Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] у листопаді 2017 року звернулася до суду з позовом, який 29.11.2017 було уточнено, до [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області, третя особа [PERSON] про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності. В обґрунтування позову вказав, що 19 листопада 1994 року померла [PERSON] Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку «А-1», житловою площею, 25,7 кв м, гаража «Б», літньої кухні «В», погреба «Г», сараю «Д», сажа «Ж», вбиральні «Е», огорожі № 1, остання склала заповіт, яким усе своє майно у рівних частинах заповіла [PERSON] та [PERSON] без визначення часток кожного з них у праві власності. 07.06.1996 року [PERSON] помер. Позивач звернулася до Сьомої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки із поданого правовстановлюючого документа на спадкову майно неможливо встановити, яка саме частка житлового будинку належала померлому [PERSON], тобто неможливо встановити склад спадкового майна. На підставі викладеного позивач просить суд визначити розмір часток у спільній сумісній власності. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву у якій просив справу слухати у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій вказав, що з позовом згоден, та просить розглянути справу без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву у якій просила справу розглянути без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом установлено, 19 листопада 1994 року помела [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 281056, виданим 19.11.1999 [PERSON] сільською радою Пирятинського району Полтавської області (а.с. 5). Відповідно до заповіту від 28 червня 1994 року, посвідченого секретарем Теплівської сільської ради Пирятинського району [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 6). На день смерті заповідача даний заповіт не змінено і не скасовано. Державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори 29.09.1995 [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті 19.11.1994 [PERSON], на житловий будинок № 18 по вул. Центральна у с. Теплівка Пирятинського району Полтавської області (а.с. 7). 07 червня 1996 року помер чоловік позивачки [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серія І-БК № 399221, виданим 07.06.1996 відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького району (а.с. 8, 10). [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, у наслідок чого було заведено спадкову справу № 60951933 (а.с. 9). У встановлений законом строк позивачка звернулася до Сьомої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки із поданого правовстановлюючого документа на спадкову майно неможливо встановити, яка саме частка житлового будинку належала померлому [PERSON], тобто неможливо встановити склад спадкового майна (а.с. 3). Позивачка [PERSON] є спадкоємцем майна, що залишилося після [PERSON] Проте вона не має змоги оформити спадщину, оскільки при зверненні до Сьомої київської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що у правовстановлюючому документі на спадкове майно частки співвласників не вказані і зважаючи на склад співвласників визначення частки майна, належного померлому на праві спільної сумісної власності за заявою співвласників неможливо, тобто склад спадкового майна невизначений. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частка кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Outcome: approved