Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

[PERSON] (надалі також позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (надалі також відповідач), посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем до 30.04.2013 р. і має з ним неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, і дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, і тому позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та допустити негайне виконання рішення суду в межах платежів за один місяць. В судове засідання позивач не зявилася, проте надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просить розглянути у її відсутність та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився. У звязку з тим, що позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши і дослідивши матеріали справи та подані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується оглянутою у судовому засіданні копією свідоцтва про його народження (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що будь-яких інших даних чи заперечень стосовно позову від відповідача не надійшло, суд вважає за можливе покласти в основу рішення обставини зазначені позивачем в позові, а саме те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення\~\~нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру\~\~аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність\~\~у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини,\~\~що мають істотне значення. Розмір\~\~аліментів на одну\~\~дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Пунктом 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 розяснено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.\~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи матеріальне становище позивача, і на утриманні якої знаходиться та проживає разом з нею неповнолітня дитина, матеріальне становище відповідача, який є працездатним, має задовільний стан здоровя, інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має, і має обєктивну можливість виплачувати аліменти, а будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти в частці від заробітку щомісячно на утримання дитини до його повноліття. З огляду на положення ст. 367 ЦПК України суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо негайного виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved