Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Адвокат Бондаренко Олексій Володимирович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся із вищевказаним позовом до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в якому просив стягнути з відповідача ТОВ «ФК«АЛАНД» на користь [PERSON] 2 994, 60 гривень, як безпідставно набуті грошові кошти в результаті примусового виконання виконавчого напису № 942 від 17.01.2020 року та відшкодувати судові витрати в розмірі 908, 00 гривень судового збору та 2500 гривень витрат на правову допомогу. Мотивуючи свою заяву тим, що 31.07.2013 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 92162557000, сума кредиту становить 12559,76 грн. з кінцевим терміном повернення 26.01.2015 року. На підставі договору відступлення права вимоги від 02.10.2019 № 02/10/2019-ФА право вимоги за Кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Аланд». 17.01.2020 приватним нотаріусом Хара Н.С. вчинено виконавчий напис № 942 про стягнення з позивача за кредитним договором в період з 11.09.2018 року по 29.11.2019 року заборгованості на загальну суму 11001,63 грн. 26.02.2020 року приватним виконавцем Шаганом О.А. на підставі виконавчого напису № 942 відкрито виконавче провадження № 61386121 про примусове стягнення з позивача на користь відповідача вказаної у написі заборгованості, а також вартості послуг приватного нотаріуса. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2020 року виконавчий напис № 942 від 17.01.2020 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Однак з заробітної плати [PERSON] за вересень, жовтень та листопад 2020 року на підставі постанови приватного виконавця від 24.03.2020 року у виконавчому провадженні № 61386121 утримано 2 994, 60 гривень та перераховано ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД». Вважає, що зазначена сума є безпідставно набутою відповідачем, а тому підлягає поверненню. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року справу прийнято до розгляду, та відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк відповідачу на підготування відзиву та витребувано докази у третьої особи. Позивачка до судового засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Представник позивача до суду не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» вважаються належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Правом відзиву не скористалися, будь - яких клопотань на адресу суду від них не надходило. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Приписами ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України встановлено: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що постановою ПРИВАТНОГО ВИКОНАВЦЯ ВИКОНАВЧОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Шаганом О.А. від 26.02.2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 61386121 з виконання виконавчого напису № 942, виданого 17.01.2020 ПРИВАТНИМ НОТАРІУСОМ КИЇВСЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 11301,63 грн. (а.с. 13). Постановою ПРИВАТНОГО ВИКОНАВЦЯ ВИКОНАВЧОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Шаганом О.А. від 24.03.2020 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] , стягувач ТОВ «ФК «Аланд» на підставі виконавчого напису № 942, виданого 17.01.2020 ПРИВАТНИМ НОТАРІУСОМ КИЇВСЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ Хара Н.С. ( а.с. 14). Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2020 року виконавчий напис № 942, виданий 17.01.2020 року ПРИВАТНИМ НОТАРІУСОМ КИЇВСЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ Хара Н.С. визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 21.01.2021 року ( а.с. 9-12). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. За правилами частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України закріплено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Як вбачається з довідки № УГ00-000004 від 09.06.2021 року, виданою ТОВ «НАУКОВО - ДОСЛІДНИЦЬКИЙ ІНСТИТУТ «УКРГІПРОСТАЛЬ» , із заробітної плати [PERSON] за період з вересня 2020 року по листопад 2020 року проводилися утримання згідно постанови ВП № 61386121 на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» на загальну суму 2 994, 60 гривень ( а.с. 15). Враховуючи, що підставою отримання відповідачем ТОВ «ФК «АЛАНД» суми у розмірі 2994, 60 гривень було стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого напису, який судовим рішенням був визнаний такими, що не підлягає виконанню, рішення набрало законної сили, вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем згодом відпала. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 08 вересня 2021 року справа № 201/6498/20. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи , до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. За правилами ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 908,00 грн.. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 29.09.2020 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Бондаренком О.В. укладено договір № 05 про надання правової допомоги (а.с.16-17), підписаний акт (опис) виконаних послуг на загальну суму 2500 грн. та відповідно до наданої квитанції № 11 [PERSON] 26.07.2021 року сплатила за надані послуги 2500 грн. (а.с.20). Отже, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 2500 грн.00 коп.

Outcome: approved