Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

[PERSON] у грудні 2016 року звернулась до суду з позовом до територіальної громади м. Лиман, яку представляє Лиманська міська рада Донецької області, про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Позивач вказує, що 04.12.2009 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 39 по вул. Курортній у сел. Новоселівка Краснолиманського району Донецької області. На відведеній земельній ділянці за вказаною адресою було розташовано житловий будинок загально площею 32,7 кв. м, житловою площею 12,8 кв. м, та господарсько-побутові споруди (шлакоблочний льох, два деревяних сараї, колодязь); 15.12.2009 року позивачем було отримано у КП «БТІ» м. Словянська витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. В 2010 році на згаданій земельній ділянці позивачем побудовано житловий будинок загальною площею 93,6 кв. м. За твердженням позивача, при здійсненні будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, жодних заяв, претензій, скарг з приводу будівництва від заінтересованих осіб не надходило. 30.07.2015 року КП «БТІ» м. Словянська на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на садибний індивідуальний житловий будинок, розташований за адресою Донецька область, Краснолиманський район, сел. Новоселівка, вул. Курортна, буд.39. Позивач зверталась до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області для вирішення питання про введення вказаного будинку в експлуатацію. Листом від 29.06.2016 року № Н/134 Департамент повідомив [PERSON] про те, що на теперішній час прийняття закінчених будівництвом обєктів в експлуатацію не здійснюється, але такий обєкт може бути прийнятий в експлуатацію у разі визнання права власності на самочинне будівництво за рішенням суду за умови можливості надійної та безпечної експлуатації за результатами технічного обстеження обєкта. [PERSON] вважає, що її право власності на нерухоме майно не визнається, а отже, може оспорюватись, посилається на норми ст. ст. 328,376 ЦК України, просить визнати за нею право власності на самочинно збудоване майно. Позивач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, для участі в судовому засіданні не прибула, подала клопотання про здійснення розгляду справи без її участі, посилаючись на значну територіальну віддаленість місця її проживання (а. с. 54-55), позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідача Лиманську міську раду, яка представляє обєднану територіальну громаду, було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом; відповідачем не направлено свого представника для участі в судовому засіданні, надано заяву про розгляд справи без участі такого представника(а. с.52-53), заперечень проти позову висунуто не було. Третю особу - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом (а.с.58); третьою особою не направлено свого представника для участі в судовому засіданні, заперечень проти позову висунуто не було. З огляду на це та відповідно до ст. 169, ч.2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою. Дослідивши подані позивачем докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та визначив відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON],08.10.1967 р. н., є громадянкою України, зареєстрована за адресою [INFO], вул Гурова,16/5,кв.2, внесена до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а.с.7-8). Судом встановлено, що 04.12.2009 року між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого на земельній ділянці Новоселівської с/ради за адресою Донецька область, Краснолиманський район, сел. Новоселівка, вул. Курортна, буд.39 (а.с.9). Договір посвідчено державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори [PERSON] 04.12.2009 року, зареєстровано в реєстрі за № 4208, внесено до Державного реєстру правочинів за № 3740563 (а.с.11). За вказаним договором до позивача перейшло право власності на житловий будинок загально площею 32,7 кв. м, житловою площею 12,8 кв. м, та господарсько-побутові споруди (шлакоблочний льох, два деревяних сараї, колодязь); право власності на нерухоме майно за [PERSON] зареєстроване КП «БТІ» м. Словянська 15.12.2009 року, витяг № 24789715(а.с.10). 16.01.2014 року позивачем отримано свідоцтво за № 16218768 про право власності на нерухоме майно земельну ділянку за адресою Донецька область, Краснолиманський район, сел. Новоселівка, вул. Курортна, буд.39, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1434 га, кадастровий номер 1423056000:01:000:0313 (а.с.11). Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 16219203 від 16.01.2014 року, сформованим Реєстраційною службою Краснолиманського МУЮ Донецької області (а.с.12). В 2010 році на згаданій земельній ділянці позивачем побудовано житловий будинок загальною площею 93,6 кв. м. 30.07.2015 року КП «БТІ» м. Словянська на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на садибний індивідуальний житловий будинок, розташований за адресою Донецька область, Краснолиманський район, сел. Новоселівка, вул. Курортна, буд.39 (а.с.13-16). Позивач зверталась до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області для вирішення питання про введення вказаного будинку в експлуатацію. Листом від 29.06.2016 року № Н/134 Департамент повідомив [PERSON] про те, що на теперішній час прийняття закінчених будівництвом обєктів в експлуатацію не здійснюється, але такий обєкт може бути прийнятий в експлуатацію у разі визнання права власності на самочинне будівництво за рішенням суду за умови можливості надійної та безпечної експлуатації за результатами технічного обстеження обєкта (а.с.17). Згідно з наданим позивачем звітом ПП «СПЕК-7» від 24.11.2016 року про технічний стан за результатами обстеження житлового будинку, розташованого за адресою Донецька область, Краснолиманський район, сел. Новоселівка, вул. Курортна, буд.39, будівельні конструкції житлового будинку мають задовільний стан, встановлена відповідність будинку вимогам надійності та безпечної експлуатації, відповідність протипожежним і санітарним нормам за ДБН, можливість використовувати будівлю за призначенням (а.с.18-26). Згідно з наданим позивачем звітом про незалежну оцінку вартості домоволодіння, підготовленого ФОП [PERSON] від 30.09.2016 року, вартість нерухомого майна становить 157300,00 грн. (а. с. 27-42). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно з ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч.5 ст. 376 ЦК України). Згідно з правовими позиціями, висловленими у пп.8,9,12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч.2 ст. 376 ЦК). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Право власності [PERSON] на збудоване нерухоме майно не визнається, а отже, може оспорюватись. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею права власності на самочинне будівництво.

Outcome: approved