Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання договору земельної ділянки недійсним, мотивуючи тим, що на підставі договору дарування житлового будинку від 05 червня 2004 року [PERSON], в якості обдарованої, її батько - [PERSON] передав безоплатно у власність, а вона прийняла у власність як дарунок, житловий будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 5800 кв.м, що підтверджується Договором дарування посвідченим Тимченко Є.С., державним нотаріусом Якимівської державної нотаріальної контори Запорізької області 05.06.2004р., зареєстровано в реєстрі за № 845, та пройшло реєстрацію в КП «Якимівське бюро технічної інвентаризації». Позивачка, як власник майна, з часу посвідчення договору дарування виконувала всі дії стосовно цього майна, сплачувала гроші на утримання будинку та інше. У зв'язку з тим, що вона з родиною постійно мешкає в місті Запоріжжі, за їхньою угодою батько продовжував мешкати в цьому житловому будинку й користуватися земельною ділянкою. В січні 2008 року у батька відбувся напад та як наслідок інсульт - гематома, що призвело до тяжких наслідків в стані його здоров'я. Він знаходився на стаціонарному лікуванні в Якимівській ЦРЛ з діагнозом: субарахноідальний крововилив, внутрічерепна гематома, гіпертонічна хвороба, та терміново у зв'язку з важкістю стану був переведений до обласної клінічної лікарні, де незважаючи на надану медичну допомогу в нього виявлена негативна динаміка у вигляді зростання порушення свідомості, поглиблення неврологічної симптоматики, що підтверджується витягом з історії хвороби № 957. 19 січня 2008 року був прооперований - проведена резекційна трепанація черепу. З того часу він знаходився в хворобливому стані, що підтверджується медичними документами, амбулаторною картою та витягами з висновків лікарів. [INFO] року її батько [PERSON] помер. Спадкоємцями на час його смерті є його діти - [PERSON], старша донька від першого шлюбу, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від інших шлюбів. Між ними ніколи не було непорозумінь стосовно батьківського майна. Всім було відомо, що житловий будинок [ADDRESS] належить позивачці за договором дарування, іншого майна не було. Але під час зустрічі всіх спадкоємців у лютому місяці 2013 року від відповідачки їй стало відомо про існування договору дарування земельної ділянки за адресою її житлового будинку по [ADDRESS] від імені [PERSON] на її користь. Так, з'ясувалося, що дійсно, існують два Державних Акта на право власності на земельні ділянки від 07 травня 2007 року за адресою її житлового будинку: один на площу -0,1500 га (1500 кв.м.), інший на площу - 0,3194 га (3194 кв.м.), та також, стало відомо, що на підставі Державного Акту на право власності на земельні ділянки отримані її батьком особисто на його ім'я 07 травня 2007 року, він подарував відповідачу частину земельної ділянки площею 3194 кв.м, яка вирахована з земельної ділянки 5800 кв.м, на якій розташований належний їй на праві особистої власності житловий будинок. А позивачка вимушена звернутися до нотаріуса для оформлення права власності на землю під своїм же будинком. Згідно зі ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила коли вона не усвідомлювала значення своїх дій, тобто укладений громадянином хоча і дієздатним, але таким, який перебував на момент його укладення в стані, у якому він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнано судом недійсним. [PERSON] перебував у вкрай тяжкому стані викликаному довготривалою хворобою. В 2008 році він переніс інсульт, встановлений діагноз субарахноідальний крововилив, інсульт-гематома. На протязі своєї хвороби з 2008 року до часу смерті в 2012 році їх батько перебував в хворобливому стані, супроводженому емоційною лабільністю (нестійкістю), роздратованістю, відчував загальну слабкість, пригніченість, постійно знаходився під наглядом невропатолога, перебував в лікарнях, приймав сильнодіючі ліки та антидепресанти такі як: дофамін, серміон, МО8О4, тиопентал, дексон, димедрол, енап ранітідін, ГОМК, клексан, церебролізін, кетанов, аминалон, тиоцетам, та інші, які впливають на психомоторні реакції людини та взагалі на психічний та фізичний стан хворого. Також в 2008 році згідно висновку МРТ Запорізької обласної клінічної лікарні діагноз - енцефалітичне розмягчення з гемарогічним компонентом з хронічним порушенням кровообігу мозку. Ознаки церебральної атрофії. Стан його здоров'я був важким, тобто, саме в 2008 році стан його здоров'я різко погіршився, він перестав сприймати дійсні події, зруйнувалася його життєва орієнтація, що було викликано необхідністю приймати сильно діючи знеболюючи медичні препарати. Хвороба вплинула на його фізичний та психічний стан. В той час у їх батька спостерігався процес психічного та фізичного розладу, що підтверджується амбулаторною карткою хворого та їхнім спілкуванням з ним особисто. Спілкуючись з ним вони бачили та відчували на собі інтелектуальну форму вияву стану при якому їх батько не усвідомлював своїх вчинків, і яка була виражена в повному нерозумінні вчинених нею дій, хоча і в здатності керувати ними, але в важкому стані, викликаному хворобою та знеболюючими. Оскільки нездатність [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій поширювалось і, без сумніву, мала вплив на дарування частини земельної ділянки в вересні місяці 2008 року, то не безпідставно можна вважати, що цей договір є абсолютно недійсним і таким, що не відповідає діючому законодавству, тому що посвідчувався не вільно і не відповідав волевиявленню [PERSON] В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка по справі в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що вона позичила своєму батькові 15 000 євро, а він в свою чергу в знак подяки подарував їй земельну ділянку. Розглянув матеріали справи, заслухав думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі договору дарування житлового будинку від 05 червня 2004 року [PERSON], в якості обдарованої, її батько - [PERSON] передав безоплатно у власність, а вона прийняла у власність як дарунок, житловий будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 5800 кв.м, що підтверджується Договором дарування посвідченим Тимченко Є.С., державним нотаріусом Якимівської державної нотаріальної контори Запорізької області 05.06.2004р., зареєстровано в реєстрі за № 845, та пройшло реєстрацію в КП «Якимівське бюро технічної інвентаризації». Позивачка, як власник майна, з часу посвідчення договору дарування виконувала всі дії стосовно цього майна, сплачувала гроші на утримання будинку та інше. У зв'язку з тим, що вона з родиною постійно мешкає в місті Запоріжжі, за їхньою угодою батько продовжував мешкати в цьому житловому будинку й користуватися земельною ділянкою. В січні 2008 року у батька відбувся напад та як наслідок інсульт - гематома, що призвело до тяжких наслідків в стані його здоров'я. Він знаходився на стаціонарному лікуванні в Якимівській ЦРЛ з діагнозом: субарахноідальний крововилив, внутрічерепна гематома, гіпертонічна хвороба, та терміново у зв'язку з важкістю стану був переведений до обласної клінічної лікарні, де незважаючи на надану медичну допомогу в нього виявлена негативна динаміка у вигляді зростання порушення свідомості, поглиблення неврологічної симптоматики, що підтверджується витягом з історії хвороби № 957. 19 січня 2008 року був прооперований - проведена резекційна трепанація черепу. З того часу він знаходився в хворобливому стані, що підтверджується медичними документами, амбулаторною картою та витягами з висновків лікарів. [INFO] року її батько [PERSON] помер. Спадкоємцями на час його смерті є його діти - [PERSON], старша донька від першого шлюбу, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від інших шлюбів. Між ними ніколи не було непорозумінь стосовно батьківського майна. Всім було відомо, що житловий будинок [ADDRESS] належить позивачці за договором дарування, іншого майна не було. Але під час зустрічі всіх спадкоємців у лютому місяці 2013 року від відповідачки їй стало відомо про існування договору дарування земельної ділянки за адресою її житлового будинку по [ADDRESS] від імені [PERSON] на її користь. Так, з'ясувалося, що дійсно, існують два Державних Акта на право власності на земельні ділянки від 07 травня 2007 року за адресою її житлового будинку: один на площу -0,1500 га (1500 кв.м.), інший на площу - 0,3194 га (3194 кв.м.), та також, стало відомо, що на підставі Державного Акту на право власності на земельні ділянки отримані її батьком особисто на його ім'я 07 травня 2007 року, він подарував відповідачу частину земельної ділянки площею 3194 кв.м, яка вирахована з земельної ділянки 5800 кв.м, на якій розташований належний їй на праві особистої власності житловий будинок. А позивачка вимушена звернутися до нотаріуса для оформлення права власності на землю під своїм же будинком. На протязі своєї хвороби з 2008 року до часу смерті в 2012 році [PERSON] перебував в хворобливому стані, супроводженому емоційною лабільністю (нестійкістю), роздратованістю, відчував загальну слабкість, пригніченість, постійно знаходився під наглядом невропатолога, перебував в лікарнях, приймав сильнодіючі ліки та антидепресанти такі як: дофамін, серміон, МО8О4, тиопентал, дексон, димедрол, енап ранітідін, ГОМК, клексан, церебролізін, кетанов, аминалон, тиоцетам, та інші, які впливають на психомоторні реакції людини та взагалі на психічний та фізичний стан хворого. Також в 2008 році згідно висновку МРТ Запорізької обласної клінічної лікарні діагноз - енцефалітичне розмягчення з гемарогічним компонентом з хронічним порушенням кровообігу мозку. Ознаки церебральної атрофії. Стан його здоров'я був важким, тобто, саме в 2008 році стан його здоров'я різко погіршився, він перестав сприймати дійсні події, зруйнувалася його життєва орієнтація, що було викликано необхідністю приймати сильно діючи знеболюючи медичні препарати. Хвороба вплинула на його фізичний та психічний стан. В той час у їх батька спостерігався процес психічного та фізичного розладу, що підтверджується амбулаторною карткою хворого та їхнім спілкуванням з ним особисто. Спілкуючись з ним діти бачили та відчували на собі інтелектуальну форму вияву стану при якому [PERSON] не усвідомлював своїх вчинків, і яка була виражена в повному нерозумінні вчинених ним дій, хоча і в здатності керувати ними, але в важкому стані, викликаному хворобою та знеболюючими. Оскільки нездатність [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій поширювалось і, без сумніву, мала вплив на дарування частини земельної ділянки в вересні місяці 2008 року, то не безпідставно можна вважати, що цей договір є абсолютно недійсним і таким, що не відповідає діючому законодавству, тому що посвідчувався не вільно і не відповідав волевиявленню [PERSON] Так, свідки [PERSON], [PERSON] в своїх поясненнях 25.04.13р. вказували, що на протязі своєї хвороби з 2008 року [PERSON] виявляв нетипові особливості в своїй поведінці, що відобразилося в його підвищеній емоційності, бажанні всіх обдарувати, для чого запрошував всіх приїхати до нього, розлад пам'яті - забував, що відбувалося годину назад, день, рік тому, але згадував дитинство, молодість та інші давні обставини життя, забував букви, проявляв неуважність, розгубленість, але був дуже багатослівен, скаржився на поганий сон, поганий настрій, що переходило в бажання спілкуватися з будь-ким. Донька [PERSON] побачила «почуття страху», він говорив «не можу читати, не можу говорити, боюся самотності», в розмові - «спалахи емоцій, агресії, іноді заговорювався - набір слів.» Про стан здоров'я - він постійно скаржився на головний біль, не можу лежати, не можу ходити, все тяжко, постійно приймав знеболюючи та заспокійливі ліки. Він дзвонив родичам з Західної України казав, хто приїде першим до нього - все подарує. Знаючи про його стан та відсутність майна, ніхто з рідних не звертав на такі пропозиції уваги, окрім молодшої доньки напевно, яка й отримала в дар земельну ділянку. В судовому засіданні вона пояснила, що «запозичила в знак вдячності» батькові 15 000 євро. А коли з'явилась можливість попросила свого брата по матері відвезти [PERSON] для складання договору дарування. Крім того, свідок [PERSON], який працював разом з [PERSON], бачив його в різних станах та ситуаціях, вказав на одну особливість, а, саме , що [PERSON] ставив свій підпис автоматично, відпрацьованим розчерком, не замислюючись. Згідно зі ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила коли вона не усвідомлювала значення своїх дій, тобто укладений громадянином хоча і дієздатним, але таким, який перебував на момент його укладення в стані, у якому він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнано судом недійсним. Відповідно до ПВСУ в п.16 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, правила ст.225 поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину для об'єктивної незалежної професійної оцінки стану [PERSON] проведена посмертна судово - психіатрична експертиза. Згідно Акту № 740 комісія прийшла до висновку, що: «[PERSON], [INFO], на момент підписання договору дарування мав психічні розлади у вигляді когнитивного розладу внаслідок органічного пошкодження головного мозку тяжкого генезу (оперована інсульт-гематома, церебральний атеросклероз, дисциркуляторна енцефалопатия), вестибуло-атактичний (а.с.84-93). В судовому засіданні експерт [PERSON]- член комісії пояснила, що психічний розлад - порушення мислення, настрою, поведінка дослідженого знаходилася за рамками норми. Симптоми: порушення сну, тривога, страх, когнитивні симптоми- труднощі чіткого мислення, порушення пам'яті. Органичне враження мозку - психоорганичний синдром в 3 -х ознаках: послаблення пам'яті, зниження інтелекту, нестримання афектів. При цьому страждає якісне сприйняття, в ситуації сприймаються лише деталі, погіршена орієнтировка, рівень мислення знижується, нездатність адекватно оцінювати ситуацію. Мисленні процеси сповільнені. При важких формах наступає інтелектуально-мнестичне зниження. Комісія базувалася тільки на документацію, збереглися всі симптоми, які описують енцефалопатію тяжкого ґенеза, порушення когнитивних функцій. Не пройшло безслідно і зміни в інтелекті, люди з такими психічними розладами такі, що піддаються сторонньому впливу. Згідно з ПВСУ від 29.02.2012р. № 6-9цс12, висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину.

Outcome: approved