Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

[PERSON] пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , яким в остаточній редакції просить визнати за ним право власності в порядку поділу майна подружжя, на 1/2 частину нежитлову будівлю літ. «В-1» загальною площею 1616,6 кв.м по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу сторони придбали нежитлову будівлю літ. «В-1» загальною площею 1616,6 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Станом на теперішній час сторони мають розбіжності щодо реалізації прав на придбане майно, не можуть дійти згоди при користуванні ним, а тому позивач звертається до суду з даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. 20 січня 2020 року року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , якою вона просить поділити майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнати за нею право власності в порядку поділу майна подружжя, на 1/2 частину нежитлову будівлю літ. «В-1» загальною площею 1616,6 кв.м по [ADDRESS] . В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач посилалась на те, що за час шлюбу з відповідачем на її ім`я ними була придбана нежитлова будівля літ. «В-1» загальною площею 1616,6 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Станом на теперішній час сторони мають розбіжності щодо реалізації прав на придбане майно, не можуть дійти згоди при користуванні ним, а тому просить поділити вказане спільне майно. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 січня 2020 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 березня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, зустрічний позов позивач визнав. В судове засідання відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] про розгляд справи за їх відсутності, зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, основний позов визнають. Від представника відповідача Константинової Г.В. надійшли письмові пояснення, де вона зазначила, що між сторонами виникли суперечки щодо користування та розпорядження будівлею. [PERSON] має намір відчужити належне їй майно іншій особі, при цьому її чоловік відмовляється надавати нотаріальну згоду на укладання такої угоди, яка є обов`язковою при укладанні будь-якого нотаріального договору. Здійснити поділ майна в нотаріальному порядку також неможливо, оскільки [PERSON] хоча і зареєстрована як одноособовий власник, але позбавлена можливості розпоряджатися без згоди іншого подружжя даною будівлею та земельною ділянкою,право на яку відповідно виникає у позивача у разі поділу майна. Отже, поділ майна в нотаріальному порядку неможливий. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 10 жовтня 1973 року В.Павлівською сільською радою Зіньківського району Полтавської області, актовий запис №22, під час державної реєстрації шлюбу відповідач за первісним позовом змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане 10 жовтня 1973 року) На підставі договору купівлі-продажу від 20 листопада 1998 року, укладеного між ВАТ «Харківська овочева фабрика» та [PERSON] та акту прийому-передачі від 01 грудня 1998 року ВАТ «Харківська овочева фабрика» в особі голови [PERSON] . передала, а [PERSON] прийняла у власність нежитлову будівлю, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 176470788 від 06 серпня 2019 року, власником нежитлової будівлі літ. «В-1» загальною площею 1616,6 кв.м по [ADDRESS] є [PERSON] . Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за основним позовом та за зустрічним позовом, виходячи з наступних підстав. За загальним правилом ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно правової позиції викладеної у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. При цьому, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Такі висновки повністю узгоджуються з висновками, зробленими Верховним Судом від 18 червня 2018 року у постанові №711/5108/17 та від 07 листопада 2018 року у постанові №405/2391/155-ц. Під час судового розгляду жодною із сторін не надано доказів на спростування презумпції спільності права власності подружжя на зазначену нежитлову будівлю. Як встановлено судом під час судового розгляду, 20 листопада 1998 року, тобто у період шлюбу, була придбана нежитлова будівля літ. «В-1» загальною площею 1616,6 кв.м по [ADDRESS] . Факт придбання зазначеної будівлі у період шлюбу не заперечувався сторонами по справі. Отже, судом презюмується, що вище зазначена нежитлова будівля придбана за спільні кошти подружжя. Враховуючи те, що в період придбання спірної нежитлової будівлі сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та несли спільні витрати, суд приходить до висновку, що сторони набули право спільної сумісної власності на нежитлову будівлю літ. «В-1» загальною площею 1616,6 кв.м, розташовану по [ADDRESS] . Згідно із частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дружина й чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 СК). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК). Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо розподілу спільного майна, виходячи з положень ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності, суд вважає за можливе провести поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнавши за кожним з подружжя право власності на рівні частки спірної нежитлової будівлі. На підставі викладеного і

Outcome: approved