Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача борг у сумі 13335 грн. 37 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ПАТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено договір № 414418 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідач отримав картку з кредитним лімітом на умовах тарифного пакету «Зарплатна». Згідно додаткового договору, відповідачу було відкрито кредитну лінію в сумі 14600 грн. для споживчих потреб з відсотковою 24% річних. Вказує, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути на свою користь. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] був повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення судової повістки, яка отримана ним особисто, а також шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 16 червня 2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк» (Постановою правління Банку від 19 липня 2019 року перейменований на АТ «Державний ощадний банк») та [PERSON] укладено договір № 414418 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до п.1.1.2 договору, банк видає клієнту платіжну картку типу MasterCard Debit Standart та ПІН - конверт до неї. Згідно п. 1.1 додаткового договору №1 до договору № 414418 від 16 червня 2014 року, що був укладений між сторонами 04 листопада 2014 року, банк встановлює клієнту кредит у сумі 14600 грн. для споживчих потреб з відсотковою ставкою 24 % річних. Строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Відповідно до п. 4.3 додаткового договору, сплата процентів за кредитом та за несанкціонованим овердрафтом здійснюється щомісячно. Як вбачається з повідомлення про умови кредитування від 27 жовтня 2014 року, [PERSON] під особистий підпис був повідомлений стосовно умов кредитування за наданим кредитом в розмірі 14600 грн, з максимальним строком кредитування, який не перечить строку дії картки 24 місяці та розміром процентної ставки за кредитом 24 % річних. Користування коштами на картці відповідачем, підтверджується виписками з особового рахунку, які маються в матеріалах справи. Звернення позивача до суду зумовлено тією підставою, що з січня 2020 року на картковий рахунок відповідача за № [NUMBER] припинилися цільові зарахування за основним боргом, процентам, комісією, пенею, 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, чим порушено умови п. 4.4 додаткового договору. Так, відповідно до п. 4.4 додаткового договору, клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий строк, звільнення з організації, з якою банком укладено договір про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат, через поточні рахунки фізичних осіб (працівників організації) з використанням платіжних карток (для тарифного пакету «Зарплатний»); відмови клієнта від отримання заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, шляхом їх зарахування на рахунок (для тарифного пакету «Зарплатний» або «Пенсійний»), розірвання договору та ненадання клієнтом забезпечення виконання зобов`язань, пов`язаних із користуванням кредитом (для тарифного пакету «Зарплатний»), відмови від пропозиції банку, що пов`язана зі зміною процентної ставки за користування кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору та станом на 28 квітня 2020 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 13335 грн. 37 коп., яка складається з: 13094 грн. 04 коп. - заборгованість за основним боргом; 17 грн. 17 коп. комісія; 30 грн. 41 коп. (57 грн. 79 коп. за відрахуванням сплачених 27 грн. 38 коп.) пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 169 грн. 24 коп. 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 7 грн. 15 коп. 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 17 грн. 36 коп. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за основним боргом, комісією, пенею, розрахунком сум інфляційних витрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання по кредитному договору, позивач просив застосувати частину 2\~статті 625 ЦК України\~та стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості . Відповідно до положень статей 1054 та 1058\~ЦК України, зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу можуть бути лише грошові кошти, а тому при вирішенні спорів, пов`язаних з неналежним виконанням зобов`язань, що випливають із зазначених договорів, підлягає застосуванню частина 2\~статті 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов`язань з повернення грошей в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК\~інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01 жовтня 2014 року. Суд погоджується із розрахунками, наданими позивачем, оскільки вони не суперечать частині 2\~статті 625 ЦК України. Зважаючи на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 13335 грн. 37 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved