Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, КП «Дирекція з управління та надання послуг по обслуговуванню житлового фонду» Деснянського району м. Києва про визнання права користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що протягом семи років працювала у ВАТ «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської», в зв'язку з тим, що з 2003 року позивачка постійно проживала зі своїм сином - [PERSON] в гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], 12 грудня 2008 року [PERSON] було видано ордер [NUMBER] на право займання 1 л/м у вказаному гуртожитку. В 2011 році позивачка разом із своїм сином тимчасово залишила гуртожиток, в зв'язку з хворобою своєї матері, якій необхідна була допомога та постійний догляд. Після повернення [PERSON] до гуртожитку, останній було повідомлено, що в кімнаті №4А проживають інші люди. Враховуючи те, що позивачку разом з дітьми безпідставно та без попередження було виселено з гуртожитку, [PERSON] була змушена звернутися до суду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.04.2014 року відповідача КП «Дирекція з управління та надання послуг по обслуговуванню житлового фонду» Деснянського району м. Києва замінено на Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва. 03.04.2014 року представник позивача через канцелярію суду подала заяву про зміну позовних вимог, в якій просила визнати право постійного проживання та користування за [PERSON], а також за її неповнолітніми дітьми, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], кімнату №4А, що знаходиться у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], вселити [PERSON] та її неповнолітніх дітей в кімнату №4А, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди в користуванні даним приміщенням. 03.09.2014 року представник КП «Житлорембудсервіс» подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій посилається на ст. 71, 72 ЖК УРСР та просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням 4а гуртожитку за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати Деснянський РВГУДМС України в м. Києві зняти з реєстрації місця проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача та позивач за основним позовом позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов. Також в обґрунтування позовних вимог представник позивачка пояснила, що [PERSON] більше п'яти років на законних підстав зареєстрована та більше 10 років фактично проживає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], іншого житла немає. В зв'язку з тяжкою хворобою матері (ішемічна хвороба серця, стенокардія, високий тиск, без сторонньої допомоги не може пересуватися), була змушена поїхати в с. Лопатинка, Оратівського району, Вінницької області та в період з 07.10.2010 року по 02.07.2013 року здійснювала догляд за своєю матір'ю, при цьому коменданту гуртожитку була залишена заява про тимчасовий виїзд з гуртожитку. Представник відповідача - Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації подала до суду заперечення по справі та просила розглядати справу без участі їх представника та в задоволенні позовних вимог - [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей - відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача - КП «Житлорембудсервіс» за основним позовом просила в задоволенні позовної заяви відмовити та задовольнити зустрічний позов в повному обсязі. Начальник Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника та винести рішення з урахуванням житлових інтересів [PERSON], 2000 року народження та [PERSON], 2011 року народження. Вислухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, вивчивши матеріали позовної заяви, зустрічної позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до запису з копії трудової книжки [PERSON] 09.07.2003 року була прийнята на роботу у ВАТ «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» та 16.12.2010 року звільнена за власним бажанням (а.с.132). Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] (а.с.6). 11.07.2008 року шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.8). Також 06.09.2011 року у позивачки народилася донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). 12.12.2008 року [PERSON], (яка працює у ВАТ «ЗЗБК ім. С.Ковальської») було видано ордер [NUMBER] на право займання 1 л/м в гуртожитку по [ADDRESS]. Ордер видано на основі спільного рішення керівництва (адміністрації) та профспілкового комітету (а.с.10). Судом встановлено, що балансоутримувачем гуртожитку за адресою: [ADDRESS], було визначено КП «Житлорембудсервіс» з жовтня 2012 року. Відповідно до плану житлового багатоповерхового будинку (гуртожитку) по вулиці Братиславська, 8а, номер кімнати №4а - змінено на №26(12) (а.с.137). Згідно з довідкою ЖЕК №301 від 23.07.2014 року, [PERSON] була зареєстрована в гуртожитку [ADDRESS], 26.12.2008 року, [PERSON] (син) був зареєстрований 11.12.2009 року, [PERSON] (дочка) зареєстрована з 14.10.2011 року (а.с.90). В судовому засіданні, судом було встановлено, що з 2003 року [PERSON] разом зі своїм сином - [PERSON], проживала в гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та з жовтня 2006 року по червень 2010 року сплачувала за житлово-комунальні та інші послуги, що підтверджується копіями квитанцій за житлово-комунальні послуги (а.