Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі АТ «Ощадбанк») звернулося до Троїцького районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. Між АТ «Ощадбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №752 від 06.02.2013, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 80000,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користуванням кредитом в розмірі 17,5% річних. Кредит надавався на 72 місяці з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 06.02.2019 для здійснення оплати за транспортний засіб. Починаючи з 2014 року позичальник почав порушувати умови кредитного договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість станом на 15.04.2017 у розмірі 110142.42 грн., яку було стягнуто за рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 17.08.2017 у справі №433/809/17. Рішення набрало законної сили 02.02.2018. Станом на 06.02.2020 заборгованість за кредитом не погашена, вищевказане рішення суду не виконане. В результаті невжиття позичальником заходів щодо погашення заборгованості перед банком, починаючи з 15.04.2017, заборгованість за кредитним договором складає 36295,55 грн., у тому числі: 8547,37 грн. прострочені проценти за користування кредитом за період з 15.04.2017 по 03.04.2018; 4443,59 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 15.04.2017 по 05.02.2020; 3087,93 грн. - три проценти річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 15.04.2017 по 05.02.2020; 11685,46 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з квітня 2017 року по січень 2020 року; 8531,20 грн. - інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом за період з квітня 2017 року по січень 2020 року. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути зазначену суму заборгованості з відповідача, а також стягнути з відповідача суму судового збору. Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 21.05.2020 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідачам строк на подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11\~ст. 128 ЦПК України\~та\~ст.12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Заяви про розгляд справи без його участі та відзив на позов від відповідача до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статей 280, 281 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 06.02.2013\~ між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», укладено\~ кредитний договір № 752, за яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 80000,00 грн. строком до\~ 06.02.2019 року, а [PERSON] взяв на себе зобов`язання\~ повернути кредит, а також сплатити проценти в розмірі 17,5% річних за користування кредитом (а.с.6-9). Згідно копії заочного рішення Троїцького районного суду Луганської області від 17.08.2017 по справі №433/809/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» задоволено та ухвалено стягнути з [PERSON] на користь\~ АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором\~ № 752 від 06.02.2013, яка складає 110142 (сто десять тисяч сто сорок дві) грн. 42 коп.(а.с.13-14). Судове рішення набрало законної сили та є приюдиційним у даній справі. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, факт наявності кредитних правовідносин, як і факт порушення відповідачем зобов`язання, який був встановлений рішенням суду від 17.08.2017 по справі №433/809/17, не потребує доведення в межах розгляду даної справи. Посилаючись на те, що заборгованість за Кредитом не погашена, вищевказане рішення суду не виконане, відносини між Банком та Позичальником не припинялися, відповідно до умов Кредитного договору, Позичальнику щомісячно нараховувалися проценти за користування кредитом (п.3.1.5. до терміну, зазначеного в п.1.5.1.1. договору, а саме до 06.02.2019 включно), позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь, відповідно до розрахунку заборгованості, з урахуванням заочного рішення Троїцького районного суду Луганської області від 17.08.2017 у справі №433/809/17 та періоду нарахування, починаючи з 15.04.2017, заборгованість за кредитним договором №752 від 06.02.2013, яка складає 36295,55 грн., у тому числі: 8547,37 грн. прострочені проценти за користування кредитом за період з 15.04.2017 по 03.04.2018; 4443,59 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 15.04.2017 по 05.02.2020; 3087,93 грн. - три проценти річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 15.04.2017 по 05.02.2020; 11685,46 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з квітня 2017 року по січень 2020 року; 8531,20 грн. - інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом за період з квітня 2017 року по січень 2020 року (а.с.4-5). Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відсутність реального і своєчасного виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що банк, у зв`язку із допущеною заборгованістю зі сплати кредиту, скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. У справі, яка є предметом розгляду, встановлено, що банк скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, а також отримав судовий захист своїх прав. Таким чином, положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставними. Таким чином, враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12 та заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 17.08.2017 по справі №433/809/17, у задоволенні вимог позивача про стягнення прострочених відсотків за користування кредитом у розмірі 8547,37 грн. за період з 15.04.2017 по 03.04.2018 слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. За таких обставин у позивача не виникло право нараховувати і три відсотки річних та інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування кредитом у період з 15.04.2017 по 03.04.2018. А отже, у задоволенні вимог про стягнення трьох відсотків річних за прострочення процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 15.04.2017 по 03.04.2018 у сумі 584,13 грн. та інфляційних втрат за прострочення процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 15.04.2017 по 03.04.2018 у розмірі 1365,35 грн. слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. В той же час дані розрахунки в частині нарахування трьох відсотків та інфляційних втрат, нараховані на відсотки за користування кредитом, нараховані за період з 01.07.2014 по 14.04.2017, підлягають задоволенню, а саме: - інфляційні втрати за період з квітня 2017 року по січень 2020 року у сумі 7165,85 грн. за прострочення процентів за користування кредитом, нарахованих з 01.07.2014 по 14.04.2017; - три проценти річних за період з 15.04.2017 по 05.02.2020 у сумі 2503,80 грн. за прострочення процентів нарахованих за період з 01.07.2014 по 14.04.2017, оскільки три відсотки річних та інфляційні втрати нараховані за прострочення відсотків за користування кредитом за період, що охоплюється періодом згідно заочного рішення суду по справі № 433/809/17 від 17.08.2017. Вимоги позивача про стягнення трьох відсотків річних за прострочення основного боргу за період з 15.04.2017 по 05.02.2020 у сумі 4443,59 грн. та інфляційних втрат за період з квітня 2017 року по січень 2020 року за прострочення основного боргу у сумі 11685,46 грн. є правомірним, оскільки відповідачем заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 17.08.2017 по справі №433/809/17 не виконується, що останнім не спростовано, а тому є підстави для застосування\~ст. 625 ЦК України. Згідно\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, беручи до уваги вище зазначене, позов підлягає задоволенню частково в зазначених вище сумах та нарахуваннях. В решті позовних вимог слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 2004259413 від 05.05.2020 року про сплату судового збору у сумі 2102,00. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позовні вимоги задоволені частково на 71,08%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частки позовних вимог в сумі 1494,10 грн. (2102,00 * 71,08%= 1494,10 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial