Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] \~\~ про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивачки, [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 20.11.1972 року, свідоцтвом про одруження позивача серії [NUMBER] від 17.04.1999 року. Через розбіжність ідентифікації персональних даних позивача та спадкодавця рішенням Виноградівського районного суду від 12.11.2020 року у справі №299/3078/20 встановлено факт родинних відносин між позивачем та її померлим батьком. Заповіту покійний не залишив. Позивачка та відповідач є спадкоємцями першої черги до майна [PERSON] . Мати позивачки дружина [PERSON] , померла ще раніше [INFO] . Після смерті батька, на майно, що йому належало, відкрилася спадщина. Покійному [PERSON] , на праві приватної власності належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У межах шестимісячного строку після його смерті, позивач звернулася з письмовою заявою про прийняття спадщини нотаріальної контори, яка зареєструвала відповідну спадкову справу. Після звернення до державного нотаріуса щодо оформлення спадкових прав, нотаріусом позивачу було надано\~\~ у видачі\~ свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві і їй було роз`яснено право на звернення до суду. Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом до майна померлого до нотаріуса за прийняттям спадщини не зверталися. На даний час, позивач не може визнати право на спадщину шляхом звернення до нотаріуса, із-за відсутності оригіналу правовстановлюючих документів на будинок, тому змушена звернутися до суду. Позивач\~ у судове засідання не зявилася, її представником до суду подано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності (а.с.36). Відповідач [PERSON] ,\~ в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує, щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно (а.с.29). Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України (2003 р.). В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що [INFO] помер батько позивачки, [PERSON] (а.с.8). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 20.11.1972 року, свідоцтвом про одруження позивача серії [NUMBER] від 17.04.1999 року (а.с.5, 6). Через розбіжність ідентифікації персональних даних позивача та спадкодавця рішенням Виноградівського районного суду від 12.11.2020 року у справі №299/3078/20 встановлено факт родинних відносин між позивачем та її померлим батьком (а.с.33-34 зв.). Мати позивачки померла ще раніше [INFO] (а.с.9). Покійному [PERSON] , на праві приватної власності належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 26.11.2020 року №1090 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] будівництвом завершений, зареєстрований за спадкодавцем на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 06.12.2000 року, виданого на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації №661 від 05.12.2000 року. Згідно довідки\~ від 26.11.2020 р. №1090, технічного паспорта від 24.11.2020 р., виданих КП «Виноградівське РБТІ», житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] , будівництвом завершений рік будівництва - 1967. Інвентаризаційна вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , складає 131 722, 00 грн. Загальна корисна площа житлового будинку становить 71,5\~ кв.м., в тому числі житлова площа 34,5 кв.м. (а.с.10) Померлий [PERSON] мав спадкоємцями першої черги двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .\~ У межах шестимісячного строку після його смерті, позивач звернулася з письмовою заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори, яка зареєструвала відповідну спадкову справу (а.с.32). Відповідач по справі брат позивачки, спадщину не прийняв, із заявою про прийняття такої до нотаріальної контори не звертався. Після звернення позивачки до державного нотаріуса щодо оформлення спадкових прав, нотаріусом позивачу було надано відмову\~ у видачі\~ свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві і йому було роз`яснено право на звернення до суду. Суд констатує, що позивач після смерті своєї матері відповідно до ст.1269-1270\~ ЦК України, як спадкоємець за законом спадщину прийняла, оскільки у визначений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці до майна померлого спадщину не прийняли, із заявою про прийняття такої до нотаріальної контори не зверталися. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З матеріалів справи вбачається, що позивач є особою першої черги спадкування як донька померлого, спадщину прийняла в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки у визначений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини,\~ інші особи, які мають право претендувати на спадкове майно від своїх прав відмовилися, про що подали відповідні заяви.\~\~ Іншого способу захистити своє право у спадкоємця, як визнання права власності в судовому порядку, у позивача не має. Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved