Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд із позовом до Видинівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок (домоволодіння) в порядку спадкування після смерті [PERSON] спадкоємицею якої згідно заповіту є позивачка, який мотивувала тим, що [PERSON] 29.01.2004 р. склала заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON], 07.03.2014 року [PERSON] померла, тому відповідно після її смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі і з будинковолодіння, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, с. Видинів, вул. Церковна, буд. 20, до якого входять: житловий будинок загальною площею 75,6 кв.м. із господарськими будівлями і спорудами: стодола Б; стайня В; гараж Г; літня кухня Д; сарай Ж; сарай 3: сарай Е; вбиральня К; погріб Л; огорожа №1-3; криниця №4; вимощення 1, спадкоємцем за заповітом є позивач у справі. Позивач вступила в управління спадковим майном, і подала у встановлений строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, проте, оформити належним чином спадщину на вказане будинковолодіння позивач не має змоги, оскільки за життя спадкодавець не оформила належним чином документи на право власності. Таким чином позивач просить суд визнати за нею [PERSON] право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, с. Видинів, вул. Церковна, буд. 20, до якого входять: житловий будинок загальною площею 75,6 кв.м. із господарськими будівлями і спорудами: стодола Б; стайня В; гараж Г; літня кухня Д; сарай Ж; сарай 3: сарай Е; вбиральня К; погріб Л; огорожа №1-3; криниця №4; вимощення 1 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні вказав, що позовні вимоги довірительки підтримує у повному обсязі, просив позов задоволити. Представник Видинівської сільської ради у судовому засіданні був відсутній за невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні були відсутні, подали до суду заяви, якими позовні вимоги визнали повністю, проти задоволення позову не заперечили, справу просили розглядати без їх участі. Заслухавши представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. До такого висновку сид приходить виходячи із наступних мотивів: Відповідно [PERSON] Видинівської сільської ради №163 від 16.03.2016 р. та Копії книги погосподарського обліку по Видинівській сільській раді за 1991-1995 р.р. до Списку членів господарства суспільної групи «колгоспний двір» по вул. Церковній, 20 у с. Видинів Снятинського району Івано-Франківської області, - станом на 15.04.1991 р. відносилися [PERSON] (голова сім'ї), [PERSON] (дочка), [PERSON] (зять), [PERSON] (внучка), [PERSON] (внук). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. А тому, виходячи із вище наведенного, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності членів колгоспного двору належить по 1/5 частки господарства по вул. Церковній, 20 у с. Видинів Снятинського району Івано-Франківської області. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-НМ №183919 [PERSON] померла 07.03.2014 р. у с. Видинів Снятинського р-ну. Згідно Заповіту від 29.01.2004 р. посвідченого секретарем виконкому Видинівської сільської ради [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON]. Згідно довідки виконкому Видинівської сільської ради №91 від 12.03.2015 р. [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає у [INFO]. [PERSON] виконкому Видинівської сільської ради №110 від 12.03.2015 р., що видається у звязку з оформленням спадщини вбачається, що господарство по вул. Церковній, 20 у с. Видинів Снятинського району Івано-Франківської області станом на 15.04.1991 р. належало до суспільної групи «колгоспний двір», в даному господарстві на момент смерті [PERSON] (голови двору), окрім неї були зареєстровані та проживали [PERSON] (дочка), [PERSON] (онук), а також вказано, що [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON] Предметом доказування у даному випадку є право на спадщину після смерті [PERSON]. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Таким чином спадкоємець має право на спадкування частини господарства, яка належала спадкодавцеві на час його смерті, тобто позивач [PERSON] успадковує 1/5 частини господарства по вул. Церковній, 20 у с. Видинів Снятинського району Івано-Франківської області, яке на праві власності члена «колгоспного двору» належала [PERSON] Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що відсутність документів на право власності на будинковолодіння не є підставою відмови у захисті права позивача. Таким чином судом встановлено, що позивач має право власності на 2/5 частини у будинковолодінні по вул. Церковній, 20 у с. Видинів, Снятинського району Івано-Франківської області, що складається із 1/5 частини, яка їй належала на праві члена «колгоспного двору» та 1/5 частини успадкованої за заповітом після смерті [PERSON]. Вимоги про визнання за позивачем права власності на частки у господарстві, належні відповідачам, є необгрунтованими, оскільки свої частки у господарстві відповідачі можуть відчужити на підставі цивільно-правових угод, але не не можуть в судовому порядку передати в порядку спадкування після смерті іншого співвласника, зокрема [PERSON]. Враховуючи зазначене, суд не приймає визнання відовідачами позову, зважаючи на відсутність спору між сторонами, що відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України є самостійною підставою для відмови у позові в цій частині. Щодо частки у господарстві, яка належить [PERSON] (зятеві) перед судом таке питання не ставилося, і не доведено обставин щодо долі його частки, а представник позивача пояснив суду, що [PERSON] помер у 2007 році, а після його смерті спадщину не було прийнято, відмовився доводити обставини даного питання, так як вирішення даного питання не входить в предмет доказування та просив швидше завершити розгляд спору. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на 2/5 частини будинковолодіння по вул. Церковній, 20 у с. Видинів, Снятинського району Івано-Франківської області. На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: partial