Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) 26 січня 2015 року звернулася до суду із позовом до ФГ «Наталка» (надалі Відповідач або орендар) про розірвання договору оренди земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю вона є власником земельної ділянки площею 4, 99 га, розташованої на території Бандурівської сільської ради, Олександрійського району. 11 лютого 2009 року вона з відповідачем уклала договір оренди землі строком на 10 років. Відповідно до умов укладеного договору оренди землі ФГ «Наталка» сплачує орендну плату за користування ділянкою землі в строк до 31 грудня кожного року. Вказує, що станом на січень 2015 року відповідач має заборгованість по орендній платі, тобто у визначений договором строк не виконав свого обовязку своєчасно сплачувати орендну плату, тому вона має право вимагати дострокового розірвання договору за рішенням суду. За уточненими позовними вимогами просить суд достроково розірвати договір оренди землі, яка належать саме їй, за невиконання сторонами обовязків, передбачених п.п. 24, 25 Закону України «Про оренду землі». Оскільки відповідач свої зобовязання перед позивачами добровільно і своєчасно не виконує, просить зобовязати ФГ «Наталка» повернути позивачу земельну ділянку площею 4, 99 га, яка на території бандерівської сільської ради у придатному стані для використання за цільовим призначенням. В судовому засіданні позивач та представник позивача на позовних вимогах наполягають, посилаючись на викладені обставини, вказують, що позивач втратила довіру до відповідача, оскільки він заборгував кошти як державі так і іншим особам. На звернення до відповідача своєчасно розрахуватись та добровільно розірвати договори оренди він не реагує. Позивач не бажає мати справу з відповідачем та не заперечують, що в грудні 2014 року було направлено поштовий переказ на суму 3 600 грн., які надійшов 06 січня 2015 року, які позивач отримала. Інтереси позивача в суді представляла адвокат [PERSON] Представники відповідача та відповідач проти позову заперечують, визнають, що повний розрахунок за договором оренди землі за 2012 рік позивач отримала пізніше, ніж вказано в договорі, а саме грошові кошти в сумі 2 000 грн. позивач отримала 03 січня 2013 року. В подальшому строки розрахунку за оренду землі не будуть порушуватись і орендар буде своєчасно розраховуватись з позивачем. Просять суд врахувати, що позивач отримувала в рахунок орендної плати за 2013 рік зерно ячменя, пшениці, в даний час заборгованість з орендної плати відсутня, просять суд відмовити в задоволенні позову. Не може порушення строків виплати орендної плати визначатись як істотне порушення умов договору, яке могло б бути підставою для дострокового розірвання договору оренди землі. Інтереси відповідача в суді представляв по довіреності [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Правовідносини сторін врегульовані Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» та ст.ст. . 4-11, 15, 16, 19, 20, 22, 251- 267, 316- 321, 325, 328, 386 ЦК України. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. ст. 316-321, 325 ЦК України право власності є непорушним, власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Закон України «Про оренду землі» передбачає, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, повязані з орендою землі регулюються цим Законом, Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законами України та іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це угода сторін про взаємні зобовязання, відповідно до яких орендодавець за плату «розмір якої, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду, індексації передбачається умовами договору, які не можуть суперечити законам України» передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк. Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» після досягнення сторонами домовленості з питань орендної плати та інших істотних умов, підписання договору та його реєстрації, він набуває чинності та може бути змінений лише за взаємною згодою сторін, в тому числі і в частині розміру орендної плати. Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється у випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути достроково розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї з сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено цим законом чи договором. Відповідно до ст. 32 цього Закону на вимогу однієї з сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст. ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору. Нормами статей 24, 25 Закону встановлено права та обовязки орендодавця і орендаря, в тому числі щодо виплати і отримання орендної плати, визначеної договором. Судом враховано правову позицію Верховного Суду України, зокрема, вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Судом встановлено, що між сторонами 11 лютого 2009 року було укладено договір оренди земельної ділянки № 138, розміром 4, 99 га, яка розташована на території Бандурівської сільської ради, Олександрійського району, яка належать позивачу [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю. Вказаний договір був укладений строком на 10 років та 23 червня 2009 року був зареєстрований у Олександрійському районному відділі КРФ ДП «ЦДЗК». Відповідно до умов п.п. 33-36 укладеного договору передбачено, що дія договору може бути припинена шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї сторони унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Умовами договору передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Суд приймає до уваги, що за умовами даного договору, орендар зобовязаний щорічно сплачувати орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою до 31 грудня кожного року. На вимогу суду представником відповідача не було надано довідку про наявність чи відсутність заборгованості з орендної плати. Суд дійшов висновку, що строк виплати орендної плати не є істотною умовою договору. За вказаних обставин, судом встановлено що відповідачем було допущено порушення строків виплати орендної плати за договором оренди землі, тобто строки повного розрахунку за користування земельною ділянкою, а тому позовні вимоги в частині дострокового розірвання договору оренди землі та повернення позивачу земельної ділянки у придатному стані для її використання за цільовим призначенням - не підлягають задоволенню. Судові витрати суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed