Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) 21 травня 2015 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі по 1/4 частини усіх видів заробітку, доходу та згодом, 07 серпня 2015 року збільшила позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі по 1/6 частини усіх видів заробітку, доходу, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є її чоловіком, вони одружились в 12 квітня 2012 року, від шлюбу мають доньку, вони в даний час проживають окремо, однак батько не надає матеріальної допомоги на її утримання та на утримання дитини, згоди про добровільну сплату аліментів між ними на даний час не досягнуто. Вказує, що нікому іншому відповідач аліменти не сплачує, інших утриманців не має, працездатний, може працювати та надавати матеріальну допомогу на неї та на дитину. В судове засідання позивач та її представник з'явились, в судовому засіданні на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини. Інтереси позивача в суді представляв адвокат Тимченко Б.О. Відповідач в судове засідання з'явився, будучи повідомленим про дату розгляду в суді, заперечень проти позовних вимог щодо сплати аліментів на тримання дитини не має, на утримання дружини погоджується сплачувати аліменти в розмірі, визначеному законом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що є в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є працездатним, здоровим, працює, іншим особам аліменти не сплачує. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3 - 15, 17-20, 84,180-182 Сімейного кодексу України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення нею трирічного віку. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а відповідач від такого обов'язку ухиляється та не надає допомоги на утримання доньки та дружини. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, працює, іншим особам аліменти не сплачує, а тому зобов'язаний утримувати дитину до повноліття. Суд також приймає до уваги, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, оскільки дитині у вересні 2016 року виповниться три роки, вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, не має доходу, необхідного для витрат на забезпечення її та дитини їжею та достатніх витрат на прожиття, а тому і дитина, і вона потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має змогу надати. Приймаючи до уваги матеріальне забезпечення відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення утримання з відповідача на користь позивача до досягнення дитиною трирічного віку. За відсутності доказів про доходи відповідача, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, доходу але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини щомісячно до досягнення дитиною повноліття та в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, доходу щомісячно на утримання матері. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідача суд вважає необхідним стягнути судовий збір на користь держави. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: approved