Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про звільнення майна з-під арешту. Позивачі зазначали, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 27 вересня 2000 року Фонду комунального майна [PERSON] міської ради, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та членам її сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно наказу від 26 липня 2016 року № 131-ОД Управління комунального майна [PERSON] міської ради Київської області були внесені зміни у свідоцтво і записано, що квартира належить вищезазначеним особам «у рівних частках». 12 січня 2016 року син позивачів [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №356291, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Київській області від 13 січня 2016 року. Померлий [PERSON] не залишив особисте розпорядження на випадок своєї смерті, тобто заповіт, то відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачі звернулися у визначений ст. 1270 ЦК України строк до [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини. Звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини після смерті сина [PERSON], який помер 12 січня 2016 року, позивачі дізналися про те, що накладено арешт на все майно, в тому числі і на частку [PERSON] у вищезазначеній квартирі, який було накладено старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції [PERSON], виконавче провадження №49976569 від 01.02.2016 року. 07 грудня 2012 року [PERSON], який є співвласником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], потрапив у ДТП. Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 25 березня 2013 року [PERSON] визнано винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху. У липні 2015 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 10 412 грн. 99 коп. страхового відшкодування в порядку регресу; 66 грн.76 коп. - 3 % річних від простроченої суми; інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 229 грн. 09 коп. та 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року позов було задоволено. 11 серпня 2016 року позивачами було відшкодовано шкоду в порядку регресу по справі №ГО758-13, поліс АВ/9032160 у розмірі 10 952 (десять тисяч девятсот пятдесят дві) грн. 44 коп., що підтверджується квитанцією №507661000860111470896068 від 11.08.2016р. 15 серпня 2016 року позивачі звернулися до [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби із заявою про надання інформації та зняття арешту із квартири. На дане звернення відповідач листом №23447 від 17.08.2016р. повідомив, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження в період з 01.02.2016р. по 23.03.2016р. про стягнення із [PERSON], проживаючого за адресою: [INFO], а 23.03.2016р. державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві. Станом на 16.08.2016р. відкритих виконавчих проваджень по виконанню виконавчих документів, де боржником є [PERSON], у Відділі не перебуває. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно позивачів, вони позбавлені змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Посилаючись на викладене, позивачі просили суд зняти арешт з усього майна, яке належало [PERSON], який помер 12 січня 2016 року, що накладений постановою від 01.02.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції [PERSON] у виконавчому провадженні № 49976569, номер запису про обтяження: 13124403. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивачі направили до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позов підтримали в повному обсязі, просили про його задоволення. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 27 вересня 2000 року Фонду комунального майна [PERSON] міської ради, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та членам її сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.22-23). Згідно наказу від 26 липня 2016 року № 131-ОД Управління комунального майна [PERSON] міської ради Київської області були внесені зміни у свідоцтво і записано, що квартира належить вищезазначеним особам «у рівних частках» (а.с.21). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року було задоволено позов ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» до [PERSON] про стягнення 10 412 грн. 99 коп. страхового відшкодування в порядку регресу; 66 грн.76 коп. - 3 % річних від простроченої суми; інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 229 грн. 09 коп. та 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору (а.с.24). 12 січня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №356291, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Київській області від 13 січня 2016 року (а.с.25). Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися у визначений ст. 1270 ЦК України строк до [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON], який помер 12 січня 2016 року, однак, дізналися про накладений арешт на все майно, в тому числі і на частку [PERSON] у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], який було накладено старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції [PERSON], виконавче провадження №49976569 від 01.02.2016 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.28-32). 11 серпня 2016 року позивачем [PERSON] було відшкодовано шкоду в порядку регресу по справі №ГО758-13, поліс АВ/9032160 у розмірі 10 952 (десять тисяч девятсот пятдесят дві) грн. 44 коп., що підтверджується квитанцією №507661000860111470896068 від 11.08.2016р. (а.с.5, 26). 15 серпня 2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби із заявою про надання інформації та зняття арешту із квартири. На дане звернення [PERSON] міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області листом №23447 від 17.08.2016р. повідомив, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження в період з 01.02.2016р. по 23.03.2016р. про стягнення із [PERSON], проживаючого за адресою: [INFO], а 23.03.2016р. державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві. Станом на 16.08.2016р. відкритих виконавчих проваджень по виконанню виконавчих документів, де боржником є [PERSON], у Відділі не перебуває (а.с.27). Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно із ч. 5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Тому суд приходить до обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved