Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - позивач, Банк) звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованості за кредитним договором в розмірі 19975,55 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до договору про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою №28945/02 від 05.07.2013 відповідачу відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 15000 грн зі сплатою 24% річних за користування кредитом. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у нього станом на 07.08.2020 утворилася заборгованість перед Банком, яку останній просить стягнути в розмірі 19975,55 грн, з яких 14969,84 грн - тіло кредиту, 4077,52 грн - заборгованість по процентам, 14,00 грн - комісія за РКО, 429,81 грн - інфляційне збільшення заборгованості, 484,38 грн - три проценти річних від суми заборгованості. Ухвалою суду від 18.08.2020 провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.50). Позивач правом участі в судовому засіданні не скористався, за змістом позову просить судове засідання проводити без участі представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, за змістом якої просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав, зазначив, що сплачуватиме кредитні кошті по мірі можливості (а.с.67). В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 05.07.2013 між позивачем та відповідачем укладений договір про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою №28945/02, за змістом якого відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 15000 грн з відсотковою ставкою 24% та ставкою за несанкціонованим овердрафтом 35% річних на строк дії платіжної картки (а.с.33-41). З розрахунку заборгованості за вказаним договором вбачається, що за відповідачем через несвоєчасне та неповне виконання свого обов`язку з погашення кредиту станом на 07.08.2020 утворилась заборгованість в розмірі 19975,55 грн, з яких 14969,84 грн - загальна сума основної заборгованості, 4077,52 грн - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 14,00 грн - заборгованість за РКО, 429,81 грн - інфляційне збільшення заборгованості, 484,38 грн - три проценти річних від суми заборгованості (а.с.4-13). Вирішуючи заявлений спір, суд враховує такі норми права. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1048, ч.1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1, ч.2 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625). Положеннями ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачем до позову наданий розрахунок заявленої до стягнення суми заборгованості відповідача, яка не спростована та визнана останнім, доказів сплати заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не надано. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи положення ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача з урахуванням ч.1 ст.142 ЦПК України, відповідно до якої, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, про що подав відповідну заяву, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved