Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[PERSON] просить стягнути з ПАТ КБ «Приват Банк» на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 476 (чотириста сімдесят шість) грн. 43 коп. неправомірно перерахованих коштів пенсійного рахунку та 799 (сімсот девяносто девять) грн., сплати за магнітно-резонансну томографію головного мозку, що в сумі становить 1275 (одну тисячу двісті сімдесят пять) грн. 43 коп., а також моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просять його задовольнити. Представник ПАТ КБ «Приват Банк» до суду не зявилася, причин неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений. Представник в судовому засіданні не зміг пояснити на якій підставі ПАТ КБ «Приват Банк» вимагає від позивача гроші та нараховує йому штрафи та відсотки та не заперечив цього факту. Суд вважає, що позов стягнення матеріальної шкоди підлягає повному задоволенню, а в частині моральної шкоди частковому задоволенню, з таких підстав. Згідно рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04.04.2016 року, визнано недійсним договір між [PERSON] та ПАТ КБ «Приват Банк» на обслуговування карткового рахунку по кредитній картці №5211537355353314 на отримання кредиту у національній валюті України - гривні. Незважаючи на вказане рішення суду, ПАТ КБ «Приват Банк» продовжує вимагати з позивача кошти, нараховує штрафи, погрожує, повідомляє про інспекторів, які прийдуть до позивача додому на визначені дати, через дзвінки на телефон, надсилає SMS-повідомлення, листи-вимоги (попередження), а також на електронну пошту позивача, які надходять йому як на день подання позову, так і під час розгляду даної справи. 23.05.2016 р. ПАТ КБ «Приват Банк» надіслав на адресу позивача вимогу, згідно якої станом на 14.05.2016 р. його заборгованість складає 7500 грн., та погрожує передати його справу до колекторської компанії. Станом на 10.06.2016 р. на офіційному веб-сайті ПАТ КБ «Приват Банк», останнім виставлено вимогу до позивача про сплату 8150 грн. Під час розгляду даної цивільної справи за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приват Банк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, останній продовжує вимагати гроші з позивача та направив на його адресу повідомлення про те, що відповідач звертається до органів МВС про порушення кримінальної справи відносно позивача та вимагає вже 9580 грн. Також відповідачем на адресу позивача були надіслані два фальшивих рішення судів про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 6345,02 грн. заборгованості за кредитним договором, 50000 грн. витрат банку на оплату адвокатських послуг та 4500 грн. судових витрат. Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 2 ст. 216 ЦК України, передбачено, що якщо у звязку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Відповідно до ст. 23 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вказані незаконні дії відповідача по відношенню до позивача спричинили останньому як моральну так і фізичну шкоду. Позивач втратив нормальний ритм життя, почались безсоння, сильні головні болі, погіршився сердечний ритм, що підтверджується медичними висновками. Позивач є інвалідом з 2002 року. Переніс багато тяжких операцій, в черепі його голови встановлена пластина, а в тілі - імпланти, тому для нього погіршення стану здоровя може мати непередбачувані наслідки. Позивач не є заможною людиною, тому для нього витрати на МРТ головного мозку та медичні обстеження є суттєвими, не дешевою необхідністю, на яку він вимушений йти задля свого здоровя. Згідно з вимогами статей 147; 212 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обовязковим, оцінюється судом разом з іншими доказами та не має заздалегідь встановленого значення, тому суди розглядали вказану категорію справ, як правило, без призначення експертиз. При вирішенні питання про призначення медико-соціальної експертизи стосовно встановлення факту спричинення моральної шкоди та визначення її розміру суди мають виходити з наступного. Відповідно до вимог статей 10; 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, до юридичних фактів, які має довести позивач у зазначеній категорії справ, зокрема, належить доведення факту завдання моральної шкоди та розміру шкоди. Доведення цих обставин з боку позивача можливе на підставі доказів, перелічених у статті 57 ЦПК України. До таких доказів належить і висновок експертизи, проте він не є єдиним можливим і достатнім доказом спричинення шкоди та підставою визначення її розміру, оскільки згідно з частиною другою статті 212 ЦПК України, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відтак, якщо позивач надав докази завдання йому шкоди, довів цими доказами певний її розмір і не просив суд про призначення медико-соціальної експертизи, то суд не має підстав для відмови в позові чи в призначенні експертизи з власної ініціативи, оскільки це не передбачено положеннями ЦПК України (зокрема статей 10, 143-145), які мають суто змагальний характер доказування. У разі, якщо відповідач не погоджується з доводами позивача про наявність моральної шкоди та про її розмір, визначений позивачем, відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України, відповідач не позбавлений можливості заявити клопотання про призначення такої експертизи. Згідно з вимогами цивільного процесуального закону суд зобовязаний мотивувати як призначення, так і відмову в задоволенні клопотання про призначення експертизи; мотивувати відхилення питань осіб, які беруть участь у справі, при вирішенні процесуального питання про призначення експертизи, що суди не завжди виконують. Статтею 386 ЦКУ передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦКУ). Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, своїми незаконними та неправомірними діями відповідачем заподіяна позивачеві значна моральна шкода, яку він оцінює в сумі 100000 (сто тисяч) грн. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Проте, розмір моральної шкоди, визначений позивачем в сумі 100000 (сто тисяч) грн., суд вважає завищеним і оцінює заподіяну позивачеві моральну шкоду в розмірі 50000 (пятдесят тисяч) гривень. На підставі ст.ст. 22; 216; 386-387; 1166-1167 ЦК України,

Outcome: partial