Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивачка зазначає, що 31.08.2016 року зареєструвано шлюб між нею, як громадянкою Російської Федерації та відповідачем, громадянином України, у Франківському районному у м. Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області. Сторони мають зареєстроване постійне місце проживання в Україні, вважають та погодились, що розгляд справи буде здійснюватись судом України. Причиною розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів у шлюбі, різне поняття самого шлюбу, постійні скандали. З серпня 2018 року вони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, подавши суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги визнає. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як слідує з матеріалів справи, 31.08.2016 року сторони зареєстрували шлюб у Франківському районному у м. Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 526 (а.с. 3). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 441 від 15.07.2020 року, виданою виконавчим комітетом Крихівецької сільської ради Івано-Франківськоїміської ради, [PERSON] , [INFO] , громадянка Російської Федерації, має зареєстроване місце проживання в Україні за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Позивачка стверджує, що причиною розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів у шлюбі, різне поняття самого шлюбу, постійні скандали. З серпня 2018 року вони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин. Згідно ст. 410 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, за винятками, встановленими Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Якщо фізична особа є громадянином двох або більше держав, її особистим законом вважається право тієї з держав, з якою особа має найбільш тісний зв`язок, зокрема, має місце проживання або займається основною діяльністю. Особистим законом особи без громадянства вважається право держави, у якій ця особа має місце проживання, а за його відсутності - місце перебування. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», яка має назву «Правові наслідки шлюбу», подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Як вбачається з матеріалів справи та досліджених судом документів, позивачка є громадянкою Російської Федерації та проживає в Україні, відповідач є громадянинином України. За таких обставин до припинення шлюбу має застосовуватись право України. Згідно ст. 51 Конституції України шлюбґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 Сімейного кодексу України також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved