Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Овруцький молочноконсервний комбінат» (надалі Відповідач) про стягнення заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі в сумі 14844,83 грн., мотивуючи тим, що він працював на підприємстві відповідача з 03.11.2014 року на посаді водія навантажувача автотранспортної дільниці та згідно з наказом № 39-к від 03.05.2017 року був звільнений за угодою сторін; в день звільнення відповідач не провів повного розрахунку по заробітній платі в сумі 14844,83 грн., тому просить позов задоволити. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав та погоджується на заочний розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, хоча відповідно до ст.74 ЦПК України був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач у період з 03.11.2014 року працював на підприємстві відповідача на посаді водія навантажувача автотранспортної дільниці, а 03.05.2017 року звільнений за угодою сторін на підставі наказу №39-к від 03.05.2017 року, що стверджується копією трудової книжки АХ № 891638 (а.с.4) та довідкою ТОВ «Овруцький молочноконсервний комбінат» №285 від 12.06.2017 року. Однак, відповідач при звільненні працівника з позивачем не розрахувався, і, як вбачається із копій розрахункових листків за квітень-травень 2017 року заборгованість підприємства перед працівником по зарплаті на момент його звільнення 03.05.2017 року склала 14844,83 грн. Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, оскільки позивачу заборгованість по заробітній платі не виплачено, представником відповідача не надано доказів погашення вказаної заборгованості, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Від сплати судового збору позивача звільнено на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. в дохід держави.

Outcome: approved