Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], посилаючись на наступне. [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло № 70 від 27 січня 1999 року, свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2155 від 26 жовтня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Фесенко О.М. В спірної квартирі зареєстрований син позивача, [PERSON], який з 2014 року не проживає в спірній квартирі без поважних причин. У зв'язку із викладеним позивач просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Позивач додатково пояснила, що відповідач не мешкає в її квартирі з 2014 року, на контакт з нею не виходив, номеру його телефону вона не знає, де він зараз живе вона не знає. Будь-якого конфлікту у неї з відповідачем не було, вона не чинила йому перешкод у поверненні до квартири. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона з 1997 року проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], тобто сторони по цій справі є її сусідами по під'їзду. Останній раз відповідача [PERSON] вона бачила в 2014 році, хоча до цього вона бачила його в будинку регулярно. Де відповідач мешкає зараз їй невідомо, в квартирі позивача вона відповідача не бачила. Про будь-які конфлікти між сторонами цієї справи з приводу проживання у квартирі їй невідомо. Вона дійсно підписувала акт про не проживання відповідача у квартирі. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона з 1997 року проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], тобто сторони по цій справі є її сусідами по під'їзду. Останній раз відповідача [PERSON] вона бачила в 2014 році. Де відповідач мешкає зараз їй невідомо. Про будь-які конфлікти між сторонами цієї справи з приводу проживання у квартирі їй невідомо. Вона дійсно підписувала акт про не проживання відповідача у квартирі. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та її представник, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 70 від 27 січня 1999 року, копією свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2155 від 26 жовтня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Фесенко О.М., копією витягу про державну реєстрацію прав № 28314728 від 10 грудня 2010 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №130138148 від 09 липня 2018 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. З копії довідки № 27564 виданої відділом адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради від 18 червня 2018 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: позивач [PERSON], [INFO] та її син - відповідач [PERSON], [INFO]. Копією акту про встановлення факту проживання/не проживання № 840 від 21 червня 2018 року, виданим КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» підтверджується, що в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] фактично проживає [PERSON], окрім вказаної особи з 2014 року в квартирі ніхто не проживає. Враховуючи вищевикладені письмові докази та показання свідків суд вважає доведеним той факт, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2014 року без поважних причин, тобто більше одного року, у зв'язку із чим суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від № 65 21.06.2018 року про сплату судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved