Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

[PERSON] (по тексту [PERSON] , позивач) звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною\~заявою до [PERSON] (по тексту [PERSON] , відповідач) про стягнення на свою користь\~аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позовні вимоги обгрунтовані наступними обставинами. Так, за покликанням позивача, на час подання позову вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем та подала позов до суду про його розірвання. При цьому, як вказує позивач, від шлюбу з відповідачем має спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка разом з нею проживає та перебуває на її повному утриманні, так як її батько, будучи працездатним самоусунувся від утримання дитини та участі у її вихованні та догляді. На переконання позивача, з урахуванням приписів ст. 180 та ч. 2 ст. 182 СК України, заявлений позов є повністю обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Відповідач подав суду відзив, в якому вказав, що проти задоволення позову про стягнення з нього аліментів на утримання своєї неповнолітньої дочки не заперечує. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі з покликанням, що позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги повністю на підставі поданих нею доказів. Відповідач у судове засідання 04.08.2021 року не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся в установленому порядку, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав. Разом з цим, відповідач у своєму відзиві подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі з покликанням, що в нього відсутні заперечення щодо стягнення аліментів в заявленому розмірі. Також відповідач до початку судового засідання подав окрему письмову заяву про розгляд справи без його участі, де вказав на відсутність заперечень щодо стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі. З огляду на неявку учасників у судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі наданих письмових матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] станом нач подання позову перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 17.09.2019 року Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Як вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 23.01.2020 року Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) сторони по справі, тобто [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . У відповідності до даних довідки Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №456 від 20.05.2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , фактично проживає зі своєю матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Суд вважає\~доведеною\~ту обставину,\~що\~неповнолітня дитина сторін по справі фактично проживає та перебуває на повному утриманні своєї матері, що, зокрема підтверджено письмовими доказами і не спростовано самим відповідачем по справі. Ухвалюючи рішення по суті заявлених позовних вимог суд також врахував наступне. Так, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Одним із основних прав дитини є право на утримання, а стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.ч. 1, 3\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як роз`яснено в п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд наголошує, що при визначенні розміру аліментів суд у відповідності до\~ст. 182 СК України\~враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.ч. 3, 4 ст.\~12, ч. 1 ст.\~13, ч.ч. 1, 5, 6 ст.\~81 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки обов`язок утримувати дитину є обов`язком як матері, так і батька, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, виходячи з розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дітей, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи при цьому прав відповідача, беручи до уваги матеріальне становище позивача та відповідача, а також те, що вибір способу стягнення аліментів належить виключно позивачу, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.ст.\~180,\~183 СК України\~позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» на дату подання позовної заяви, у сумі 908 гривень 00 копійок. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved