overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] пред'явила позов до [PERSON], Вікторівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме домоволодіння [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - домоволодіння [ADDRESS]. Вказує що спадщину вона прийняла, однак із за відсутності правовстановлюючого документа на нерухоме майно нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про підтримання позовних вимог повністю та просив справу слухати у його відсутності. [PERSON] надіслала на адресу заяву про визнання позову, справу просить розглядати за її відсутності. Представник Вікторівської сільської ради надіслала на адресу суду заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], що доводиться свідоцтвом про смерть [NUMBER], актовий запис №37. Із довідки, виданої Вікторівською сільською радою 12 січня 2015 року за №20 вбачається, що згідно погосподарської книги за спадкодавцем рахується будинок з погосподарськими спорудами та будівлями по [ADDRESS] Довідкою виданої Вікторівською сільською радою №18 від 12.01.2015р. доводиться, що позивачка на день смерті батька проживала разом із ним, вступивши таким чином, у фактичне володіння спадщиною. Судом також, встановлено, що спадкоємцю не може бути видано свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Оскільки спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року, суд застосовує чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Так, відповідно до ст.529 ЦК РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті . Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкодавець прийняв спадщину у разі: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, оскільки [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті батька, та прийняла спадщину шляхом фактичного вступну в управління спадковим майном, а [PERSON] позов визнала, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на домоволодіння [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

[PERSON] пред'явила позов до [PERSON] з вимогами стягнути з відповідача на свою користь аліменти на малолітню доньку [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову й до досягнення дочнькою повноліття, тобто до 11.08.2018 року. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, а відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. Під час перебування у шлюбі, 11.08.2000 у подружжя народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] На даний час [PERSON], [INFO], проживає з позивачкою. Відповідач проживає окремо, постійного заробітку не має. На підставі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свій юридичний обов'язок по утриманню дитини та позбавляли його реальної можливості платити аліменти. Крім цього, відповідач визнав позовні вимоги. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

[PERSON] пред'явила позов до [PERSON], з яким просить розірвати шлюб. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя тривалий час не веде. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. Позивач вказує, що між сторонами не існує спорів з приводу проживання дитини. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву, якою позов просили задовольнити, розглянувши справу без їх участі. Відповідач позов визнав. Право відповідача у повному чи частковому визнанні позову закріплено статтею 31 Цивільного процесуального кодексу України. Справу вирішено судом з урахуванням заяви сторін, наявних в матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказів, на підставі яких встановлені наступні обставини: [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23 березня 1991 року, про що відділом ЗАГС Київського РИК міста Одеси в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 308 в день реєстрації шлюбу. Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON]. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. Майнового спору на час розгляду справи судом не встановлено. При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу за допомогою будь-яких видів насильства. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

[PERSON] пред'явила позов до [PERSON] і просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, в розмірі по 2000 гривень на одну дитину, а всього разом 4000 гривень в місяць. В позовній заяві зазначено, що з відповідачем, [PERSON], 01.10.2002 року уклали шлюб, в якому народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час з відповідачем розривають шлюб, подавши відповідну позовну заяву до Галицького районного суду. Відповідач жодної участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей не бере. Старший син хворіє, діагноз ідіапатична епілепсія, тому необхідні чималі кошти на його лікування. Позивач не в змозі одна нести витрати на утримання двох дітей, батько має можливість надавати матеріальну допомогу, працездатний, виїжджає на сезонні роботи у Польщу. В судове засідання позивач не з'явилася, проте скерувала до суду заяву, в якій змінила свої позовні вимоги, просить стягувати по 1250 гривень на кожну дитину щомісяця аліменти з відповідача. Просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, заперечень по суті позову, заяв щодо руху справи на адресу суду не скерував, заперечень по суті позову, заяв щодо руху справи на адресу суду не скерув. Судом ухвалено розглядати справу в порядку заочного провадження. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши матеріали в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що 01.10.2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, в якому народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сторони розривають шлюб, подавши відповідну позовну заяву до Галицького районного суду. Діти проживають із [PERSON], перебувають на її утриманні. Син, [PERSON], часто хворіє, на його лікування необхідні чималі гроші, одноосібно позивач не в змозі утримувати двох дітей, оскільки працює молодшою медсестрою в Івано-Франківському клінічному пологовому будинку, де зарплата не є високою. Відповідач працездатний, працює на сезонних роботах в Польщі. Дані обставини підтверджено копіями: свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] від 15 червня 2016 року; свідоцтва про народження [NUMBER] від 27 квітня 2005 року; свідоцтва про народження [NUMBER] від 13 червня 2005 року, довідкою № 222 від 28 жовтня 2016 року Галицької ЦРЛ; довідкою про доходи [PERSON] №198 від 26.10.2016 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача, [PERSON], слід стягнути аліменти на користь позивача, на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 1250 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. На підставі наведеного , ст..ст. 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

[PERSON] пред'явила позов до [PERSON] і просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, в розмірі по 700 гривень на кожну дитину. В позовній заяві зазначено, що з відповідачем, [PERSON], 01.10.2002 року уклали шлюб, в якому народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час з відповідачем розривають шлюб, подавши відповідну позовну заяву до Галицького районного суду. Відповідач жодної участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей не бере. Старший син хворіє, діагноз ідіапатична епілепсія, тому необхідні чималі кошти на його лікування. Позивач не в змозі одна нести витрати на утримання двох дітей, батько має можливість надавати матеріальну допомогу, працездатний, виїжджає на сезонні роботи у Польщу. В судове засідання позивач не з'явилася, проте скерувала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала, просить стягувати по 700 гривень на кожну дитину щомісяця аліменти з відповідача та справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте скерував до суду письмову заяву, в якій погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей по 700 гривень на кожну щомісяця. Просить справу розглянути у його відсутність. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши матеріали в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що 01.10.2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, в якому народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сторони розривають шлюб, подавши відповідну позовну заяву до Галицького районного суду. Діти проживають із [PERSON], перебувають на її утриманні. Син, [PERSON], часто хворіє, на його лікування необхідні чималі гроші, одноосібно позивач не в змозі утримувати двох дітей, оскільки працює молодшою медсестрою в Івано-Франківському клінічному пологовому будинку, де зарплата не є високою. Відповідач працездатний, працює на сезонних роботах. Дані обставини підтверджено копіями: свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] від 15 червня 2016 року; свідоцтва про народження [NUMBER] від 27 квітня 2005 року; свідоцтва про народження [NUMBER] від 13 червня 2005 року, довідкою № 222 від 28 жовтня 2016 року Галицької ЦРЛ; довідкою про доходи [PERSON] №198 від 26.10.2016 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача, [PERSON], слід стягнути аліменти на користь позивача, на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 700 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. На підставі наведеного, ст..ст. 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] пред`явила позов до [PERSON]М про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05.05.2009 року. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що після укладення шлюбу сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, зловживання ним алкогольними напоями через що між ними виникали непорозуміння та конфлікти, що негативно впливало на моральний стан позивачки та спокій у сім`ї. Ці обставини призвели до того, що протягом тривалого часу вони з відповідачем разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. За таких обставин вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо. Позивачка подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, термін на примирення не надавати, позовні вимоги задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Одночасно просив суд термін на примирення не надавати, позов задоволити. Проти розірвання шлюбу не заперечував. Зясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 05.05.2009 року, від якого мають неповнолітніх дітей, що вбачається із свідоцтва про шлюб та копій свідоцтв про народження дітей. Сім`я фактично розпалася, шлюб існує тільки формально, позивач і відповідачка протягом останніх років спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають через те, що відносини між ними загострились внаслідок взаємних звинувачень і небажання проживати разом у шлюбі. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. При таких обставинах суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, примирення між сторонами неможливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право на користування будинком, що розташований в [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником даного будинковолодіння, її колишній чоловік [PERSON] прописаний в будинку, однак не проживає у ньому. Його прописка перешкоджає їй належним чином користуватися власним житлом. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних міркувань. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26481298 від 21.06.2010 року слідує, що житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, що розташоване у [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 10). Рішенням Кременецького районного суду від 17.11.2014 року було розірвано шлюб, зареєстрований 12 жовтня 2011 року Старопочаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, актовий запис № 10 між [PERSON] та [PERSON] та встановлено, що подружжя не проживало разом на протязі двох років (а.с. 6). За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинковолодіння, що розташоване в [ADDRESS], відповідач не проживає в спірному будинку понад встановлені законодавством строки, що є підставою для визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право на користування будинком, що розташований в с. Дунаїв Кременецького району Тернопільської області по вул. Шевченка, 33. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником даного будинку, а відповідач [PERSON] прописаний в будинку, однак з 2009 року по даний час не проживає у ньому. Його прописка перешкоджає їй належним чином користуватися власним житлом. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних міркувань. З свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок вбачається, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Дунаїв Дунаївської сільської ради по вул. Шкільній, 33 Кременецького району належить колгоспному двору головою якого є [PERSON] (а.с. 4). Рішенням Кременецького районного суду від 23.09.2014 року було розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 26 січня 1999 року Дунаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, актовий запис №01 (а.с. 7). З акту обстеження на предмет фактичного проживання від 05.03.2015 року, складеного депутатом Дунаївської сільської ради [PERSON] вбачається, що в господарстві [PERSON], що в с. Дунаїв Кременецького району Тернопільської області по вул. Шкілька,33 зареєстрований її колишній зять [PERSON], однак не проживає в даному господарстві більше шести років (а.с. 6). За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинковолодіння, що розташоване в с. Дунаїв Кременецького району Тернопільської області по вул. Шкільна,33, відповідач не проживає в спірному будинку понад встановлені законодавством строки, що є підставою для визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про визнання відповідача такою, що втратила право на користування квартирою, що розташова у [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач прописана в квартирі, однак з 2008 року по даний час не проживає у ній, оскільки виїхала зі сім'єю за кордон у Росію. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних міркувань. З витягу про державну реєстрацію прав від 10.11.2011 року слідує, що ? частина квартири, що розташована у [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину Р№ 509 від 18.10.2011 року виданого Кременецькою державною нотаріальною конторою (а.с.4). З витягу про державну реєстрацію прав від 10.11.2011 року слідує, що ? частина квартири, що розташована у [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину Р№ 510 від 18.10.2011 року виданого Кременецькою державною нотаріальною конторою (а.с.5). З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] випливає, що 25 квітня 1998 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.7). З акту обстеження від 10 березня 2015 року, складеного депутатом Кременецької міської ради вбачається, що [PERSON] за адресою - [ADDRESS], зі слів сусідів з 1998 року не проживає. З будинкової книги випливає, що [PERSON] з 26.04.2008 року зареєстрована у [ADDRESS] (а.с.8). За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири, що розташова у [ADDRESS], відповідач не проживає в спірній квартирі понад встановлені законодавством строки, що є підставою для визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved