Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] (місце проживання: Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, шосе Будівельників[ADDRESS]) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що від цивільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини не надає. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 190171, виданого 04 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився 19 серпня 2004 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 347. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку № 21020 від 07 березня 2018 року, станом на 07.03.2018 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що відповідач є батьком [PERSON], який є його неповнолітньою дитиною, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у звязку із чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, за загальним правилом в подібних категоріях справ судові витрати в разі задоволення позову мають стягуватися з відповідача в дохід держави. Разом з тим, суд в порядку ч. 9 ст. 141 ЦПК України враховує, що цей спір виник, в тому числі, внаслідок невжиття позивачем заходів з приводу намагання досягнути домовленості з відповідачем щодо визначення розміру аліментів на утримання дитини. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи те, що позивач в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору в цій справі і суд не може покласти сплату судового збору на неї, суд вважає за необхідне судові витрати у цій справі віднести на рахунок держави. Саме такий розподіл судових витрат є найбільш розумним та справедливим із урахуванням обставин цієї справи. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved