Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулося до суду із позов до [PERSON] у якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 17.07.2017 (а.с.73) просить стягнути із відповідача на свою користь 105\~818,25 грн. Узагальнені доводи учасників справи. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Остання заповіла Ѕ частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в рівних частинах позивачу та онукам [PERSON] та [PERSON] . Позивач фактично прийняв спадщину, а враховуючи заяви онуків про пропуск строку прийняття спадщини, позивач подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину від 10.10.1998. За замовленням позивача та за його кошти було проведено ремонтні роботи у вказаному будинку на загальну вартість 211\~636,50 грн. Проте рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.09.2015 у справі №204/6988/2014-ц визнано недійсним видане на ім`я позивача свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] в частині визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та визнати за відповідачем право власності на 1/6 частину вказаного житлового будинку. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2016, залишеним без з мін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.04.2017 у справі 204/1589/16-ц визнано недійсним видане на ім`я позивача свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] в частині визнання права власності на 1/12 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та визнано за відповідачем право власності на 1/12 частину вказаного житлового будинку. З огляду на наведене просить стягнути із відповідача половину понесених витрат в сумі 105\~818,25 грн. Відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому вказано, що передбачена актом прийому-передачі виконаних робіт від 10.04.2015 сума 211\~636,50 грн., яка нібито сплачена позивачем перевищує граничну суму розрахунку фізичної особи з підприємцем протягом одного дня в сумі 150 тис. грн., що передбачено п.1 Постанови Правління Національного Банку України від 06.06.2013 за №210. Викладене є підставою для відповідальності виконавця, якщо він був підприємцем за ст.163-15 КУпАП. Оскільки не вбачається, що виконавець за договором є підприємцем то від має бути притягнений до адміністративної відповідальності за ст.164 КУпАП. Роботи, що передбачені наданим позивачем договором та актом не були здійснені, що підтверджується актом №007938 КП «Дніпроводоканал» 19.05.2016. В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Обставини, встановлені судом. Свідоцтвом про смерть від 04.01.1999 підтверджується факт смерті [PERSON] [INFO] . Позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.10.2005 після [PERSON] . Вказане свідоцтво видано на Ѕ частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивача зареєстровано КП «Дніпровське МБТІ» згідно витягу від 01.12.2005. Згідно договору на виконання робіт від 12.01.2015, укладеного між позивачем, як замовником та [PERSON] , як виконавцем, останній зобов`язався виконати роботи в належній замвнику Ѕ частині житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що передбачені кошторисом, а замовник зобов`язався оплатити такі роботи. Загальна вартість робіт становить 121\~925 грн., замовник зобов`язався відшкодувати вартість матеріалів, термін виконання робіт 90 днів з дня підписання договору. Позивачем також подано кошторис на загальну суму 121\~925 грн., наряд замовлення на матеріали на суму 89\~711,50 грн. та акт прийому-передачі виконаних робіт від 10.04.2015 у якому вказано про сплату замовником виконавцю 211\~636,50 грн. (121\~925 грн. за роботи та 89\~711 за матеріли). Згідно звіту ТОВ «Меркурій Партнерс», складений на 11.05.2018, вартість ремонтних робіт Ѕ частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] становить 212\~000 грн. без ПДВ. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.09.2015 у справі №204/6988/2014-ц визнано недійсним видане на ім`я позивача свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] в частині визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та визнати за відповідачем право власності на 1/6 частину вказаного житлового будинку. Вказаним рішення встановлено, що [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадкування після [PERSON] на інше нерухоме майно. При цьому вказано, що [PERSON] прийняла спадщину шляхом проживання та реєстрації місця проживання у спадковому майні. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2016, залишеним без з мін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.04.2017 у справі 204/1589/16-ц визнано недійсним видане на ім`я позивача свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] в частині визнання права власності на 1/12 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та визнано за відповідачем право власності на 1/12 частину вказаного житлового будинку. Згідно актом, складеним КП «Дніпроводоканал» 19.05.2016 за результатом обстеження мереж водопостачання та водовідведення об`єкта за адресою: [ADDRESS] / частина, абонент [PERSON] : ванна ні; с/вузол ні; умивальник ні; каналізація «чужа»; без опалення, газу та світла; водопостачання відсутнє. Відповідачем долучено до справи копії товарних чеків, видаткових накладних, договору поставки на підтвердження, здійснення ремонтних робіт нею, проте із таких доказів не прослідковується зв`язок із будинком за адресою: [ADDRESS] , а ім`я відповідача вказано лише в договорі поставки та квитанції до нього на суму 8\~987 грн. Згідно договору дарування від 01.06.2018 відповідач подарувала право власності на 1/4 частину будинку за адресою: [ADDRESS] [PERSON] . Згідно листів КП «Дніпроводоканал», АТ «ДТЕК Дніпропетровські електромережі» та ПАТ «Дніпрогаз» вбачається, що будинок за адресою: [ADDRESS] було відключено від водопо -, газо та електро постачання у 2013 році. Відповідачем подано фотознімки будинку із зазначенням дати 13.09.2016 із яких вбачається неналежний технічний стан будинку. Протоколи допиту свідків в межах кримінального провадження не беруться до уваги з наведених вище підстав, а також через визначену процесуальним законом виключну можливість сприймати показання безпосередньо в судовому засіданні. Законодавство, що застосовано судом. Позивач покликається на ст. 390 ЦК України, яка має назву «Розрахунки при витребуванні майна із чужого незаконного володіння». Тобто дана стаття врегульовує правовідносини між власником та набувачем у випадку замовлення віндикаційного позову. Згідно ч.1 ст.8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Згідно ч.4 ст.390 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. За приписами ч.1 ст.388 ЦК України добросовісний набувач особа яка не знала і не могла знати про неправомірність володіння нею майном. У відповідності до ч.3 ст.357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. У відповідності до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини після [PERSON] визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч.1 вказаної статті не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.08.2021 у справі №723/826/19 дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга\~статті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя\~статті 13 ЦК України). Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті\~13, частина третя статті\~16 ЦК України\~не суперечать частині другій\~статті 58 Конституції України\~та вказано, що «оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої\~статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам\~Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними.\~У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)». Висновки суду. Факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] сторонами спору встановлено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.09.2015 у справі №204/6988/14-ц. При цьому прийняття спадщини відповідачкою відбулося шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Спадщина приймається в цілому, а спадщина належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Договорів між сторонами про поділ спадкового майна не укладалось, що також підтверджено рішеннями у справах №204/6988/14-ц та 204/1589/16-ц, якими право на ј частину будинку за адресою: [ADDRESS] визнано за [PERSON] . Про власність [PERSON] на ј вказаного будинку починаючи із 31.12.1998 позивач не міг не знати, адже таке право набуто на підставі закону. Крім того, стверджуючи про правомірне користування та володіння майном із 2005 року, за доводами позивача ним здійснено поліпшення майна лише в період січень квітень 2015 року. При цьому позивачка звернулася до суду із позовом у справі №204/6988/14-ц ще у вересні 2014 року. Доказів згоди [PERSON] на поліпшення майна матеріали справи не містять. Мотивів та доказів необхідності проведення поліпшень позивачем не наведено. Необхідності для позивача користуватися та проживати у майні не вбачається. Зокрема місце проживання позивача, згідно його паспорту громадянина України, було зареєстровано за іншою адресою, в будинку було відключено водо-, газо-, та електро - постачання у 2013 році. Тому дії позивача на поліпшення майна можна розцінити як «використання право на зло». З огляду на наведене позов не може бути задоволено як на підставі ст.390 ЦК України так і на підставі ст.357 ЦК України. Крім того позову про збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності позивачем до нового власника ј частки майна - [PERSON] та власника Ѕ частки майна не заявлялось. З цих мотивів, а також мотивів процесуальної економії, нез`явлення в судове засідання та не підтримання клопотань стронами судом відмовлено у задавлені клопотань про виклик свідків, витребування доказів та призначення експертизи.

Outcome: dismissed