Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] у позові просить припинити право користування Лісгоспу на земельні ділянки площею 0,70 га з кадастровим номером [NUMBER] та площею 0,25 га за кадастровим номером [NUMBER], усунути перешкоди в користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом виключення з бази ДЗК відомостей про спірні земельні ділянки, що розташовані в с. Березівка, Житомирського району. Вимоги мотивує тим, що на її власні земельні ділянки накладається земельна ділянка, що знаходиться у користуванні Лісгоспу. Наведені відомості позивач отримала під час ознайомлення з публічною кадастровою картою. У письмовій заяві до суду позивач свої вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі. Представник лісгоспу в судовому засіданні позов не визнала. Зауважила, що позивач не надала жодних доказів на підтвердження своїх вимог. Стверджувала, що за матеріалами лісовпорядкування ділянка, що знаходиться у постійному користуванні лісгоспу земельні ділянки взагалі не накладається на землю позивача. Надала дані з публічної карти (планшет №1) Представник Держземагенства до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи оповіщений у встановленому порядку. Причини своєї неявки суду не повідомив. Суд ухвалив про розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає справу у межах заявлених вимог, на підставі змагальності та диспозитивності, на підставі перевірених доказів. На підставі договору купівлі-продажу №85 від 19.01.2009 [PERSON] стала власником земельної ділянки площею 0,25 га в [ADDRESS], призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,70 га в с.Березівка для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державними актами серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 27.02.2009 (а.с. 8-10, 16-17). На одній із земельних ділянок розташований житловий будинок, що також належить позивачу (а.с. 11-15). За державним актом серії [NUMBER], розпорядженням РДА №613 від 25.11.2004 надано Лісгоспу в постійне користування земельну ділянку площею 2023,35 га для ведення лісового господарства. З наданих представником Лісгоспу документів, в тому числі матеріалів лісовпорядкування жодних накладок на приватні земельні ділянки позивача, не вбачається. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Усупереч цим вимогам процесуального закону, [PERSON] не довела обставини позову належними та допустимими доказами та звернулася із заявою про розгляд позову за її відсутністю (а.с.43). Згідно із ч.2 ст. 11 ЦПК особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Окрім цього, відповідно до ст.1 ЗУ «Про державний земельний кадастр» (далі - Закон ) державний земельний кадастр (далі - ДЗК) - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Підстави для внесення відомостей до ДЗК чітко регламентовані ч.1 ст.21 Закону, кожна з яких пов'язана із наданням відповідної документації. Доказів звернення із заявою про виправлення помилок у відомостях ДЗК в порядку ст. 37 Закону позивач також не надала. Для визначення накладання земельних ділянок необхідні спеціальні знання в галузі картографії, землеустрою тощо. Позивач із заявою про призначення відповідної експертизи до суду не зверталася, а суд позбавлений можливості призначати експертизи за власною ініціативою, що унеможливлює доведення вказаного факту. Ураховуючи усі обставини справи,

Outcome: dismissed