Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач зазначала, що вона є співвласником 5/100 житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24 жовтня 2003 року, іншими співвласниками, на підставі договору дарування частки житлового будинку, посвідченого 02 грудня 2006 року, вищезазначеного будинку є її сини - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У будинку, крім позивача, зареєстровано місце проживання її молодшого сина [PERSON] , який за цією адресою постійно проживає, та його сина, онука позивач - відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Великодимерською селищною радою №349 від 28 листопада 2017 року, та довідкою про зареєстрованих осіб, виданою виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області №930 від 20.07.2020 р. З 2019 року відповідач у будинку не проживає. Актами обстеження житлово-побутових умов, які складені депутатом селищної ради смт. Велика Димерка Броварського району Київської області Науменком Т.Г. від 26 травня 2020 року, 18 червня 2020 року, 06 липня 2020 року, встановлено, що [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації у [ADDRESS] , з листопада 2019 року. Відповідач не сплачує житлово-комунальні послуги, що покладає на позивача та її сім`ю додаткові витрати і вона змушена сплачувати їх за непроживаючих осіб, не приймає участі в витратах по утриманню будинку. Особистих речей відповідача у будинку немає і взагалі будинком він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням будь-хто відповідачу не чинить. Під час останнього візиту онука у листопаді 2019 року, у позивача зникла грошова сума у розмірі 8000,00 грн., яку вона збирала для своїх власних потреб, з пенсії, яку отримує в розмірі 3018 грн. 86 коп. Відповідач усно визнав свою вину, але до поліції позивач не зверталась, бо пожаліла свого онука. Також, на поштову адресу постійно надходять попередження, вимоги про сплату заборгованості на ім`я відповідача, та на телефонний номер позивача постійно надходять телефонні дзвінки з вимогами, щоб остання сплатила борг замість нього, та погрозами її здоров`ю, у разі їх несплати. У зв`язку з тим, що реєстрація відповідача за адресою позивача перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися житлом, отримувати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, та з метою припинення постійних погроз з боку фінансових компаній, позивач вимушена була звернутися до суду. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позову, просили про його задоволення в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua. В судовому засіданні треті особи [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, не заперечували проти їх задоволення в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником 5/100 житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24 жовтня 2003 року, іншими співвласниками, на підставі договору дарування частки житлового будинку, посвідченого 02 грудня 2006 року, вищезазначеного будинку є треті особи: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.16-21). Згідно довідок Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області №349 від 28.11.2017 р. та №930 від 20.07.2020 р., позивач [PERSON] зареєстрована в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому також зареєстровані: її син співвласник житлового будинку - третя особа [PERSON] та її онук - відповідач [PERSON] (а.с.27,28). Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов проживання, складених депутатом селищної ради смт. Велика Димерка Броварського району Київської області [PERSON] від 26 травня 2020 року, 18 червня 2020 року та 06 липня 2020 року, відповідач [PERSON] з 10 листопада 2019 року не проживає за вищевказаною адресою (а.с.29-31). У ст. 383 ЦК України зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 р. (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] , так як відповідач понад одного року не проживає у спірному житловому будинку. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved