Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

[PERSON] пред'явила вищезазначений позов до [PERSON], [PERSON] посилаючись на те, що після смерті її батька - [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, який розташований по [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла. Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не виділено частки померлого в майні колгоспного двору. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засідання позов підтримали з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов позивача не визнала та пояснила, що про заповіт вона дізналася, коли справа прийшла до суду. Заповіт склала сама позивач, батько був не грамотний, не бачив, був без пам»яті, а тому не міг написати заповіт. Вона та її син [PERSON] також доглядати батька. Заяву про прийняття спадщини після смерті батька в нотаріальну контору вона не подавала, оскільки ще жива її мама. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Шмайхель А.К. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач надає суперечливі факти. Її мати [PERSON] є співвласником спірного будинковолодіння, відмовилася від спадщини, а не від власності. Позивач вибрала невірний спосіб захисту свого права, оскільки мала б звернутися з заявою про оскарження дій нотаріуса. Суд, дослідивши представлені докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.03.2015 року, виданого Гаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис №08 (а.с.05). З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Гаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області від 28.07.1974 року вбачається, що [PERSON] одружився з [PERSON] 28.07.1974 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]», актовий запис № 7 (а.с.06). З свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданного с. Кімната Кременецького району Тернопільської від 12 листопада 1957 року вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 15 (а.с.07). З довідки № 99 від 17.02.2017 року, виданої Гаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що згідно записів погосподарської книги № 1 за 1991 - 1995 роки, особовий рахунок [NUMBER], станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору за адресою [ADDRESS] були : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.08). З довідки № 30 від. 29.01.2016 року, виданої Гаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що згідно погосподарської книги № 1 за 1991 - 1995 роки, особовий рахунок [NUMBER] станом на 15.04.1991 року головою колгоспного двору в житловому будинку по [ADDRESS] був [PERSON], який проживав в даному житловому будинку разом з дружиною - [PERSON], [INFO] (а. с. 09). З повідомлення державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори Остапчука В.П. від 27.02.2017 року №01-16 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не виділено частки померлого в майні колгоспного двору (а.с.10). З свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20.05.1989 року, виданого виконкомом Кременецької районної ради народних депутатів Тернопільської області вбачається, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] Кременецького району Тернопільської області дійсно належить колгоспному двору головою якого є [PERSON] (а.с.11). З довідки Кременецького РКБТІ № 273 від 24.03.2016 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно, яке розташоване по [ADDRESS] було зареєстровано в КР КБТІ за реєстровим № 187, книга №1 за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Кременецької районної ради 20.05.1989 року (а.с.12). З технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що замовником технічної інвентаризації є [PERSON] (а.с.13-14). З копії паспорта серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] року в с.Кімната Кременецького району Тернопільської області (а.с.15). З заповіту, посвідченого секретарем Гаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області Шереметою Л.В. 20.02.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 14 вбачається, що [PERSON] все належне йому майно заповідає своїй дочці [PERSON]. На день смерті заповідача заповіт не змінено та не скасовано (а.с.16). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40862992 від 07.07.2015 року вбачається, що нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 57655748 спадкодавця [PERSON].( а с.17). З акту обстеження на предмет догляду за батьками № 296 від 28.04.2017 року, проведеної депутатом Гаївської сільської ради [PERSON] вбачається, що в ході обстеження було встановлено, що [PERSON],[INFO] проживає без реєстрації в с. Кімната і здійснює догляд за своєю пристарілою матір»ю - [PERSON], [INFO], з жовтня 2011 року по даний час. Також [PERSON] здійснювала догляд за своїм батьком [PERSON] [INFO], який потребував постійного догляду - з 2010 року по день його смерті і також здійснила його поховання. Викладене в акті підтверджують сусіди і депутат сільської ради (а. с.37) З заяви [PERSON] від 04.09.2017 року, яка зареєстровано в реєстрі за № 103 вбачається, що вона відмовляється від належної їй частини спадщини, залишеної після смерті її чоловіка - [PERSON] в користь її дочки - [PERSON] (а.с.38). Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч.2 ст. 123 ЦК УРСР в редакції (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-12 був введений в дію Закон України « Про власність». Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, до правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, а отже спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватись за нормами, які регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку у його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи наведене , суд приходить до висновку, що частка [PERSON] у майні колгоспного двору є рівною з часткою [PERSON]. Таким чином, спадщина відкрилася на ? частину будинковолодіння, який розташований по [ADDRESS], а тому вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на все спірне домоволодіння, як за спадкоємцем за заповітом, є необгрунтованими. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, після його смерті відкрилась спадщина на ? частину спірного будинковолодіння. Позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла, а тому за нею слід визнати право власності на ? частину житлового будиноку з господарсько - побутовими будівлями, який розташований по [ADDRESS]. Доводи відповідача [PERSON], що заповіт склала сама позивач, батько був не грамотний, не бачив, був без пам»яті, а тому не міг написати заповіт, на увагу не заслуговують, оскільки не підтвердженні належними та допустимими доказами. Доводи представника відповідача - адвоката Шмайхеля А.К. про те, що позивач вибрала невірний спосіб захисту свого права, оскільки мала б звернутися з заявою про оскарження дій нотаріуса, на увагу не заслуговують, оскільки відповідно до ч.1ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідачів [PERSON] та [PERSON] в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі по 221 гривень 37 копійок, пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial