Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

[PERSON] у березні 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, вказавши, що 15.04.2017 року між ним та [PERSON] було укладено Договір позики, що підтверджено власноручно написаною [PERSON] розпискою, відповідно до якого останній позичив у нього 200 000 гривень, які зобовязувався повернути до 15.10.2017 року. Однак відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав, суму позики не повернув, а тому позивач просив стягнути з [PERSON] суму позики 200 000 гривень та понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 27.03.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердив обставини викладені в позові, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Додатково пояснив, що [PERSON] до теперішнього часу позику не повернув. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Не заперечував що дійсно 15.04.2017 року позичив у [PERSON] 200\~000 гривень, про що власноручно та добровільно написав розписку. Поки що нічого не повернув позивачу, на даний час розрахуватися повністю за договором позики немає можливості, однак планує погашати борг частинами. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 200 000 гривень, про що 15.04.2017 року написав відповідну розписку, оригінал якої надано суду позивачем. Написання даної розписки [PERSON] підтвердив в судовому засіданні. Відповідно до вказаної розписки [PERSON] зобовязався повернути [PERSON] позику в строк до 15.10.2017 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Абзац перший ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. У розглядуваній справі борговий документ, - розписка від 15.04.2017 року, до передачі її суду знаходилась не у боржника [PERSON], а у позивача. Посилання [PERSON] на відсутність коштів для повернення позики не можуть бути прийняті судом, які підстава для відмови у задоволенні вимог [PERSON] За таких обставин оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що 15.04.2017 року між [PERSON], як позикодавцем, та [PERSON], як позичальником, був укладений договір позики, умови якого відповідачем не виконані, сума позики до теперішнього часу не повернута, а тому позовні вимоги про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 200 000 гривень підлягають задоволенню. Своїх заперечень проти позову та доказів, які б підтверджували заперечення відповідач суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при звернення до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 2000 гривень, що підтверджено квитанцією №ПН1158029 від 20.03.2018 року (а.с. 1). За вимоги про розгляд заяви про забезпечення позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 352,40 гривень, що підтверджується квитанцією№ПН1158045 від 20.03.2018 року (а.с. 7). Таким чином загальний розмір сплаченого позивачем судового збору становить 2352,40 гривень, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі ст. 526-527, 545, 1046-1047, 1049 ЦК України, ст. 3, 12-13, 81, 89, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved