Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS]) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS]) про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини та про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, третя особа - Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (місцезнаходження: Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Хіміків, будинок 68), в якій просить звільнити його від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO], з дня звернення з даним позовом, та стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів, починаючи з дня подання заяви до суду. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою він проживає разом зі своїм неповнолітнім сином - [PERSON], [INFO]. Сторонами було укладено шлюб, який було розірвано 17.04.2008 року. Сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з відповідачем. У зв'язку з цим, відповідач зверталася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою про стягнення з нього аліментів. 09.02.2007 року Сєвєродонецьким міським судом було постановлено рішення про стягнення із [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від всіх його видів заробітку. Відповідач звернулася до ВДВС Сєвєродонецького МУЮ та було відкрито виконавче провадження. Весь час позивач вчасно сплачував аліменти у встановленому розмірі. Заборгованість на даний момент зі сплати аліментів в відсутня. У 2017 році син перестав проживати з відповідачем, а став проживати з бабою. У 2018 році син переїхав жити до позивача на постійне місце проживання. У червні 2018 року позивач зареєстрував сина за його особистим бажанням разом із собою за однією адресою. Син проживає з ним та зареєстрований з 19.06.2018 року. При чому, син став проживати з ним за власним бажанням, так як відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання. На даний час відповідач сина взагалі не утримує, а позивач продовжує добросовісно виконувати свої обов'язки за рішенням суду щодо сплати аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та про визнання позову. В судове засідання представник третьої особи не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 23 липня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 501. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 лютого 2007 року по справі № 2-805/07, стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 22 січня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 20 лютого 2007 року. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 22 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 17 квітня 2008 року розірвали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 176. Прізвище дружини після розірвання шлюбу - [PERSON]. Згідно із копіями довідок № 24 від 19 червня 2018 року та № 532 від 03 липня 2018 року, виданих Сиротинською селищною радою міста Сєвєродонецька, [PERSON], 1972 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 14 березня 2007 року по теперішній час, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 19 червня 2018 року по теперішній час. Відповідно до довідки про доходи № ЗП-00000004, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Вокар-Холдинг» від 05 липня 2018 року, [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вокар-Холдинг» та займає посаду монтажника інформаційно-комунікаційних мереж, заробітна плата якого за період з липня 2017 року по червень 2018 року без урахування аліментів склала 50230,21 грн. З копії довідки № 23417, виданої Сєвєродонецьким міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 06 липня 2018 року вбачається, що за [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], заборгованість по аліментам станом на 01 липня 2018 року відсутня. Стосовно позовних вимог про звільнення позивача від сплати аліментів за рішенням суду, суд зазначає, що за змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним з способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є виплата аліментів за рішенням суду тим із них, хто проживає окремо. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Тобто, стягнення аліментів за рішенням суду є способом участі у витратах на утримання дитини того з батьків, який проживає окремо від дитини. Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ч. 1 ст. 10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). В силу статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Вищевказана стаття, на думку суду, має бути застосована у спірних правовідносинах, адже відносини щодо повного звільнення одного з батьків від сплати аліментів на утримання дитини на користь іншого з батьків прямо не врегульовані нормами СК України. Як встановлено судом, підставою звернення позивача до суду з приводу звільнення від сплати аліментів на користь відповідача стало не проживання неповнолітньої дитини з матір'ю, на користь якої раніше були стягнуті аліменти на її утримання. Вказана дитина за твердженням позивача тривалий час, а саме з 2018 року, проживає разом з ним. Факт проживання дитини сторін з позивачем протягом тривалого часу (щонайменше, безперервно з 19 червня 2018 року до часу ухвалення цього рішення) підтверджується довідкою № 532, виданої Сиротинською селищною радою міста Сєвєродонецька від 03 липня 2018 року. Таким чином, суд вважає за необхідне звільнити позивача від сплати аліментів, які стягуються на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO], за рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 лютого 2007 року по справі № 2-805/07, адже стягнення аліментів з того з батьків, з ким тривалий час проживає дитина, є несправедливим та не відповідає вимогам ч. 2 ст. 181 СК України. При цьому суд вважає за необхідне роз'яснити, що по-перше, припинення сплати аліментів має відбутися з часу звернення до суду з позовною заявою, адже це не суперечить інтересам дитини, не порушує прав сторін та визнається відповідачем, а по-друге, в разі зміни істотних обставин щодо порядку матеріального утримання та місця проживання дитини сторін - кожна заінтересована сторона матиме право подати новий позов до іншого з батьків про стягнення аліментів на утримання дитини. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи те, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO], та проживає окремо від дитини, то суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат в частині позовних вимог про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини підтверджується квитанцією № 11 від 12.07.2018 року про сплату судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. Разом з тим, позивач в письмовій заяві просив не стягувати з відповідача на його користь судові витрати, у зв'язку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved