Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк » (надалі «Відповідач 1», «ПАТ «Дельта Банк»), [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб (надалі «Відповідач 2») та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на його користь 5423,25 грн. невиплачених процентів, 45688,66 грн. інфляційних, 1848,84 грн. річних та 15000,00 моральної шкоди, а всього 67960,75 грн. В судовому засіданні Позивач та й ого представник уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Додатково Позивач зазначив про те, що ПАТ «Дельта Банк» неправомірно та всупереч умовам депозитного договору не виплачено Позивачу відсотки за користування депозитними коштами за весь час їх фактичного використання, у звязку з чим Позивачем предявлено вимоги про стягнення 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязання, інфляційних втрат, а також процентів за користування коштами. Обґрунтовуючи позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 15 000,00 грн., Позивач в судовому засіданні покликався на те, що неправомірні дії відповідачів щодо невчасного повернення його депозитного вкладу вплинули на його психологічний стан та призвели до виникнення в нього моральних страждань та порушення взаємозвязків у сімї. Представник Відповідача 1 ПАТ «Дельта Банк», в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов. Зокрема, в представник Відповідача 1 покликався на те, що на підставі відповідної постанови Правління НБУ від 02 березня 2015 р. № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 р. № 51 про запровадження з 03 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію. Постановою НБУ № 664 від 02 жовтня 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відкликано банківську ліцензію та ліквідовано Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк». [PERSON] 19 червня 2015 року отримав відшкодування від [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі 121190,08 грн. таким чином, враховуючи факт ліквідації банку, задоволення інших кредиторських вимог Позивача здійснюватиметься у черговості, визначений статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку. Відповідач 2 [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, направив на адресу суду письмові заперечення на позов. Так, в поданих до суду письмових запереченнях на позов представник Відповідача 2 покликається на те, що [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб виконав свої зобовязання щодо виплати Позивачу гарантованої суми, і на сьогоднішній день у Відповідача 2 відсутні додаткові обовязки перед Позивачем. Заслухавши пояснення Позивача, його представника, представника Відповідача 1, проаналізувавши викладені в письмових запереченнях доводи Відповідача 2, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно достатті 1058 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частинами 1-3 статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. 11 грудня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено Договір № 001-08521-111213 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від [PERSON]» у гривнях (надалі «Договір»), на виконання умов якого [PERSON] вніс на депозитний рахунок в банку кошти в розмірі 110 000,00 грн. Відповідно до пункту 1.4 Договору процентна ставка на суму вкладу становить 21,5 процентів річних. Згідно з пунктом 1.3 Договору вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п. 1.6 цього Договору, та по 16 грудня 2014 року включно. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною 2 статті 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до частини 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно зі статтею 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Як встановлено судом, 16 грудня 2014 року строк дії вкладу за Договором закінчився, тому 15 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до Відповідача 1 із заявою, в якій просив повернути йому кошти по вкладу, який закінчується 16 грудня 2014 року, у звязку з необхідністю здійснення лікування (а.с. 6). Як зазначив в судовому засіданні Позивач, 19 червня 2015 року [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб йому було виплачено депозит в сумі 121 190,08 гривень. Таким чином, стосовно позовних вимог про стягнення з [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на користь Позивача 5423,25 грн. невиплачених процентів, 45688,66 грн. інфляційних, 1848,84 грн. річних та 15000,00 моральної шкоди, а всього 67960,75 грн., Суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як встановлено Судом з офіційного сайту [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб (http:/www.gov.ua) та вбачається з письмових заперечень відповідачів, Постановою Правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, Банк віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02 березня 2015 року про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», розпочато з 03 березня 2015 року процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації; тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 03 березня 2015 року до 02 червня 2015 року включно; призначено уповноважену особу [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк»; вирішено забезпечити розміщення інформації про запровадження у ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації на офіційній сторінці [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб в мережі Інтернет та у газетах «Урядовий курєр» або «Голос України». Рішенням виконавчої дирекції [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08 квітня 2015 року про внесення змін до рішення виконавчої дирекції [PERSON] від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», тимчасову адміністрацію запровадили строком на шість місяців з 03 березня 2015 року до 02 вересня 2015 року включно; вирішено забезпечити розміщення інформації про зміни строків здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» на офіційній сторінці [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб в мережі Інтернет. Рішенням виконавчої дирекції [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03 серпня 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк», продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» до 02 жовтня 2015 року. Рішенням виконавчої дирекції [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02 жовтня 2015 року про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку, розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно; призначено уповноважену особу [PERSON] та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків на два роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно; вирішено забезпечити розміщення інформації про початок ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначення уповноваженої особи [PERSON] на офіційній сторінці [PERSON] в мережі Інтернет та у газетах «Урядовий курєр» або «Голос України». Постановою Національного банку України № 664 від 03 жовтня 2015 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Дельта банк». Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Таким чином правові відносини між Позивачем та відповідачами регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується [PERSON] стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено наслідки запровадження тимчасової адміністрації банку. Зокрема, з дня початку процедури виведення [PERSON] банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). [PERSON] набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Разом з тим, відповідно до частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується [PERSON], в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення [PERSON] банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. У зв'язку із застосуванням спеціальних механізмів врегулювання правовідносин та прав Позивача із банком, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, застосуванню підлягає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Інші правові норми, зокрема положення ЦК України про зобов'язання, можуть бути застосовані, якщо вони не суперечать цьому Закону. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси. Таким чином, запровадження тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб у Відповідача 1 обмежує його цивільну правосуб'єктність та є підставою для звільнення від виконання ним умов договорів банківського вкладу та рахунку між сторонами, питання відшкодування за договором банківського рахунку вирішується повноважним органом [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб у порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відтак, починаючи з 03 березня 2015 року, часу введення тимчасової адміністрації, банк не мав права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі здійснювати будь-які перерахування з рахунку, відкритого на ім'я позивача. Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку, з дотриманням принципу черговості. Окрім того, повернення вкладу здійснюється за зазначеною вище процедурою незалежно від того звертався позивач до чи після запровадження тимчасової адміністрації банку. З правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15 випливає, що згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується [PERSON] стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується [PERSON], в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення [PERSON] банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Таким чином, після запровадження [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку. В судовому засіданні встановлено, що суму депозитного внеску (вкладу) виплачено Позивачу [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб у повному обсязі у звязку із запровадженням тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» та призначенням уповноваженої особи [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб. Стаття 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлює обмеження на зобовязання банку під час тимчасової адміністрації щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, окрім виплати коштів за вкладами вкладників. В той же час, враховуючи вимоги вказаного закону щодо застосування спеціальних механізмів врегулювання правовідносин Позивача та банку, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, Суд вважає за необхідне у задоволенні позову щодо стягнення з [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб відсотків, які нараховані Позивачем, 3% річних та інфляційних втрат відмовити, зважаючи на законодавчо встановлений мораторій щодо здійснення даних видів стягнення. Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зобовязання [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб за умовами депозитного договору, який було укладено між Позивачем та Відповідачем 1, перед [PERSON] обмежуються виключно виплатою гарантованої суми, яку, як вставнолено Судом, було виплачено на користь Позивача. Будь-які інші кредиторські вимоги [PERSON] повинні бути заявлені та вирішені в порядку, встановленому статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди Суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У спірних правовідносинах між сторонами виникли зобовязальні правовідносини на підставі депозитного договору. Отже, правовідносини, що існують між сторонами, є зобов'язальними. У разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК України). Укладений між сторонами депозитний договір у разі порушення зобовязань не передбачає відшкодування моральної шкоди, а тому в цій частині позовних вимог Позивачу слід відмовити. Відтак, проаналізувавши матеріали справи, враховуючи вимоги чинного законодавства України, Суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Станом на час подання позову Позивач був звільнений від оплати судових витрат на підставі Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів», тому у відповідності з вимогами статті 88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 192, 526, 527, 530, 533, 536, 610, 625, 1050, 1054, 1058, 1066-1068, 1073, 1075 Цивільного кодексу України, ст.ст. 36, 37, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,

Outcome: dismissed