Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 4 листопада 2016 року між [PERSON] (далі Позивач, Позикодавець) та [PERSON] (далі Відповідач, Позичальник) у письмовій формі укладено договір безпроцентної позики (далі Договір). За умовами п.1 Договору Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність 7000,00 (сім тисяч) доларів США. На підтвердження факту передачі коштів сторонами складено розписку від 04 листопада 2016 року про одержання Позичальником суми позики. Пунктом 3 Договору встановлений графік погашення сум боргу, за якими Відповідач взяла на себе зобовязання повернути кошти у чотири етапи: не пізніше 31 грудня 2016 року у сумі 1000,00 (одна тисяча) дол. США; не пізніше 31 січня 2017 року у сумі 1000,00 (одна тисяча) дол. США; не пізніше 28 лютого 2017 року у сумі 1000,00 (одна тисяча) дол. США; не пізніше 31 березня 2017 року у сумі 4000,00 (чотири тисячі) дол. США. Проте на теперішній час остання своїх зобовязань за Договором у повному обсязі не виконала, повернувши Позивачу частину коштів на загальну суму 724,00 (сімсот двадцять чотири) дол. США, а саме: у сумі 13500,00 (тринадцять тисяч пятсот) грн., що з урахуванням курсу НБУ еквівалентно 496,00 (чотириста девяносто шість) дол. США, внесені на рахунок Позивача 30 грудня 2016 року (виписка по картці/рахунку 4731185606749163 №OEHFSVKED6PDHEH7); у сумі 6000,00 (шість тисяч) грн., що з урахуванням курсу НБУ еквівалентно 228,00 (двісті двадцять вісім) дол. США, внесені на рахунок Позивача 09 січня 2016 року (виписка по картці/рахунку 4731185606749163 №HEN8I7096EU1QG4D). Залишок боргу складає 6276,00 (шість тисяч двісті сімдесят шість) дол. США. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не зявилась, з невідомих суду причин, про причину своєї неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 4 листопада 2016 року між [PERSON] (далі Позивач, Позикодавець) та [PERSON] (далі Відповідач, Позичальник) у письмовій формі укладено договір безпроцентної позики (далі Договір). За умовами п.1 Договору Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність 7000,00 (сім тисяч) доларів США. Відповідно до розписки від 04.11.2016 року відповідач [PERSON] [INFO], відповідно до договору позики від 04.11.2016 року одержала від [PERSON] у борг суму у розмірі 7000,00 доларів США, та зобовязана повернути дані кошти у строк передбачений договором. Пунктом 3 Договору встановлений графік погашення сум боргу, за якими Відповідач взяла на себе зобовязання повернути кошти у чотири етапи: - не пізніше 31 грудня 2016 року у сумі 1000,00 (одна тисяча) дол. США; - не пізніше 31 січня 2017 року у сумі 1000,00 (одна тисяча) дол. США; - не пізніше 28 лютого 2017 року у сумі 1000,00 (одна тисяча) дол. США; - не пізніше 31 березня 2017 року у сумі 4000,00 (чотири тисячі) дол. США. Проте остання своїх зобовязань за Договором у повному обсязі не виконала, повернувши Позивачу частину коштів на загальну суму 724,00 (сімсот двадцять чотири) дол. США, а саме: у сумі 13500,00 (тринадцять тисяч пятсот) грн., що з урахуванням курсу НБУ еквівалентно 496,00 (чотириста девяносто шість) дол. США, внесені на рахунок Позивача 30 грудня 2016 року відповідно до виписки по картці/рахунку 4731185606749163 №OEHFSVKED6PDHEH7); у сумі 6000,00 (шість тисяч) грн., що з урахуванням курсу НБУ еквівалентно 228,00 (двісті двадцять вісім) дол. США, внесені на рахунок Позивача 09 січня 2016 року відповідно виписки по картці/рахунку 4731185606749163 №HEN8I7096EU1QG4D). Залишок боргу складає 6276,00 (шість тисяч двісті сімдесят шість) дол. США. Таким чином, наразі зобовязання відповідача, в силу ч.1 ст. 612 ЦК України, є простроченими. З укладанням Договору між Позивачем та Відповідачем склалися правовідносини, що витікають з договору позики, які регулюються нормами ЦК України. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Із урахуванням позиції ВСУ у Постанові №6-50ц16 від 24 лютого 2016 року, досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Таким чином, враховуючи те, що Договір, укладений між сторонами по справі, відповідає вимогам ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, укладений у письмовій формі та його зміст підтверджує факт передачі Позикодавцем грошової суми Позичальнику та отримання останнім цих коштів, враховуючи наявність розписки про їх передачу, а також оригіналів підтверджуючих документів у Позивача, можна зробити висновок про невиконання Відповідачем зобовязань за договором позики. Крім того пунктом 7 Договору встановлено, що у разі несвоєчасного повернення Позичальником суми позики, він зобовязаний сплатити Позикодавцю грошову суму відповідно до стаття 625 Цивільного кодексу України. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Верховним Судом України в аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві розяснено, що коли в договорі не зазначено розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов'язання настає на підставі вимог закону, а саме ст. 625 Цивільного кодексу України. Із обставин, викладених у позові вбачається, що відповідачем 30 грудня 2016 року внесена перша сума на погашення боргу у розмірі 13500,00 (тринадцять тисяч пятсот) грн., що з урахуванням курсу НБУ еквівалентно 496,00 (чотириста девяносто шість) дол. США. Тобто у розмірі, меншому від обовязкового встановленого Договором платежу в 1000,00 (одну тисячу) дол. США, що дає підстави вважати 30 грудня 2016 року днем, коли Позивачу стало відомо про прострочення зобовязань за кредитним договором. Відтак кількість днів прострочення зобовязання на момент подачі позову становить 329 днів, а сума санкцій складає: 6276,0 (сума заборгованості) х 3% х 329 (кількість днів прострочення) : 365 : 100 та дорівнює 169 (сто шістдесят девять) дол. США, що з урахуванням курсу НБУ еквівалентно 4455,76 грн. (чотири тисячі пятдесят пять гривень сімдесят шість копійок). Таким чином загальна сума заборгованості за договором позики, що підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, складає: 165469,39 грн. (сума заборгованості, конвертована у національну валюту) + 4455,76 грн. (3% річних від простроченої суми за весь час прострочення), що дорівнює 169925,15 (сто шістдесят девять тисяч девятсот двадцять пять гривень п'ятнадцять копійок). На підставі ст. ст. 3, 177,258,259,280-289 ЦПК України,

Outcome: approved