Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним, мотивуючи його тим, що в червні 1991 року їх сестра [PERSON] закінчила школу та почала працювати в КСП ім. Калініна, яке було розташоване в с. Пишненки Зінківського району, на той час їй було 15 років. В цей період вона познайомилася з відповідачем по справі, який мешкав у с. Малютинці Пирятинського району. [PERSON] переїхав проживати до [PERSON] , яка мешкала у своєї сестри, та почали проживати разом однією сім`єю, як чоловік та дружина. Їхнє спільне життя було складним, оскільки [PERSON] взяв «верх» над [PERSON] , примушував її жити разом з ним, бив та погрожував. Від побоїв у [PERSON] постійно боліла голова. В цей час вона завагітніла, однак постійні побої призвели до того, що остання зробила аборт та після цього так і не змогла завагітніти. В грудні 1994 року [PERSON] одружилася офіційно з [PERSON] , про те цей шлюб був «примусовим», оскільки вона не мала наміру створювати сім`ю з ним. Розуміючи, що життя не складається сестра тікає в січні 1997 року до с. Малютинці Пирятинського району. За нею переїздить і відповідач, про те сім`ї в них не було, оскільки [PERSON] знайшов собі іншу жінку та переїхав жити до неї, а вже починаючи з 2000 року останній взагалі зника в невідомому напрямку. Тож сімейні відносини з сестрою повністю припинилися і понад 18 років вона проживала однією сім`єю з іншим чоловіком, який її доглядав та надав притулок, зареєструвавши її в своєму помешканні. За весь час відповідач не приїздив і не підтримував жодних відносин з сестрою позивачів, а вона до останнього боялася з ним побачитися та розлучитися, оскільки той ще на початку їхнього спільного сімейного життя погрожував накласти на себе руки якщо сестра залишить його. Також підтвердженням того що жодних сімейних відносин у [PERSON] з їхньою сестрою не було є і те, що до 2009 року [PERSON] не проводила заміну паспорта на нове прізвище, що і стало причиною того, що лише в 2019 році вони змогли оформити право власності на пай. З метою оформлення спадкових прав на майно, пормерлої 30.12.2019, сестри [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Таїсії Миколаїни. Однак, у зв`язку із тим, що спадщину після померлої [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] , який надав доказ родинних відносин із спадкодавцем і є спадкоємцем першої черги, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, як спадкоємцям другої черги, за відсутності правових підстав. Позивачі вважають, що шлюб їхньої сестри та відповідача є недійсним на підставі ст. 40 СК України, оскільки укладений відповідачем без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, у зв`язку з чим ними подано даний позов. Просять визнати недійсним з моменту його укладення та скасувати актовий запис у Книзі реєстрації актів про шлюб у зв`язку з фіктивністю шлюб зареєстрований між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 03.12.1994 року Пишненківською сільською радою Зінківського району Полтавської області про що зроблено відповідний актовий запис № 7. Ухвалою від 10 червня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 24.06.2021 ухвалою суду замінено неналежну третю особу Пирятинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), належною Зінківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала з підстав виклеєних у ньому, додатково вказала, що вона навіть і незнала коли [PERSON] розписалася із [PERSON] , вони це зробили таємно. Рахує, що сестра не хотіла реєструвати шлюб, вказане засвідчує те, що нею не було замінено паспорт. Змінила паспорт лише тоді, коли оформляла документи на пай, оскільки їй не видавали Свідоцтва про право на землю у зв`язку із зміною прізвища. [PERSON] приїхав у с. Пишненки Зінківського району у 1991 році, винайняли будинок і проживали разом з [PERSON] . Про реєстрацію шлюбу [PERSON] із [PERSON] свідок дізналася у 1996 році. [PERSON] бив [PERSON] бо остання жалілася на головні болі і втрату свідомості. У позасудовому порядку відбувалася розмова з [PERSON] щоб він відмовився від спадщини, проте останній потребував кошти. За сестру не заступилися в той час коли у неї були проблеми в сім`ї бо ніколи було, кожен має свою сім`ю. Позивач вказує, що [PERSON] була змушена зареєструвати шлюб бо була вагітна, проте згодом втратила дитину. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала з підстав виклеєних у ньому, додатково вказала, що сестра проживала з нею до останього дня, [PERSON] її бив. Чому не розірвала шлюб з [PERSON] їй невідомо. За декілька років до смерті [PERSON] виїхав з села і місце його перебування було невідоме. На похорони [PERSON] не приїздив, матеріально на поховання не допоміг. Після смерті [PERSON] була розмова з [PERSON] про спадкове майно, однак він не бажав відмовитися. Зареєстрували шлюб [PERSON] із [PERSON] у зв`язку з тим, що вона була вагітна, а на той час колгосп давав хату. Згодом [PERSON] втратила дитину, у зв`язку з тим, що [PERSON] її бив. Доказів вагітності [PERSON] немає, про це були лише розмови з останньою. З 1991 року [PERSON] спів мешкав разом з [PERSON] , а з 1994 по 1996 роки проживали у зареєстрованому шлюбі в с. Пишненки Зінківського району. З 1997 року виїхали проживати у с. Малютинці. Представник позивачів у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених в останньому. Додатково вказав, що однією з причин те, що [PERSON] не розірвала шлюб з [PERSON] є відсутність відомостей щодо його місця проживання та побоювання, а також відсутність правовстановлюючого документа про шлюб, який [PERSON] приховував. Позивачі рахують, що [PERSON] не має ніякого права на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , оскільки за життя її бив, разом з нею не проживав. Таким чином, вирішили позивачі піти таким правовим шляхом про визнання шлюбу недійснив, іншого не бачать, щоб отримати спадщину після смерті сестри. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на вебсайті суду. Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки виконавчого комітету Малютинської сільської ради Пирятинського району Полтавської області № 206/02-32 від 22.06.2020 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Зінківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явилася, до суду надіслала листа про розгляд справи у її відсутність, при розгляді справи покладались на розсуд суду. Судом в порядку ст.ст. 90, 230 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, були допитані свідки. Свідок [PERSON] , мешканка с. Малютинці, у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] родом із с. Малютинець. Одного дня [PERSON] привіз у село [PERSON], купили хату і проживали разом. Свідок проживала на другому краю села і не знає богато про їхнє спільне життя, проте може сказати, що [PERSON] до роботи був лодарем. [PERSON] працевлаштувалася на ферму, а згодом і розійшлася з [PERSON] . [PERSON] перейшла проживати до сестри [PERSON] . [PERSON] неодноразово жалілася, що хотіла розлуситися з [PERSON] проте він сховав документи і не віддає їй. [PERSON] по натурі був прилепучкою, у селі з ним ніхто не хотів спідкувати, він бачив, що не знайде собі пари. От одного разу [PERSON] прийшов до [PERSON] , а в той час якраз приїхала до неї в гості [PERSON] , от вони там і познайомилися, проте [PERSON] була ще неповнолітньою. Пізніше [PERSON] поїхав до Зінькова і повернувся як вони вже з [PERSON] зареєстрували шлюб. Коли [PERSON] пішла від [PERSON] то залишила йому хату, а з собою забрала свій одяг та корову, за яку вона відробляла у колгоспі. Про стосунки між [PERSON] і [PERSON] , остання нічого не розповідала. [PERSON] інколи вживав алкогольні напої. Чи була вагітною [PERSON] від [PERSON] не було відомо. Після того, як [PERSON] розійшовся з [PERSON] приблизно через рік, півтора, [PERSON] співмешкав з іншою жінкою, яку також звали [PERSON] , у них народилася дівчинка, років з 10 вони прожили разом, а потім його співмешканка покинула. Після того, [PERSON] проживав один, ще підробляв на фермі в Крячківці, а згодом виїхав у с. Морозовку познайомився з жінкою і там проживає. На похорони не приходив, матеріально не допомогав. Свідок [PERSON] , мешканка с. Малютинці, у судовому засіданні пояснила, що вона з [PERSON] проживали на одному кутку у с. Малютинці. Коли [PERSON] привіз [PERSON] у село то відносини були у них гарні, а згодом він почав її бити, принижувати. [PERSON] був лодарем, [PERSON] не відчувала себе за ним як за камінною стіною. [PERSON] постійно жив за зароблені кошти [PERSON] . Свідок разом із [PERSON] працювали в колгоспі одному сараї доярками. [PERSON] була трудягою, доброю, спокійною. [PERSON] будучи у шлюбі з [PERSON] проживав з іншою жінкою однією сім`єю, має доньку. [PERSON] не могла розірвани шлюб бо [PERSON] приховува документи, про що вона говорила свідку. На похорони до [PERSON] не приїздив. Як [PERSON] познайомилася із [PERSON] невідомо. В процесі вже спільного проживання неодноразово жалілася, що [PERSON] погрожує, принижує її. Після реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] прожили менше 10 років разом. Чи була вагітна [PERSON] від [PERSON] свідко невідомо. [PERSON] зловживав спиртними напоями, проте конфліктів у селі в нього ні з ким не було, боявся щоб не побили. Свідком нанесення [PERSON] [PERSON] побоїв та образ в її бік не була. Після того, як [PERSON] розійшлася з [PERSON] вона співмешкала деякий період часу з іншим чоловіком. Вислухавши пояснення позивачів, їх представника, свідків, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку третьої особи, викладену у письмовій заяві, оцінивши надані стороною поивачів докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить повторне свідоцтво про смерть та актовий запис про смерть (а.с. 5, 61-62). [PERSON] з 03 грудня 1994 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб та записом акта про укладення шлюбу №7 (а.с. 9, 97). Позивачі [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами померлої [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження останніх (а.с. 8, 69-71, 93-94). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не складала, а тому спадкування після її смерті повинно здійснюватись за законом, про що свідчать Інформаційні довідки (а.с. 74-75). З метою прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] та оформлення свої спадкових прав [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Таїсії Миколаїни, у наслідок чого було заведено спадкову справу № 87/2020 (а.с. 66-95). З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] за законом прийняв її чоловік [PERSON] , який надав доказ родинних відносин із спадкодавцем і є спадкоємцем першої черги. [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємцям другої черги відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що належало [PERSON] , за відсутності правових підстав (а.с. 4). Інші брити та сестри [PERSON] від прийняття спадщини після її смерті відмовилися, про що надали відповідні заяви (а.с. 46-48). За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У позовній заяві позивачі зазначили, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладений відповідачем у справі без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, що свідчить про його фіктивність. Проте, суд ставиться до такого твердження критично, оскільки як зазначила сама позивач [PERSON] , про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та її сестрою [PERSON] вона дізналася у 1996 році, коли йшло розпаювання земель у колгоспі і [PERSON] мали видати Сертифікат на право на земельну частку (пай), а оскільки остання не змінила паспорт у зв`язку з реєстрацією шлюбу, виникли перешкоди в отриманні сертифіката. Тоді [PERSON] допомогала у підготовчці документів сестрі. Так і дізналася що [PERSON] зареєструвала у 1994 році шлюб з [PERSON] . Відповідно до ст. 15 КпШС України, чинного на час реєстрації спірного шлюбу, для укладення шлюбу необхідна взаємна згода осіб, які одружуються, і досягнення ними шлюбного віку. [PERSON] та [PERSON] розуміючи значення своїх дій і керуючи ними особисто, підписали заяву про державну реєстрацію шлюбу висловивши свою волю на укладення шлюб. Проте, на момент розгляду справи останні не збереглися, знищені у 1998 році відповідно до акту про вилучення для знищення документів, про що свідчить лист Зінківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану (а.с. 96). З копії запису акта про укладення шлюбу № 7 від 03.12.1994 вбачається, що на момент укладення останнього між [PERSON] , вік якого складав 25 років, та [PERSON] , вік якої складав 18 років, сторони виявили спільну згоду та при свідках укладення шлюбу - [PERSON] та [PERSON] , поставили про це підписи в документі. Згідно зі ст. 45 КпШС України, шлюб може бути визнаний недійсним в разі порушення умов, встановлених ст.ст. 15-17 цього Кодексу, а також в разі реєстрації шлюбу без наміру створити сім`ю (фіктивний шлюб). Визнання шлюбу недійсним провадиться в судовому порядку. Статтею 47 КпШС України встановлено, що позов про визнання шлюбу недійсним може бути пред`явлений одним з подружжя, прокурором і особами, права яких порушені. У судовому засіданні позивачі та їх представник стверджували, що реєстрацією шлюбу [PERSON] з [PERSON] порушено їхнє право на отримання спадкового майна [PERSON] (земельна ділянка (пай)). Рахують, що [PERSON] не гідний бути спадкоємцем майна померлої [PERSON] , оскільки на момент смерті і за 10 років до того з нею не проживав. До показань представника позивача щодо неможливості розірвати шлюб [PERSON] з [PERSON] за відсутністю відомостей щодо його місця проживання та правовстановлюючого документа на шлюб, суд ставиться критично, так як у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] співмешкав у цьому ж селі з іншою жінкою близько 10 років, а відсутність документа поновлюється шляхом отримання повторного свідоцтва про укладення шлюбу у Відділі державної реєстрації актів громадського стану. Нормою ч. 1 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. За положеннями ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. У постанові від 17 квітня 2019 року у справі №752/2337/16-ц Верховний Суд зазначив, що причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах не правового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Водночас слід мати на увазі, що відсутність наміру створити сім`ю у момент укладення шлюбу може бути цілком компенсовано його появою після реєстрації шлюбу, коли за всіма об`єктивними обставинами можна стверджувати, що у особи з`явився намір створити сім`ю, наприклад коли після реєстрації шлюбу, який мав ознаки фіктивності, особи почали разом проживати, вести спільне господарство, дружина завагітніла або у подружжя народилися діти, батько піклується про дружину та дітей, подружжя запрошує до себе своїх батьків та друзів, підтримують інтимні стосунки, разом відпочивають та відвідують своїх рідних та близьких тощо. При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 41 СК України). Статтею 42 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність, якої обмежена. Шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації (ст. 44 СК України). Недійсний шлюб (ст. 39 цього Кодексу), а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України (ч. 1 ст. 45 СК України). У випадку визнання недійсним шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , відповідач втратить право на спадкування за законом після померлої дружини [PERSON] як спадкоємець першої черги, що дасть можливість успадкувати спадкове майно позивачам, як спадкоємцям другої черги. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] має право на звернення до суду з позовом про визнання недійсним шлюбу [PERSON] та [PERSON] . Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана надати докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд ухвалює рішення у справі на користь протилежної сторони. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а допустимими є докази, отримані одержані з дотриманням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року). Відповідно довідки виданої виконавчим комітетом Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області № 261 від 03.08.2020згідно записів погосподарської книги № 5 за 1991-1995 рр, в господарстві особовий рахунок № [NUMBER] в с. Пишненки Зіньківського району Полтавської області з червеня 1993 року були зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В грудні 1994 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно записів погосподарської книги № 2 за 1996-2000 рр, особовий рахунок № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] вибули 27 січня 1997 року у с. Малютинці Пирятинського району Полтавської області (а.с. 12). Позивачами не надано суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що [PERSON] чи [PERSON] укладено шлюб без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, а також те, яку мету переслідував відповідач [PERSON] укладаючи шлюб з [PERSON] .Про відсутність ознак фіктивності шлюбу [PERSON] чи [PERSON] свідчить те, що до реєстрації шюбу подружжя мешкало разом три роки, після реєстрації шлюбу подружжя продовжило проживати разом, вело спільне господарство, а також тривалість їх сумісного проживання. Те, що у 2000 році [PERSON] та [PERSON] припинили мешкати разом, шлюбно-сімейні стосунки та ведення спільного господарства, проживання [PERSON] понад 18 років однією сім`єю без шлюбу з іншим чоловіком (а.с. 13), не свідчить про те, що на момент укладення шлюбу з [PERSON] у відповідача не було наміру створити сім`ю з [PERSON] та набути прав та обов`язків подружжя. Встановлені обставини у судовому засіданні спростовують доводи позивачів про використання реєстрації шлюбу з покійною [PERSON] у корисних цілях. Крім того, позивачами не доведено у судовому засіданні в чому порушено їхнє право у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . З огляду на викладне суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Outcome: dismissed