Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

[PERSON] пред'явив до Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області позов про визнання права на земельну частку (пай) розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах без контурного визначення меж на місцевості, яка знаходиться в колективній власності СВСГ «Містковицька» та СВСГ «Ковиницька» у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилася спадщина, до складу якої входила земельна частка (пай) розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах без контурного визначення меж на місцевості, що знаходиться в колективній власності СВСГ «Містковицька» та СВСГ «Ковиницька», він, позивач, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності у спадкоємця необхідних документів. Зазначив, що під час капітального ремонту в житловому будинку його матері було втрачено деякі документи, зокрема оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), виданий [PERSON] На підставі ухвали суду від 30 жовтня 2018 року неналежного відповідача - Містковицьку сільську раду Самбірського району Львівської області замінено належним відповідачем Бабинською сільською радою Самбірського району Львівської області. Представник позивача [PERSON] під час розгляду справи по суті у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача - Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. Вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із свідоцтва про народження відомо, що [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 5). Із свідоцтва про смерть та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі відомо, що [INFO] року у с. Ковиничі Самбірського району Львівської області померла [PERSON] (а. с. 4,10). Відповідно до ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст. 524 ЦК Української РСР, який був чинний на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За правилами ст. 525 цього Кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 529 вказаного Кодексу було встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548 та 549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входила земельна частка (пай) розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах без контурного визначення меж на місцевості, яка перебуває у колективній власності СВСГ «Містковицька» та СВСГ «Ковиницька». Із довідки, виданої виконавчим комітетом Містковицької сільської ради Самбірського району вбачається, що до складу сім'ї [PERSON], яка померла [INFO] року, на день її смерті входив її син [PERSON] (а.с. 11). Із витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданого 10.06.2015 року відділом у Самбірському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, видно, що на вказану земельну частку (пай) [PERSON] видано сертифікат серії [NUMBER] на підставі рішення Містковицької сільської ради №23 від 18 березня 1996 року (а.с 6). Судом встановлено, що даний сертифікат було втрачено. Із оголошення у друкованому засобі масової інформації - газеті « Голос Самбірщини» відомо, що позивачем зроблено оголошення про те, що вищезгаданий сертифікат втрачений та вважається недійсним (а.с.12). [PERSON] подав до нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON], але йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва із-за відсутності оригінала сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] ( а.с.8) У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до роз'яснень, які викладені у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК). Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ураховуючи наведене, право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за ним права на спадкове майно за законом, а саме права на земельну частку (пай) розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах без контурного визначення меж на місцевості, що перебуває у колективній власності СВСГ «Містковицька» та СВСГ «Ковиницька» згідно втраченого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Містковицькою сільською радою 26.03.1997 року на підставі рішення Містковицької сільської ради від 18.03.1996 року № 23 .

Outcome: approved