Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Адвокатом Чередніченком О.М. подано до суду позов [PERSON] про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 300,00 доларів США, 3% річних у сумі 1,97 доларів США, а також судових витрат в розмірі 4908,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що, маючи намір придбати квартиру, 02.04.2021 року [PERSON] домовився з [PERSON] про укладення договору купівлі-продажу належної відповідачці квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Цього ж дня відповідач, на підтвердження досягнутої домовленості попросила надати їй завдаток у розмірі 300,00 доларів США та особисто написала розписку про отримання коштів. Проте в подальшому [PERSON] почала ігнорувати вчинення необхідних дій, пов`язаних з майбутнім укладенням договору купівлі-продажу. Окрім того, відмовилася повернути надані їй [PERSON] грошові кошти у сумі 300,00 доларів США, мотивуючи це тим, що вона їх витратила нібито на купівлю іншого житла. Позивач неодноразово пропонував відповідачці добровільно повернути кошти, проте остання ігнорувала його законні вимоги і з 12.04.2021 року взагалі перестала відповідати на дзвінки. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, проте останній подав до суду заяву, згідно з якою позовні підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за відсутності сторони позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.п.36). Відповідачка на розгляд справи не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Про причини неявки в судове засідання суду не повідомила, клопотань про проведення судового розгляду справи без її участі, відкладення судового засідання чи відзиву на позов до суду не подавала. За таких обставин, за наявної згоди позивача, суд приходить до висновку про можливість проведення заочного розгляду даної справи на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.04.2021 року відповідачка [PERSON] надала розписку про те, що вона отримала від [PERSON] завдаток в сумі 300,00 доларів США за двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.п.11, 37). 12.04.2021 року до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надійшла заява від [PERSON] про те, що заочно відома йому особа [PERSON] взяла завдаток за квартиру в сумі 300,00 доларів США та по теперішній час не виходить на зв`язок (а.п.12). Згідно з копією відповіді Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області [PERSON] рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства (а.п.13). 24.04.2021 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою про повернення коштів (а.п.14-16). З копії друкованого видання газети «АІР» вбачається, що відповідачка дійсно давала оголошення про продаж двокімнатної квартири (а.п.17-27). Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Частина 1 ст.571 ЦК України передбачає, що якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Враховуючи той факт, що договір купівлі-продажу так і не був укладений, відповідачка порушила перед позивачем свої зобов`язання, то відповідно до ч.1 ст.571 ЦК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума завдатку у розмірі 300,00 доларів США. Верховний Суд у постанові від 17.06.2021 року у справі №711/5065/15-ц зробив наступні висновки про те, що сума, яка названа в розписках завдатком, фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а сааме: не укладено договору купівлі-продажу, на виконання якого передано кошти. Окрім того, суд дійшов висновку, що аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 року у справі №296/10217/15-ц зроблено наступні висновки: ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Перевіривши розрахунок трьох процентів річних та інфляційних збитків, судом встановлено правомірність нарахування останніх відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України. У постановах Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16-ц та від 09.12.2020 у справі №211/5994/17 зазначено, що стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні, також і при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Встановивши наявність складеної [PERSON] розписки про отримання завдатку від [PERSON] , факти не укладення договору купівлі-продажу та не повернення цих коштів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача грошових коштів в розмірі 300,00 доларів США, сплачених [PERSON] в якості завдатку, та 3% річних розміром 1,97 доларів США , у зв`язку з чим даний позов беззаперечно підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то і судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача в сумі 4908,00 грн, з яких 908,00 грн - витрати на сплату судового збору, а 4000,00 грн - витрати на правничу допомогу, які належним чином обраховані та підтверджені. На підставі викладеного та

Outcome: approved