Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом в якому після уточнень просили: визнати [PERSON] особою, що не проживала в [INFO] та з цією особою АК «Харківобленерго» ніколи не укладало договір на електропостачання по вказаній вище квартирі; визнати АК «Харківобленерго» організацією, що провадить нечесну підприємницьку практику відносно [PERSON] та [PERSON], вимагаючи оплати за енергопостачання квартири на ім.*я [PERSON] та відмовляючись укласти договір на енергопостачання з наймачами [PERSON] та [PERSON] в супереч ЗУ «Про захист прав споживачів» та правил користування електроенергією для населення; зобов*язати АК «Харківобленерго» укласти договір на енергопостачання з [PERSON] як з основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS], зареєструвати за [PERSON] новий особовий рахунок та провести підключення до енергопостачання квартири [ADDRESS]; стягнути з АК «Харківобленерго» на його користь судові витрати у зв*язку з розглядом цивільної справи. В обґрунтування свого позову [PERSON] та [PERSON] посилались на те, що в квартирі [ADDRESS] вони проживають з 1975 року. Після зміни адреси у 1999 році йому було видано абонентську книжку на його адресу та встановлено особовий рахунок 555379. На вказаний рахунок він постійно сплачував до 2007 року. У 2007 році до нього прийшли співробітники АК «Харківобленерго» та відрізали світло за існування заборгованості та склали акт на прізвище [PERSON], як на боржника за його адресою. Через три місяці йому поновили енергопостачання, але у кінці 2009 року знову прийшли працівники АК «Харківобленерго» знову склали акт та відключили від енергопостачання, а в якості боржника знову було зазначено [PERSON]. Позивач вказав також, що вимагав від АК «Харківобленерго» укласти з ним договір на електропостачання, але йому повідомили, що його рахунок не зареєстровано, а на його квартиру зареєстровано особовий рахунок 555373 та 555379 на прізвище [PERSON]. У зв*язку з тим, що працівники АК «Харківобленерго» не бажають вносити корективи у свої реєстри, а сплачені позивачем кошти невідомо куди зникають, позивач перестав платити за енергопостачання та самовільно підключив електрику у серпні 2014року. 10.11.2014р. прийшли два співробітника АК «Харківобленерго» відрізали провід та склали акт перевірки № 8171 на споживача [PERSON] хоча позивач надав співробітникам свій паспорт та намагався пояснити, що [PERSON] за вказаною адресою не мешкає. Позивач вважає, що АК «Харківобленрго» не бажає укладати з ним договір, тобто займається нечесною підприємницькою діяльністю відносно позивачів. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити з урахуванням уточнень. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнала та вказала, що позивач вибрав спосіб захисту, який не передбачений ЦК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився. Третя особа - голова Національної комісії України, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг [PERSON] надав письмові заперечення проти позову. Представник третьої особи - Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області просив суд розглядати справу без його присутності та винести рішення відповідно до закону. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст.11,15 ЦПК України цивільні права й обов*язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист, тобто передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб*єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру за допомогою яких проводиться поновлення порушених прав. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. Тобто власник порушеного права може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого порушеного права. Зобов*язання укласти договір з урахуванням вимог ст.сит.15,16 ЦК України не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів. Відповідно до вимог ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір це волевиявлення учасника правочину, яке в силу ст.203 ЦК України має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Крім того, відповідно до п.7 правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою КМУ від 26.07.1999р. зі змінами та доповненнями для споживання електроенергії новий наймач квартири повинен звернутись до енергопостачальника для укладання договору про користування електричною енергією. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено сторонами, що [PERSON] та [PERSON] не звертались до АК «Харківобленерго» для укладання договору про користування електричною енергією. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Позивачами не доведено та не надано належних та допустимих доказів, що вони звертались до відповідача із заявою про укладання договору про користування електричною енергією. Судом також встановлено в судовому засіданні, що за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № 555379. Тому, відсутні законні підстави для відкриття іншого особового рахунку. Крім того, рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 15.04.2015р. стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АК «Харківобленерго» суму донарахування у зв*язку з порушенням Правил користування електричною енергією в розмірі 6430,28 грн.. Вказане рішення набрало законної сили але не виконано позивачами. Відповідно до п.53 Правил у разі відмови споживача від сплати вартості не облікованої електричної енергії енергопостачальник звертається до суду із позовом та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника. Крім того, відповідно до пп.1 п.36 Правил зазначено, що відновлення енергопостачання споживача здійснюється протягом 3 днів у містах після усунення порушень і оплати споживачем заборгованості, витрат на повторне підключення та збитків, завданих енергопостачальнику. В судовому засіданні також встановлено, що рішення Ленінського районного суду не виконано, тому відсутні підстави для підключення електричної енергії. Виходячи з викладеного вище, вимоги позивачів в частині зобов*язання відповідача укласти договір на енергопостачання, зареєструвати новий особовий рахунок та провести підключення до енергопостачання квартири позивачів задоволенню не підлягають. Вимоги позивачів стосовно визнання АК «Харківобленерго» організацією, що провадить нечесну підприємницьку практику, вимагаючи оплату за енергопостачання квартири, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що позивачами [PERSON] та [PERSON] не представлено належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказів на підтвердження того, що АК «Харківобленерго» здійснюється нечесна підприємницька практика. Що стосується вимог позивачів про визнання [PERSON] особою, що не проживає у їх квартирі та з ним АК «Харківобленерго» ніколи не укладала договір, то вказані вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки позивачами обраний спосіб захисту свого права, який не передбачений ЦК України.

Outcome: dismissed