Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Позов мотивований тим, що 19.02.2017 року близько 10 год. у м. Вінниці, водій [PERSON], керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц», по другорядній дорозі, а саме по вул. Довженка, виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг, не надав перевагу в русі автомобілю «ВАЗ-2107», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що і призвело до його пошкодження. Окрім цього, пасажир автомобіля «ВАЗ-2107» [PERSON] отримала травму у виді забою шийного відділу хребта, в зв'язку з чим амбулаторно лікувалась. Згідно з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2017 року водій [PERSON] визнаний винним за ст. 124 КУпАП, тобто дорожньо-транспортна пригода сталась з його вини. Автомобіль «ВАЗ-2107», належить на праві власності [PERSON] Відповідно до висновку експертного дослідження №190-Е 02/17 від 09.03.2017 року внаслідок ДТП позивачу завдано матеріальної шкоди в сумі 49769,79 грн. Оскільки автомобіль відповідача на момент ДТП був застрахований в ПрАТ СК «Провідна» позивачу було виплачено цією страховою компанією 34421,05 грн., як відшкодування заподіяної шкоди в разі настання страхового випадку. Отже різниця між заподіяною шкодою та виплаченою сумою страхового відшкодування відповідно до заяви від 09.11.2018 р. про зменшення позовних вимог складає 14487,15 грн. Крім матеріальної шкоди позивачу [PERSON] також заподіяні фізичні та моральні страждання. На думку [PERSON] розмір заподіяної йому моральної шкоди складає 2000 грн. і відповідач повинен відшкодувати її. [PERSON], яка на момент ДТП перебувала на передньому сидінні пасажира автомобіля «ВАЗ-2107» отримала травму у виді забою шийного відділу хребта та в зв'язку з цим амбулаторно лікувалась, що підтверджується випискою з медичної амбулаторної картки №4437 Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 22.02.2017 року. На своє лікування вона витратила 2246,74 грн. Окрім матеріальної шкоди, в зв'язку з проведеним лікуванням [PERSON] заподіяні моральні страждання, що проявились у вигляді глибоко пережитого стресу, через що сталися головні та сердечні болі, втрата душевного спокою, погіршення сну і здоров'я в цілому. Розмір заподіяної матеріальної шкоди [PERSON] оцінює в 2246,74 грн., а моральної в 10000 грн. Добровільно відшкодовувати шкоду відповідач відмовляється, що стало підставою звернення позивачів до суду з позовом про відшкодування шкоди. В судовому засіданні представник позивачів зменшив позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди та просив стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 14487,15 грн., в іншій частині позовні вимоги залишив без змін. Представник відповідача позов не визнав у повному обсязі, посилаючись на відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що позивачу [PERSON], страховою компанією сплачено страхове відшкодування в розмірі 34421,05 грн., що є достатнім та відповідним відшкодуванням шкоди, якої зазнав позивач. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з врахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. 19.02.2017 року близько 10 год. у м. Вінниці водій [PERSON], керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер [NUMBER], по другорядній дорозі, а саме по вул. Довженка, виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг, не надав перевагу в русі автомобілю «ВАЗ-2107», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що і призвело до його пошкодження. Згідно з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2017 року водій [PERSON] визнаний винним за ст. 124 КУпАП, тобто дорожньо-транспортна пригода сталась з його вини. Автомобіль «ВАЗ-2107» належить на праві власності [PERSON] Відповідно до висновку експертного дослідження №190-Е 02/17 від 09.03.2017 року внаслідок ДТП позивачу завдано матеріальної шкоди в сумі 49769,79 грн. Відповідно до висновку судового експерта №005/18 від 19.06.2018 р. за результатами автотоварознавчої експертизи матеріальний збиток складає 48908,20 грн. Оскільки автомобіль відповідача на момент ДТП був застрахований в ПрАТ СК «Провідна» позивачу було виплачено цією страховою компанією 34421,05 грн. як відшкодування заподіяної шкоди в разі настання страхового випадку. Отже, різниця між заподіяною шкодою за висновком судового експерта №005/18 від 19.06.2018 р. та виплаченою сумою страхового відшкодування складає 14487,15 грн. Позивачу [PERSON] ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» сплачено страхове відшкодування в розмірі 34421,05 грн. за договором страхування №АК/3168710/2405/17 від 18.02.2017 р. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з врахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Згідно із ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» в зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до абзацу 3 п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Згідно із ст. 1192 ЦК з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодовувати її в натурі, передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Згідно з висновком судового експерта №005/18 від 19.06.2018 р. за результатами автотоварознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку (сторінка 10 «Дослідження за п. 1.6) для визначення вартості матеріального збитку (У) завданого власнику КТЗ застосовується витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективне використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість Свр &gp; = С (5) У відповідності до досліджень у пунктах 1.3, 1.4 та 1.5 сума вартості відновлювального ремонту (Свр), відповідає вимогам складеної нерівності: Срин. &?у; Срв або 48908,20 грн. &?о; 55173,31 грн. В такому випадку вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, згідно п.8.2-а Методики, з економічної точки зору проводити відновлювальний ремонт даного автомобіля не доцільно, а матеріальний збиток завданий власнику автомобіля дорівнює вартості повнокомплектного технічно справного автомобіля з аналогічним роком виготовлення на ринках України. Отже, згідно з результатами дослідження за п. 1.2 ринкова вартість автомобіля ВАЗ-2107 д/н [NUMBER], 2006 року виготовлення, згідно з розрахунками, складає: - 48908,20 грн., що відповідає вартості матеріального збитку, завданого власнику. Таким чином, матеріальний збиток (V), завданий власнику в результаті пошкодження його автомобіля ВАЗ-2107 д/н [NUMBER], 2006 року виготовлення, складає - 48908,20 грн. Ринкова вартість автомобіля ВАЗ-2107 д/н [NUMBER], 2006 року виготовлення, згідно з розрахунками становить - 48908,20 грн. на момент ДТП, а саме на 19 лютого 2017 року. Відповідно до cm.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової-відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом актом чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, суд звертає увагу, що редакція вказаної норми не пов'язує порядок відшкодування шкоди з погодження особи про визнання транспортного засобу знищеним чи ні. Вказаний порядок відшкодування шкоди застосовується і до її відшкодування іншими особами, на що вказує і Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року №4, відповідно до якого порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону №1961 -IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Застосування такого порядку відповідає загальним принципам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність. Як слідує з висновку експертизи, проведеної по матеріалах справи, ремонт автомобіля позивача є економічно необгрунтованим, тобто автомобіль є фізично знищеним. Таким чином, позивач має право на відшкодування шкоди у викладеному вище порядку. Вважається, що положення цієї норми на підставі ст.8 ЦК можуть застосовуватися при компенсації шкоди не тільки страховиком, а й іншими особами, які несуть відповідальність за її заподіяння. У будь-якому випадку обов'язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві. При оцінці розрахунків шкоди, спричиненої транспортному засобу внаслідок ДТП, викладених у виснов\-ках автотоварознавчих експертів і розрахунках страхових відшкодувань, здійснених страховиками, слід брати до уваги положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092 (зі змінами). Згідно з висновком №005/18 від 19.06.2018 р. (стор. 15 висновку) : ринкова вартість автомобіля ВАЗ-2107, д/н [NUMBER], 2006 року виготовлення, згідно з розрахунками становить 48908,20 грн. на момент ДТП, а саме на 19.02.2017 року; матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ВАЗ-2107, д/н [NUMBER], 2006 року виготовлення, внаслідок ДТП, становить 48908,20 грн., що відповідає вартості ідентичного автомобіля на ринках України; залишкова вартість пошкодженого автомобіля ВАЗ-2107, д/н [NUMBER], на момент ДТП на підставі розрахунків згідно з Державним бюлетенем приватизації» №1 1998 року стор. 72-77 становить 16506,28 грн. Відповідно до cm.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової-відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. В цій справі з економічної точки зору проводити відновлювальний ремонт даного автомобіля не доцільно, відповідно автомобіль вважається знищеним. Різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, складає 48908,20 грн. - 16506,28 грн. = 32401,92 грн. А згідно з матеріалами справи позивачу ПрАТ «СК «Провідна» сплачено страхове відшкодування 34421,05 грн. Не підлягають задоволенню, також позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] про стягнення з [PERSON] моральної шкоди у розмірі 2000 грн. і 10000 грн, з таких підстав. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно із ст. 57 ЦК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Твердження [PERSON] про те, що внаслідок ДТП він зазнав глибокий психологічний стрес, через що в нього сталися головні та сердечні болі, втрата душевного спокою, погіршення сну і здоров'я в цілому, що в свою чергу вплинуло на реалізацію його наміру та ділових стосунків, - не доведені. В позовній заяві зазначено, що [PERSON] на момент ДТП перебувала на передньому сидінні пасажира автомобіля «ВАЗ-2107» і отримала травму у виді забою шийного відділу хребта та в зв'язку з цим амбулаторно лікувалась, що підтверджується випискою з медичної амбулаторної картки №4437 Вінницької МКЛ ШМД від 22.02.2017 року. На своє лікування вона витратила 2246,74 грн. Окрім матеріальної шкоди, в зв'язку з проведеним лікуванням [PERSON] заподіяні моральні страждання, що проявились у вигляді глибоко пережитого стресу, через що сталися головні та сердечні болі, втрата душевного спокою, погіршення сну і здоров'я в цілому. Розмір заподіяної матеріальної шкоди [PERSON] оцінює в 2246,74 грн., а моральної в 10000 грн. Проте позовні вимоги [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди суд вважає не доведеними. Так, з постанови про закриття кримінального провадження від 20.02.2018 р. вбачається, що внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження пасажир автомобіля «Dacia Logan», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] згідно з випискою Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги №4174 від 19.02.2017 р. Про тілесні ушкодження, які заподіяні [PERSON], в цій постанові відомості відсутні. В день ДТП - 19.02.2017 р. [PERSON] за медичною допомогою до Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги не зверталась. Виписка №4437 від 22.02.2017 р. МКЛ ШМД відносно [PERSON], в якій зазначено діагноз «забій шийного відділу хребта, вертебровазикулярна недостатність» та інші медичні документи не доводять причинного зв»язку між ДТП та отриманою [PERSON] травмою. Відповідно до частин 2 і 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6, п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку - пояснення, викладені в позовній заяві і докази, надані разом із позовною заявою та у відзиві на позовну заяву та надані до нього докази. Суд, дослідивши пояснення в заявах по суті справи, та оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Судові витрати відповідача складаються з витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 3861 грн., які підлягають стягненню з позивача [PERSON] Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved