Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - «Відповідач»), в якому просила стягувати з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, грошові кошти стягувати на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованої та жительки за адресою: [ADDRESS] на утримання онуків: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовано тим, що Відповідачем не надається в належному розмірі в добровільному порядку матеріальна допомога на утримання онуків : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з бабусею: [PERSON] , [INFO] , оскільки їхня мати, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , актовий запис 1063. Представником позивача подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги просив задоволити. Представником відповідача подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, просила стягувати аліменти в розмірі 1500 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] 24.09.2021 року через канцелярію суду подав відзив на позов, в якому просив позов задоволити частково, стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення кожним з дітей повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, відзив на позов, відповідь на відзив, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Як зазначено в позовній заяві, [PERSON] , [INFO] являється матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка 15.03.2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №380 ( а.с.11). У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . ( а.с.12, 13). Відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 05.06.2020 року, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , актовий запис № 1063 ( а.с.15). Неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] після смерті матері, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , актовий запис № 1063, залишились напівсиротами та проживають і перебувають на утриманні своєї бабусі, [PERSON] ., [INFO] . Вказаний факт визнано Відповідачем у Відзиві на позов. В позовній заяві зазначено, що на даний час Відповідач отримує від держави матеріальну допомогу на дітей в розмірі 2100грн. на місяць, ці кошти передає Позивачу, але не кожного місяця, частину грошей використовує на свої потреби, батько не цікавиться потребами дітей. Оскільки утримання дітей такого віку потребує значних коштів, а Позивач не здатна в повній мірі цього забезпечити, враховуючи те, що Відповідач в належному порядку відмовляється надавати кошти на утримання дітей, з позовної заяви вбачається, що Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітнім дітям, Позивач звернулася до суду з даним цивільним позовом. 24.09.2021 року [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просив позов задоволити частково, стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, оскільки по 3 000 грн. як просить позивач сплачувати аліментів на дітей не має можливості, так як на утриманні в нього знаходиться мати непрацездатного віку та кредитні зобов`язання, які виникли у зв`язку з лікуванням колишньої дружини, яка померла. Представником відповідача надано відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі, стягувати з Відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 3 000 грн. на кожну дитину, так як відповідач є здоровим, працює, отримує заробітну плату в розмірі 17 574 грн. щомісячно і не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до інформаційної довідки ліцею №17 Івано-Франківської міської ради від 22.09.2021 року №203, неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , учениця 5-А класу, [PERSON] , [INFO] , учень 9-А класу на даний момент проживають з бабусею, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка постійно займається навчанням і вихованням дітей, постійно спілкується з класними керівниками, батько [PERSON] не цікавиться навчанням і вихованням дітей, батьківські збори не відвідує, з класними керівниками не спілкується. Відповідно до листа Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 02.07.2021 року, працівниками служби поведено бесіду з батьком [PERSON] з приводу його участі у вихованні та утриманні неповнолітніх дітей, батько у своїх письмових поясненнях від 09.06.2021 року повідомив, що не відвідував своїх дітей протягом останнього року через конфлікти з тещею, за останній період матеріально дітей не забезпечував, тільки перераховував щомісячно державну соціальну допомогу у зв`язку з втратою годувальника у сумі 2100 грн., оскільки досі оплачує кредит, який брали з покійною дружиною на лікування, стверджує, що намагається спілкуватись з дітьми в телефонному режимі, однак вони не беруть трубки. Зазначив, що усвідомлює всю ситуацію, розуміє, що недостатньо піклується про своїх дітей, мало з ними спілкується, проте зобов`язався виправитись і співпрацювати з [PERSON] в інтересах дітей. 25.06.2021 року працівником Служби у справах дітей здійснений телефонний дзвінок до [PERSON] , під час якого він повідомив, що досі не бачився з дітьми, не налагодив з ними стосунки, не допомагав фінансово, пояснюючи це затримкою заробітної плати. ( а.с.16). Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі - «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Як зазначила в позовній заяві Позивач, станом на сьогоднішній день неповнолітні діти, онуки позивача перебувають на її утриманні, в той же час Відповідач, як батько дітей , належної участі у їх утриманні та вихованні не приймає. Доказів, які б спростовували зазначені Позивачем обставини, Відповідачем суду не надано, а Судом таких доказів не встановлено. Враховуючи вищевикладене, враховуючи те, що Відповідач, офіційно працевлаштований, інших осіб на його утриманні немає, Позивач просила стягувати з Відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із бабусею [PERSON] , щомісячно в розмірі 3000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з пунктами 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» «за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно». Порядок визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі визначено статтею 184 СК України. Так, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (частина 1 статті 184 СК України). Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей, Суд дійшов висновку про доцільність стягування з Відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дітьми повноліття, оскільки даний розмір аліментів відповідає інтересам дітей, а також відповідає обов`язку батька на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів Суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, зокрема те, що діти проживають разом з Позивачем і вказаний факт не заперечується Відповідачем. Також Судом враховано, що Відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, інших осіб на своєму утриманні не має і спроможний платити аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Доказів, які б спростовували вищевказане, Відповідачем Суду подано не було, а Судом таких обставин не встановлено. Визначений Судом розмір аліментів у розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, за висновком Суду, є обґрунтованим та доцільним з точки зору віку, стану здоров`я та матеріального становища дітей, а також з точки зору стану здоров`я, матеріального становища та сімейних обставин Відповідача. Суд звертає увагу на те, що на момент розгляду справи в суді, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», уставнолено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; Відповідно до вимог статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дітей у розвитку, Суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше наж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття з моменту звернення до суду з цим позовом 03 вересня 2021 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 454,00 судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial