Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

[PERSON], третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Косівської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. [PERSON], третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернулася з зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В судовому засіданні, позивач [PERSON] та його адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримали повністю, позивач суду пояснив та позовній заяві зазначив, що 23.10.2010 року він з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1657. В шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. На даний час дочка перебуває на його утриманні і вихованні. Починаючи з березня 2015 року він з відповідачкою не проживає однією сім»єю і будь-яких стосунків, які б свідчили про наявність сім»ї, не підтримують. Причиною такого стало те, що дружина з часу одруження не мала наміру для створення сім»ї і їх шлюб носив формальний характер. Дружина не мала наміру проживати разом із ним в селі, вести сільське господарство. Він, в свою чергу, не міг проживати в м. Івано-Франківську із-за відсутності належних умов проживання, а також місця роботи. Саме тому для утримання сім»ї вимушений був виїжджати за межі області на заробітки. За час його відсутності, дружина гуляла з іншими чоловіками, зловживала спиртним, а тому він вирішив, що подальше збереження сім»ї завдає йому та їхній дочці шкоди. До квітня 2017 року він час від часу навідувався до дочки, яка на той час проживала з мамою, щоб надати гроші на її утримання та надавав все необхідне для проживання дочці. В квітні 2017 року забрав дочку до с. Текуча Косівського району, і з того часу вона проживає із ним. Після розповіді дочки, які муки вона переживає зі своєю мамою, він не може передати її матері знову. Зокрема, дочка розповіла, що мама п»є, падає коли вони гуляли, швидка медична допомога забирала маму, а вона плакала і не мала куди подітися. Про такі обставини позивач знав і раніше, однак не міг подумати, що дружина йде гуляти з дочкою в місто з метою вживання спиртного. Всі гроші, які він надавав на утримання дочки, а також цінні речі, відповідачка продавала через ломбард, а виручені гроші пропивала. Натомість, позивач живе в будинку, в якому народився зі своїми родичами. В його батьків є два житлових будинки, один із яких він допомагав будувати. В той же час відповідачка зловживає спиртним, умови її проживання не дають можливості належного виховання дочки. Дружина проживає в місті, немає окремої кімнати для дитини, немає підсобного господарства і роботи, а тому вона не здатна належно матеріально забезпечити дочку. Більше того, дочка ходить до школи по місцю її теперішнього проживання. При згадуванні про маму або коли відповідачка навідується до дочки (а таке було всього два рази з квітня 2017 року і то, вона приходила в нетверезому стані), дочка плаче, боїться матері і не хоче з нею спілкуватися. Саме з цих підстав вважає, що дитину слід залишити на постійне проживання із ним. Просить позовні вимоги задоволити, а в зустрічному позові відмовити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а зустрічний позов підтримали повністю. [PERSON] суду пояснила та в своїй позовній заяві зазначила, що не заперечує щодо розірвання шлюбу, але бажає, щоб дитина і надалі проживала із нею, оскільки до цього часу вона якось виховувала та доглядала дитину. Не заперечила, що відповідач час від часу навідувався та допомагав матеріально. Просить її позов задоволити та визначити місце проживання дитини з матір»ю, тобто із нею, а позов [PERSON] задовільнити в частині розірвання шлюбу. Представник органу опіки та піклування Косівської РДА [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що комісією з питань захисту дітей Косівської РДА проводилося засідання з приводу визначення місця проживання дитини [PERSON], і вважає за доцільне залишити дитину проживати із батьком [PERSON] Представник органу опіки та піклування міста Івано-Франківська [PERSON], в судове засідання не з»явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування міста Івано-Франківська. Рішення просить прийняти виключно в інтересах дитини. Вислухавши сторони, свідків, та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задоволити, а в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, що передбачено ч.1 ст.110 СК України. Згідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 23.10.2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 1657, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Однак, на даний час, зазначені в позовній заяві обставини свідчать про те, що надії на збереження сімї немає, а шлюб між сторонами носить формальний характер. Крім того, позивач миритися не бажає, а відповідачка з позовом в цій частині згідна. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. А тому, з урахуванням вищенаведених обставин та в інтересах сторін, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки шляхів для збереження сімї суд не вбачає. Згідно до ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачкою клопотання про зміну прізвища не заявлено, то суд залишає їй шлюбне прізвище «Мосюк». Що ж до позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини, то суд

Outcome: approved