Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку 14.09.2015 року, і від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] 19.10.2016 року звернулася з позовом в суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, покликаючись на те, що відповідач тривалий час коштів на утримання сина не надає, хоча працездатний і може сплачувати аліменти у вказаному розмірі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, та доповнила, що після розірвання шлюбу, з вересня 2015 року, відповідач коштів на утримання сина фактично не надає, з того часу лише двічі передав для дитини по 500 грн., хоча син, який проживає з нею, потребує своєчасного і систематичного отримання коштів на його утримання. Між ними не досягнуто згоди щодо добровільної сплати аліментів. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано у судовому порядку 14.09.2015 року (а.с.2), а малолітній син сторін [PERSON], [INFO] (а.с.6), проживає разом з матірю на вул.Галицька, 65а у м.Львів-Рудно, батько дитини [PERSON] проживає окремо від сімї, кошти на утримання сина надає вкрай рідко і у незначному розмірі. Також встановлено, що позивач працює продавцем в ФОП [PERSON] та отримує заробітну плату в розмірі близько 2000 грн., а даних щодо офіційного працевлаштування відповідача не встановлено, зі слів позивача він займається будівельними роботами з оздоблення фасадів будівель, доказів того, що [PERSON] непрацездатний, має інших утриманців суду не надано. При цьому, згідно матеріалів справи(а.с.9-18), малолітній син сторін [PERSON] хворіє, має лактозну недостатність, у звязку з чим потребує додаткових коштів на його утримання. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існують суперечки з приводу утримання та матеріального забезпечення дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). Згідно зі статтями 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 СК України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може\~\~перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.\~\~ У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено, що прожитковий мінімум з 01.12.2016 року на одну дитину віком до 6 років становить 1355 грн. Відтак, мінімальний розмір аліментів на одну дитину в Україні з грудня 2016 року для дитини віком до 6 роківскладає 406,50 грн. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial