Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Адвокат Навроцький В.В., який діє в інтересах та від імені позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що між позивачем та відповідачкою 07.02.2017 року укладено шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] . Також у позовній заяві зазначено, що з 2019 року позивач і відповідачка перестали жити разом, фактичні сімейні та подружні відносини не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між подружжям не можливе та суперечитиме їх інтересам, а тому, враховуючи викладене просить суд розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачкою. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином. Від адвоката Навроцького В.В. до суду надійшла заява, у якій він просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак також подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 07 лютого 2017 року позивач та відповідачка уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане 07 лютого 2017 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис № 44. Від даного шлюбу у сторін народився син\~ [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 лютого 2018 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Шлюбні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться, позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру примирятися з відповідачем, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідачка [PERSON] \~не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, про що свідчить зміст поданої нею заяви від 30.10.2020 року. Приписами\~ст.110 СК України\~визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України\~при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року у випадку, коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Відповідно до поданої письмової заяви від 16.11.2020року встановлено, що сторони дійшли згоди щодо місця проживання дитини та син [PERSON] [INFO] на даний час проживає разом з батьком [PERSON] . Спору щодо поділу спільного майна позивачем не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми\~СК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати.

Outcome: approved