Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07 червня 1992 року у Біловізькій сільській раді Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис № 11. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, у зв»язку з чим вони не можуть досягти порозуміння. Відповідач постійно провокує сварки, які часто закінчуються бійкою, що змушує її тікати з дому та переховуватися в сусідів та знайомих. Чоловік не розуміє її як дружину, не рахується з її думкою, проблемами сім»ї не переймається. Вони втратили почуття любові та поваги, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, проживають в одному будинку як сторонні люди. Від спільного подружнього проживання мають трьох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], повнолітню дочку [PERSON], [INFO], які мають свої сім'ї та проживають окремо, та малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою, на утримання якої відповідач сплачує аліменти. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, але не визнає підстав для його розірвання, на які вказала позивачка та вважає дійсною причиною розірвання шлюбу подружню зраду дружини. З показань сторін, які були допитані судом в якості свідків, письмових доказів встановлено такі обставини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], між позивачкою та відповідачем 07 червня 1992 рокузареєстровано шлюб в Біловізькій сільській раді Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис № 11. Сторони визнали, що вони мають повнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які мають свої сім'ї та проживають окремо. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], на утримання якою з відповідача за рішенням суду стягуються аліменти. Вказані обставини сторонами визнаються і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не потребують доведення. Позивачка [PERSON], допитана в якості свідка, пояснила суду, що вона дійсно допустила подружню зраду і з 24 серпня по 3 листопада 2014 року проживала з іншим чоловіком. Після її повернення додому чоловік кожного разу як перебуває в нетверезому стані вчиняє скандали із застосуванням до неї фізичного насилля. Вона двічі ( в грудні 2014 та в січні 2015 року) подавала заяви до міліції для притягнення його до адміністративної відповідальності. Відповідач [PERSON], допитаний в якості свідка, повідомив суду про обставини подружньої зради дружини та показав, що не дружина, а він намагався зберегти сім»ю. Однак дружина відмовляє йому у виконанні подружніх обов»язків та провокує сварки. Вона дійсно зверталася до міліції із заявами і його викликали для пояснень. Збереження сім»ї можливе за умови припинення її спілкування з коханцем та подругою, однак вона на це не погоджується. За встановлених судом обставин суд дійшов до висновку, що шлюб розривається з вини позивачки. Збереження сім»ї, як і надання строку на примирення подружжя, не відповідає інтересам подружжя та суперечить моральним засадам суспільства. Виходячи з принципу добровільності шлюбу, закладеного в ст. 24 СК України, позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ст.110 Сімейного кодексу України. Приймаючи до уваги, що шлюб розривається з вини позивачки, суд не проводить перерозподіл судових витрат. На підставі ст.ст.24,110,112 СК України,

Outcome: approved