Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася із заявою, в якій просив встановити факт того, що заповіт [PERSON] , [INFO] , посвідчений 10 травня 2002 року приватним нотаріусом Путивльського нотаріального округу Сумської області Колісніченком М.Г., зареєстрований в реєстрі за №900, Належить [PERSON] , [INFO] , померлому [INFO] . Заяву обґрунтовує тим, що вона не може переоформити майно, що належало спадкодавцю в порядку спадкування через помилкове написання дати народження спадкодавця у заповіті. В судове засідання заявник не з`явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, подану заяву підтримала в повному обсязі (а.с.34). Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.35). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Товченикове Путивльського району Сумської області, який був зареєстрований по [ADDRESS] , та помер [INFO] у м.Путивль Сумської області, є дідом [PERSON] , заявника у справі (а.с.16-18,21-28). Відповідно до заповіту, посвідченого 10 травня 2002 року приватним нотаріусом Путивльського нотаріального округу Сумської області Колісніченком М.Г., зареєстрованого в реєстрі за №900, [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Товченикове Путивльського району Сумської області, мешканець [ADDRESS] все своє майно заповідав [PERSON] , 1980 року народження (а.с.12,15). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області №7000 від 18 жовтня 2019 року [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] разом з дочкою - [PERSON] , онукою - [PERSON] , зятем - [PERSON] , правнуками - [PERSON] та [PERSON] (а.с.19) Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10 грудня 2019 року відбулась реєстрація спадкової справи №83/2019 після смерті [PERSON] (а.с.13). У видачі свідоцтва на право на спадщину на це майно заявнику відмовлено, в зв`язку з неможливістю встановити факт належності заповіту (а.с.11). Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав, суд може встановлювати також факти належності особі заповіту. Враховуючи ці обставини, є підстави вважати, що розбіжності в написанні дати народження спадкодавця у заповіті є наслідком помилки при заповненні офіційних документів, що не може бути усунуто в позасудовому порядку. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, позаяк надає право для оформлення прав на спадкове майно. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved