Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про вселення. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона є власником 1/2 частин квартири [ADDRESS] та 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] на підставі рішення Кам`янець-ГІодільського міськрайонного суду від 28.03.2014 р. Будинок по [ADDRESS] є спільним сумісним майном однак відповідач обмежив її право на користування даним майном, так в 2019 р. була декілька разів за даною адресою однак не змогла попасти з будинок, відповідач змінив замок. В 2020 р. разом зі своєю подругою приїхали до буднику щоб розпочати прибирання біля будинку однак сусід повідомив, що арітектор - відповідач сказав нікого не пускати до будинку і не дозволяти нічого робити біля будинку. Після таких подій як власник змушена звернутися до суду за захистом своїх інтересів. Неодноразово намагалася потрапити до себе до будинку за вказаною адресою, але не могла гак як відповідач поміняв замки, з цього приводу неодноразово передавала відповідачу повідомлення через сусідів щодо даного спору однак останній не реагує. Вимушено не зверталася до поліції, тому що відповідач неодноразово погрожував їй. Знаючи неадекватну поведінку і психічний стан а також характер колишнього чоловіка не може наражати на небезпеку себе та своїх знайомих і ризикувати їхнім життям. Ключі від будинку відповідач їй не дає на її прохання надати копію ключа чи зробити дублікат ніяк не реагує. Позивач просить суд на підставі ст..ст. 16, 23, 386-391 ЦК України винести рішення яким: вселити примусово її в будинок, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні нею будинком, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] та передачі їй ключів від нього; стягнути з відповідача усі понесені судові витрати. В суді представник позивача позов підтримав, просить його задовольнити, просить відхилити заперечення відповідача на позов що спірний будинок аварійний оскільки жодних рішень органу місцевого самоврядування щодо визнання будинку аварійним відповідачем не надано. Відповідач та його представник в суді позов не визнали, просять відмовити в його задоволенні, відповідач подав відзив на позов(а.с.26-28). Суду відповідач та його представник пояснили, що з позивачем перебуває в неприязних відносинах так як позивач не виконує рішення суду від 15.07.2019 р. яким його вселено в їх спільну квартиру, позов нею подано з надуманих підстав; спірний будинок в с.Пудлівці знаходиться в аварійному стані, не придатний для проживання, жодних перешкод позивачу не чинив, замків не міняв; періодично використовує земельну ділянку для вирощування овочів та фруктів; позивач не надала належних та допустимих доказів що ним чиняться їй перешкоди в користуванні будинком в селі та її права власності на цей будинок. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, пояснення свідка, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.03.2014 р. по справі № 676/7486/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та про поділ спільно нажитого майна, та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна спільної сумісної власності позови було задоволено частково. Зазначеним рішенням суду було визнано за [PERSON] право власності на: Ѕ частину квартири [ADDRESS] ; Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] , а також визнано за [PERSON] право власності на: Ѕ частину квартири [ADDRESS] ; Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] . Рішення суду набрало законної сили. Вказаним рішенням було встановлено, що під час шлюбу 15.12.2009 р. [PERSON] за згодою чоловіка [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбала житловий будинок з відповідними надвірними будівлями до нього за [ADDRESS] . Договір зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.01.2010 р. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ч.1 ст.321 ЦК Україн ипередбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бу\-ти протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд критично оцінює заперечення відповідача та його представника в суді щодо недоведеності вимог позивача оскільки допитана в суді свідок [PERSON] , в суді підтвердила що в 2019 р. двічі їздила з позивачем в с.Пудлівці на дачу, будинок був зачинений на замок, позивач їй пояснювала, що ключі від будинку у її колишнього чоловіка і він їй ключі не надає; будинок старий. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що ті обставини, що позивач позбавлена можливості користуватися спільним будинок в зв`язку із ненаданням відповідачем їй ключів від будинку є доведеними. На думку суду, підлягають відхиленню посилання відповідача та його представника на аварійність будинку як підставу для відмови у задоволенні вимог позивача, а також наданий ними в обґрунтування цих обставин комісійний акт від 15.01.2020 р.(а.с.59), фотознімки будинку(а.с.53-58), оскільки ними не подано відповідного рішення виконавчого органу місцевої влади прийнятого відповідно до вимог передбачених Положенням про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 26 квітня 1984 р. N 189. Крім цього суд враховує, що відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 323 ЦК України ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім цього є хибними твердження відповідача та його представника, що позивачем не доведено її право власності на спірний будинок оскільки ці твердження спростовуються вищевказаним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.03.2014 р. по справі № 676/7486/13, яким встановлено, що саме на позивача було оформлено 15.12.2009 р. на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу спірний житловий будинок з відповідними надвірними будівлями до нього за [ADDRESS] , та зареєстровано за нею право власності на нерухоме майно 15.01.2010 р. Зазначеним рішення суду будинок поділено між сторонами в рівних частках. Позивач як відповідач є співвласниками спірного житлового будинку, і як співвласник позивач має право користуватися належним їй на праві власності майном. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині її вселення в спірний будинок, зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні їй будинком та передати ключі від будинку, підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 7 ст. 141 ЦПК України у разі повного чи часткового задоволення позову судові витрати у виді сплаченого судового збору, понесені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача, звільненого від сплати судового збору, а компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як встановлено судом, відповідач є інвалідом 2- групи загального захворювання, що підтверджується копією довідки Кам`янець-Подільської МСЕК, серії АВ № 0318671 від 11.12.2013 р. довічно (а.с.32). Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп. В зв`язку з цим, вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат по сплаті судового збору задоволенню не підлягають. Сплачений позивачем судовий збір у сумі 1681,60 грн. підлягає компенсації на її користь за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved