Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - «Відповідач 1»), Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області(надалі - «Відповідач 2»), Відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області(надалі - «Відповідач 3»), треті особи - [PERSON] , Тлумацьке відділення Тисменицької ОДПІ, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», про скасування арешту заставного майна - автомобіля марки AUDI модель 100 2.3Е, СПГ 1993 року випуску, [NUMBER] , білого кольору, д.н.з. [NUMBER] власника - [PERSON] , що був накладений постановами Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області та Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Позовні вимоги мотивовані тим, що наявність заборони/обтяження на нерухоме майно, що перебуває в заставі та на яке звернуто стягнення за рішенням суду, що набрало законної сили, робить неможливим реалізацію в майбутньому предмету застави відповідно до Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2018 року у справі №344/11014/17 та задоволення вимог [PERSON] за договором позики, укладеним між ним та відповідачем [PERSON] . Представником Позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач 1 - [PERSON] , - в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному сайті суду. Відзиву на позов від Відповідача 1 до суду не надходило. Відповідачами - Івано-Франківським міським відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області та Відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, - явку уповноважених представників до суду не забезпечено, про дату та час судового засідання повідомлено належним чином. В матеріалах справи містяться письмові пояснення Тлумацького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, в яких представник посилається на не зазначення Позивачем в позовній заяві конкретних арештів, які необхідно скасувати із заставного майна. Крім того, у письмових поясненнях представник Відповідача 1 покликається на те, що розмір вартості заставного автомобіля перевищує розмір заборгованості [PERSON] перед [PERSON] Відзиву на позов від Відповідача 2 до суду не надходило. Представником третьої особи [PERSON] подано письмові пояснення щодо позову, в який вона посилається на відсутність у Позивача права на звернення до суду з відповідним позовом, а також на відсутність підстав для зняття арешту зі спірного автомобіля у зв`язку з наявністю у [PERSON] аліментних зобов`язань щодо утримання неповнолітніх дітей. Представником третьої особи Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (структурним підрозділом якого є Тлумацьке відділення Тисменицької ОДПІ) подано письмові пояснення щодо позову, в якій представник посилається на порядок стягнення за рішеннями судів в дохід держави коштів. Третя особа - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», - явку уповноваженого представника до суду не забезпечило, про дату та час судового засідання повідомлялося належним чином, пояснень щодо позову до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. 01.04.2010р. між [PERSON] та [PERSON] виникли відносини за договором позики на суму 27 000 гривень строком повернення до 15.01.2017р. З метою забезпечення виконання зобов`язання, що виникло на підстав договору позики, 01.04.2010р. між [PERSON] , як заставодержатель, [PERSON] , як Заставодавець, був укладений договір позики-застави майна, предметом якого був автомобіль марки AUDI модель 100 2.3Е, СПГ 1993 року випуску, шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 14.11.2008 року, заставною вартістю 27 000 грн., строком погашення до 15.01.2017р. Даний договір було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 26.09.2016 року. Зокрема, згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №60745652 від 02.07.2019 року, у вказаному реєстрі міститься запис про обтяження рухомого майна: номер обтяження №16407933 - арешт рухомого майна, реєстрація обтяження, 3761ЕДГА6Д, дата реєстрації: 03.08.2017 16:20:04, зареєстрував: [PERSON] , Івано-Франківська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи», суб`єкти: Боржник [PERSON] ( [NUMBER] ). Обтяжувач: Тлумацький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Івано-Франківській області (34023481). Зі змісту листа Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Івано-Франківській області №9327 від 09.10.2018 року (а.с.10) випливає, що вказаним відділом державної виконавчої служби було накладено арешт на майно [PERSON] в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] аліментів на користь стягувача (постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.04.2018 року ВП №56119605; постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.04.2017 року ВП №53773362 (а.с.48, 49). Зі змісту наявного в матеріалах справи листа Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області №48171 від 09.10.2018 року (а.с.11) вбачається, що на виконанні у Івано-Франківському ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області перебуває виконавче провадження №44698046 про стягнення з [PERSON] в користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 219954,11 грн. боргу, і в рамках даного виконавчого провадження на майно [PERSON] було накладено арешт. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2017 року у справі №344/11014/17, яке набрало законної сили 20 лютого 2018 року (а.с. 14-15), звернуто стягнення, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] по договору позики-застави майна з майновим поручителем від 01.04.2010 року в розмірі 27 000 грн., на предмет застави транспортний засіб марки AUDI модель 100 2.3Е, СПГ 1993 року випуску, шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , шляхом надання [PERSON] всіх повноважень необхідних для здійснення продажу предмету застави будь-яким способом третій особі - покупцю з правом зняття з реєстраційного обліку в органах ДАІ МВС України. Як зазначено в позовній заяві, виконати вищевказане судове рішення, яке набрало законної сили, неможливо, оскільки за боржником [PERSON] ведуться виконавчі провадження за іншими зобов`язаннями, і на транспортний засіб марки AUDI модель 100 2.3Е, СПГ 1993 року випуску, шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ,накладено обтяження, які унеможливлюють звернення Позивачем стягнення на дане заставне майно. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] , як заставодержатель, звернувся до суду з даним цивільним позовом про скасування зазначених обтяжень. Так, як встановлено Судом зі змісту Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №60745652 від 02.07.2019 року, у вказаному реєстрі міститься запис про обтяження рухомого майна: номер обтяження №16407933 - арешт рухомого майна, реєстрація обтяження, 3761ЕДГА6Д, дата реєстрації: 03.08.2017 16:20:04, зареєстрував: [PERSON] , Івано-Франківська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи», суб`єкти: Боржник [PERSON] ( [NUMBER] ). Обтяжувач: Тлумацький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Івано-Франківській області (34023481). Відповідно статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Аналогічну норму містить стаття 19 Закону України «Про заставу». У відповідності до ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ч. 2 ст.17 Закону України «Про заставу» відчуження заставленого майна допускається тільки за згодою заставодержателя. Відповідно до статті 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Частиною 1 статті 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Аналогічні норми містяться у частині 1 статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а також у частині 6 статті 20 Закону України «Про заставу». Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Розділ VII цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стаття 46 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Положеннями статті 51 Закону визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Відповідно до частини першої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. Згідно з частиною третьою статті 51 Закону про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Статтею 51 Закону визначено порядок та підстави звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. Враховуючи вищезазначене, Суд приходить до висновку про те, що оскільки договір застави транспортного засобу від 01.04.2010 року було укладено раніше, аніж було накладено оскаржувані обтяження, - то [PERSON] належить право вищого пріоритету задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави. Відповідно до частин 1 та 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З огляду на викладене, а також враховуючи, що обтяження/заборона вказаного нерухомого майна відбулися після державної реєстрації права застави, що позбавляє потенційного власника (на користь якого винесено судове рішення, яке набрало законної сили) можливості фактично розпоряджатися своїм майном, виходячи ізпріоритету правзаставодержателя, Суд вважає необхідним скасувати арешт заставного майна - автомобіля марки AUDI модель 100 2.3Е, СПГ 1993 року випуску, шасі [NUMBER] , білого кольору, д.н.з. [NUMBER] , що був накладений постановами Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (виконавче провадження №44698046) та Тлумацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (виконавчі провадження ВП №56119605, ВП №53773362; номер обтяження №16407933 від 03.08.2017 р.). Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. З огляду на викладене, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 572, 589 ЦК України, ст. ст. 1, 17, 19, 20 Закону України «Про заставу», ст. ст. 14, 24 статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 46, 51, 52, 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved