Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON], який діє як представник за угодою в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Рахівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивує тим, що після смерті [PERSON], яка померла 09.06.2007 року, та [PERSON] б/б, який помер 29.11.2015 року, залишилося спадкове майно, яким являється житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: селище Великий Бичків, вул. Партизанська,16, Рахівського району Закарпатської області. Однак, як з'ясувалось після їхньої смерті, первинна реєстрація права власності на спадкове домоволодіння за їх життя проведена не була. За свого життя [PERSON] заповітних розпоряджень не складала, а спадщину, якою являється, в тому числі, 1/2 частина житлового будинку, прийняв єдиний спадкоємець, її чоловік - [PERSON] б/б. Громадянин [PERSON] б/б, як єдиний фактичний власник всього спадкового майна після смерті своєї дружини, 19.06.2007 року склав заповітне розпорядження, згідно якого [PERSON], у разі відкриття спадщини, являтиметься одноосібним власником будинку №16 разом з присадибною ділянкою, що розташований по вулиці Партизанській в селищі Великий Бичків. Зазначає, що позивачкою прийнята спадщина, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у шестимісячний термін після її відкриття. З метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, позивач звернулася до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового майна, але у видачі такого було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. На даний час вирішення цього питання іншим правовим шляхом не являється можливим, тому просить визнати за громадянкою [PERSON] право власності в цілій частині на житловий будинок №16 разом із надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташовані по вулиці Партизанській в селищі Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області. Позивачка [PERSON] та її представник, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві, на заловоленні позову наполягають. \~\~ \~Представник Великобичківської сільської ради в судове засідання не з'явився, селищний голова [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, позовні вимоги визнає повністю. Представник Рахівської держанотконтори в судове засідання не зявився, завідуюча держнотконторою [PERSON] у заяві, наданій суду 07.10.2016 року, позовні вимоги визнала та просить справу розглянути без участі їхнього представника. Заслухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Згідно ст. ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно документації на будівництво житлового будинку або споруди [PERSON] та [PERSON] являлися власниками в рівних частках житлового будинку, господарських будівель та споруди, що розташовані по вул. Партизанській, 16, у селищі Великий Бичків, Рахівського району. [PERSON] померла 09 червня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ФМ № 044660 від 11.06.2007 року, що видане виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, та про що зроблено відповідний актовий запис про смерть у Книзі реєстрації смертей № 52. Після її смерті спадкова справа не реєструвалася, а спадщину, що залишилася після смерті прийняв її чоловік, який проживав спільно зі спадкодавцем на день її смерті у будинку, що є предметом позову, таким чином він став одноосібним власником його, однак своїх прав належним чином не оформив. 19 червня 2007 року [PERSON], [INFO], зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого належний йому на праві приватної власності будинок, що знаходиться у селищі Великий Бичків, вул.Партизанська, 16, Рахівського району заповів [PERSON]. Даний заповіт зареєстрований в реєстрі за № 2591, посвідчений приватним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори [PERSON], відповідає вимогам передбаченим ст. ст. 1247, 1251, 1253 ЦКУ, та, згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 21.11.2016 року, є чинним. Згідно з свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №196702 [PERSON] помер 01 грудня 2015, про що виконкомом Великобичківської селищної ради складено відповідний актовий запис про смерть у Книзі реєстрації смертей № 125 від 01.12.2015 року. Отже, встановлено, що позивачка [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер 01 грудня 2015 року. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд №16 по вул. Партизанській у смт.Великий Бичків, Рахівського району, спадковий будинок побудований у 1965 році. Загальна площа приміщень будинку складає 75,43 кв.м, житлова площа - 33,62 кв.м., а інвентаризаційна вартість 65753 грн. В матеріалах справи наявна документація на будівництво житлового будинку або споруди. З довідки №5702 від 24.11.2016 року слідує, що житловий будинок у смт. Великий Бичків, вул.Партизанська, 16, Рахівського району належав [PERSON]. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Відповідно до ст.1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, після смерті [PERSON], подавши до приватного нотаріуса Рахівського нотаріального округу [PERSON] у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, що стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42477356 від 16.12.2015 року. Згідно довідки №4096 від 26.07.2016 року виданою виконкомом Великобичківської селищної ради спадкоємців, які б мали обовязкову частку в спадщині не має. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем за заповітом, вона прийняла спадщину, спадкоємців, які б мали обовязкову частку в спадщині не має, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов визнано, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося. \~\~\~\~\~\~ На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223, 293-294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved