Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Костянтинівської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що їм на підставі договору міни від 18.04.1994 року належать 2/3 частки квартири [ADDRESS] (по 1/3 частці кожному). Зазначений договір був зареєстрований в БТІ м. Костянтинівка, як це було передбачено діючим на той час законодавством. В теперішній час оригінал договору міни втрачено, оскільки він залишився за місцем проживання позивача [PERSON] м. Ясинувата, яке знаходиться на території Донецької області, що тимчасово не контролюється органами влади України, збереглися лише ксерокопії. У видачі дублікату договору нотаріусом їм було відмовлено, оскільки архіви передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, доступ до якого також в теперішній час неможливий. Просять визнати за кожним з низ право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в зв'язку із втратою правовстановлюючого документу. В судовому засіданні позивач [PERSON], який представляв свої інтереси, а також інтереси позивача [PERSON] на підставі довіреності від 11.03.2015 року, підтримав заявлені позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача - Костянтинівської міської ради донецької області, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до довідки КП «Костянтинівське міське БТІ Костянтинівської міської ради» №367 від 07.05.2015 року право приватної спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано: · 2/3 частки за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.1997 року, посвідченого Костянтинівською ДНК за р/№3-1360 (1/3 частка) та на підставі договору міни від 18.04.1994 року, посвідченого Костянтинівською ДНК за р/№2-1357 (1/3 частка); · 1/3 частка за [PERSON] на підставі договору міни від 18.04.1994 року, посвідченого Костянтинівською ДНК за р/№2-1357. 26.11.1999 року було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], після чого прізвище [PERSON] було змінено на «[PERSON]» (актовий запис №331 від 26.11.1999 року у ВРАГС м. Костянтинівки Донецької області). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо квартири [ADDRESS], за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 1/3 частку цієї квартири на підставі дублікату договору купівлі-продажу серія та номер 77, виданого 13.02.2015 року Костянтинівською ДНК. Враховуючи відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації щодо права власності на інші 2/3 частки зазначеної вище квартири, інформація про ці частки, викладена в довідці КП «Костянтинівське міське БТІ Костянтинівської міської ради» №367 від 07.05.2015 року, є актуальною на сьогоднішній день. Відповідно до постанови державного нотаріуса Костянтинівської ДНК Волобуєвої Т.В. №534/02-31 від 05.05.2015 року, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі дублікату договору міни від 18.04.1994 року, посвідченого Костянтинівською ДНК за р/№2-1357 через те, що оригінал необхідного правовстановлюючого документу - договору міни, переданий на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття право власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, в теперішній час м. Ясинувата та м. Донецьк знаходяться на тимчасово окупованій території України, і цей факт є загальновідомим, суд прийшов до висновку, що є підстави вважати оригінал правовстановлюючого документу - договору міни від 18.04.1994 року, втраченим, і позивачі в теперішній час позбавлені можливості отримати дублікат цього правовстановлюючого документу. Будь-яких підстав, які б перешкоджали визнанню права власності на спірні частки квартири за позивачами судом не встановлено. Проаналізувавши зібрані докази в сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved