Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанка»), яке є правонаступником ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 69461,04 грн., а також судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є позивач, і відповідачем 10 червня 2013 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. розмір якого у подальшому був збільшений до 45000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач повністю та в строки виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, однак відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконував, внаслідок чого станом на 05 жовтня 2020 року перед позивачем виникла заборгованість за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками, яка склала\~загальну суму 69461,04 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній ухиляється від добровільного погашення заборгованості по вищевказаному договору, що є порушенням прав позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 06 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження на 03 грудня 2020 року 08 год. 00 хв., про що сторони не були повідомлені у зв`язку з відсутністю у суді фінансування на поштові витрати та розгляд справи було відкладено на 27 січня 2021 року 08 год. 30 хв., про що сторони були повідомлені, однак 27 січня 2021 року, у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи було відкладено на 02 березня 2021 року 08 год. 00 хв., про що сторони не були повідомлені у зв`язку з відсутністю у суді фінансування на поштові витрати та розгляд справи було відкладено на 31 березня 2021 року 08 год. 30 хв. про що сторони були повідомлені. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи двічі\~повідомлявся належним\~чином,\~однак до\~суду не\~з`являвся,\~клопотання про\~розгляд справи\~у його\~відсутність не\~подавав,\~про причини\~неявки суд\~не повідомляв,\~а також\~не подавав\~відзив на\~позовну заяву.\~Так,\~судом,\~відповідно до\~ч.\~6\~ст.\~128\~ЦПК України,\~надсилалася судова\~повістка про\~виклик до\~суду за\~адресою місця\~проживання відповідача,\~зареєстрованого у\~встановленому законом\~порядку,\~однак, згідно\~з конвертом\~з судовою\~повісткою,\~що повернувся\~до суду\~з довідкою\~відділення «Укрпошти»\~«адресат відсутній\~за вказаною\~адресою»,\~що дає\~суду підстави\~вважати,\~що відповідач\~за зазначеною\~адресою відсутніта свідчить про неможливість вручення відповідачу судової повістки та відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України». Отже відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач надавав суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідача, який не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової\~системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовому клопотанні, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 56, 57, 58, 59-60) та [PERSON] (а.с. 53-54) відповідно до АНКЕТИ-ЗАЯВИ про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 10 червня 2013 року був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач передав кредит відповідачу у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 20, 21, 22-51, 52). Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дав право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Крім того, відповідно до зазначеної АНКЕТИ-ЗАЯВИ відповідач зобов`язався дотримуватись умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий самий строк. Відповідно до Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, позичальник зобов`язався на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту). оплати винагороди банку. Відповідно до 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленими тарифами банку. Відсотки за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або овердрафтом нараховуються в дату їх оплати, передбачену п. 2.1.1.12.4, п. 2.1.1.12.5, при цьому відсотки розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично використані в рахунок кредиту або овердрафту кошти (п. 2.1.1.12.6.3 Умов та правил надання банківських послуг). В порушення умов зазначеного кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 05 жовтня 2020 року з урахуванням заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками склала загальну суму 69461,04 грн. (а.с. 6-7, 8-15, 16-17, 18, 19, 61-82). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язані видати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», позивачем по справі, був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором, однак, відповідач всупереч вимог чинного законодавства та АНКЕТИ-ЗАЯВИ і Умов та правил надання банківських послуг належним чином свої зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за користування кредитом не виконав та не здійснював повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачем. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 05 жовтня 2020 року становить 69461,04 грн., у тому числі: заборгованість за простроченим тілом кредиту 53068,29 грн., заборгованість за простроченими відсотками 16392,75 грн. (а.с. 16-17). Доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд враховуючи положення ч. 1 ст. 20 ЦК України про право позивача (кредитора) на свій розсуд вимагати від відповідача (боржника) будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 69461,04 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 53068,29 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 16392,75 грн., оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачем. Згідно зі ст. 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 1049, 1054\~ ЦК України,

Outcome: approved