Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

[PERSON] (надалі також - позивач) звернулась до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] (надалі також - відповідач), який обґрунтовувала тим, що 13.05.2015 р. на підставі договору купівлі-продажу № 12 придбала у відповідача вікно, балконні двері, підвіконня та відкоси. У цей же день вона сплати відповідачу на умовах передплати 6766 грн. за товар. Також у суму було включено встановлення зазначених виробів, яка становила 10 % від суми вартості товару. 10.06.2015 р. працівниками відповідача були попередньо демонтовані старі вікно, балконні двері, підвіконня і замість них поставлено, ті що вона замовила у відповідача. Однак вже на стадії встановлення були допущені недоліки, які виявились у відсутності гідроізоляції між вікном і стіною, а ці пустоти заповнювались шматками пінопласту і вікно було встановлено нерівно. Зважаючи на це позивач спочатку просила зобов'язати відповідача за власний рахунок усунути недоліки в роботі при встановленні вікна, балконної двері та підвіконня у будинку [ADDRESS]. Крім того, позивач зазначала, що відповідач не встановила і не поставила їй відкоси, а тому їй завдана матеріальна шкода в сумі 1056 грн., яка складалась з вартості оплачених, але не поставлених виробів в сумі 960 грн. та 96 грн. за встановлення). Також позивач просила стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн. та судові витрати (а.с.1-2). Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги, зменшивши їх в частині матеріальної та моральної шкоди, та остаточно просила зобов'язати відповідача за власний рахунок усунути недоліки у роботі при встановленні вікна, балконної двері та підвіконня у будинку [ADDRESS] шляхом: виконання шовного ізоляційного матеріалу в місці примикання нижнього елементу дверної коробки з підлогою (з боку вулиці); укладення безперервно, без пропусків і розривів пароізоляційного матеріалу по внутрішньому контуру монтажного зазору між стіною і балконною конструкцією (вікно і балконні двері); відновлення щільного притиснення між ущільнюючими елементами в притулах дверного полотна зі сторони вулиці; виконання кріплення верхнього профілю балконного блоку до стіни з кроком між кріпильними елементами - не більше ніж 700 мм.; встановлення додаткових кріпильних елементів балконного блоку до стіни до вже існуючих з кроком між кріпильними елементами - не більше ніж 700 мм. (а.с.95-96). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові. Пояснював, що відповідач взяла на себе обов'язок встановити вікно, балконні двері та підвіконня, однак виконала це з порушенням технічних норм. Відповідач [PERSON] і її представник [PERSON] у судовому засіданні проти уточнених вимог заперечували, посилаючись на те, що Фізична особа-підприємець [PERSON] не брала на себе обов'язку щодо встановлення придбаного в неї товару, а тому не несе відповідальності за якість виконаних робіт. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, перевіривши та дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 11 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. За приписом статті 509 ЦК України зобов'язання виникають із підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Крім того, відповідно до положень статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Зі змісту статті 207 ЦК України випливає, що правочин в простій письмовій формі вчиняється сторонами шляхом фіксації його змісту в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими сторони обмінялися за допомогою телетайпних, електронних або інших технічних засобів зв'язку. Статтями 865, 866 ЦК України визначено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Оглянутою в судовому засіданні копією договору купівлі-продажу № 12 від 13.05.2015 р. стверджується, що відповідач взяв на себе зобов'язання поставити позивачу протягом 21 робочого дня визначений у специфікації № 52-50939 товар на умовах 100 % попередньої оплати його вартості (а.с.3-4). Копією замовлення № 52-50939 від 13.05.2015 р., яке є додатком до вищезазначеного договору купівлі-продажу, стверджується, що сторони погодили опис та вартість товару, який необхідно поставити - вікно, балконні двері, підвіконня на суму 5191 грн., а також у цьому замовленні була погоджена сторонами й сума за відкоси та роботу, яка становила 10 % від суми вартості виробів, і загальна вартість договору визначена на суму 6766 грн. (а.с.5). Оглянута у суді копія квитанції № 30 від 13.05.2015 р. засвідчує, що позивач 13.05.2015 р. сплатила готівкою відповідачу усю суму замовлення 6766 грн. (а.с.6). В судовому засіданні відповідач не заперечувала тієї обставини, що отримала від позивача готівкою суму 6766 грн., яка складалась не тільки з вартості самого товару в сумі 5191 грн., а й з робіт щодо його встановлення та демонтажу старих вікон, яка складала 10 % від суми вартості товару. Листуванням між позивачем та відповідачем також стверджується, що саме відповідач за допомогою найнятих нею бригади монтажників, яких вона залучає для виконання разових робіт, встановлювала вікно, балконні двері, підвіконня у будинку позивача та отримала за це грошові кошти в сумі 10 % від суми вартості товару (а.с.19, 23). Отже, між позивачем та відповідачем склалися відносини, що породили взаємні обов'язки. Обов'язки позивача виразились у здійсненні попередньої оплати за товар та роботу щодо його встановлення, а обов'язки відповідача - в передачі погодженого сторонами товару (купівля-продаж) та виконанні робіт з його встановлення (побутовий підряд, форма якого зафіксована квитанцією та замовленням). Позивач здійснив узгоджену сторонами за товар та роботу передплату, а відповідач поставив позивачеві товар (вікно, балконні двері, підвіконня) та здійснив їх встановлення у будинку позивача. Частиною 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оскільки позивач є споживачем товару та робіт, які їй надав відповідач (виконавець за договором), то на правовідносини позивача із відповідачем розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». У відповідності з частиною статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію, а частиною 3 статті 10 цього ж Закону передбачено, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. Хоча й недоліки щодо монтажу балконного блоку й важко виявити на стадії його встановлення без наявності спеціальних знань, однак з наявного у справі листування між позивачем та відповідачем та дати подання позову, вбачається, що позивач повідомив про недоліки у строк передбачений частиною 3 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 17569/15-42 від 30.06.2016 р., яка проводилась за участю сторін по справі і висновки якої не ставились під сумнів у судовому засіданні, стверджується, що при обстеженні балконного блоку, встановленого у будинку [ADDRESS], виявлено: - зазор в місці примикання балконної конструкції до стіни в чверті менше 10 мм не відповідає вимогам пункту 5.2.5 ДСТУ Б В.2.6-79:2009 «Конструкції будинків і споруд. Шви з'єднувальні місць примикань віконних блоків до конструкцій стін. Загальні технічні умови»; - відсутність шовного ізоляційного матеріалу в місці примикання нижнього елемента дверної коробки з підлогою, (з боку вулиці) не відповідає вимогам пункту 5.3.1. ДСТУ Б В.2.6-79:2009 «Конструкції будинків і споруд. Шви з'єднувальні місць примикань віконних блоків до конструкцій стін. Загальні технічні умови» та вимогам пункту 6.8.1 ДСТУ-Н Б В.2.6-146:2010 «Конструкції будинків і споруд. Настанова щодо проектування і улаштування вікон та дверей»; - відсутність пароізоляційних матеріалів по внутрішньому контуру монтажного зазору не відповідає вимогам 5.3.13. ДСТУ Б В.2.6-79:2009 «Конструкції будинків і споруд. Шви з'єднувальні місць примикань віконних блоків до конструкцій стін. Загальні технічні умови»; - не щільне притиснення між ущільнюючими елементами в притулах дверного полотна з сторони вулиці, не відповідає вимогам пункту п. 5.2.29 ДСТУ Б В.2.6-15:2011 «Блоки віконні та дверні полівінілхлоридні. Загальні технічні умови»; - місця кріпильних елементів балконного блоку до стіни з кроком більше 700 мм один від одного та відсутність кріплень верхнього профілю балконного блоку до стіни не відповідає вимогам пункту 6.7. та 6.7.12. ДСТУ/Н Б В.2.6-146:2010 «Конструкції будинків і споруд. Настанова щодо проектування і улаштування вікон та дверей». У зв'язку з цим експерт дійшов висновку, що балконний блок з пластикового профілю встановленого в будинку [ADDRESS], не відповідає вимогам: - пункту 5.2.5, пункту 5.3.1., пункту 5.3.13. ДСТУ Б В.2.6-79:2009 «Конструкції будинків і споруд. Шви з'єднувальні місць примикань віконних блоків до конструкцій стін. Загальні технічні умови»; - пункту 6.8.1 пункту 6.7. та пункту 6.7.12. ДСТУ-Н Б В.2.6-146:2010 «Конструкції будинків і споруд. Настанова щодо проектування і улаштування вікон та дверей»; - пункту 5.2.29 ДСТУ Б В.2.6-15:2011 «Блоки віконні та дверні полівінілхлоридні. Загальні технічні умови». Самі ж пластикові вікно та двері (балконний блок) відповідають габаритам та розмірам, зазначеним у договорі купівлі-продажу від 13.05.2015р. Зважаючи доведеним те, що у виконаній відповідачем роботі при встановленні вікна, балконної двері та підвіконня у будинку [ADDRESS] були допущені недоліки, суд вирішує задовольнити уточнені позовні вимоги позивача. Відповідно до статей 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтвердженні витрати на залучення експерта в сумі 4132 грн. 80 коп. (а.с.55,78). Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 79, статті 88 ЦПК України витрати на правову допомогу адвоката належать до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Ці витрати несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Позивачем підтверджено документально понесені витрати на правову допомогу. Зокрема надано договір про надання правової допомоги, укладений з адвокатом, який має відповідне свідоцтво (а.с.27-28). Додана квитанція про сплату гонорару адвокату на суму 1000 грн. (а.с.99), що свідчить про фактичне понесення таких витрат. Крім того, додані відповідні розрахунки за правову допомогу (а.с.97-98), які повністю узгоджуються з вимогами Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відтак ці витрати в сумі 1000 грн. слід стягнути з відповідача. Крім того, відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач в силу закону був звільнений від сплати судового збору за подання немайнової вимоги, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного та відповідно до статей 11, 16, 202, 205, 207, 509, 530, 610, 865, 866 ЦК України, статей 1, 6, 10 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved