Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

[PERSON] інтереси якого представляє адвокат Коржук І.М., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Ціпле І.Ю. про стягнення аліментів на утримання трьох малолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Посилається на те, що з 3.02.2009 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Тарасівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 6. Від шлюбу мають трьох дітей, синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні. Зазначає, що спільне проживання з відповідачкою не склалося, на протязі останніх двох років відповідачка почала вживати алкогольні напої, через це між ними постійно виникали сварки. Вона залишила дітей на його утриманні, а сама виїхала в Чеську Республіку де перебуває і зараз. В позові повідомляє, що 17 вересня 2020 року він звертався до Тячівського районного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання трьох дітей. Під час розгляду справи від відповідачки надійшло свідоцтво про народження яке видане у Чеській Республіці, та підтверджувало народження відповідачкою [INFO] доньки [PERSON] . У зв`язку з тим, що у відповідачки на час розгляду справи була на утриманні новонароджена донька [PERSON] , якій на час ухвалення судового рішення не виповнилось одного року, у задоволенні позову було відмовлено. Позивач зазначає, що в зв`язку з тим, що [PERSON] покинула його та дітей і він один утримує та виховує їх, а новонародженій дочці, біологічним батьком якої позивач себе не визнає, виповнився один рік, він повторно звернувсь до суду з позовом про стягнення з відповідачки аліментів. В обґрунтування вимог заявлених у позові, вказує що [PERSON] є молодою здоровою жінкою, свої реальні заробітки приховує, і протягом двох років не надає матеріальної допомоги на утримання та виховання дітей, не підтримує жодного зв`язку з ним та синами. На підставі викладеного, просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожного до досягнення повноліття сина [PERSON] . Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.08.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 9.11.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, оскільки даний позов про стягнення аліментів на трьох дітей пред`явлений [PERSON] з інших підстав та за інший період. Ухвалою суду від 9.11.2021 року відмолено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Вказав що діти живуть з ним та перебувають на його утриманні. Відповідачка виїхала в Республіку Чехія осінню 2019 року, після чого з дітьми не бачилася, коштів їм не надсилала, не цікавилася ними та не телефонувала. Вказав, що відповідачка проживає в Республіці Чехія з іншим чоловіком, від якого народила дитину, в свідоцтві про народження якої його зазначили батьком. Вказує, що не являється біологічним батьком цієї дитини та йому не вистачає коштів на забезпечення дітей в зв`язку з витратами на одяг та школу. Інших утриманців не має, є здоровим неофіційно працює будівельником. Отримуваний ним дохід є мінливим та становить в середньому 8000 (вісім) тисяч гривень на місяць, однак цих грошей не достатньо для належного матеріального забезпечення трьох синів. Ствердив, що відповідачка перебуваючи у Чеській Республіці, створила нову сім`ю та неофіційно там працює, а тому має змогу утримувати дітей, яких давно покинула. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав вказав, що відповідачка дітьми не цікавиться, не телефонує їм навіть на їх дні народження. Просить позов задовольнити. Звернув увагу суду, що в свідоцтві про народження [PERSON] , де батьком дитини зазначено позивача, невірно зазначені особисті дані останнього, а саме дата народження. Заперечуючи позов, представник відповідача в судовому засіданні неодноразово просив засідання відкласти для ознайомлення з матеріалами справи, посилаючись на бажання написати та подати відзив на позовну заяву, а також бажання відповідачки примиритися. Враховуючи, що судове засідання неодноразово відкладалося, за клопотанням представника відповідача - а саме, 30.09.2021 року, 08.10.2021 року та 04.11.2021 року, представнику відповідача неодноразово надавалася можливість ознайомитися з матеріалами справи, сплив встановленого процесуальним законодавством строку на подання відзиву, з метою недопущення невиправданого затягування судового розгляду справи, в клопотанні представника відповідача судом було відмовлено. З огляду на наявність у сторони відповідача, копії матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів, які надсилалися разом з ухвалою про відкриття провадження у справі, враховуючи категорію справи, розгляд якої здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження та неодноразове задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи з різних підстав, суд вважає, що відмовляючи у задоволенні необґрунтованого клопотання представника відповідача про чергове відкладення розгляду справи, жодним чином не порушено права відповідача на належний захист адвокатом, який на протязі більш як одного місяця не виявив бажання ознайомитися з матеріалами справи в будь-який зручний для нього час. Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно п.5 ч.5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.02.2009 року, який було зареєстровано виконкомом Тарасівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №6. (а.с. 6) Від шлюбу мають трьох дітей які перебувають на утриманні позивача - сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-11). Малолітні діти перебувають на утриманні і вихованні у позивача, що стверджується довідкою виданою Нересницькою сільською радою Тячівського району Закарпатської області Тарасівського старостинського округу №1 за №623 від 10.08.2021 року, актом матеріального обстеження сім`ї, виданого виконавчим комітетом Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 10.08.2021 року (а.с. 15-16). Таким чином позивачу належить право вимоги за розглядуваним позовом. Разом з цим, [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON] , батьком якої в свідоцтві про народженні зазначений позивач, а матір`ю відповідачка та яка як встановлено в судовому засіданні та не заперечується позивачем на час розгляду справи проживає в Чеській Республіці разом з відповідачкою (а.с.23-13). Згідно довідки виданої Нересницькою сільською радою Тячівського району Закарпатської області Тарасівського старостинського округу №1 за №622 від 10.08.2021 року [PERSON] з 2019 року за адресою місця своєї реєстрації, де також проживають позивач та їх спільні троє малолітніх синів, не проживає (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного Кодексу дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. В позовній заяві позивач стверджує, що [PERSON] не походить біологічно від нього, однак в судовому засіданні не надав доказів цього. В підтвердження належності позивачу права вимоги за пред`явленим до відповідача позовом, про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, до позовної заяви додано довідку про склад сім`ї.(а.с. 8) Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Під час судового розгляду встановлено, що відповідачка не проживає разом з малолітніми дітьми останні два роки. Належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, однак, виходячи з того, що вона у свідоцтві про народження дітей зазначена матір`ю, вона зобов`язана сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей на користь позивача, з яким проживають малолітні діти. Вирішуючи спір та визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривня, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. При визначенні розміру аліментів на утримання трьох неповнолітніх дитини суд враховує майновий стан позивача, який проживає з трьома малолітніми дітьми, яких утримує самостійно, є працездатним, отримуваний ним дохід, який має мінливий характер та становить в середньому 8000 гривень щомісячно, є працездатним та інших утриманців не має, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідачки, відомості про місце роботи якої під час розгляду справи не здобуто, її працездатний вік, перебування на її утриманні та вихованні народженої у шлюбі з позивачем дочки, молодий вік, можливість працювати та утримувати спільних з позивачем дітей. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] в розмірі по 1300 (одна тисяча триста) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 17 серпня 2021 року і до їх повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей мінімальним та найнеобхіднішим. У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 908.00 гривень судового збору. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial