Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON], яка діє від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої [PERSON],[INFO], звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким вселити її разом з дочкою до квартири [ADDRESS], визначити порядок користування зазначеної квартири між співвласниками [PERSON] і [PERSON] з однієї сторони і [PERSON] і [PERSON] з другої. Надалі позивачка неодноразово уточнювала свої вимоги і в судовому засіданні просила суд постановити рішення, яким припинити право спільної часткової власності [PERSON] і [PERSON] на квартиру [ADDRESS] і визнати право власності на цю квартиру за [PERSON]; припинити право спільної часткової власності [PERSON] і [PERSON] на квартиру [ADDRESS] і визнати право власності на цю квартиру за [PERSON]. [PERSON] і [PERSON] у сьогоднішньому судовому засіданні визнали позов [PERSON] і погодились передати у власність [PERSON] і [PERSON] 715 частин у квартирі [ADDRESS], а від [PERSON] прийняти у власність 23 частини квартири [ADDRESS]. Представник Київської рай адміністрації до суду не з»явився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності. Суд вислухав учасників процесу, вивчив матеріали справи і встановив наступне: Трикімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі у такому співвідношенні: [PERSON]-15 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.01.2000 року і 215 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2012 року; [PERSON] - 15 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло; [PERSON] - 15 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло і 115 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2012 року, [PERSON] - 15 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло. В квартирі проживають і мають реєстрацію [PERSON], [PERSON], [PERSON] (бабуся [PERSON] і [PERSON]) . Однокімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] - 23 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2012 року і [PERSON] - 13 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2012 року. В квартирі має реєстрацію [PERSON], проживає без реєстрації [PERSON] Між [PERSON] і [PERSON] виник спір щодо порядку користування обома квартирами. У судовому засіданні [PERSON] наполягала на припиненні права власності [PERSON] на 415 частини і [PERSON] на 15 частину квартири [ADDRESS]; на припиненні права власності [PERSON] на 23 частини квартири [ADDRESS], шляхом передачі [PERSON] 23 частин квартири [ADDRESS] в рахунок належних їм 715 частин квартири [ADDRESS], стверджуючи, що спільне користування квартирами є неможливим, технічна можливість виділити співвласникам належні їм частки в натурі відсутня, а припинення права спільної часткової власності надасть кожній стороні мати у володінні і користуванні окремі самостійні квартири: [PERSON] і [PERSON] - квартиру [ADDRESS], а [PERSON] і [PERSON] - квартиру [ADDRESS]. На обґрунтування своїх доводів [PERSON] посилалась на такі докази: свідоцтво про право власності на житло від 12.01.2000 року щодо квартири [ADDRESS], свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2012 року щодо 15 частини квартири [ADDRESS] і щодо квартири [ADDRESS], технічні паспорти на квартири, звіти про визначення ринкової вартості квартири [ADDRESS] і вартості квартири [ADDRESS], виконані у 2012 році оцінювачем ПП «Експерта оцінка майна», відмовний матеріал №5060 Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 8.06.2012 року за заявою [PERSON], довідки з місця проживання і реєстрації. Відповідачева сторона, визнаючи позов [PERSON], підтвердила, що відсутня технічна можливість поділити спірні квартири між співвласниками відповідно до ідеальних частин, що спільне користування квартирами для сторін не є можливим. Відповідачки погодились припинити право спільної часткової власності сторін на квартири шляхом обміну: [PERSON] передають у власність [PERSON] і [PERSON] 715 частин квартири [ADDRESS]; а [PERSON] передає у власність [PERSON] і [PERSON] 23 частини квартири [ADDRESS]. Сторони не мають претензій одна до одної щодо грошової компенсації часток квартири. При вищевикладених обставинах суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав: Відповідно до ст.365 ЦК України, яка регулює можливість припинення права на частку у спільному майні, за вимогою інших співвласників, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників: якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. У даному випадку сторонам по справі належать на праві спільної часткової власності трикімнатна квартира і однокімнатна квартира, що розташовані на різних поверхах багатоповерхового житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 56 кв.м., в тому числі житловою - 37 кв.м., частку матері і дочки [PERSON] складають 815 частин, а частку матері і дочки [PERSON] - 715 частин. В однокімнатній квартирі [ADDRESS] загальною площею 29,6 кв.м., в тому числі житловою 16,3 кв.м., [PERSON] належать 23 частини, [PERSON]- 13 частина. Сторони визнали в судовому засіданні, що технічно виділити в натурі належні їм частки є неможливим. Сторони також визнали, що спільно користуватися квартирами вони не можуть, внаслідок вкрай неприязливих відносин, що склали між ними останні два роки. Припинення права спільної часткової власності сторін на квартири не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам їх сімей, а навпаки- поліпшить їхні житлові умови, т.я. кожна сторона у власність отримає самостійну квартиру. Будь-яких правових підстав для припинення права спільної часткової власності сторін на майно, шляхом передачі одна одній стороні належної їй частини, суд не отримав. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами ст.ст. 365,367 ЦК України.

Outcome: approved