с.28-43). Відповідно до копії довідок, [PERSON] знаходилася в с. Лопатинка, Оратівського району Вінницької області в період з 07.10.2010 року 02.07.2013 року у зв'язку з доглядом за станом здоров'я своєї матері - [PERSON], 1953 року народження (а.с.11,12). В судовому засіданні позивачка пояснила, що оскільки після повернення до гуртожитку в кімнаті №4А, в якій проживала та зареєстрована позивачка разом з дітьми, проживають інші люди, остання була змушена неодноразово звертатися до КП «Житлорембудсервіс» та Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про вселення позивачки до кім. №4А в гуртожитку, однак отримала відмову з посиланням на те, що не проживала протягом двох років у вказаній кімнаті. Факт неодноразового звернення підтверджується наявними в матеріалах справи копіями заяв та відповідей на них. З копії трудової книжки вбачається, що 20.06.2014 року була прийнята на роботу до ТОВ «БЕТОН СЕРВІС» (підприємство входить до Асоціації Промислово-будівельна група «Ковальська»), що також підтверджується довідкою від 18.08.2014 року (а.с.138). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Частиною 2 ст. 128 ЖК УРСР, передбачено, що жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Згідно ст. 129 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Оскільки позивачка отримала ордер на 1 л/м в гуртожитку, суд вважає, що вселення у гуртожиток і користування житловою площею у гуртожитку відбулося на законних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (№500-VI) від 04.09.2008 року (зі змінами), дія цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. На осіб, які вселяються у гуртожиток, поширюється процедура реєстрації місяця проживання відповідно до вимог ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV. З 15.01.2004 року набрав чинності ЗУ №1382-IV і реєстрація фізичних осіб в Україні здійснюється відповідно до цього Закону. У ст. 6 ЗУ №1382-VI передбачено обов'язок громадянина України, який постійно або тимчасово проживає в Україні, зареєструвати місце проживання протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання. З матеріалів справи вбачається, що позивачка та її син зареєстровані за адресою: [ADDRESS], (гуртожиток) більше п'яти років. Частиною 1 статті 19 ЗУ №500-VI, передбачено, що забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, без попереднього надання їм (їх сім'ям) іншого житла, придатного для постійного проживання людей, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до листа Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва від 17.06.2014 року, станом на 11.06.2014 року кімната №4А, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - вільна, що підтверджується актом обстеження помешкання від 11.06.2014 року (а.с.91, 92). Також, суд бере до уваги твердження представника позивача за зустрічним позовом, що кімната №4А використовується, як хостел, тобто особи в ній проживають тимчасово. Таким чином, враховуючи те, що позивачка не має власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстрована за місцем проживання у гуртожитку та проживала в ньому з 2003 року, сплачувала за житлово-комунальні послуги, суд дійшов висновку, що тимчасовий виїзд по догляду за матір'ю є поважною причиною відсутності за зареєстрованим місцем проживання. Крім того, слід зазначити, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] були відсутні за місцем свого зареєстрованого проживання через волевиявлення їх матері, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в частині, а саме: визнати за [PERSON], [INFO], та малолітніми дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], право постійного проживання та користування кімнатою №26(12) (колишня 4А), яка знаходиться в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], вселити [PERSON], [INFO], та малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в кімнату №26(12) (колишня 4А), яка знаходиться в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва не чинити перешкоди [PERSON] та малолітнім дітям [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в користуванні кімнатою №26(12) (колишня 4А), яка знаходиться в гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Щодо зустрічної позовної заяви суд вважає за необхідне зазначити наступне. Представник позивача за зустрічним позовом посилалася на те, що [PERSON] з дітьми більше ніж шість місяців не проживають в гуртожитку, з 01.11.2012 року на них не нараховуються житлово-комунальні послуги. Будь-яких заяв до ЖЕК-301 про те, що відповідач буде відсутня за місцем реєстрації та збереження за нею права на користування за цією адресою відсутні. А тому враховуючи ст. 71,72 ЖК УРСР, просила визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням 4а гуртожитку за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати Деснянський РВГУДМС України в м. Києві зняти з реєстрації місця проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Оскільки, [PERSON] була відсутня в період з 07.10.2010 року 02.07.2013 в кімнаті №4А, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], м. Київ з поважних причин, а саме: здійснювала догляд за своєю матір'ю, яка не може пересуватися без сторонньої допомоги, а тому суд вважає позовні вимоги КП «Житлорембудсервіс» не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з КП «Житлорембудсервіс» на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial