Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

[PERSON] (надалі також «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі також «Відповідач»), в якому просила стягувати з щомісячно з [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний код [NUMBER]) на користь [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], починаючи з 22 червня 2015 року і до досягнення кожним з них двадцяти трьох років в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів. Позовні вимоги Позивач мотивувала тим, що з [PERSON] вони перебували в шлюбі з 1992 року по 2006 рік. За період перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно з Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 червня 2008 року з [PERSON] стягувалися аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 21.05.1993 р. н. та дочки [PERSON], 26.03.1997 р. н. в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітної плати щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину визначеного для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Як зазначила Позивач в судовому засіданні, на даний час діти є повнолітніми, а відповідно виплата аліментів [PERSON] припинилася. Однак, нею здійснюються істотні витрати на утримання дочки та сина з огляду на те, що вони не працюють, оскільки навчаються у вищому навчальному закладі на денній формі навчання. Крім того, Позивач зауважила, що старший син хворіє і є інвалідом з дитинства, що, в свою чергу, спричинює додаткові матеріальні витрати, повязані, зокрема, з придбанням ліків. Враховуючи те, що Відповідач має постійне місце роботи, працюючи начальником відділу в ТОВ «Епіцентр К», отримує стабільну заробітну плату, а, відповідно, має можливість утримувати дітей до досягнення ними двадцятитрьохрічного віку, з наведених в позові підстав та наданих в судовому засіданні пояснень Позивач просила призначити аліменти в розмірі 1/3 всіх видів доходів Відповідача на утримання дітей до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, а саме висловив готовність сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до досягнення кожним з них двадцяти трьох років в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів. Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 1992 року по 2006 рік. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НМ №017471 від 20.02.2007 року шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис за №477 від 11.07.2006 року. (а.с.6). Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії ІІІ-НМ №294820) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-НМ №08765) (а.с.5). Відповідно до Довідки Прикарпатського національного університету імені [PERSON] від 29 травня 2015 року (а.с.4) [PERSON] є студенткою першого курсу факультету математики та інформатики, напрям підготовки: інформатика (денне відділення , державної форми навчання); термін навчання складає чотири роки. В судовому засіданні Позивач пояснила, що син [PERSON] навчався в Прикарпатському національному університеті імені [PERSON] на філософському факультеті, спеціальність: психологія, який закінчив у червні 2015 року. На даний час навчання не продовжує, є інвалідом-дитинства, має 2-гу групу інвалідності. Згідно з частиною 1 статті 28 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: а) вводять безплатну обов'язкову початкову освіту; b) сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безплатної освіти та надання у випадку необхідності фінансової допомоги; с) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; d) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей; е) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу. Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Статтею 199 Cімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобовязані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Даний позов предявлено про стягнення з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 1/3 від всіх видів його заробітку, як на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (частина 2 статті 200 СК України). Згідно з статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, визначених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» «За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно». В судовому засіданні Відповідач зазначив про те, що він працює начальником відділу ТОВ «Епіцентр К» та надав суду довідку про заробітну плату, зі змісту якої вбачається, що середньомісячна заробітна плата Відповідача становить в середньому 7000 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів повнолітньої доньки [PERSON], яка продовжує навчатися, Суд дійшов висновку про доцільність стягування з Відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів Відповідача до досягнення нею 23 (двадцяти трьох) років, оскільки даний розмір аліментів відповідає інтересам доньки Відповідача, зокрема, на отримання вищої освіти належної якості, а також відповідає обовязку батька на її утримання під час навчання. При визначенні розміру аліментів Суд враховує стан здоровя та матеріальне становище доньки, зокрема те, що донька проживає разом з Позивачем. Також Судом враховано, що Відповідач має постійне місце праці та стабільний дохід, спроможний платити аліменти на утримання доньки та в судовому засіданні визнав позов, заявивши про готовність сплачувати щомісячно аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 від його заробітку. В той же час, Судом встановлено, що повнолітній син [PERSON], [INFO], на даний час закінчив навчання (магістратуру), і вступати до аспірантури, згідно пояснень Позивача, не планує. В той же час, відповідно до положень статті 199 СК України підставою призначення аліментів на утримання повнолітньої дитини є продовження навчання. Враховуючи вищезазначене, а також той факт, що син [PERSON] станом на даний час закінчив навчання, відтак, позовні вимоги в частині позову про стягнення аліментів з Відповідача на утримання сина [PERSON] є безпідставними та задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, Суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково: визначити розмір аліментів, які слід стягнути з Відповідача на користь Позивача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, [PERSON], [INFO] у розмірі від 1/3 частини усіх видів його доходів до досягнення донькою 23 (двадцяти трьох) років. Стягнення аліментів розпочати з 22 червня 2015 року (з часу звернення з позовом до суду). В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. На підставі ст..180, ч.2 ст.182, ст.184, 198-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial