Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON], яка в процесі розгляду справи змінила прізвище на [PERSON], звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], у якій просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за належну їй частку у спільній частковій власності за кімнату площею 26,2 кв.м у квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що їй та відповідачеві належать у рівних частках 549/3000 квартири в будинку [ADDRESS]. Дана частка складає кімнату площею 26,2 кв.м. Дане майно було набуте сторонами під час перебування у фактичних шлюбних відносинах, які у 2010 році припинились, з огляду на що спільне проживання сторін в одній кімнаті не є можливим, рівно як не є можливим виділення належної позивачці частки у натурі, з огляду на що вона має право на одержання грошової компенсації у розмірі вартості своєї частки у спільному майні. Позивачка та її представник у судове засідання не з'явились, представник позивачки звернулась до суду із заявою, у якій просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про поважні причини неявки у судове засідання суд не сповістив. Суд у зв'язку з належною оповіщеністю відповідача про час та місце судового засідання, неявкою відповідача та неповідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачки, на підставі ч. 4 ст. 169, ч.ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі необхідно постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі наявних у матеріалах справи доказів. За умовами договору дарування від 3 липня 2008 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, під реєстровим номером 1029, [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар, в рівних частках кожний 183/3000 квартири [ADDRESS]. Право власності за цим договором [PERSON] на 183/6000 даної квартири та [PERSON] на 183/6000 вказаної квартири зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 7 липня 2008 року під № 902 в книзі 665пр-4, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19428344 від 7 липня 2008 року. За умовами договору купівлі-продажу від 9 липня 2008 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, під реєстровим номером 1098, [PERSON] та [PERSON] купили, в рівних частках кожний 366/3000 квартири [ADDRESS]. Право власності за цим договором [PERSON] на 183/3000 даної квартири та [PERSON] на 183/3000 вказаної квартири зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 21 липня 2008 року під № 902 в книзі 665пр-4, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19596572 від 21 липня 2008 року. 23 липня 2011 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу набула прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 23 липня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], складеного КП «ОМБТІ та РОН» 9 червня 2008 року, дана квартира складається з семи житлових кімнат. Згідно висновку № 081/1/2014 судової будівельно-технічної експертизи, виконаного 4 серпня 2014 року судовим експертом Скибінською Т.М., на виконання ухвали суду, у власності [PERSON] та [PERSON] знаходиться житлова кімната, позначена у технічному паспорті № 12 площею 26,2 кв.м. Ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 2034828 гривень. Ринкова вартість частини квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON] на момент складення висновку складає 372374 гривень. У процесі проведення огляду експертом було встановлено, що у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON] знаходиться одна житлова кімната, з огляду на що виділити у натурі частину [PERSON] технічно не можливо. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Таким чином, оскільки житлова кімната, яка знаходиться у спільній частковій власності сторін не може бути поділена між ними у натурі та є неподільною, суд доходить до висновку, що у позивачки виникло право на грошову компенсацію вартості своєї частки. Оскільки частки сторін у праві власності на частину квартири (кімнату) є рівними, суд доходить до висновку, що розмір компенсації має бути визначений як 372374 гривень / 2 = 186187 гривень. Суд зауважує, що із виконанням рішення суду у частині виплати вказаної компенсації в силу ч. 2 ст. 364 ЦК України припиниться право власності [PERSON] на належні їй на теперішній час 549/6000 квартири [ADDRESS] та право власності на ці належні [PERSON] 549/6000 квартири [ADDRESS] виникне у відповідача [PERSON] Таким чином, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки суму судового збору у розмірі 1820 гривень та витрати позивачки на проведення судової експертизи у розмірі 2500 гривень, а всього судові витрати у розмірі 4320 гривень.

Outcome: approved