Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом в якому зазначили, що [PERSON] та [PERSON], є їх батьками. З 1994 року батьки припинили сумісне проживання і батько утворив нову сім'ю. Позивачі та [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] по 1/3 частці кожному. 13.01.1999 року за договором купівлі-продажу, укладеному на Запорізькій Універсальній Товарній Біржі, реєстраційний № Н-913 була продана вищевказана квартира, і в той же день, 13.01.1999 року, за договором купівлі-продажу, укладеному на Запорізькій Універсальній Товарній Біржі, реєстраційний № Н-914, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] придбали трикімнатну квартиру [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Позивачі впродовж шестимісячного терміну звернулися до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, окрім того, спадщину вони прийняли фактично, оскільки були зареєстровані і мешкали разом зі спадкоємицею однією сім'єю. Проте, постановою державного нотаріуса Н.О. Вельможко було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки договір купівлі-продажу був укладений на біржі і один з покупців був на той час неповнолітнім, тому він вважається недійсним. В зв'язку з вищевикладеним позивачі просять суд визнати угоду договір купівлі-продажу на квартиру [ADDRESS], укладений на Запорізькій Універсальній Товарній Біржі, реєстраційний № Н-914 від 13.01.1999 року між [PERSON], [PERSON] і [PERSON], померлою [INFO] року, [PERSON], [PERSON] - дійсною. Визнати за ними право власності по 1/3 за кожним на вищезазначену квартиру. Визнати за ними право власності по 1/6 частці квартири [ADDRESS], в порядку спадкування згідно із законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, а загалом визнати за ними право власності по 1/2 частині квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачі подали заяву про залишення без розгляду вимоги щодо визнання за ними право власності по 1/3 за кожним на квартиру [ADDRESS]. Наполягаючи на задоволенні інших позовних вимогах, доводили суду обставини викладені у позовній заяві, просили суд уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник Запорізької міської ради проти позову не заперечував, просив суд вирішити спір згідно чинного законодавства. Треті особи у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень на позов не надали, з заявою про розгляд справи у їх відсутність до суду не зверталися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін а також дослідивши надані матеріали, суд вважає позов обґрунтованим, заснованим на Законі, а тому підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України встановлює, що правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цього Кодексу. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові правовідносини регулюються цим кодексом. Як передбачено ст.. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти, дружина і батьки померлого. У відповідності зі ст.. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з вимогами ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У судовому засіданні встановлено та доведено, що [PERSON] та [PERSON], є батьками позивачів, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.21). З 1994 року батьки припинили сумісне проживання в зв'язку з чим, батько утворив нову сім'ю. 13.01.1999 року, за договором купівлі-продажу, укладеному на Запорізькій Універсальній Товарній Біржі, реєстраційний № Н-914, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] придбали трикімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.19). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.20). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Позивачі як спадкоємці першої черги прийняли спадщину фактично, оскільки були зареєстровані і мешкали разом зі спадкоємицею однією сім'єю та продовжують мешкати вданій квартирі (а.с.23). Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Тобто, позивачі фактично своїми діями прийняли спадщину та вступили у володіння спадковим майном, але оформити спадщину в нотаріальній конторі вони не можуть, оскільки договір купівлі-продажу був укладений на біржі і один з покупців був на той час неповнолітнім, тому він вважається недійсним (а.с.29), в зв'язку з цим державним нотаріусом Н.О. Вельможко було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, тому кожному з позивачів повинно належати по 1/6 частці спірної квартири. У відповідності зі ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Договір купівлі-продажу на квартиру [ADDRESS], укладений на Запорізькій Універсальній Товарній Біржі, реєстраційний № Н-914 від 13.01.1999 року між [PERSON], [PERSON] і [PERSON], померлою [INFO] року, [PERSON], [PERSON], фактично виконаний, оскільки покупці в повному обсязі сплатили грошові кошти за вказану квартиру та володіють нею на правах власників, а продавці отримали за неї гроші та не мають до позивачів жодних претензій. А отже, дана угода є виконаною та дійсною. Таким чином, проаналізував у сукупності докази, надані позивачами в обґрунтування своїх позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved