Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] (далі - позивач), звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить: стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на користь позивача 89748,50 грн. в якості неустойки (пені), що утворилась на заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.08.2019 року; стягнути з відповідача на користь позивача 89748,50 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої несвоєчасною сплатою аліментів на утримання неповнолітньої дитини; стягнути з відповідача на користь позивача 7000,00 грн. в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 24-26). В обґрунтування позову зазначено, що 10.07.2013 року Харківським районним судом Харківської області ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.04.2013 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного вище рішення суду відкрито виконавче провадження. 21.08.2019 року представником позивача було отримано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01.08.2019 року, в якому зазначено, що станом на 01.08.2019 року вказана заборгованість становить 89748,50 грн. Загальна сума пені за період з 01.03.2018 по 30.08.2019 складає 395349,55 грн. Позивач просить стягнути пеню в розмірі 89748,50 грн., що дорівнює 100 % заборгованості по аліментам за вказаний період. Також позивачем було понесено витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 7000,00 грн. Відповідачем було надано відзив, в якому він просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 36-39). Позивач та її представник в судове засідання 07.12.2020 не з`явились, надали суду заяву, в якій просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідач та її представник в судовому засіданні 07.12.2020 заперечували проти позову. Згідно ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Великої Палата Верховного Суду від 03.04.2019 по справі № 333/6020/16-ц (реєстраційний номер рішення 81573936), законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Суд не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості по аліментам від 01.08.2019 (а.с. 9), оскільки його дані спростовуються уточненим розрахунком заборгованості по аліментам від 01.10.2019, наданим відповідачем. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 01.10.2019 № 60419, заборгованість відповідача по аліментам за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 складає 8833,40 грн., за період з 01.01.2019 по 30.08.2019 складає 9324,28 грн., всього за період з 01.03.2018 по 30.08.2019 заборгованість складає 18157,68 грн. Заборгованість станом на 01.03.2018 складає 31608,83 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на 30.08.2019 складає 48863,91 грн. Виходячи з вказаних вище даних, пеня за період з 01.03.2018 по 30.08.2019, нарахована на заборгованість в розмірі 31608,83 грн., складає 172900,30 грн. (547 днів х 31608,83 грн. х 1%). Таким чином, пеня, нарахована на заборгованість, що виникла до 01.03.2018 (не враховуючи пеню, нараховану на заборгованість за період з 01.03.2018 по 30.08.2019), складає 172900,30 грн., тобто перевищує 100 відсотків заборгованості. Враховуючи встановлені ст. 196 СК України обмеження, згідно яких розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, суд приходить до висновку відносно того, що максимальний розмір пені, яка стягується згідно даного рішення, не може перевищувати 48863,91 грн. Оцінюючи доводи та докази відповідача та його представника, якими вони обґрунтовували заперечення проти позову, суд керується таким. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначав, що між ним та позивачем досягнуто угоду, згідно якої позивач та їх син проживатимуть в належній йому квартирі за адресою: [ADDRESS] . Так, позивач згідно умов угоди безоплатно проживає у вказаній вище квартирі, а взамін не вимагатиме від відповідача сплати аліментів на дитину. Враховуючи наведене, вина відповідача у несплаті аліментів відсутня, оскільки він фактично надавав позивачу свою квартиру в оренду, орендну плату згідно досягнутою домовленості не вимагав та в такий спосіб компенсував свої аліментні зобов`язання. В судовому засіданні на уточнююче запитання суду відповідач пояснив, що вказана вище угода була укладена в усній формі та він не може надати суду будь-які письмові докази наявності між ним та позивачем вказаних вище домовленостей, згідно яких його було звільнено від сплати аліментів в обмін на надання позивачу можливості проживати в належній йому квартирі. Таким чином, всупереч ст. 12, 13, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що між сторонами було досягнуто домовленостей щодо звільнення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти. За таких обставин суд відхиляє вказані вище доводи та аргументи відповідача і його представника. Оцінюючи доводи відповідача відносно того, що протягом 2014-2015 років він мав поганий стан здоров`я, переніс інфаркт міокарда та тривалий час лікувався, а також що в 2014 році померла його мати, що ускладнило хід його хвороби, суд керується таким. Відповідачем надано відповідні виписки з медичних карт за період 2014-2015 років (а.с. 52-57), а також копію лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 58). Між тим в даній цивільній справі з відповідача стягується пеня за несплату аліментів за період з 01.03.2018 по 30.08.2019. Всупереч ст. 12, 13, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів істотних проблем із здоров`ям у період часу, за який стягується пеня за прострочення сплати аліментів, а саме у період з 01.03.2018 по 30.08.2019. Враховуючи наведене, суд не може визнати доводи відповідача щодо наявності проблем із здоров`ям протягом 2014-2015 років такими, що свідчать про відсутність його вини у несплаті аліментів в період з 01.03.2018 по 30.08.2019. Оцінюючи доводи відповідача відносно того, що він після хвороби втратив роботу та з 2015 по 2018 перебував на обліку в центрі зайнятості, де отримував незначний дохід, та через стан здоров`я не мав можливості працевлаштуватись, суд враховує таке. Як вбачається з наданих відповідачем довідок з Харківського міського центру зайнятості, його реєстрація у вказаному центрі були припинена спочатку 25.05.2017, потім повторно 25.10.2018 у зв`язку із порушенням чинного законодавства щодо сприяння своєму працевлаштуванню, а саме невідвідуванням без поважних причин ТО протягом 30 робочих днів (а.с. 40, 41). Також, як вбачається з довідки Харківського міського центру зайнятості від 26.11.2020, відповідач був зареєстрований у вказаному центрі з 13.07.2015 по 25.05.2017. У зв`язку із невідвідуванням відповідачем вказаного центру без поважних причин, йому було скорочено виплату допомоги по безробіттю. Так, з вказаної довідки вбачається, що відповідач не відвідував без поважних причин вказаний центр 9 разів. В подальшому реєстрацію відповідача було припинено у зв`язку із невідвідуванням ним центру без поважних причин. Вдруге відповідач був зареєстрований в центрі з 07.09.2017 по 25.10.2018. Реєстрацію також було припинено у зв`язку із невідвідуванням ним центру без поважних причин. Таким чином, з наданих відповідачем довідок вбачається, що його двічі було знято в реєстрації в центрі зайнятості з його вини, а саме невідвідування вказаного центру без поважних причин. З цієї ж причини йому зменшувався розмір допомоги по безробіттю. Враховуючи наведене, суд не може визнати доводи відповідача щодо неможливості знайти роботу такими, що свідчать про відсутність підстав для стягнення пені за прострочення сплати аліментів, оскільки відповідач не вживав всіх можливих заходів для пошуку роботи та припускав порушення чинного законодавства щодо його працевлаштування, що призвело до зняття його з обліку в центрі зайнятості та скорочення виплат допомоги по безробіттю. Оцінюючи доводи відповідача відносно того, що він за необхідності наймає викладачів для підвищення знань дитини, проте позивач чинить перешкоди в цьому, що за доводами відповідача підтверджується письмовою відмовою позивача від навчання сина, суд керується таким. Як вбачається з наданого відповідачем листа, підписаного особою, яка зазначена як [PERSON] , остання зазначає на необхідності узгодження часу проведення додаткових занять з англійської мови з дитиною (а.с. 62). Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, додаткові витрати на дитину, що викликані розвитком здібностей дитини, зокрема вивченням іноземних мов, згідно чинного законодавства України фінансуються окремо від сплати аліментів. Враховуючи наведене, готовність відповідача оплачувати додаткові зайняття з іноземної мови з дитиною, не може буди підставою для звільнення його від обов`язку сплачувати аліменти на дитину. Крім того, відповідачем в обґрунтування заперечень проти позову було зазначено, що він постійно купує дитини ліки, одяг, наймає викладачів. Також відповідачем було зазначено, що з травня 2019 він знайшов роботу охоронцем у ТОВ «Харківській університет», проте з моменту працевлаштування у роботодавця виник борг із сплати заробітної сплати, який був погашений у вересні 2019. Відповідач, отримавши регулярний дохід, перерахував заборгованість за аліментами за 4 місяці, на підтвердження чого надав суду копії платіжних доручень від 18.09.2020, 28.09.2020, 28.09.2020, 2809.2020 (а.с. 60-61). Також відповідачем надано суду квитанції, згідно яких він добровільно перераховував позивачу аліменти на дитину (а.с. 64-65). Згідно ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи вказані вище доводи відповідача, якими він обґрунтовував заперечення проти позову, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до суми в розмірі 24431,95 грн., що дорівнює 50 % розміру заборгованості по сплаті аліментів. За таких обставин суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.03.2018 по 30.08.2019 в розмірі 24431,95 грн.

Outcome: partial