Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд із позовом до Завалівської сільської ради про визнання права власності на земельний пай. Позовні вимоги мотивувала тим, що після смерті її матері [PERSON], яка померла 10.04.2010р., залишилось спадкове майно, яке складається із земельних ділянок (пай), що розташовані на території Завалівської сільської ради площею 1,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які відповідно до державного акту про право власності на земельні ділянки ІУ ІФ № 015594 належали її батькові [PERSON], який помер 05.07.2002р.. Мати [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька та одержала свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.02.2003р. на вказаний земельний пай. Мати виготовила технічну документацію для одержання державного акту, однак не встигла одержати державний акт, так як померла. Просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,14 га, яка складається із: земельної ділянки 257 площею 0,479 га, земельної ділянки 845 площею 0,451 га, земельної ділянки 1509 площею 0,21 га, що на території Завалівської сільської ради. Згідно уточнюючої позовної заяви зазначила, що в свідоцтві про її народження її мати записана як [PERSON], а в своєму свідоцтві про народження- Єфросинія, і тому просить також встановити, що померла 10.04.2010р. [PERSON] була її матір'ю. Представник позивачки в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно державного акту серії ІV-ІФ № 016594 на право власності на землю, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,14 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Завалівської сільської ради, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 91. Згідно свідоцтва про смерть від 17.05.2002р. [PERSON] помер 27.04.1999р.. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.02.2003р. спадкоємцем належного на праві власності [PERSON] майна, а саме: земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,14 га, що знаходиться на території Завалівської сільської ради, а також майнового паю у спілці селян «Єдність», що в с. Завалля Снятинського району є його дружина [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження VI-УР № 1764472 батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON]. Із матеріалів спадкової справи Першої районної Снятинської державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON], яка померла 10.04.2010р. (свідоцтво про смерть І-НМ № 110067), 21.08.1999р. посвідчено заповіт, відповідно до якого спадкоємцем всього належного їй на праві власності майна є її син [PERSON], яким 12.12.2016р. подано до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. Заповіт не скасовувався та не змінювався. Відповідно до заяви від 22.02.2017р. позивачкою прийнято спадщину за законом після смерті матері [PERSON]. Згідно довідки сільської ради від 08.12.2016р. на день смерті [PERSON] вона в будинку була зареєстрована одна, в управління спадковим майном вступила позивачка [PERSON], заборона відчуження на майно не накладалась. Відповідно до постанови Першої районної Снятинської державної нотаріальної контори від 23.03.2017р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спірні земельні ділянки загальною площею 1,14 га у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Згідно свідоцтва про народження ІІ-НМ № 476561 імя померлої [PERSON] зазначено «Єфросинія». Із довідки Завалівської сільської ради від 09.08.2017р. вбачається, що [PERSON] та [PERSON], яка зазначена у свідоцтві про народження [PERSON] є однією і тією ж особою і являється її матірю. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що [PERSON] на праві власності належала земельна частка (пай) розміром 1,14 га в умовних кадастрових гектарах, спадкоємцем якої за заповітом був [PERSON], який у встановлений законом строк відмовився від прийняття спадщину, позивачка ж у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON], вступила в управління спадковим майном, а отже вважається такою, що прийняла спадщину. Тому, суд приходить до висновку, що за нею слід визнати право власності на земельну частку (пай), що розташована на території Завалівської сільської ради Снятинського району, в межах земельної ділянки площею1,14 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ІV-ІФ № 016594, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 91, виданого на [PERSON]. Крім того, судом встановлено, що померла [PERSON] та зазначена в свідоцтві про народження позивачки [PERSON] є однією і тією ж особою та матір'ю позивачки [PERSON]. Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також справи про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи встановлені обставини справи, суд прийшов до висновку, що у судовому засіданні доведено факт, що [PERSON] є матір'ю позивачки [PERSON] , а тому заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1268, 1297 ЦК України, ст. 158 ЗК України,

Outcome: approved