Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

[PERSON] кооператив «Пирогово» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та усунення перешкод в користуванні майном. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішеннями Вінницької міської ради №481 від 17.07.1980 року, №450 від 25.06.1981 року, №591 від 27.08.1981 року, №91 від 10.02.1983 року гаражному кооперативу «Пирогово» було надано земельну ділянку площею 6,0378 га в с. Пирогово для створення гаражного кооперативу. В 1980 році було створено гаражно-будівельний кооператив ГБК-7, який згодом було перейменовано в гаражний кооператив «Пирогово». В 1986 році за рахунок коштів кооперативу було збудовано ряд гаражів за номерами 1229, 1230, 1231, 1232, 1233, нумерація яких в 2006 році була змінена на номери 1425, 1426, 1427, 1428, 1429. В подальшому рішенням Вінницької міської ради від 19.09.2008 року №2082 гаражному кооперативу «Пирогово» передано у власність земельну ділянку, що розташована по вул. Комарова 90 В, площею 6,0701 га для потреб гаражного кооперативу та видано державний акт № 575200 на право власності на земельну ділянку площею 2,4709 га та державний акт № 575200 на право власності на земельну ділянку площею 3,5669 га. Відповідно до [PERSON] кооперативу обєктом права власності кооперативу є колективне майно, споруди, приміщення, тощо, основні та оборотні засоби. У липні 2014 року реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції зареєстровано право власності на зазначені вище гаражі за ГК «Пирогово», про що видані відповідні свідоцтва про право власності. Разом з тим, з моменту набуття у встановленому законом порядку права власності на вищевказані гаражі ГК «Пирогово» позбавлений можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, оскільки відповідач, який є членом кооперативу, починаючи з 2001 року без жодних правових підстав самовільно зайняв та користується ними. ГК «Пирогово» неодноразово звертався до відповідача з вимогою про звільнення спірних гаражів, однак відповідач дані вимоги ігнорує та продовжує утримувати вказані гаражі, встановивши на них замки. Вищевикладене і стало підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ГК «Пирогово», реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області про скасування права власності на гаражі, визнання недійсним свідоцтв про право власності на нерухоме майно, зобовязання скасувати реєстрацію права власності ГК «Пирогово» на спірні гаражі та визнання права власності на майно. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що з 1998 року [PERSON] є членом кооперативу. Ним у жовтні 2001 року були придбані спірні гаражі, про що йому були видані відповідні свідоцтва про право власності. Грошові кошти за придбані гаражі були внесені головою правління ГБК № 7 [PERSON] до каси бухгалтерії 13.03.2002 року. З того часу [PERSON] постійно користується гаражами та сплачує членські внески, а тому вважає, що гаражі є його власністю. З огляду на викладене позивач за зустрічним позовом просив суд скасувати право власності ГК «Пирогово» на спірні гаражі, визнати недійсними свідоцтва про право власності на дані гаражі від 16.07.2014 року та від 29.07.2014 року, зобовязати реєстраційну службу Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області скасувати реєстрацію права власності ГК «Пирогово» на зазначені гаражі, а також визнати за ним право власності на них. Ухвалою суду від 12.06.2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за зустрічною позовною заявою [PERSON] до ГК «Пирогово» в частині позовних вимог до реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції про зобовязання скасувати реєстрацію права власності ГК «Пирогово» на спірні гаражі, з тих підстав, що позов в цій частині не підлягає розгляду у судах в порядку цивільного судочинства. Ухвалою суду від 12.06.2015 року зустрічні позовні вимоги про скасування права власності на гаражі, визнання недійсним свідоцтв про право власності на нерухоме майно та визнання права власності на майно прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та обєднано в одне провадження з первісним позовом. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом уточнив позовні вимоги та просив суд ухвалити рішення, яким зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні спірними гаражами, які належать на праві приватної власності ГК «Пирогово», шляхом зняття замків, звільнення та повернення ГК «Пирогово» безпідставно набутого майна. Відповідач [PERSON] та його представник заперечили проти первісного позову в звязку з його безпідставністю. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в зустрічній позовній заяві. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову та відмови у зустрічному позові з огляду на таке. Судом встановлено, що 09.10.1980 року відбулись загальні збори гаражно-будівельного кооперативу №7, на яких прийнято рішення про створення вказаного кооперативу, що підтверджується протоколом № 1 від 09.10.1980 року (а.с. 179). Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Вінниці від 15.10.1980 року № 455 створено гаражно-будівельний кооператив № 7, а також затверджено вищевказаний протокол загальних зборів і статут кооперативу (а.с. 177, 178). В подальшому гаражно-будівельний кооператив № 7 було перейменовано в гаражний кооператив «Пирогово» та зборами його членів від 06.03.2004 року затверджено [PERSON] кооперативу, який зареєстрований рішенням виконкому Вінницької міської ради від 25.03.2004 року № 555 (а.с. 6-12). Відповідно до п. 3.1. [PERSON] обєктом права власності ГК «Пирогово» (колективної власності) є майно (споруди, приміщення тощо), основні та зворотні засоби. Адреса місця знаходження ГК «Пирогово»: м. Вінниця, вул. Комарова, 90 В (п. 1.8. [PERSON]). Згідно з п. 3.3. [PERSON] право колективної власності здійснюється загальними зборами уповноважених членів ГК «Пирогово». Відчуження обєктів колективної власності може бути здійснено лише за рішенням загальних зборів членів «Пирогово» або за рішенням суду. 29.12.2009 року, на підставі рішення Вінницької міської ради №2082 від 19.09.2008р., рішення Вінницької міської ради №2433 від 26.06.2009р. гаражному кооперативу «Пирогово» видано державні акти на право власності на земельні ділянку площею 2,4709 га та 3,5669 га по вул. Комарова, 90 В в м. Вінниці (а.с. 13, 14) 15.07.2014 року реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області зареєстровано право власності ГК «Пирогово» на гаражі 1425 та 1426 по вул. Комарова, 90 В в м. Вінниці, загальною площею 38,3 кв.м, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.07.2014 року (а.с. 18). 16.07.2014 року реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області ГК «Пирогово» видано свідоцтво про право власності на гаражі 1425 та 1426 по вул. Комарова, 90 В в м. Вінниці, загальною площею 38,3 кв.м (а.с. 17). 25.07.2014 року реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області зареєстровано право власності ГК «Пирогово» на гаражі 1427, 1428 та 1429 по вул. Комарова, 90 В в м. Вінниці, загальною площею 54,5 кв.м, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.07.2014 року (а.с. 16). 29.07.2014 року реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області ГК «Пирогово» видано свідоцтво про право власності на гаражі 1427, 1428 та 1429 по вул. Комарова, 90 В в м. Вінниці, загальною площею 54,5 кв.м (а.с. 15). Отже, гаражі №1425, 1426 1427, 1428, 1429 що розташовані по вул. Комарова, 90 В в м. Вінниці на праві приватної власності належать [PERSON] «Пирогово», що підтверджується вищеназваними свідоцтвами про право власності. Однак, як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, відповідач [PERSON], починаючи з 2001 року, володіє та користується вказаними вище гаражами, встановивши на них свої замки. Дана обставина в силу положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до статті 41 Конституції України, яка кореспондується з положеннями частини 1 статті 317 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з підпунктом 2 частини 3 статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. В силу положень частини 1 статті 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач без належних правових підстав заволодів спірними гаражами, встановив на них свої замки та продовжує ними користуватися, чим створює перешкоди у здійсненні права користування ГК «Пирогово» належним йому на праві приватної власності нерухомим майном, суд вважає, що права позивача порушені та підлягають захисту шляхом зобовязання відповідача усунути перешкоди в користуванні ГК «Пирогово» спірними гаражами шляхом зняття замків, звільнення та повернення позивачу безпідставно набутого майна. Вимоги ж зустрічного позову суд вважає безпідставними, виходячи з наступного. В обґрунтування зустрічного позову відповідач посилається на те, що ним у жовтні 2001 року були придбані спірні гаражі, про що йому були видані відповідні свідоцтва про право власності. Грошові кошти за придбані гаражі були внесені головою правління ГБК № 7 [PERSON] до каси бухгалтерії 13.03.2002 року. З того часу [PERSON] постійно користується гаражами та сплачує членські внески, а тому вважає, що гаражі є його власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням апеляційного суду Вінницької області від 09.07.2012 року, яке залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.09.2012 року, у цивільній справі № 212/539/2012, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до ГК «Пирогово», інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області, третя особа: виконком Вінницької міської ради, про визнання права власності, про визнання права власності на майно. Зокрема при розгляді даної справи Апеляційним судом Вінницької області встановлено наступне: «Згідно з п. 3.3. [PERSON] кооперативу відчуження колективного майна вирішують тільки загальні збори, збори уповноважених або за рішенням суду, якщо в кооперативі є борги перед державою. З матеріалів справи вбачається, що обєктом права власності кооперативу (кооперативної власності) згідно [PERSON] гаражних кооперативів є майно (споруди, приміщення тощо), основні та оборотні засоби. Таким чином, рішення загальними зборами членів кооперативу про відчуження кооперативного майна на гаражі, на які позивач посилається, не приймалося. Посилання позивача на протокол правління гаражного кооперативу про відчуження гаражів за 2001 рік не приймається, як доказ, оскільки рішення прийняте з порушенням [PERSON] Посилання позивача на те, що бувшим головою кооперативу [PERSON], який в подальшому був притягнутий до кримінальної відповідальності за зловживання, були внесені кошти, сплачені позивачем на придбані гаражі, не відповідають дійсності, оскільки вказані кошти не були по касовій книзі оприходувані» (а.с. 96-98). Крім того, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2013р. у справі №127/7999/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07.10.2013р. (а.с. 70,71, 166,167) в задоволенні позову ГК «Пирогова» до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ГК «Пирогово» про визнання права власності за набувальною давністю також відмовлено. Зокрема, відмовляючи в задоволенні первісного позову суд виходив з того, що право власності на гаражі належним чином не зареєстровані. Однак, вказана обставина на даний час відпала, оскільки як зазначено вище, 15.07.2014р. та 29.07.2014р. право власності на оспорювані гаражі зареєстровано належним чином, а саме на праві приватної власності за ГК «Пирогова». При цьому, відмовляючи в зустрічному позові суд зазначив, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] добросовісно не заволодів чужим нерухомим майном, а претендує на обєкт самочинного будівництва, а при таких обставинах існує інший порядок вводу його в експлуатацію і оформлення у власність. В матеріалах справи наявна копія статуту ГСК №7, який затверджений рішенням Ленінської районної ради народних депутатів м. Вінниці №455 від 15.10.1980р., а також копія статуту ГК «Пирогово», оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, який затверджено протоколом зборів членів кооперативу №1 від 06.03.2004р. та зареєстрований рішенням виконкому Вінницької міської ради від 25.03.2004р. №555. В матеріалах справи також наявні копії статуту станом на 20.10.1999р. та станом на 27.03.2000р., які не містять відміток про їх затвердження чи реєстрацію, оригінали цих документів сторонами суду не надані, а відтак суд позбавлений можливості встановити їх походження, у звязку з чим не приймає їх до уваги. Сторони в судовому засіданні не змогли пояснити та надати відповідні докази того, яка саме редакція статуту діяла станом на 2001 рік, тобто на момент придбання [PERSON] оспорюваних гаражів. [PERSON] 1980 року та статут 2004 року по різному врегульовують питання щодо відчуження кооперативного майна. Зокрема, відповідно до п. 26 [PERSON] 1980 року правління являлось виконавчим органом підзвітним загальним зборам членів кооперативу. До обовязків правління входило укладання договорів і проведення заходів, які відповідають потребам кооперативу, управління гаражним господарством. При цьому, відповідно до п. 3.3 [PERSON] 2004 року відчуження обєктів колективної власності може бути здійснено лише за рішенням загальних зборів членів ГК «Пирогово» (зборів уповноважених) або за рішенням суду. Однак, проаналізувавши положення статуту 1980 року суд приходить до висновку, що до повноважень правління не відносилося вирішення питання щодо відчуження обєктів колективної власності, а відтак доводи відповідача в цій частині суд вважає необґрунтованими. Посилання відповідача за первісним позовом на ту обставину, що ним у жовтні 2001 року були придбані спірні гаражі, про що йому були видані відповідні свідоцтва про право власності, суд вважає необґрунтованими та до уваги не приймає, оскільки свідоцтва про власність видані старшим бухгалтером ГСК-7 [PERSON] не є документами, які підтверджують виникнення права власності на майно. Крім того, квитанції №1305, 1350, 1384, 1430, 1493, 1564, 1256 (а.с. 48-52) жодним чином не підтверджують факт оплати відповідачем за придбання гаражів, оскільки з вказаних квитанцій неможливо встановити їх призначення платежу. Зокрема, у квитанціях вказано «в рахунок договору», однак ні самого договору, ні інших доказів на підтвердження його укладення відповідачем за первісним позовом не надано. Посилання відповідача за первісним позовом на ту обставину, що він як власник утримує гаражі за власний кошт в належному технічному стані, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме квитанції №43160 від 22.06.2009р. (а.с 58) відповідачем проводиться оплата за оренду гаражів. Факт наявності укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди майстерні від 25.10.2011р. з відповідною орендною платою встановлено також рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2013р. у справі №127/7999/13-ц. Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про власність» (чинної на момент виникнення правовідносин щодо придбання відповідачем гаражів) громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно з частинами 1 та 2 статті 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на обставини встановлені судом, а також враховуючи преюдиційність фактів, які встановлені вищевикладеними рішеннями судів, суд приходить до переконання, що право власності позивачем за зустрічним позовом на спірні гаражі не набувалось, а тому немає правових підстав для визнання за ним права власності на спірні гаражі. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки позивачем за зустрічним позовом не надано суду жодного доказу, який би підтверджував неправомірність набуття права власності ГК «Пирогово» на спірні гаражі, тому вимоги зустрічного позову про скасування права власності ГК «Пирогово» та визнання права власності на гаражі не підлягають задоволенню. Вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання недійсними свідоцтв про право власності на гаражі є похідними від вимог про визнання права власності та про скасування права власності, а тому є також безпідставними та такими що задоволенню не підлягають. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з [PERSON] на користь ГК «Пирогово» слід стягнути 243,60 грн. витрат, повязаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved