Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася із вище вказаним позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Голопристанської міської ради, який в судовому засіданні підтримала і просила задовольнити. Зокрема у позові та у судовому засіданні [PERSON] зазначила, що від проживання у цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] має спільну дитину - [PERSON], [INFO] Спільне господарство з відповідачем не веде, оскільки через приблизно півроку після народження дитини, сумісне проживання з відповідачем було припинено, вона переїхала жити до батьків у м. Херсон, де і проживає на даний час. Дитину вона виховує і забезпечує самостійно, батько участі у вихованні та утриманні дитини не бере. З моменту припинення ведення спільного господарства та сумісного проживання і по цей час батько бачив дитину всього декілька разів, ніякої матеріальної допомоги не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Дитина не отримує жодного подарунку та іграшки на день народження, не відвідує дитину вдома, у дитячому дошкільному закладі, не цікавить станом її здоров'я у поліклініці за місцем проживання. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги і просили позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно дитини - [PERSON], [INFO], оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, судові витрати покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що з моменту народження дочки надавав матеріальну допомогу позивачу щомісяця, надсилав по 1000 грн. на її адресу, що підтверджується відповідними квитанціями. Також неодноразово забирав дитину до себе, купував іграшки, одежу. Останній раз дочка була у нього та у бабусі в гостях на свій день народження 14.02.2014 року. Вона була близько п'яти днів, потім відвіз дочку до її матері у Херсон. До того часу міг безперешкодно бачитись з дитиною та відвідувати її. Позивач у 2014 році звернулася з проханням відмовитись від дитини та надати можливість виїхати їй за кордон, оскільки у неї є молодий чоловік, з яким вона хоче створити сім'ю і він має намір удочерити [PERSON]. Відмовив [PERSON] у її проханні та сказав, що виїхати за кордон надасть можливість, але від дитини відмовлятися не буде. Після цієї розмови, позивач перестала надавати можливість бачитись з дитиною. Через це звернувся до Служби у справах дітей Голопристанської міської ради з вимогою встановлення днів та годин побачень з дитиною. Також від державного виконавця у листопаді 2011 року дізнався, що Суворовським районним судом м. Херсона 25.07.2014 року було винесено заочне рішення, яким стягнуто з нього аліменти. На той час вже виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 1720 грн., які перерахував на рахунок [PERSON], але вона відмовилась ці гроші одержувати. Рішення суду про стягнення аліментів не оскаржував, оскільки не заперечує сплачувати аліменти. У листопаді також дізнався про позов позивача про позбавлення батьківських прав. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вони безпідставні. Представник третьої особи Колодка С.А. при вирішенні даного питання поклалася на розсуд суду і пояснила, що для виховання дитини участь обох батьків є необхідною. При вирішенні опікунською радою питання про позбавлення батьківських прав, було наведено недостатньо підстав для доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Крім того, [PERSON] характеризується позитивно. Тому опікунська прийняла рішення про винесення цього питання на розгляд суду. Прокурор Бурова В.В. заперечувала щодо задоволення даного позову. Заслухавши думку сторін та їх представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, та інш. В підтвердження заявлених позовних вимог позивач надала довідку, про те, що її дитина [PERSON] відвідує Херсонський ясла-садок № 28 з листопада 2012 року. Згідно характеристики на дитину, батько дитини за цей період у дитячому садку не з'являвся. Дільничний педіатр також повідомив, що не пам'ятає випадків звернення до поліклініки батька дитини . З письмових пояснень свідків-сусідів позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] слідує, що батька [PERSON] вони ніколи не бачили, а також не бачили його участі у житті дитини. Також у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що її дитина також відвідує той же ясла-садок, але іншу групу, батька [PERSON] ніколи у садку не бачила. В якості матеріалів, які характеризують особу, представник позивача [PERSON] надав інформацію про те, що відповідач притягався до кримінальної відповідальності та був звільнений по амністії від призначеного покарання. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є батьками позивача. З грудня 2011 року їх дочка проживає разом із ними у м. Херсоні. Також підтвердили, що [PERSON] відвідував дитину у Херсоні, але рідко. Свідок [PERSON] також пояснив, що дійсно знайшов за кордоном для дочки хорошого чоловіка для можливого утворення сім'ї. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка є рідною сестрою позивача, свідок [PERSON] охарактеризували відповідача як несерйозну, безвідповідальну особу. Також свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] брав іноді до себе дочку. Відповідач та його представник в підтвердження своїх заперечень надали квитанцію від 03.11.2014 року про грошовий переказ на адресу [PERSON] заборгованості по аліментам у розмірі 1720 грн., але поштовий переказ повернуто за адресою боржника, про що зроблено відмітка. Вказані обставини також підтверджено листом державного виконавця від 09.12.2014 р. № 02-47/10371, в якому також зазначено, що заборгованість виникла за період з 17.06.2014 року по 01.12.2014 року на підставі заочного рішення Суворовського районного суду від 25.07.2014 р. Також надано квитанції про перерахування на банківський рахунок позивача [PERSON] грошових коштів по 1000 грн. щомісячно у 2013 році та у лютому 2014 року, тобто ще до прийняття рішення судом про стягнення аліментів. Як пояснив [PERSON] ці кошти надавались як матеріальна допомога на дитину. Свідок з боку відповідача [PERSON], яка є матір'ю відповідача, пояснила, що останнім часом [PERSON] перестала давати можливість бачитись та спілкуватись із онукою як їй, так і сину. Син раніше привозив онуку 1 раз у два тижні. Весь час надавали матеріальну допомогу на дитину. З моменту народження піклувалися про дитину. Коли спитала [PERSON] для чого вона подала на аліменти, вона відповіла, що «така процедура позбавлення батьківських прав». Надавая оцінку зібраним сторонами доказам у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає. Так, сумнівним є сам факт звернення позивача з даним позовом до суду, оскільки відповідач та свідок [PERSON] зазначили у своїх показах, що причиною звернення з позовом є необхідність виїзду позивача за кордон з метою влаштування нової сім'ї. Дану обставину також підтвердив і свідок [PERSON], який є батьком позивача. Крім того, цю обставину не спростувала і сама позивач. П Відмова позивача отримувати аліменти вказує на її бажання довести суду факт ненадання матеріальної допомоги з боку відповідача, що є одним із доказів відсутності участі батька у вихованні дитини. Судом також було встановлено, що [PERSON] відвідував дитину та надавав матеріальну допомогу ще до того, як позивач звернулася із позовом про стягнення з нього аліментів, що підтвердили сторони і свідки по справі. Позивач та свідки з боку позивача також підтвердили, що відповідач відвідував дитину, на день народження 14.02.2014 року дитина знаходилась в гостях у відповідача та своєї бабусі у м. Гола Пристань. Суд критично відноситься до показів свідків-сусідів, оскільки їх свідчення та підписи ніким не посвідчені, що ставить під сумнів їх достовірність. Але вразі достовірності даних показів, зазначені ними факти як і те, що батька не бачили у дитячому садку та поліклініці - не є підтвердженням ухилення відповідача від виконання обов'язків по вихованню дитини, оскільки шлюбні відносини з позивачем припинені ще у 2011 році, дитина проживає разом із матір'ю, бабусею та дідусем в м. Херсоні, а відповідач - у м. Гола Пристань. Не залишився поза увагою суду і той факт, що Служба у справа дітей виконавчого комітету Голопристанської міської ради не надав позитивного висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських обов'язків. Суд допускає, що кожна людина має право на критичні висловлювання та оціночні судження щодо іншої особи. Свідки позивача охарактеризували відповідача як несерйозну, безвідповідальну, легковажну людину. Але зазначені риси характеру та людські якості відповідача в даному випадку не перебувають у причинному зв'язку із виконанням або невиконанням ним своїх батьківських обов'язків. З огляду на вище наведене суд вважає, що факт ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed