Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи це тим, що після смерті 10 жовтня 2008 року [PERSON] відкрилась спадщина, що складається, зокрема, з земельної ділянки розміром 2,73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку позивачі мають право в рівних частках як спадкоємці за законом та прийняли спадщину у встановленому законом порядку. Позивачі вказали, що позбавлені можливості оформити свої спадкові права, оскільки зазначена земельна ділянка належала матері [PERSON] [PERSON], котра померла 07 жовтня 2003 року. [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак за життя не встиг завершити оформлення своїх спадкових прав. Позивачки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, позивачка [PERSON] в останнє судове засідання не зявилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила завершувати розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечував. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві просив справу розглядати за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечував. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Хмельницької області [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечував, в останнє судове засідання не зявився. Допитавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON] померла 07 жовтня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додана до матеріалів справи. Померла [PERSON] являється матірю [PERSON], що підтверджується записом акту про народження № 1 та свідоцтвом про смерть, копії яких додані до матеріалів справи. [PERSON] помер 10 жовтня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додана до матеріалів справи. [PERSON] являється дружиною, а [PERSON] донькою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про шлюб, про народження дитини, про смерть спадкодавця, копії яких додані до матеріалів справи. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного Кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. ст. 1258, 1261 Цивільного Кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] являється спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом та за заповітом, звернувся у встановленому порядку до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується листом завідувача [PERSON] державної нотаріальної контори Хмельницької області № 245/01-16 від 09 лютого 2017 року, доданим до матеріалів справи. [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями померлого [PERSON] першої черги за законом та прийняли спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджується доданим до матеріалів справи листом завідувача [PERSON] державної нотаріальної контори Хмельницької області № 2797/01-16 від 17 грудня 2016 року. За вимогами ч. 1 ст. 1278 Цивільного Кодексу України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно ст. 1225 Цивільного Кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 131 Земельного Кодексу України громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Повноваження в галузі земельних відносин визначені у главах 2 та 3 Земельного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. За життя [PERSON] отримала у приватну власність земельну ділянку площею 2, 73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради, на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії Р1 № 778645, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 162, виданого [PERSON] сільською радою 12 листопада 2002 року, що підтверджується архівною копією відповідного Державного акту, яка зберігається у відділі Геокадастру в [PERSON] районі. Державний акт на право приватної власності [PERSON] на землю був втрачений, що підтверджується поясненнями позивачів, відповідним оголошенням в газеті «Партнер» №36 (1011) за 08 вересня 2016 року, примірник якої доданий до матеріалів справи. [PERSON] за життя не завершив оформлення своїх спадкових прав, що підтверджується поясненнями позивачів. Вказаний факт в ході судового розгляду не був заперечений відповідачами. [PERSON] та [PERSON] не мають можливості отримати свідоцтво на право на спадщину на вказану земельну ділянку у нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджується доданим до матеріалів справи листом завідувача [PERSON] державної нотаріальної контори Хмельницької області № 2220/02-14 від 11 жовтня 2016 року. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] мають право на спірну земельну ділянку як спадкоємці першої черги за законом в рівних частках.

Outcome: approved