Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 20 травня 2014 року звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа Ленінський районний відділ в м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації. Позивачі у своєму позові посилалися на те, що [PERSON] на підставі договору найму житлового приміщення була надана квартира [ADDRESS]. Рішенням виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська № 361/1 від 22 жовтня 1997 року були змінені умови договору найму квартири з матері [PERSON] на дочку [PERSON] На теперішній час в квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] був зареєстрований у квартирі за його проханням у зв'язку з реєстрацією шлюбу з позивачем [PERSON] Подружнє життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося внаслідок порушення відповідачем подружньої вірності, з 2004 року він рідко приходив додому, не пояснюючи де був, матеріальну допомогу на утримання сина не надавав. Шлюб між подружжям було розірвано 4 серпня 2009 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] у квартирі не з'являвся, про своє нове місце проживання позивачам не повідомляв, його речей у квартирі не зберігаються. Обов'язки щодо сплати житлово-комунальних послуг відповідачем не виконуються, спроби вселення ним не здійснювалися. Замки від вхідних дверей до квартири не змінювалися та перешкод відповідачу щодо користування житловим приміщенням не чинилося. Однак, позивачі змушені нести матеріальні витрати на оплату житлово-комунальних послуг та квартирну плату включаючи відповідача, що є значним матеріальним навантаженням, оскільки [PERSON] має невелику заробітну платню, а [PERSON] є студентом денного відділення ДНУ. Позивачі у своєму позові просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та усунути перешкоди права користування квартирою шляхом зняття з реєстрації [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Третя особа, повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання свого представника не направила, про причини його неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська № 361/1 від 22 жовтня 1997 року були змінені умови договору-найму житлового приміщення, що складається з трьох кімнат розміром 43,59 кв. [ADDRESS] з основного квартиронаймача матері [PERSON] на дочку [PERSON] (у зв'язку зі зміною місця проживання), в тому числі син [PERSON] (а.с. 8). Згідно з карткою квартиронаймача № 890037 основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до довідки КЖЕП № 25 від 28 квітня 2014 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], як основний квартиронаймач, [PERSON] - чоловік та [PERSON] - син (а.с. 5). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] 4 серпня 2009 року розірвано (а.с. 11). Відповідно до акту комісії від 28 квітня 2014 року при обстеженні квартири [ADDRESS] було встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою зазначеної квартири з літа 2009 року, його особистих речей у квартирі немає. На підставі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Крім того, ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР визначено перелік підстав, за наявності яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Однак, ч. 5 ст. 71 ЖК УРСР також передбачено, що відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік законодавством Союзу РСР і Української РСР може бути встановлено й інші умови і випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк. Також, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, встановлено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Абзацом другим цієї Постанови передбачено, що, коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Таким чином, зважаючи на те, що позивачами не було надано суду належних доказів відсутності [PERSON] за адресою квартири [ADDRESS], також не було надано доказів, які свідчать про неповажність причин його відсутності у цій квартирі, суд приходить до висновку, що позивачами [PERSON] та [PERSON] не було доведено підстав своїх позовних вимог, тому у задоволенні позовних вимог позивачам слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed