Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася із вище вказаним позовом до [PERSON], який в судовому засіданні підтримала, уточнила і просила задовольнити. Зокрема у позові [PERSON] зазначила, що у 2002 році вона домовилась про купівлю будинку [ADDRESS] з [PERSON] і на підтвердження угоди передала їй 1000 грн., а [PERSON] передала їй ключі від будинку. Після чого вона почала проживати у вказаному будинку. У серпні 2002 р. [PERSON] померла і належним чином договір купівлі-продажу оформлено не було. 29.06.2006 р. між [PERSON] та нею виникла домовленість про продаж вище вказаного житлового будинку. [PERSON] завірила, що будинок належить їй як спадщина після смерті померлої сестри [PERSON] Із [PERSON] домовилась про купівлю будинку за 2000 грн., які їй передала. На підтвердження передачі грошей [PERSON] надав розписку від 29.06.2006 р. та від 26.09.2006 р. про отримання коштів. Рішенням Голопристанського районного суду від 09.07.2014 р. було визнано за нею право власності за набувальною давністю на будинок [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 01.12.2014 р. їй було відмовлено у визнанні права власності за набувальною давністю на житловий будинок [ADDRESS] Голопристанського району Херсонської області. В ході апеляційного розгляду справи було встановлено, що спадкоємцем зазначеного будинку після смерті [PERSON] є її діти [PERSON] та [PERSON], що підтверджується спадковою справою від 19.02.2003 р. Тобто на момент передачі [PERSON] та [PERSON] грошових коштів за будинок, останні не мали права власності на нього, не могли ним розпорядитися, тобто отримали кошти без відповідної правової підстави. За час проживання в будинку з 2006 р. нею було здійснене відновлення будинку, приведено його у належний до проживання стан, що підтверджується довідкою Олексіївської сільської ради № 34 від 23.01.2015 р. та свідками. Оскільки будинок був не придатний до проживання після пожежі, прийшлося докладати матеріальних та фізичних зусиль для його відновлення. В порядку ч. 4 ст. 390 ЦК України вважає, що як добросовісний набувач має право на відшкодування здійснених нею витрат на поліпшення майна у сумі, на яку збільшилась його вартість. Витрати, понесені на поліпшення спірного будинку, оцінює у розмірі 7000 грн. До вказаною суми включає витрати, пов'язані з ремонтом та обслуговуванням будинку. Крім того, вважає, що відповідач повинна відшкодувати їй і моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 7000 грн. та полягає у наступному. Влітку 2014 року, виконуючи поточний ремонт вказаної будівлі, отримала фізичну травму (забій плеча та спини), що потягло за собою наслідки у вигляді онкологічної пухлини та необхідності проходити курс лікування. На сьогодні лікування не закінчене та відповідно до екстреного направлення на стаціонарне лікування, потребує операції для усунення ускладнень. Оскільки на протязі 13 років вона відновлювала цей будинок, дбала про нього, робила ремонти та втратила здоров'я, має право на відшкодування моральної шкоди. Вважає, що заподіяна моральна шкода полягає в порушенні її права власності на будинок, через що зазнала немало переживань та страждань, що тримало її у постійній психологічній напрузі. В судовому засіданні позивач просила задовольнити позов, стягнути з відповідача витрати на відновлення будинку у розмірі 7000 грн. та моральну шкоду у розмірі 7000 грн. Також пояснила, що крім проведення ремонтних робіт, сплачувала за електроенергію, погасила існуючи заборгованість у розмірі 1000 грн. Розписку про сплату 4 000 грн. в рахунок придбання будинку дійсно писала та надала відповідачу, договір оренди на користування будинком з [PERSON] та [PERSON] не укладала. Відповідач позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні і пояснила, що вона успадкувала спірний будинок після смерті своєї матері [PERSON] Дійсно вона мала намір продати вказаний будинок [PERSON], але остаточної домовленості вони не досягли. [PERSON] надала розписку, в якій зобов'язалась сплати за покупку будинку 4000 грн. ще у 2002 році, але так і не сплатила ці кошти. Крім того, в той же день з [PERSON] було укладено договір оренди вказаного будинку, відповідно до умов якого вона та її брат [PERSON] надали згоду на проживання позивача у будинку та використання земельної ділянки. Позивач з 2002 року проживає у вказаному будинку як наймач. За цей час будь-якої орендної плати від [PERSON] не отримувала, остання проживала безоплатно, використовувала земельну ділянку та насадження які на ній знаходились для власних потреб. Вважає позовні вимоги безпідставними. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, судом були встановлені наступні обставини справи. [PERSON] з 2002 року проживає у [ADDRESS]. [PERSON] була власником вказаного будинку. Після її смерті [INFO] спадкоємцями належного їй за життя майна стали її діти - [PERSON] та [PERSON], які своєчасно прийняли спадщину, спадкова справа 111 за 2003 р., заведена 19.02.2003 р. Першою Херсонською державною нотаріальною конторою. Згідно договору про поділ спадщини від 28.09.2010 року за домовленістю між спадкоємцями житловий будинок за адресою: [ADDRESS] одержала [PERSON] Відповідно до довідок Олексіївської сільської ради № 602 від 22.12.2014 р. та № 34 від 23.01.2015 р. [PERSON] та [PERSON] проживали у вказаному будинку, обробляли земельну ділянку, сплачувала земельний податок. З 2008 року [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку, разом із [PERSON] проводять у будинку поточні ремонти. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що за весь час проживання у вказаному будинку [PERSON] доглядала за будинком, підтримувала його у належному стані, підмазувала стіни глиною, поклеїла шпалери у кімнатах, обробляла город. Незважаючи на те, що позивач не визнала факт укладення договору оренди вказаного житлового будинку із відповідачем, фактично [PERSON] проживала у будинку як наймач житла. Посилання позивача на те, що вона мала право власності на вказаний житловий будинок є безпідставні. Відповідно до ст. 776 ЦК України поточний ремонт речі, переданої у найм, проводиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму лише за згодою наймодавця. Також, до обов'язків наймачів належать: використання приміщень жилих будинків за призначенням, забезпечення збереження жилих і підсобних приміщень будинку та технічного обладнання будинків, дотримання правил пожежної безпеки, вжиття заходів щодо усунення несправностей у будинку власними силами або силами підприємств з обслуговування житла Суд вважає, що оскільки [PERSON] проживала у [ADDRESS], що належить [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті її матері, тобто користувалась вказаним приміщенням та земельною ділянкою, то вона повинна була доглядати за цим майном, зберігати його у належному стані, здійснювати поточний ремонт, сплачувати комунальні послуги, сплачувати за використання електричної енергії, земельний податок, тобто нести поточні витрати як наймач даного приміщення. Тому понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають. Крім того, вимоги про стягнення понесених витрати на ремонтні роботи та здійснені поліпшення у розмірі 7000 грн., позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами, в свою чергу [PERSON], як наймодавець, згоди на проведення поліпшення майна на надавала, тому вказані вимоги є безпідставними та необґрунтованими, такими що задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З огляду на вказані норми закону, суд вважає, що позивачем не наведено жодної правової підстави для обгрунтування заявлених вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди. Тому в цій частині позовні вимоги також є безпідставними та необґрунтованими, що задоволенню не підлягають. З огляду на вище наведене та

Outcome: dismissed