Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

[PERSON] просить встановити факт прийняття спадщини та визнати за ним право власності на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є племінником [PERSON], який помер [INFO] року. Після його смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок за адресою [ADDRESS], а також земельна ділянка 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,023 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області. [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері - [PERSON], яка померла [INFO] року. Оформити житловий будинок у нотаріальній конторі не представляється можливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Ухвалою Василівського районного суду від 12 червня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але в позовній заяві просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача Камянської сільської ради Василівського району Запорізької області в особі сільського голови [PERSON] подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, з позовними вимогами згодні, просять задовольнити їх у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в справі міститься поштове повідомлення. У зв'язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.17). Згідно довідки Камянськоїсільської ради Василівського району Запорізької області №889 від 08.05.2018 року (а.с.25), [PERSON], яка померла [INFO] року а/з 69 від 25.12.2002 року з 1964 року по день смерті була постійно зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS]. На день смерті спадкодавця [PERSON] разом з нею за вищевказаною адресою зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], син спадкодавця, та [PERSON], [INFO], син спадкодавця. Спадкова справа після смерті [INFO] року [PERSON] не заводилася. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Таким чином, з досліджених судом доказів встановлено, що після смерті [INFO] року [PERSON] спадкоємцями першої черги є її сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, в рівних частках, по 1/2 кожний, оскільки проживали та були зареєстровані разом з померлою за адресою: [ADDRESS] [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.20). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №205 за 2010 рік (а.с.64-66), з якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті дядька звернувся [PERSON], а [PERSON] і [PERSON] подали заяву про відмову в прийнятті спадщини після померлого брата на користь племінника [PERSON]. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого споріднення усувають від права на спадкування родичів подальшого ступеня спорідненості. Відповідно до ч.2 ст.1274ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. З досліджених судом доказів встановлено, що після смерті [INFO] року [PERSON] спадкоємцями за законом другої черги є брати померлого [PERSON] і [PERSON], які подали заяву про відмову в прийнятті спадщини на користь племінника [PERSON], який є спадкоємцем за законом п'ятої черги і належним чином прийняв спадщину. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.18). Згідно довідки Камянськоїсільської ради Василівського району Запорізької області №890 від 08.05.2018 року (а.с.23), [PERSON] ([INFO]), який помер 04.03.2011 року а/з 13 від 09 березня 2011 року з 1964 року по день смерті був постійно зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] за вищевказаною адресою проживав один. Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №188 за 2011 рік (а.с.55-57), з якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті дядька звернувся [PERSON], а [PERSON] подав заяву про відмову в прийнятті спадщини після померлого брата на користь племінника [PERSON]. Таким чином, встановлено, що після смерті [INFO] року [PERSON] спадкоємцем за законом другої черги є брат померлого [PERSON], який подав заяву про відмову в прийнятті спадщини на користь племінника [PERSON], який є спадкоємцем за законом п'ятої черги і належним чином прийняв спадщину. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 листопада 1982 року, виданого Камянською сільської радою Василівського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за №51, [PERSON], народився [INFO] року, місце народження село Кам'янське Василівського району Запорізької області, батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 лютого 1962 року, виданого Камянською сільської радою Василівського району Запорізької області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за №23, [PERSON], народився [INFO] року, місце народження село Кам'янське Василівського району Запорізької області, батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.19). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 липня 1972 року, виданого Камянською сільської радою Василівського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за №51, [PERSON], народився [NUMBER] року, місце народження село Кам'янське Василівського району Запорізької області, батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.21). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 листопада 1975 року, виданого Камянською сільської радою Василівського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за №94, [PERSON], народився [INFO] року, місце народження село Кам'янське Василівського району Запорізької області, батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.13). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 30 серпня 2005 року, шлюб зареєстровано 23 липня 2005 року між [PERSON] та [PERSON], про що в низі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №626. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема: ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 07 грудня 1990 року №553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Після смерті спадкодавця [PERSON] до складу спадкового майна входить житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS]. Згідно довідки Камянськоїсільської ради Василівського району Запорізької області №888 від 08.05.2018 року (а.с.22), [PERSON] ([INFO]), яка померла [INFO] року дійсно зареєстрована і проживала за адресою в [ADDRESS], і є головою домогосподарства згідно запису в погосподарській книзі №3 (2001-2005 р.р.), особовий рахунок [NUMBER] Камянської сільської ради Василівського району Запорізької області. Зважаючи на реєстрацію вказаного житлового будинку в погосподарській книзі за померлою [PERSON] за її життя у виконкомі Камянської сільської ради, остання мала вищевказаний будинок на праві особистої власності, відповідно до діючої на той час ст.13 Конституції СРСР, ст.101, ст.128, ст.134, ст.ст.224-227 ЦК УРСР (редакції 1963 року). Відповідно до довідки Камянськоїсільської ради Василівського району Запорізької області №883 від 07.05.2018 року (а.с.24), згідно земельно-кадастрової книги Камянськоїсільської ради Василівського району Запорізької області №05-01 земельна ділянка розміром 0,1200 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] надавалась [PERSON] (померла [INFO] року) рішенням правління колгоспу «Заповіт Леніна». Таким чином, судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності померлій [INFO] року [PERSON]. Після її смерті спадщину прийняли шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном її син [PERSON], і син [PERSON], в рівних частках, по 1/2 кожному, проте за життя не оформили своїх спадкових прав. [INFO] року помер [PERSON], а [INFO] року помер син [PERSON] Григорович. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом п'ятої черги після смерті [PERSON] і [PERSON], належним чином прийняв спадщину, інші спадкоємці відсутні. Правовстановлюючі документи на будинок відсутні, що унеможливлює оформлення позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання за ним права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON], та після смерті [INFO] року [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved