Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою, зазначивши, що на підставі договору купівлі - продажу від 05.11.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Артеменко Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за номером 5568, ними було набуто право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради від 19.05.2010 року № 266 їм видано свідоцтво про право власності від 24.06.2010 року, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно від 03.08.2010 року, реєстраційний номер 23815729. Попередньому власникові [PERSON] вказаний житловий будинок належав на підставі свідоцтв про право на спадщину. У 2017 році вони вирішили приватизувати земельну ділянку під житловим будинком з господарчими побудовами та оформлення її у приватну власність. У відповідності до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої у жовтні 2017 року ТОВ «Дніпроземконсалт», земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд по [ADDRESS], має площу 0,0685 гектарів. Однак державним кадастровим реєстратором рішенням від 13.12.2017 року № РВ- 1200690482017 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру документації із землеустрою на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Відділ Криворізького району головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області листом від 19.02.2018 року № Г-11/0-0.22-31/135-18, надав роз'яснення, що земельна ділянка за вказаною адресою приватизована, а право на неї посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 12.09.2000 року за № 13095 на третю особу. Копію державного акту відділ Держгеокадастру надасть лише на підставі ухвали суду. Отримати від попереднього власника житлового будинку [PERSON] пояснення чому при укладанні договору купівлі -продажу нею засвідчено, що земельна ділянка неприватизована не представляється можливим, оскільки за наявною інформацією [PERSON] померла в листопаді 2010 року. Так фактично з моменту набуття права власності на домоволодіння у 2008 році вони мають право отримати земельну ділянку у власність, але оскільки правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку оформлено на ім`я одного з попередніх власників, вони не можуть реалізувати своє право. Просять визнати за ними право спільної часткової власності, по 1 /2 частині, на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0685 гектар, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити. Позивач [PERSON] до суду не з'явилась. Представник відповідача Криворізької міської ради Дніпропетровської області до суду не з'явилася. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Судом встановлено, що 05 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] укладено договір купівлі - продажу житлового будинку з господарчими побудовами , посвідчений державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. і зареєстрований в реєстрі за № 5568 (а.с. 9-10). Відповідно до п. 1.1 вказаного договору [PERSON] як продавець передала, а [PERSON] і [PERSON] як покупці прийняли житловий будинок з господарчими побудовами, що знаходиться в [ADDRESS], і сплатили за нього обговорену грошова суму. Даний житловий будинок з господарчими побудовами за цим договором переходить покупцям в рівних частинах кожному, а саме: 1 / 2 частка - [PERSON], та 1 / 2 - частка -[PERSON] В п. 1.2 договору зазначено, що житловий будинок з господарчими побудовами в цілому складається з шлакобетон.обкл.цеглою житлового будинку А-1, житловою площею 22,4 кв.м., загальною площею 53,5 кв.м., дощаті сараю Б, дощаті обкладені цеглою літньої кухні В, цегляного гаражу Г, дощаті вбиральні Д, № 1-2 огорожі, І водо колонки, ІІ замощення. Даний житловий будинок з господарчими побудовами розташований на неприватизованій земельній ділянці. Право власності на вказаний житловий будинок з господарчими побудовами було зареєстровано за позивачами у КП ДОР «Криворізьке БТІ» 01.12.2008 року за реєстраційним номером 23815729 та внесено у книзі 28доп-390 за номером 44892, та кожному належить по 1 /2 частині на праві приватної спільної часткової власності (а.с. 11 - витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно). На підставі рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради «Про видачу свідоцтва про право власності на домоволодіння по [ADDRESS] від 19.05.2010 року № 266, позивачам [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, замість вказаного договору купівлі - продажу (а.с. 12). У зв`язку з вказаним право власності на житловий будинок з господарчими побудовами розташований за адресою: [ADDRESS], було зареєстровано за позивачами у КП ДОР «Криворізьке БТІ» 03.08.2010 року за реєстраційним номером 23815729 та внесено у книзі 28дод-390 за номером 44892, та кожному належить по 1 /2 частині на праві приватної спільної часткової власності (а.с. 13 - витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно). З метою приватизації земельної ділянки на які розташований житловий будинок з господарчими побудовами [PERSON] та [PERSON] замовили та виготовили в ТОВ «ДніпроЗемКонсалт» в 2017 році технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на (місцевості) 0,0685 гектарів з цільовим призначенцям для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка знаходиться [ADDRESS] (а.с. 14-18). Відділом Криворізького району Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, роз'яснено, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], є приватизованою, право на неї посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю,зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 12.09.2000 року за № 13095 на третю особу, яка не є продавцем житлового будинку з господарчими побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 19). Як вбачається з п. 1.3 вищевказаного договору купівлі - продажу житлового будинку з господарчими побудовами від 05.11.2008 року, житловий будинок з господарчими побудовами належить продавцю [PERSON] на праві приватної власності та був отриманий на підставі Свідоцтва про право на спадщину, вид. 16.01.2001 року Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою , за р. № 1-278, та Свідоцтва про право на спадщину, вид. 19.09.2008 року Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою, за р. № 4691, зареєстрованих КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі: 204-92; 28дод-390, номер запису: 44892. [INFO] [PERSON] померла. Суд приходить до висновку про те, що земельна ділянка, на якій знаходиться вказаний житловий будинок з господарчими побудовами, що належав [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтв про право на спадщину, повинна була б належати також [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Зазначені норми Земельного кодексу України закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. При цьому, при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Так судом було встановлено та підтверджується письмовими доказами, що позивачі позбавлені можливості оформити право власності на земельну ділянку, оскільки при купівлі нерухомого майна продавець [PERSON] вказала, що житловий будинок з господарчими побудовами, розташований на неприватизованій земельній ділянці, проте право на спірну земельну ділянку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 12.09.2000 року за № 13095 на третю особу, якою не є [PERSON] Частина перша ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно із частиною третьою ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способі. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що позивачі є власниками по 1/2 частці кожний житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до законодавства, позивачі набувши право власності на будинок, набули право власності й на частину земельної ділянки пропорційно до їх часток у праві власності на будинок. Іншого способу захисту порушеного права позивачів на даний час не вбачається.

Outcome: approved