Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON] подав в суд позов, якому просив встановити порядок користування квартирою № 57 по проспекту Архітектора Альошина, 37 у м. Харкові, яка належить сторонам на праві спільної часткової власності і складається з трьох житлових кімнат, площею 21 кв.м., 10,8 кв.м. та 11 кв.м. Позивач просив виділити йому в користування кімнату площею 11 кв.м. В обґрунтування вимог [PERSON] посилався на те, що між ним та відповідачем не досягнуто згоди з приводу користування квартирою, відповідач, який проживає у квартирі разом зі своєю родиною, створюють йому неможливі умови для проживання у квартирі, вчиняють сварки з приводу користування житлом. Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому вказав, що позов не визнає з тих підстав, що позивач має ключі від спірної квартири, проте, після того, як [PERSON] набув право власності на ? частину квартири після смерті матері, останній не намагався вселитися в квартиру і не висловлював своїх намірів про це. Також відповідач посилався на те, що позивач не приймає участі в оплаті комунальних платежів, не несе витрат по утриманню квартири в належному технічному стані. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами судом встановлено, що ? частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON], а ? - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 15.12.2017 року державним нотаріусом Четвертої ХДНК [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 ід 22.12.1995 року розяснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Як вбачається з копії технічного паспорту, квартира [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат площею 21 кв.м., 10,8 кв.м. та 11 кв.м., кухні, поєднаних ванної кімнати і туалету, коридору, вбудованої шафи та балкону. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виділення позивачу у користування кімнати площею 11 кв.м. буде дорівнювати розміру його частки у праві власності на житло (21+10.8+11 : 4 = 10,7), при цьому, суд вважає за можливе виділити позивачу саме кімнату площею 11 кв.м., що в незначній мірі перевищує розмір ідеальної частки позивача, оскільки відповідно до специфіки планування спірної квартири, це забезпечить максимально можливий роздільний режим користування сторонами житловими приміщеннями, і не призведе до порушень майнових прав відповідача. Аргументи відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності між ними спору про порядок користування житлом, не є достатньою підставою для відмови в позові, оскільки діюче законодавство, що регулює подібні правовідносини, які виникли між сторонами у справі, надає право кожному з співвласників на визначення порядку користування часткою, яка йому належить у праві спільної часткової власності на майно, якщо така не може бути виділена в натурі. Технічні характеристики спірного житла вочевидь свідчать про те, що виділ житлових приміщень квартири в натурі є неможливим. Питання розділу особових рахунків у відповідності до встановленого судом порядку користування квартирою має бути вирішено КП «Жилкомсервіс» після набрання даним судовим рішенням законної сили, відтак вимога позивача про зобовязання КП «Жилкомсервіс» відкрити на його імя окремого особового рахунку, задоволенню не підлягає як така, що заявлена безпідставно. На підставі викладеного,

Outcome: partial