Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Адвокат Забаркін І.А., звернувся до Христинівського районного суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів мотивуючи свої позов тим, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного сумісного проживання у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , яка є інвалідом І Б групи внаслідок психічного розладу (важка розумова відсталість з мовним розладом, обтяжена епілепсією, з не сформованістю навичок самообслуговування, низьким рівним соціальної адаптації в побуті, залежністю від оточуючих). В наступному сторони припинили спільне проживання. В даний час позивач проживає у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Сім`я позивача складається з 5 чоловік, тобто: неї - [PERSON], її чоловіка - [PERSON] , ньки [PERSON] , малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] Рішенням Христинівського районного суду від 18.05.2018р. у справі №706/1634/17 Рудь 10.В. визнана недієздатною, а позивач [PERSON] призначена її опікуном. [PERSON] призначена пенсія по інвалідності, якої не вистачає на її утримання та лікування. Позивач [PERSON] не працює, оскільки зайнята цілодобовим доглядом доньки [PERSON], а тому позивачу призначена допомога на догляд за інвалідом 1 групи в розмірі 1777 грн. Чоловік позивача [PERSON] працює сторожем і отримує мінімальну зарплату. Відповідач [PERSON] донькою [PERSON] не цікавиться, матеріально не допомагає. Позивач несе всі витрати на утримання доньки [PERSON] самостійно, щомісячно купує необхідні ліки, вдягає та годує. Згідно з ст. 198 СК України батьки- зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. [PERSON] отримує пенсію, допомагає по господарству мешканцям смт Верхнячка, за що отримує кошти, а тому може допомагати доньці [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. В судове засідання представник позивач адвокат Забаркін Ілля Андрійович, який діє на підставі доручення № 234 від 19.07.2018 року, не зявився, проте від нього до суду надійшла заява, в яків він вказав, що позов підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання, не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] яка є інвалідом І Б групи внаслідок психологічного розладу, що підтверджується копією рішення Христинівського районного суду від 18.05.2018 року яким [PERSON] визнано недієздатною та встановлено над нею опікуна [PERSON] . Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами у справі відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України, не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами у справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ПостановиВСУ від 24 лютого 2016р. у справі № 6-1296цс15 додаткові витрати для навчання повнолітніх дітей за ст. 185 СК України не стягуються з батьків - треба стягувати аліменти за ст. ст. 199, 180 -184 СК України ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved