Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом, вказавши що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 23 лютого 2006 року. Рішенням Підволочиського районного суду від 01 серпня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. За час подружнього життя у них народилося дві доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час є неповнолітніми. Діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач на утримання доньок у 2016 році надав 1900 грн., що підтверджується довідкою ПАТ «Укрпошти» №303-06-36 від 03 квітня 2017 року. Позивач зазначає, що всі турботи по утриманню дітей, забезпечення харчуванням, одягом, взуттям, медичними препаратами, оскільки діти часто хворіють та потребують відповідного лікування, а також майже всі витрати повязані з навчанням у школі та дитсадочку несе вона. З огляду на вказане, враховуючи неможливість повною мірою забезпечити доньок всім необхідним, наявність у відповідача постійного місця роботи (Нафтобаза WOG в м. Тернопіль) та додаткових джерел доходів, відсутність у нього інших утриманців, просить стягувати з Відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісячно для належного виховання та забезпечення доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до досягнення повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, зазначив, що вважає суму, яку позивач просить стягувати з відповідача не співрозмірною із його доходами, просить суд визначити розмір аліментів у співвідношенні до заробітної плати [PERSON] Відповідач в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, в суд не зявився. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти. Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 23 лютого 2006 року, який розірвано 01 серпня 2016 року, що стверджується рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/44/16. Рішення вступило в закону силу 27 серпня 2016 року. Під час перебування в шлюбі у сторін 08 серпня 2006 року народилася донька [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ИД №030422, видане Староміщинською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 29 серпня 2006 року; та 21 березня 2011 року донька [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ИД №132067, видане Староміщинською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 11 квітня 2011 року. Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Підволочиькою селищною радою №12-444 від 04 серпня 2017 року, Позивач проживає у [INFO], разом із доньками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; матірю [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що Відповідач разом з сімєю не проживає, матеріальної допомоги у достатньому рівні на утримання доньок не надавав, протягом 2016 року позивач отримала від відповідача поштових переказів на загальну суму 1900 (одна тисяча девятсот) гривень, що стверджується довідкою ПАТ «Укрпошта» №303-06-36 від 03 квітня 2017 року. Таким чином, в добровільному порядку коштів на утримання дитини Відповідач не надає. З довідки про доходи №б/н, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпорт Транс Сервіс», [PERSON] дійсно працює в ТОВ «Імпорт Транс Сервіс», займає посаду оператора товарного 4 розрядку, загальна сума доходу за період з лютого 2017 року по вересень 2017 року становить 23874,08 грн. (двадцять три тисячі вісімсот сімдесят чотири гривні 08 копійок.). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З копії медичних карток [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], долучених до матеріалів справи вбачається, що діти часто хворіють ГРВІ. Так, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 01 травня становить 1777 гривень. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася обома батьками. Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків з утримання неповнолітніх дітей, оскільки є молодою працездатною особою і спроможний платити кошти на утримання дитини. Враховуючи, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, потреби у розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з Відповідача щомісячно аліменти на неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, по 850 грн. на кожну дитину, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно і продовжувати до досягнення старшою дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дітей і не порушуватиме права кожної із сторін. З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 184 СК України позовні вимоги належить задовольнити частково.

Outcome: partial