Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

[PERSON], звертаючись до суду із завою в порядку окремого провадження, просила визнати її чоловіка, [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 16 січня 1965 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, фактично подружжя прожили за адресою: [ADDRESS]. У червні 2015 року подружжя перебували на відпочинку у дачному будинку садового товариства «Руна», яке розташоване за адресою: Київська область, Броварський район, с. Бобрик. 17 червня 2015 року приблизно о 17-00 годині чоловік заявника [PERSON] пішов у розташований поруч будинку лісовий масив, з метою заготовки дерев'яних опор для саджанців, і зник. З того часу ніяких відомостей від нього не надходило, проведені правоохоронними органами заходи для встановлення місцезнаходження [PERSON] виявились марними, інформації стосовно нього ніякої не виявлено, що спонукало заявника звернутись до суду про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім, оскільки встановлення даного юридичного фату необхідно для охорони майна [PERSON] та встановлення опіки над його майном. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, просила визнати її чоловіка, [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім, оскільки починаючи з 17 червня 2015 року, дата зникнення чоловіка, та по теперішній час відсутні відомості щодо місцезнаходження її чоловіка - [PERSON], родиною вживались всі можливі заходи для розшуку їх батька та чоловіка, залучались сторонньої особи, надавались оголошення на телебачення та в засобах масової інформації, однак пошуки виявились марними, до цього часу місцезнаходження її чоловіка не встановлено. Заінтересована особа - Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, в судове засідання не з'явилось, про час та місце слухання повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Отже, обов'язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування. Відповідно до вимог ст.ст. 246-249 Цивільного процесуального кодексу України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. У статті 247 Цивільного процесуального кодексу України зокрема визначено обов'язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази. Судом встановлено, що з 16 січня 1965 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Згідно даних паспорта громадянина України, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], фактично проживав за адресою: [ADDRESS]. (а.с.4) 17 червня 2016 року [PERSON] звернулась до Броварського МВ ГУМВС України в Київській області із заявою про розшук чоловіка - [PERSON], [INFO], який пішов з дачного будинку СТ «Рута» с. Бобрик Броварського району в невідомому напрямку та зник,, вказана заява зареєстрована в журналі ЄО Броварського МВ 17.06.2015 року за №10342, відомості внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2015 року за №12015110130002247. За даними Броварського МВ ГУМВС України в Київській області, які викладено у відповідь на звернення [PERSON] №07-811 від 30 червня 2016 року, встановлено, що під час проведення оперативно-розшукових заходів, було перевірено обліки невстановлених трупів, невідомих хворих доставлених до лікувальних закладів м. Києва та Київської області, осіб затриманих ОВС, та осіб перебуваючи на обліках та лікуванні в психіатричних закладах, проведеними заходами місцезнаходження [PERSON], [INFO], не встановлено. (а.с.8) За змістом ст. ст. 248, 249 ЦПК України, якими визначено порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. (ст.63 Цивільного процесуального кодексу України) Будучи допитаними в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], діти [PERSON] та [PERSON], підтвердили, що в червні 2015 року їх батьки перебували на відпочинку у дачному будинку садового товариства «Руна», яке розташоване за адресою: Київська область, Броварський район, с. Бобрик. 17 червня 2015 року їх батько [PERSON] приблизно о 17-00 годині пішов у розташований поруч будинку лісовий масив, з метою заготовки дерев'яних опор для саджанців, і зник. Отримавши інформацію про зникнення батька, відразу повідомили правоохоронні органи, розпочали розшукові заходи, які не дали результатів, давали оголошення на телебачення про зникнення людини, однак до цього часу всі пошуки виявились марними, місцезнаходження батька не встановлено, родина не втрачає надії його розшукати, продовжує пошуки зниклого батька. Свідок [PERSON] , сусідка заявника [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що тривалий час проживає з сім'єю [PERSON] по сусідству, перебуває з ними в гарних сусідських відносинах, зі слів [PERSON] обізнана про факт зникнення її чоловіка [PERSON], підтвердила, що починаючи з 17 червня 2015 року [PERSON] за місцем проживання не з'являється, родина вживає всіх можливих заходів до його розшуку та не втрачає надії розшукати батька та чоловіка. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи судом не встановлено, покази свідків об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ч.2 ст.43 Цивільного кодексу України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Аналізуючи наявні в справі доказами у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що з 17 червня 2015 року відсутні відомості про місце перебування [PERSON], [INFO], ці обставини підтверджується дослідженими судом доказами та показами свідків [PERSON],, [PERSON], [PERSON], які засвідчили факт зникнення [PERSON] з останнього відомого місця перебування саме з 17 червня 2015 року, що дає підстави суду визнати безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], та вважати початком його безвісної відсутності 17 червня 2015 року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON], заінтересована особа Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім має для заявника [PERSON] юридичне значення, необхідність встановлення цього факту має за мету захист майнових прав [PERSON] та встановлення опіки над його майном. Відповідно до положень ч.7 ст.235 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved