Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, у якій зазначає, що позивачка з відповідачем перебувала у шлюбі з 10 січня 1997 року. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2002 року шлюб було розірвано. [INFO] від шлюбу народилася дочка - [PERSON]. З січня 2003 року подружні відносини між сторонами припинилися. Починаючи з 2002 року відповідач лише один раз бачив дочку, жодним чином не намагався зустрітися з дитиною, не цікавиться станом здоров'я та не приймає участі у вихованні та догляді дитини. У зв'язку з наведеним, позивачка просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність та визнання позовних вимог. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв про відкладення слухання справи не надходило. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Вихованням, утриманням дитини [PERSON] займається її мати - [PERSON], рідний батько дитини - [PERSON] у справі не бачиться з дочкою багато років, не відвідує її, не займається її вихованням. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] участі у вихованні дочки [PERSON] не приймає, не піклується про неї, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, встановлена наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Суд зазначає, що відповідно до ст.. 169 СК України мати, батько, позбавленні батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст.. 148 СК України за заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Враховуючи позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до дочки [PERSON], у зв'язку із ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків, суд вважає за можливе змінити прізвище дитини з « [PERSON]» на прізвище матері - «[PERSON]».

Outcome: approved