Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

[PERSON] у своєму позові посилається на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі, від якого має двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Старша донька, [PERSON] хворіє на тяжку хворобу та потребує постійного лікування і оперативного втручання, які тягнуть за собою додаткові матеріальні витрати. Крім того, дана донька навчається на 2 курсі гуманітарно-педагогічного коледжу ім..М.Грушевського і на її навчання потребуються кошти. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв'язку з чим вона бажає, щоб з нього стягувалися аліменти. Просила стягувати з відповідача на її користь на двох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до їх повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала на адресу суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала повністю та просила розглянути справу без її присутності. Надала згоду на заочний розгляд справи. Будучи належним чином повідомленим судом про дату та час розгляду справи, відповідач у судове засідання не з'явився, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його присутності до суду не подав. За таких обставин та за наявності згоди позивачки, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ст.211 ч.3 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.4 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ст.247 ч.3 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження: [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Новодністровської міської ради від 10.07.2001 року та 1-МИ №165306 від 10.09.2007 року, виданим Відділом ДРАЦС Новодністровського МУЮ 27.06.2012 року. Довідками, виданими виконкомом Новодністровської міської ради від 04.12.2018 року за №6555 та службою у справах дітей Новодністровської міської ради від 04.12.2018 року за №386 підтверджується, що діти проживають разом з матір'ю, позивачкою [PERSON] та перебувають не її утриманні. Копією Витягу із історії хвороби та Висновком ЛКК Новодністровської міської лікарні №894 від 07.12.2018 року підтверджується, що [PERSON], 2001 року народження хворіє, з приводу своєї хвороби в 2018 році перенесла оперативне втручання, за станом здоров'я потребує перебування на медичному обліку, наступних обстежень та послідуючого хірургічного втручання. Відповідач не заперечив в суді обставини свого ухилення від надання позивачці матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку. Довідкою, виданою Новодністровським міським відділом державної виконавчої служби від 07.12.2018 року за №1221/14.4-24 підтверджується, що з [PERSON] не стягуються примусово аліменти на користь інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положеннями ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою ст.182 СК України визначено обставини, які враховує суд при визначені аліментів: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність на утриманні платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст.183 ч. 1 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. Відповідач є здоровим і працездатним, обґрунтованих заперечень на позов щодо неспроможності сплачувати аліменти на дітей у визначеному позивачкою розмірі, до суду не подав. Згідно частини 1 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до частин 1, 2 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України, які мають значення при визначенні розміру аліментів, є підстави вважати, що відповідач зобов'язаний та спроможний сплачувати на користь позивача аліменти на двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Оскільки рішення в частині стягнення аліментів ухвалено на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що у відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, судовий збір у сумі 704,80 грн., яка визначається на день звернення позивачки з позовом до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь держави За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.180, 182, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved