Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] (по тексту [PERSON]С.) звернулася з позовоною заявою до Ізяславської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на земельну ділянку у зв'язку з переходом права власності на жилий будинок. Позовні вимоги обгрунтовані наступним. Так вказує, що згідно договору купівлі-продажу від 05 травня 2009, зареєстрованого в реєстрі за № 927 та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29 липня 2009 року набула у власність частину домоволодіння за № 5-А, що знаходиться по вул. Матросова в місті Ізяслав Хмельницької області. Відповідно до договору дарування частини будинку від 05 травня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 924, та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29 липня 2009 року, було подаровано [PERSON] 1/2 частину домоволодіння за № 5-А, що знаходиться по вул. Матросова в місті Ізяслав Хмельницької області. Вказана частина домоволодіння належала Дарувальнику, [PERSON], на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу [PERSON] 07.09.2004 року, зареєстрованим в КП Ізяславське РБТІ 26.10.2004 року і записаний в Реєстрову книгу № 6, номер запису 1958. Реєстраційний номер 7045736 . Зазначає, що на підставі вищевказаних договорів виникло право приватної - власності на вищевказане домоволодіння, однак при оформленні права власності на домоволодіння у вищевказаних договорах не було обумовлено перехід права власності на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку та господарських будівель. У зв'язку із необхідністю приведення правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння у відповідність до вимог чинного законодавства, позивач звернулась до Ізяславської міської ради щодо оформлення права власності на присадибну земельну ділянку. Однак виявилось, що на земельну ділянку площею 0,0581 га, на якій розташований будинок, видано Державний акт на право приватної власності на землю серія ХМ № 487 від 21 листопада 1994 року на ім'я [PERSON], який був першим власником вищевказаного домоволодіння, і помер 05 квітня 2002 року. На думку позивача, єдиним можливим способом захисту прав є право звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку у зв'язку із переходом права власності на жилий будинок та господарські будівлі. У судовому засіданні позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача щодо задоволення позовних не заперечувала, вказавши на вірний спосіб захисту порушеного права позивача. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши докази по справі, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Матеріалами справи встановлено наступні обставини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 05 травня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 927 та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29 липня 2009 року, [PERSON], набула у власність частину домоволодіння і за № 5-А, що знаходиться по вул. Матросова в місті Ізяслав Хмельницької області. Згідно договору відчужувалась частина домоволодіння загальною площею 60,0 кв.м., житловою площею 26,2 кв. м., 1/2 частина сарая-Б, яка належала Продавцеві, [PERSON], на підставі Свідоцтва про право на спадщину по закону, посвідченого Ізяславською державною нотаріальною конторою державним нотаріусом [PERSON] 12 листопада 2002 року за реєстровим № 2211, зареєстрованим 14.11.2002 року в книзі № 6, номер запису 1958. Реєстраційний номер 7045736. Крім того, у відповідності до договору дарування частини будинку від 05 травня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 924, та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29 липня 2009 року, було подаровано [PERSON] 1/2 частину домоволодіння за № 5-А, що знаходиться по вул. Матросова в місті Ізяслав Хмельницької області. Відповідно до вказаного договору дарувалась частина домоволодіння загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 26,1 кв. м., 1/2 частина сарая-Б. Вказана частина домоволодіння належала Дарувальнику, [PERSON], на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу [PERSON] 07.09.2004 року, зареєстрованим в КП Ізяславське РБТІ 26.10.2004 року і записаний в Реєстрову книгу № 6, номер запису 1958. Реєстраційний номер 7045736 . На підставі вищевказаних договорів за [PERSON] право приватної - власності на вищевказане домоволодіння, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане КП Ізяславське РБТІ за номером 23438435 від 29 липня 2009 року, реєстраційний номер 7045736. Однак, як встановлено судом, при оформленні права власності на домоволодіння у вищевказаних договорах не було обумовлено перехід права власності на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку та господарських будівель. Встанолено і ту обставину, що в зв'язку із необхідністю приведення правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння у відповідність до вимог чинного законодавства, позивач зверталась до Ізяславської міської ради щодо оформлення права власності на присадибну земельну ділянку. Разом з тим, на земельну ділянку площею 0,0581 га, на якій розташований будинок, видано Державний акт на право приватної власності на землю серія ХМ № 487 від 21 листопада 1994 року на ім'я [PERSON], який був першим власником вищевказаного домоволодіння, приходився мені свекром, і помер 05 квітня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05 квітня 2002 року за № 185761. Тим самим, суд констатує, що позивач позбавлений можливості оформити права на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд. Згідно до уточнених даних згідно кадастрового плану площа земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Ізяслав, вул. Матросова, 5а, становить 0,0562 га. З врахуванням вказаних обставин право позивача підлягає захисту, шляхом задоволення позовних вимог повністю. Крім того, приймаючи рішення по суті спору суд врахував також наступне. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року у справі 3 6-253цс16, за змістом\~статті 377 ЦК України\~до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно\~статті 120 ЗК України\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень\~статті 120 ЗК України\~у поєднанні з нормою\~статті 125 ЗК України\~слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій\~статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані\~\~докази в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved