Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Адвокат Починок О.І. 25.03.2020 року звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, треті особи: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі №712/4151/16-ц від 16.05.2016 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку на особовий рахунок дитини до повноліття дитини. Вказав, що за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] [PERSON] з 2015 року фактично не проживає, її особисті речі відсутні. Згідно з довідкою Служби у справах дітей Черкаської міської ради від 02.10.2018, малолітня [PERSON] усиновлена громадянами України (рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.08.2016, провадження № 2о/712/141/16, справа № 712/8784/16-ц). Однак станом на 10.01.2020 [PERSON] не знята з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] .Зазначив, що з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженнями. Отже, будь які права та обов`язки між [PERSON] та [PERSON] припинені з серпня 2016 року. Перебування [PERSON] на реєстраційному обліку у належній [PERSON] квартирі порушує її право на отримання державної субсидії на оплату комунальних послуг, що суттєво погіршує матеріальний стан і обмежує право власності та володіння своїм майном. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.03.2020 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. У передбачений законодавством термін відповідач відзиву до суду не надав. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.06.2020 закрито підготовче провадження по справі, продовжено судовий розгляд. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Починок О.І. позов підтримав, суду пояснив, що позивач має право розпоряджатись своєю власністю. Оскільки дитина [PERSON] , яка зареєстрована у спірній квартирі, була усиновлена громадянами України, а тому вона має право на користування жилим приміщенням вже у новій родині, посилаючись на підстави, передбачені ч.3 ст. 71 ЖК УРСР, ст. 167 СК України, а саме: збереження за неповнолітніми права на проживання та користування житлом в разі їх тимчасової відсутності обумовлено наявністю певних прав та обов`язків, що виникають між дитиною та її родичами за походженням, з якими вона проживала у відповідному житлі до позбавлення її батьків батьківських прав, встановлення над дитиною опіки або піклування, влаштування до дитячого будинку тощо. Проте, даними нормами не передбачено право на збереження житла за відсутньою дитиною та користування нею житлом у разі усиновлення. Малолітня дитина усиновлена громадянами України, а тому за нею не зберігається право на збереження житла. Отже, між позивачем та малолітньою [PERSON] припинились особисті та майнові права і обов`язки. Представник відповідача - Чернявський А.Л. в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивачем обраний не вірний спосіб захисту порушеного права. Крім того вказав, що матеріали справи не містять інформації, що на теперішній час дитина забезпечена житлом. Представник третьої особи Служби у справах дітей - Загребельна Н.І. в судовому засіданні вважала за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки дитина усиновлена та має інше місце проживання. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили, із заявами до суду не звертались. Третя особа [PERSON] скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суд, заслухавши думку сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,приходить до наступного висновку. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/4151/16-ц від 16.05.2016 року, яке набрало законної сили, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 21.01.2004, власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,2 кв.м. є: [PERSON] - ј, [PERSON] - ј, [PERSON] - ј, [PERSON] - ј. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 10.01.2020 № 314-01-10, [PERSON] , [INFO] , з 06.11.2013 має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Акту опитування сусідів від 09.10.2019, [PERSON] з 2015 року у квартирі [ADDRESS] не проживає, особистих речей не виявлено. Згідно довідки Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 3303/30-02-06 від 02.10.2018, малолітня [PERSON] , яка народилася [INFO] , усиновлена громадянами України, рішення Соснівського районного суду від 15.08.2016, провадження № 2о/712/141/16, справа № 712/8784/16-ц.Дане рішення набуло законної сили, відомостей про те, що усиновлення було скасовано чи визнано недійсним не має. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 232 СК України, між позивачем та [PERSON] припинились особисті та майнові права і обов`язки. Згідно до ч.ч. 3, 4, 5 тієї ж статті, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Після усиновлення ці діти зареєстровані та мешкають з батьками (усиновлювачами) за їх місцем реєстрації. Усиновленням відповідно до ч. 1 ст. 207 Сімейного кодексу України є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина. Однією з вимог до усиновителів є забезпечення на належному рівні житлом, надання комфортних умов проживання та достатнє матеріальне забезпечення. Як вбачається з приписів ч. 6 ст. 167, п. 3 ч. 1 ст. 247 СК України, п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР, якими передбачено підстави збереження за неповнолітніми права на проживання та користування житлом в разі їх тимчасової відсутності, зазначене право обумовлено наявністю певних прав та обов`язків, що виникають між дитиною та її родичами за походженням, з якими вона проживала у відповідному житлі до позбавлення її батьків батьківських прав, встановлення над дитиною опіки або піклування, влаштування дитини до дитячого будинку тощо. Тобто, вказаними нормами не передбачено збереження за відсутньою дитиною права на проживання та користування житлом в разі її усиновлення. Згідно ст. 234 СК України, дитина, яка усиновлена, зберігає права на пенсію, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, які вона мала до усиновлення (якщо вона мала їх до усиновлення). Як було встановлено у судовому засіданні, з 2016 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , однак в силу вимог ч.6 ст. 167 СК України не втратила право на проживання у житловому приміщенні, в якому вона проживала, та мала право у будь-який час повернутися до нього. Разом з тим, у зв`язку з позбавленням матері батьківських прав та усиновленням дитини, вона відповідно до ст. 232 СК України набула прав на житло усиновлювачів як рідних батьків та в силу ст. 29 ЦК України місцем їх проживання стало місце проживання їх усиновлювачів. Відповідно до ст. 71 ЖК України, за дітьми зберігалося право на користування квартирою матері та рідних протягом всього часу перебування в дитячому закладі, однак в подальшому, з моменту усиновлення, у зв`язку з відсутністю підстав для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім громадянином, вони втратили право користування таким житлом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Таким чином, діючим законодавством України не передбачено збереження за відсутньою дитиною права на проживання та користування житлом в разі її усиновлення. Навпаки, з моменту усиновлення малолітня втратила права, встановлені ст. 64 Житлового кодексу України для членів сім`ї наймача, щодо квартири [ADDRESS] , що узгоджується з положеннями ст. ст. 232, 234 Сімейного кодексу України, тому дитина має бути знята з реєстрації за вказаною адресою. Відповідно до положень ч. 3 ст. 98 ЖК України, тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім`ї, які проживають разом з ним, зобов`язані звільнити приміщення, а в разі відмови підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси, позивач втратив особисті немайнові права щодо дитини, а відповідно до ч. 1 ст. 232 СК України, з моменту здійснення усиновлення, (яке до цього часу ніким не визнано недійсним і не скасовано), припинено усі особисті та майнові права і обов`язки між [PERSON] та [PERSON] . Але через те, що за [PERSON] продовжує перебувати зареєстрованою в квартирі, Позивач не може на свій власний розсуд розпорядитися належною власністю. У зв`язку з відсутністю даних про скасування усиновлення чи інших даних, які б свідчили про наявність, передбачених ст. 71 ЖК України підстав збереження житла за тимчасово відсутньою особою, [PERSON] , яка не проживає в квартирі з 2015 року та усиновлена з 2016 року, тобто більше, ніж шість місяців (ст. 71 ЖК України) та більше, ніж один рік (ч. 2 ст.405 ЦК України - для членів сім`ї), має бути визнана такою, що втратила право проживання в квартирі [ADDRESS] . Вищевказані висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.09.2015 року у справі №6-12770св15. Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved