Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

[PERSON] у вересні 2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення по сплаті аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 26 липня 1992 по 22 травня 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням суду з відповідача стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання повнолітньої дочки, що навчається, в розмірі 300 грн щомісячно. Протягом 2011-2012 років відповідач платив кошти на утримання дитини нерегулярно і станом на 01.01.2013 року в нього була заборгованість по аліментах в розмірі 4000 грн. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від сплати аліментів просить стягти з відповідача неустойку по виплаті аліментів за період з 01 січня 2013 по 31 липня 2013року в сумі 8480 грн відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України. У судовому засіданні позивачка збільшила розмір позовних вимог та просить стягти з відповідача неустойку по виплаті аліментів за період з 01 січня 2013 по 17 червня 2014 року в сумі 22 520 грн. Представник відповідача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що відповідач умисно не ухилявся від сплати аліментів, оскільки на даний час не може знайти роботу через проблеми із здоров'ям. Крім того, зазначив, що з 2013 року повнолітня дитина сторін знаходилася у академічній відпустці у зв'язку з народженням дитини, через що не могла нести витрат, пов'язаних із навчанням. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 14 березня 2011 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], народження [INFO], у розмірі 300 грн на період навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років (а.с.11-12). На рішення суду був виданий виконавчий лист від 11 серпня 2011 року N 2-63/2011. (а.с.79). З листопада 2010 року відповідач частково сплачував аліменти на утримання доньки, а з вересня 2013 припинив їх виплачувати взагалі. Станом на 01 грудня 2013 року за відповідачем утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 4000 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком державної виконавчої служби (а.с.82). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За положеннями ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Таким чином, під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов'язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки. За змістом ст. ст. 10 ч. 3, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, відповідачем відсутності своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів не доведено. Відповідач надав довідку про те, що в період з листопада 2010 року по серпень 2011 року він перебував на обліку центру зайнятості як безробітний, отже мав отримувати державну допомогу по безробіттю (а.с.72). Проте, примусового утримання аліментів із вказаних сум доходів відповідача не проводилося, доказів їх добровільного перерахування відповідач також не надав. Отже, на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що відповідач є винним у виникненні вищевказаної заборгованості зі сплати аліментів, оскільки відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а незалежних від відповідача обставин, в результаті яких виникла дана заборгованість, не встановлено. Суд не приймає до уваги як безпідставні доводи представника відповідача про те, що останній не був зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання доньки, оскільки вона не навчалася у вищому навчальному закладі та не несла витрат, пов'язаних з навчанням, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною. Проте, з довідки Ніжинського агротехнічного інституту, де проходила навчання донька сторін, вбачається, що [PERSON] навчалася у ВУЗі з 01.09.2010 по 20.02.2014, у академічній відпустці по догляду за дитиною перебувала з 19.02.2013 по 19.02.2014 (а.с.40), що за відсутності рішення суду не звільняє відповідача від обов'язку сплачувати аліменти на її утримання. Окрім того, суд звертає увагу, що позивачка просить стягти неустойку по несплаті аліментів за той період, коли дочка сторін навчалася та не знаходилася в академічній відпустці.. Такими, що спростовуються дослідженими в ході судового розгляду матеріалами виконавчого провадження є також доводи представника відповідача про те, що боржник [PERSON] не був обізнаний про наявність у нього заборгованості по виплаті аліментів (а.с.94-102). Відповідачу вносилися неодноразові попередження по сплаті заборгованості з аліментів, з якою він погоджувався та обіцяв виплатити. Слід зазначити, що наведений позивачкою розрахунок неустойки за прострочення по сплаті аліментів в розмірі 1% від суми заборгованості станом на 01.01.2013 року за кожен день прострочення в загальній сумі 22 250 грн за період з 01 січня 2013 по 17 червня 2014 року, не відповідає вимогам сімейного законодавства. Згідно положень Сімейного кодексу України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, тому неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Відповідач [PERSON] повинен був сплачувати я аліменти на утримання доньки [PERSON] з листопада 2010 року до припинення навчання ( 20 лютого 2014 року). Тому розрахунок нарахованої неустойки, виходячи з довідок-розрахунків ВДВС про заборгованість із сплати аліментів, має виглядати наступним чином (а.с.81-84): Грудень 2010 року - нараховано 300 грн., заборгованість по аліментам сплачена у грудні 2010 року в сумі 200 грн, 100 грн не сплачено. Таким чином, пеня (неустойка) складає 1264 грн (1% від 100 грн х 1264 днів). Січень 2011 року - нараховано 300 грн., заборгованість по аліментам не погашена, таким чином, пеня (неустойка) складає 3699 грн (1% від 300 грн х 1233 днів). Лютий 2011 року - нараховано 300 грн., заборгованість по аліментам не погашена, таким чином, пеня (неустойка) складає 3615 грн (1% від 300 грн х 1205 днів). Березень 2011 року - нараховано 300 грн., заборгованість по аліментам не погашена, таким чином, пеня (неустойка) складає 3522 грн (1% від 300 грн х 1174 днів). Листопад 2011 року - нараховано 300 грн., заборгованість по аліментам не погашена, таким чином, пеня (неустойка) складає 2781 грн (1% від 300 грн х 927 днів). Грудень 2011 року - нараховано 300 грн., заборгованість по аліментам не погашена, таким чином, пеня (неустойка) складає 2697 грн (1% від 300 грн х 899 днів). Січень 2012 року -300 грн., заборгованість по аліментам погашена у лютому 2012, таким чином, пеня (неустойка) складає 84 грн (1% від 300 грн х 28 днів). Березень 2012 року - нараховано 300 грн., заборгованість по аліментам не погашена, таким чином, пеня (неустойка) складає 2424 грн (1% від 300 грн х 808 днів). Квітень 2012 року - нараховано 300 грн., заборгованість по аліментам не погашена,таким чином, пеня (неустойка) складає 2334 грн (1% від 300 грн х 778 днів). Травень 2012 року - нараховано 300 грн., заборгованість по аліментам не погашена,таким чином, пеня (неустойка) складає 2241 грн (1% від 300 грн х 747 днів). Червень 2012 року - нараховано 300 грн., заборгованість по аліментам не погашена,таким чином, пеня (неустойка) складає 2151 грн (1% від 300 грн х 717 днів). Липень 2012 року - нараховано 300 грн., заборгованість по аліментам не погашена, таким чином, пеня (неустойка) складає 2058 грн (1% від 300 грн х 686 днів). Вересень 2012 року - нараховано 300 грн., заборгованість по аліментам не погашена, таким чином, пеня (неустойка) складає 1875 грн (1% від 300 грн х 625 днів). Жовтень 2012 року - нараховано 300 грн., заборгованість по аліментам погашена у листопаді 2012, таким чином, пеня (неустойка) складає 90 грн (1% від 300 грн х 30 днів) Грудень 2012 року - 300 грн., заборгованість по аліментам не погашена, таким чином, пеня (неустойка) складає 1599 грн (1% від 300 грн х 533 днів). Усього сума неустойки станом на 17 червня 2014 року складає 32 434 грн. Разом з тим, суд виходить з того, що відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення неустойки на суму 22 520 грн, тому суд не може самостійно вийти за межі позовних вимог та стягнути більшу суму неустойки. Враховуючи, що відповідач згідно закону повинен був утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжувала навчання, та у ході судового розгляду не встановлено наявність об'єктивних обставин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти вчасно, проте на даний час відповідач не працює та потребує лікування наслідків отриманої раніше травми (а.с.109), тому суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню на користь позивача до 5 000 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підтверджені в повному обсязі, зменшення розміру неустойки є правом суду та не залежить від позивача, суд, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне судовий збір у розмірі 114 грн стягнути з відповідача на користь позивача, а решту недоплаченої позивачем суми судового збору у розмірі 115,40 грн - стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial