Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок від 19 квітня 1988 року громадянину [PERSON] належало 38/100 частки жилого будинку в [ADDRESS]. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів №271 від 24 жовтня 1986 року та рішення виконкому Вінницько Хутірської сільської ради народних депутатів від 08.01.1986 року за №6. [INFO] спадкодавець [PERSON], помер. Відповідно до матеріалів домової книги про прописки громадян, що проживають в дому [ADDRESS] прописані там були [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (син позивачки). Відповідно до Рішення Вінницько-Хутірської сільської ради від 05.11.2015 року 2 сесії 7 скликання [ADDRESS] був перейменований на [ADDRESS]. [PERSON] звернулась до Вінницької районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 38/100 часток житлового будинку під [ADDRESS], які належали [PERSON]. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.08.2017 року №1737/02-14, державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори постановив відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 38/100 часток житлового будинку у зв`язку з тим, що у наданому свідоцтві [NUMBER] про право особистої власності на жилий будинок не міститься відбиток гербової печатки Вінницько-Хутірської сільської ради народних депутатів та підпис посадової особи. [PERSON] проживала разом з батьком, є єдиною його донькою та, відповідно, єдиним спадкоємцем за законом. Оскільки у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, у свідоцтві [NUMBER] про право особистої власності на жилий будинок не міститься відбиток гербової печатки Вінницько-Хутірської сільської ради народних депутатів та підпис посадової особи, [PERSON] вимушена звернутись до суду для захисту своїх прав та з метою визнання права власності на спадкове майно за нею. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивача [PERSON] - за довіреністю [PERSON] позов підтримує в повному обсязі та просить його вимоги задовольнити, змін та доповнень не має. Представник відповідача, в особі голови Вінницько-Хутірського сільської ради Вінницького району Вінницької області - не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні питання покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок від 19 квітня 1988 року громадянину [PERSON] належало 38/100 частки жилого будинку в [ADDRESS]. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів №271 від 24 жовтня 1986 року та рішення виконкому Вінницько Хутірської сільської ради народних депутатів від 08.01.1986 року за №6 (а.с.7). [INFO] помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради вінницького району Вінницької області від 29 травня 2000 року, серії [NUMBER] (а.с.9). Свідоцтвом про народження від 2 вересня 1958 року серія [NUMBER], підтверджується, що [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] (а.с.8/зворіт). Відповідно до матеріалів домової книги про прописки громадян, що проживають в дому [ADDRESS] прописані там були [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (син позивачки) (а.с.13-16). Відповідно до Рішення Вінницько-Хутірської сільської ради від 05.11.2015 року 2 сесії 7 скликання [ADDRESS] був перейменований на [ADDRESS] (а.с.18). [PERSON] звернулась до Вінницької районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 38/100 асток житлового будинку під [ADDRESS], які належали [PERSON]. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.08.2017 року №1737/02-14, державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори постановив відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 38/100 часток житлового будинку у зв`язку з тим, що у наданому свідоцтві [NUMBER] про право особистої власності на жилий будинок не міститься відбиток гербової печатки Вінницько-Хутірської сільської ради народних депутатів та підпис посадової особи (а.с.8). [PERSON] проживала разом з батьком, є єдиною його донькою та, відповідно, єдиним спадкоємцем за законом. Факт володіння, користування та розпорядження житловим будинком за життя, померлим підтверджується копією домової книги та технічним паспортом (а.с. 10-12, 13-16). Факт постійного проживання з батьком позивачки підтверджується копією Домової книги та копією паспорта з відміткою про прописку (а.с.13-16). Також відповідно до довідки № 4293 від 17.08.2017 року виданої виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, вбачається, що земельна ділянка площею 0,0700 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належала [PERSON] розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Інших спадкоємців не має. Заповіт не вчинявся. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved