Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON], посилаючись на ст.1272 ЦК України, звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON], зазначивши, що має право на спадкування за законом, однак через необізнаність у діючому законодавстві, своєчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином [PERSON], вважаючи причину пропуску строку звернення поважною, просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини один рік, з дня набрання судовим рішенням чинності. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача надіслав до суду заяву про визнання позову. Представник Ріпкинської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилась, надіславши клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому не заперечувала проти вимог [PERSON] Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. У відповідності до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що позивач має право на спадкування за законом після [PERSON], смерть якого настала [INFO]. Як пояснила в судовому засіданні [PERSON], її батько фактично проживав і помер в с.Новоукраїнське Ріпкинського району, однак на день смерті був зареєстрований в м.Чернігові у іншої своєї доньки - [PERSON]. Упродовж шести місяців після відкриття спадщини позивач або інші особи, не зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як за зареєстрованим місцем проживання спадкодавця в м.Чернігові, так і за місцем знаходження нерухомого майна в с.Новоукраїнське Ріпкинського району Чернігівської області. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] в м.Чернігові. З повідомлення Ріпкинської районної державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Частиною 1 ст.1269 ЦК України визначено, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Разом з цим, наведені позивачем причини пропуску строку, не можуть вважатися поважними, оскільки у неї не було об'єктивних перешкод у зверненні до нотаріальної контори. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані лише в тих випадках, коли у спадкоємця були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини і ці обставини визнані судом поважними. Викладене підтверджується правовою позицією висловленою у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 26.09.2012 року по справі № 6-85цс12, за наслідками неоднакового застосування судом положень ст.1272 ЦК України. У вказаній постанові зазначено, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судова палата ВСУ зазначила, що правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані лише в тих випадках, коли у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. В тому випадку, коли у спадкоємця перешкод не було, але він не скористався правом на прийняття спадщини, положення ч.3 ст.1272 ЦК України, не застосовуються. У відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Згідно ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі необхідно віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed