Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

[PERSON] (надалі також - позивач) звернулась до суду з позовом до Полошківської сільської ради Глухівського району Сумської області (надалі також - відповідач), третя особа: управління Державного агентства земельних ресурсів України у Глухівському районі Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку. Позивач обґрунтовувала позов тим, що [INFO] у с. Полошки померла [PERSON], яка за життя заповідала все своє майно їй. Після смерті матері, вона прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21.04.2015 р. Однак нотаріус не включив до даного свідоцтва земельну ділянку, що належала її матері, оскільки був відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю та відомості про право власності на цю земельну ділянку не були внесені до Реєстру прав власності на нерухоме майно, так як раніше такий порядок визначений не був. В даний час отримати оригінал правовстановлюючого документу на землю вона не може, оскільки відповідна Інструкція втратила чинність, а Держземагенство вже не має права надавати послугу щодо видачі державних актів на право власності на землю. За таких обставин позивач просить захисти її право власності та задовольнити позов. В судове засідання позивач і її представник не з'явились, проте представник позивача надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, справу просить розглянути у їх відсутність. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, однак надали до суду заяви, у яких просять розглянути справу за їх відсутності і проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши та дослідивши письмові докази і матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Статтею 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що право власності набувається на підствах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України. З оглянутої судом копії паспорту [NUMBER], вбачається, що він виданий [PERSON] [INFO], яка народилась у с. Ромашкове С.-Будського району Сумської області (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER] від 20.05.2000 р., дошлюбне прізвище позивача [PERSON] - [PERSON] (а.с.8). Згідно з заповітом [PERSON], зареєстрованим 08.02.2000 р. за № 18, остання на випадок смерті заповідала все своє майно [PERSON]. (а.с.5). Свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 04.09.2014 р., стверджується, що [PERSON] померла [INFO] у с. Полошки у віці 81 року (а.с.4). З оглянутих у судовому засіданні заяви та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, вбачається, що позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і нотаріусом їй було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом, до якого увійшов житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у [ADDRESS] (а.с. 6-7). З наданих управлінням Держземагенства у Глухівському районі завірених архівних копій державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] та витягу Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Полошківської сільської ради, вбачається що за життя [PERSON] мала у власності земельну ділянку, площею 2.02 га, з яких 1.83 га - ріллі та 0.19 - кормових угідь, що розташована на території Полошківської сільської ради та надана у приватну власність на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації. Зазначений державний акт був зареєстрований у книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Полошківської сільської ради 26.03.2002 р. за № 732 (а.с.39-41). За таких обставин суд доходить до висновку, що позивач успадкував право на земельну ділянку, належну спадкодавцю, та в установленому порядку не може одержати правовстановлюючий документ на вказане майно, а тому успадковане право позивача підлягає захисту в судовому порядку. У пунктах 39-40 свого рішення від 24.04.2014 р. по справі «Будченко проти України» (Budchenko v. Ukraine), заява № 38677/06, Європейський суд з прав людини наголошував на тому, відсутність існування механізму реалізації відповідного законодавчого положення становить втручання у право за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні. Враховуючи, що позивач позбавлена будь-яким способом отримати дублікат державного акту на право приватної власності на землю, який видавався спадкодавцю, через відсутність відповідного порядку, і вказана обставина перешкоджає позивачу оформити спадщину в нотаріальній конторі, а також з урахуванням того, що відповідач та третя особа не заперечують проти задоволення позову і будь-яких доказів на спростування обставин зазначених у позові не надано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку є законними, і задовольняє позов. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 15, 16, 328, 1216, 1218, 1223, 1225, 1268 ЦК України, п. «г» ч. 1 ст. 81, п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод,

Outcome: approved