Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Адвокат Піка М.Є., який діє в інтересах позивача АТ «Страхова компанія «Країна» на підставі довіреності, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з останнього на користь АТ «Страхова компанія «Країна» матеріальну шкоду у розмірі 5 340,61 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 листопада 2016 року в м.Харкові на пр.Гагаріна, в районі будинку №80, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ 210637, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Богдан», державний номер [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, після чого [PERSON] залишив місце події. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. У результаті ДТП відповідачем було завдано матеріальну шкоду власнику автомобіля «Богдан» - [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «СК «Країна» згідно з полісом № АЕ/6369795, відповідно до якого страхова сума за шкоду, завдану майну, визначена в розмірі 100 000 грн., а також встановлена франшиза - 510 грн. Відповідно до проведеного огляду транспортного засобу «Богдан», державний номер [NUMBER] , ремонтної калькуляції №42477 та заяви [PERSON] , який діє в інтересах власника транспортного засобу «Богдан» на підставі довіреності, було погоджено розмір страхового відшкодування в розмірі 5340,61 грн. Після чого було АТ «Страхова компанія «Країна» прийнято рішення про визначення даної події страховим випадком та виплати страхового відшкодування відповідно до страхового акту №02/42477/3.2.29 у розмірі 5340,61 грн. Оскільки відповідач, спричинивши ДТП самовільно залишив місце пригоди, позивач вважає, що має право регресної вимоги до водія застрахованого транспортного засобу. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2020 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали. У встановлений законом строк позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від суду від 20 жовтня 2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Представник позивача АТ «Страхова компанія «Країна» Піка М.Є. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ухвали суду від 20 жовтня 2020 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 25 листопада 2018 року близько 08 годині 15 хвилин у м. Харкові на пр.Гагаріна, в районі будинку №80 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21063, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Богдан», державний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] транспортний засіб «Богдан», державний номер [NUMBER] , належить [PERSON] . Постановою Червонозаводського\~районного суду\~Харківської області\~від 26\~грудня 2016\~року [PERSON] \~визнано винним\~в скоєнні\~адміністративних правопорушень,\~передбачених ст.124,\~122-4\~КУпАП України,\~і накладено\~адміністративне стягнення\~у виді\~штрафу у\~розмірі 340\~грн. При розгляді справи [PERSON] вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав. Постанова суду набрала чинності 04 січня 2017 року. Зі змісту полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6369795 від 18 серпня 2016 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна». 01 грудня 2016 за вх. №18428 до ПАТ «Страхова компанія «Країна» від [PERSON] , який діє на підставі довіреності в інтересах [PERSON] , надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. З довідки №3016341466102277 про дорожньо-транспортну пригоду слідує, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 25 листопада 2016 року за участю автомобіля ВАЗ 210637, державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] та автомобіля «Богдан», державний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , сталася внаслідок порушення [PERSON] вимог п.10.9 та п.2.10 а ПДР України. Згідно з актом огляду транспортного засобу від 01 грудня 2016 року транспортний засіб «Богдан», державний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав пошкодження крила та капота. Відповідно до\~ремонтної калькуляції\~№42477\~від 09\~грудня 2016\~року вартість\~ремонту транспортного засобу «Богдан» складає 5340,61 грн. 13 січня 2017 року за вх.№22361 до ПАТ «Страхова компанія «Країна» надійшла заява про виплату страхового відшкодування від [PERSON] . Як слідує зі змісту страхового акту № 02/42477/3.2.29, складеного ПАТ «Страхова компанія «Країна», розмір страхового відшкодування складає 5340,61 грн. Відповідно до платіжного доручення №4121 від 29 березня 2017 року ПАТ «Страхова компанія «Країна» відшкодувала [PERSON] страхове відшкодування на підставі страхового акту №02/42477/3.2.29 від 01 грудня 2016 року в розмірі 5340,61 грн. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Під час розгляду цивільної справи за правилами позовного провадження кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що передбачено ч.1 ст.81 ЦПК України. Поряд з цим, положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України встановлені підстави звільнення від доказування, зокрема, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, постанова Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій водія [PERSON] , стосовно якого ця постанова була ухвалена, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин вину [PERSON] , який керував транспортним засобом ВАЗ 210637, державний номер [NUMBER] , та допустив порушення п.п.10.9 та 2.10 а Правил дорожнього руху, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди, та в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, суд вважає встановленою. Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Положеннями ч.1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною першою статті1191 Цивільного кодексу України передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Поняття шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, визначено статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - це шкода, пов`язана, у тому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. За змістом ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Приписами статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Положеннями п.п. 38.1.1 «в» п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що факт самовільного залишення водієм [PERSON] місця пригоди після дорожньо-транспортної пригоди за його участю підтверджується постановою Червнозаводського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2016 року та відповідачем під час розгляду вказаного адміністративного матеріалу не оспорювався. Оскільки відповідач самовільно залишив місце пригоди, позивач АТ «Страхова компанія «Країна» після виплати страхового відшкодування має право регресної вимоги до водія застрахованого транспортного засобу - [PERSON] . Матеріалами справи підтверджено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України, автомобілі отримали механічні пошкодження. Зокрема, на підставі акту огляду транспортного засобу та ремонтної калькуляції встановлено, що транспортний засіб «Богдан», державний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25 листопада 2016 року, отримав механічні пошкодження на суму 5340,61 грн. Позивачем на підставі заяви потерпілої сторони про виплату страхового відшкодування була сплачена сума страхового відшкодування, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №4121 від 29 березня 2017 року. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини, в матеріалах справи не міститься. Аналізуючи встановлені\~судом фактичні\~обставини справи\~в контексті\~викладених норм\~законодавства,а також досліджені в\~судовому засіданні\~докази в\~їх сукупності,\~суд вважає\~обґрунтованими та\~такими,\~що підтверджуються\~наявними в\~матеріалах справи\~письмовими доказами\~заявлені позивачем\~вимоги щодо\~стягнення з\~відповідача матеріальної\~шкодина користь позивача. Суд погоджується, що у позивача після виплати страхового відшкодування потерпілій стороні виникло право регресної вимоги до водія застрахованого транспортного засобу [PERSON] . Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, не спростовані відповідачем, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved