Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) звернувся з цивільним позовом (з урахуванням уточнень) до Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (надалі Відповідач) про стягнення матеріальної та моральної шкоди в розмірі 900000 гривень та 30000 гривень відповідно. Позовні вимоги Позивач мотивував тим, що 12.01.2016 р. він, керуючи технічно справним автомобілем «ACURA ZDX» р.н. [NUMBER] , зі швидкістю 90 км/год, в дощову погоду рухався по автодорозі Харків-Красноград-Перещепіне. Під час руху вказаний автомобіль під керуванням Позивача в`їхав у калюжу, в результаті чого відбулось «аквапланування» даного транспортного засобу з подальшим виїздом на гору снігу на узбіччі та перекиданням у кювет. В результаті зазначеної ДТП автомобіль «ACURA ZDX» р.н. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, а Позивач отримав тілесні ушкодження. Позивач вважав, що дана ДТП сталась за вини Відповідача, тому, що останнім не прибирались від снігу стоки зливу, внаслідок чого на автодорозі утворилась велика калюжа, що призвело до «аквапланування» автомобіля з подальшими вищеописаними наслідками. В судових засіданнях Позивач та його представники [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представники Відповідача Майборода С.С. , Лялюк М.Г. та Рижанков А.В. проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, посилаючись в своїх поясненнях на відсутність вини відповідача у настанні ДТП та його наслідків, а також за відсутності будь-яких доказів зазначених у позовній заяві обставин та розміру вказаної матеріальної та моральної шкоди. Вивчивши надані у справі докази, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні позовних вимог. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Відповідно до ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що ДТП за участю Позивача 12.01.2016 дійсно мала місце. Відомості за даним фактом 13.01.2016 р. були внесені до ЄРДР слідчим СВ Нововодолазького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області за №1201622390000017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 29.01.2016 р. постановою слідчого СВ Нововодолазького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області кримінальне провадження №1201622390000017 було закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. При цьому в даній постанові вказувалось, що [PERSON] не пройшов судово-медичну експертизу, яка була призначена, тому ступінь тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень не була встановлена, а крім того від нього надійшла заява про закриття кримінального провадження, так як він ніяких претензій ні до кого не має. Отже, досудовим розслідуванням по вказаному кримінальному провадженню винуватість Відповідача в настанні ДТП та його наслідків встановлена не була, а сам Позивач навіть не висловлював жодних припущень з цього приводу. Натомість відповідно до акта обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги від 12.01.2016 р., в місці скоєння вказаної ДТП порушень вимог ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху, вимоги при експлуатаційному утриманню доріг» - не зафіксовано. За клопотанням сторони Позивача в ХНДІСЕ ім.Бокаріуса була проведена комплексна судова дорожньо-технічна та автотехнічна експертиза №13600/9702/9703. Висновками даної експертизи від 30.06.2017 р. встановлено наступне: 1.До моменту ДТП робоча гальмова система, рульове керування та ходова частина автомобіля «Акура» виконували свої основні функції та знаходилися в працездатному стані. 2-5. На підставі аналізу матеріалів справи (вихідних даних), підтвердити експертним шляхом, або спростувати нявність калюжі на момент виникнення ДТП за участю водія [PERSON] , неможливо. 1-й варіант: на момент з`їзду автомобіля «Акура» за межі проїзної частини на проїзній частині виникла калюжа глибиною 12-15 см., як вказує позивач. Якщо застій води пов`язаний з неналежним утриманням автомобільної дороги на ділянці км 47+600 м автодороги «Харків-Красноград-Перещепіно», то в даному випадку організація дорожнього руху та техніко-експлуатаційний стан дорожнього покриття на ділянці автодороги «Харків-Красноград-Перещепіно» км 47+600 м, не відповідали вимогам розділу 3 та п.п.4.1.1, 4.1.6 ДСТУ-3587, а також вимогам п.4.1.7 П-Г1-218-113:2009. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Акура» [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України. Якщо видимість проїзної частини на момент ДТП, згідно протоколу огляду місця події, становила 15-20 м, то дії водія [PERSON] по вибору швидкісного режиму автомобіля «Акура» при русі в темний час доби, не відповідали вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху України та дані невідповідності вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, а саме виїзду автомобіля «Акура» за межі проїзної частини дороги. Якщо загальна видимість проїзної частини для водія автомобіля «Акура» [PERSON] становила 350…400 м, дії водія [PERSON] по вибору швидкісного режиму автомобіля «Акура» при русі в темний час доби, не суперечили вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху України. Якщо загальна видимість проїзної частини для водія автомобіля «Акура» [PERSON] становила 350…400 м, то в даній дорожньо-транспортній ситуації водій [PERSON] мав технічну можливість попередити виникнення даної ДТП шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, навіть не виконуючи повну зупинку керованого ним автомобіля «Акура», і його дії не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, а саме виїзду автомобіля «Акура» за межі проїзної частини дороги. В даному конкретному випадку невідповідність вимогам ДСТУ стосовно стану дорожнього покриття та організації дорожнього руху в місці, де сталося ДТП, з технічної точки зору , не знаходилось в причинному зв зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. 2-й варіант: на момент виїзду автомобіля «Акура» за межі проїзної частини калюжа була відсутня та забезпечувався нормальний водовідвід за рахунок поперечного профілю дороги, як вказує відповідач. В даному варіанті механізму розвитку даної ДТП вирішення питань «Чи є порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних дорог і вулиць внаслідок того, що відповідач не чистив від снігу стоки зливу, які знаходилися біля відбійника ділянки автодороги на 47 км, на автомобільній дорозі Харків-Красноград-Перещепіно, внаслідок чого на вищевказаній автодорозі утворилась величезна калюжа, що призвело в момент ДТП до «аквапланування» автомобіля позивача по поверхні калюжі та виїзд його автомобіля на узбіччя, де автомобіль позивача наскочив на гору снігу, яка знаходилась над відбійником на автодорозі та переїхав через нього, після чого автомобіль позивача впав в кювет, як стверджує позивач [PERSON] .?», «Чи є причиною ДТП, яке трапилось 12.01.2016 р. приблизно о 16 г. 30 хв. На км 47 на автомобільній дорозі Харків-Красноград-Перещепіно з позивачем те, що відповідач не чистив від снігу стоки зливу, які знаходилися біля відбійника вищевказаної ділянки автодороги, внаслідок чого на вищевказаній автодорозі утворилась величезна калюжа, що призвело в момент ДТП до «аквапланування» автомобіля позивача по поверхні калюжі та виїзд його автомобіля на узбіччя, де автомобіль позивача наскочив на гору снігу на узбіччі автодороги, яка знаходилась над відбійником на автодорозі та переїхав через неї, після чого автомобіль позивача впав в кювет, як стверджує позивач [PERSON] .?» та «Чи вбачаються в діях або бездіяльності відповідача (тобто Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України») порушення правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автодороги Харків-Красноград-Перещепіне на ділянці 47 км.? Якщо так, то якими доказами, наявними в матеріалах справи, це підтверджується, та чи перебувають ці порушення в причинному зв`язку з ДТП та його наслідками?» - позбавлено логічного сенсу. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Акура» [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнення даної ДТП для водія автомобіля «Акура» [PERSON] визначалася виконанням ним вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Акура» [PERSON] не відповідали вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Тобто за всіма варіантами вказана ДТП та її наслідки відбулись за вини водія [PERSON] , тобто Позивача. За клопотанням представників Позивача в судове засідання був викликаний та допитаний експерт Ольхов В.С. , який в повному обсязі підтвердив та роз`яснив висновки комплексної судової дорожньо-технічної та автотехнічної експертизи №13600/9702/9703 від 30.06.2017 р. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак всупереч цій нормі жодних доказів на обґрунтування позовних вимог, які б знайшли своє підтвердження в суді, Позивачем не надано. Таким чином в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові - на позивача. Представниками Відповідача надані докази сплати судових витрат за проведення комплексної судової дорожньо-технічної та автотехнічної експертизи №13600/9702/9703 від 30.06.2017 р. в розмірі 10592 грн. (десять тисяч п`ятсот дев`яносто дві гривні), отже дані кошти підлягають стягненню з Позивача на користь Відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed