Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Ясінську Я.О. звернулась до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Посилалась на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . За цією адресою також зареєстровані колишня власниця будинку, [PERSON] та родичі колишньої власниці, [PERSON] та [PERSON] , проте починаючи з 05.03.2020 року, тобто з моменту укладення договору купівлі-продажу фактично в зазначеному будинку не проживають, участі в утриманні будинку не беруть. Їхнє місце проживання не відоме. Будь-яких усних чи письмових домовленостей між нею та відповідачами стосовно їх проживання в будинку не існує. На її звернення до виконавчого комітету Сокирянської міської ради щодо зняття з реєстрації відповідачів, рішенням №180 від 18.03.2021 року їй в цьому було відмовлено та запропоновано для вирішення даного питання звернутися до суду. Реєстрація відповідачів за даною адресою порушує її права як власника вказаного будинку, оскільки у неї виникають труднощі з оформленням соціальних виплат. Просила визнати [PERSON] , 1977 року народження, [PERSON] , 1995 року народження та [PERSON] , 1982 року народження такими, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак її представник -адвокат Ясінська Я.О. подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належним чином та завчасно повідомлялись про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явились та не повідомили про причини своєї неявки, а також не подали відзив на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень позивачки, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Передбачених ч.4 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ст.247 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З досліджених судом письмових доказів судом встановлено наступні обставини: Згідно копій договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.03.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області, [PERSON] , технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами Скальська (згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 05.12.2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сокирянському району та місту Новодністровську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) прийняла прізвище - [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Довідкою №90 від 01.03.2021 року, виданою Сербичанським старостинським округом виконавчого комітету Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області підтверджується, що [PERSON] є власником будинку в [ADDRESS] . В даному господарстві зареєстровані [PERSON] ,1982р.н., [PERSON] ,1995р.н. та [PERSON] ,1977р.н. Актом, складеним 01.03.2021 року старостою села Сербичани [PERSON] , в присутності діловода [PERSON] , землевпорядника [PERSON] та свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджується, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані в [ADDRESS] , по даній адресі не проживають з 05.03.2020 року не проживають. Згідно листа № 180 від 18.03.2021 року, виконавчого комітету Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, встановлено, що на звернення [PERSON] до виконавчого комітету щодо зняття відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , їй в цьому було відмовлено та щодо вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду. Таким чином, відповідачі не є членами сім`ї позивачки, яка є власником житлового будинку [ADDRESS] , після набуття нею права власності на вказане житло в добровільному порядку з реєстрації не знялися, в ньому не проживають. Позивачка самостійно несе витрати по утриманні будинку, сплаті комунальних послуг, відповідачі ж самоусунулися від таких обов`язків, що створює перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні [PERSON] власним будинком. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV відповідно до Конституції України даний Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Частиною першою ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV визначено підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, у т.ч. на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до положень ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, застосовуючи до даних відносин відповідно до положень ч.1 ст.8 ЦК України аналогію закону. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з кожного відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved