Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона та відповідач перебували у шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні і [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Відповідач позов визнав частково. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2013 року позовні вимоги задоволені частково, з [PERSON] стягнені аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 14 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.04.2011 року, до досягнення нею повноліття, на користь матері [PERSON]. Також з [PERSON] стягнені аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 14 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з ( дата винесення рішення) 08.08.2013 року, до досягнення ним повноліття, на користь батька - [PERSON]. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. [PERSON] звернулася з апеляційною скаргою на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2013 року, де ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду - скасуванню в частині стягнення аліментів з позивача, згідно п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення в цій частині з наступних підстав. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що сторони перебували в шлюбі та мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Апостолівської загальноосвітньої школи №4 від 12.10.2012 року, [PERSON] навчається в школі в 2-Б класі і мешкає в [ADDRESS] (а.с. 19). Згідно акту депутатського обстеження від 15.10.2012 року в [ADDRESS] в приватному будинку з 2005 року мешкають [PERSON] , [PERSON], їх син [PERSON] та внук [PERSON]Для проживання [PERSON] створені належні умови (а.с. 20). За таких обставин, враховуючи, що син [PERSON], [INFO], проживає та знаходиться на утриманні відповідача, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивачки частково, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі ? частини заробітку(доходу). Також суд першої інстанцій прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] про стягнення з позивача [PERSON] аліментів у розмір 1/4 частини на утримання сина [PERSON], [INFO]. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення щодо стягнення з позивача [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в порушення вимог матеріального та процесуального права, оскільки відповідач з такими позовними вимогами відповідно до вимог ЦПК Країни до суду не звертався. Отже, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню. Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, при вище наведених обставинах справи, відповідно до ст.ст. 180-183 СК України, ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дочки в зазначеному розмірі. Доводи апеляційної скарги, що вона також приймає участь в утриманні сина, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів і на сина, оскільки в судовому засіданні встановлено, що син проживає не з позивачем, та знаходиться на утриманні відповідача та його бабусі. Та обставина, що відповідач не надає матеріальної допомоги саме дочці, викладена позивачем і в позовних вимогах /а.с. 1/. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. У випадку невиконання батьками обов'язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. Враховуючи, що син [PERSON], [INFO], проживає з відповідачем, який виконує свої зобов'язання щодо утримання сина, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги про примусове стягнення аліментів на утримання сина не підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] в апеляційному суді погодився з рішення суду першої інстанції щодо стягнення з нього на користь позивачки на утримання дочки ? частину заробітку. Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду скасувати в частині стягнення аліментів з позивача. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Outcome: partial