON] за життя мешкав за адресою: [ADDRESS]; не надано доказів того, що спадкодавець був зареєстрований на території Новомосковського району, що не дає можливості визначити місце відкриття спадщини; не надано доказів наявності родинних відносин між [PERSON] та спадкодавцем; не надано правовстановлюючих документів на квартиру за адресою: [ADDRESS], оформлених на ім'я [PERSON] (а.с.139). Тобто, відмова нотаріуса, взагалі не пов'язана з пропуском строку. Крім того, зазначену відмову у вигляді [PERSON] [PERSON] отримала 08.07.2014 року, а з позовом до суду звернулась 06.09.2013 року, тобто на момент звернення до суду, [PERSON] взагалі була неналежним позивачем по даній справі, бо на момент звернення до суду не було порушено її право. Зокрема, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як зазначалося вище, [PERSON] помер в 2003 році, [PERSON] - в 2007 році. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори лише в червні 2014 року, тобто через 7 років після смерті [PERSON] Позивачу [PERSON] була відома адреса [PERSON]. Цей факт визнала і сама [PERSON], яка зазначила, що в 2001-2002 році [PERSON] приїжджала до них в гості. Однак, доказів того, що з 2003 року до 2012 року [PERSON] будь-якими чином намагалась з'ясувати долю своїх родичів (звернення до сільської ради, до правоохоронних органів), суду не надано. Судом приймається до уваги той факт, що позивач постійно мешкає в Російській Федерації, однак, як зазначила представник позивача [PERSON], [PERSON] стало відомо про смерть родичів в на початку 2012 року і навіть з цього моменту тільки через півтора роки, вона звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Судом критично оцінюється позиція представника позивача [PERSON] щодо того, що раніше [PERSON] не мала можливості звернутись до нотаріуса, бо отримала свідоцтво про смерть [PERSON] лише в червні 2014 року, оскільки позивачем та її представниками не надано суду жодного доказу того, що з 2012 року вона зверталась до відповідних органів за видачею такого свідоцтва, однак їй воно видано не було, як не надано доказів і наявності будь-яких перепон в цьому питанні, на які посилається представник позивача. Крім того, судом витребувано ряд справ, зокрема справа № 0427/5601/12 (позов від 06.07.2012 року), де представником позивача [PERSON] вже виступає [PERSON], яка постійно мешкає в смт Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області і мала можливість отримати всі необхідні документи для звернення до нотаріальної контори, як мала можливість і звернутись до нотаріуса з відповідною заявою. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позивач не довела поважність причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини і в цій частині позову суд вважає за необхідне відмовити. Щодо інших позовних вимог, а саме: встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] його рідним сином [PERSON]; встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], знайденого мертвим 03 квітня 2007 року, який проживав до смерті за адресою: [ADDRESS]; встановлення факту родинних відносин, а саме, факту того, що [PERSON], [INFO], померлий [INFO], є її рідним дядьком, а [PERSON], [INFO], якого знайдено мертвим 03 квітня 2007 року - є її двоюрідним братом, то не зважаючи на той факт, що дані факти знайшли підтвердження в судовому засіданні, суд вважає за необхідне відмовити позивачу і в цій частині, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, установлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. [PERSON] просить встановити зазначені факти задля отримання права на спадкування після смерті [PERSON], померлого в лютому 2007 року, однак враховуючи той факт, що вона пропустила строки звернення до нотаріальної контори, встановлені законом і судом їй відмовлено в наданні додаткового строку, то суд вважає, що і в частині встановлення фактів, необхідно відмовити. Крім того, щодо встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], знайденого мертвим 03 квітня 2007 року, який проживав до смерті за адресою: [ADDRESS], то в цій частині позовних вимог необхідно відмовити ще і з тих підстав, що з цього питання відсутній спір, бо в матеріалах справи наявне відповідне свідоцтво. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку пр. те, що в позові необхідно відмовити в повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання представника позивача [PERSON] на той факт, що суд повинен лише вирішити питання про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо надання додаткового строку на прийняття спадщини, не вирішуючи при цьому питання, чи є [PERSON] родичкою померлого, є помилковим твердженням, оскільки відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, дана норма застосовується виключно до спадкоємців, а тому перевірка того, чи є дана особа спадкоємцем і чи має право на спадщину для суду є обов'язковою. В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON], однак її пояснення не спростовують обставин, встановлених в судовому засіданні.

Outcome: dismissed