Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до Христинівського РВУМВС України в Черкаській області, прокуратури Христинівського району та Державного казначейства України про відшкодування майнової, моральної шкоди завданої органами міліції, прокуратури незаконними рішеннями по в/м №35/08 за заявою про злочину від 10.12.2007 року. Просили стягнути на їх користь солідарно судові витрати в сумі 2360 грн., матеріальну шкоду в сумі 4245 грн., майнову шкоду в сумі 2750 грн. та моральну шкоду в сумі 10 тис. грн. Свої позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обґрунтовують тим, що за їх заявою від 10.12.2007 року Христинівським РВУМВС проводилася перевірка в порядку ст. 97 КПК України (1960 року) та неодноразово виносилися постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, які в послідуючому скасовувалися як прокуратурою, так і судом. Таким чином, на думку позивачів, вони понесли судові витрати в сумі 2360 грн., матеріальну шкоду в сумі 4245 грн., майнову шкоду в розмірі 2750 грн. та 10 тис. грн. моральної шкоди, які вони просять стягнути із належного відповідача Державного казначейства України. Ухвалою суду від 15.03.2013 здійснено заміну первісного відповідача прокуратури Христинівського району, на належного відповідача прокуратуру Черкаської області. 21.10.2013 судом за клопотанням позивача [PERSON] у справі призначено судово-психологічну експертизу для визначення ступеню ушкодження здоровя [PERSON], характеру впливу на фізичні, душевні страждання під час тривалих оскаржень постанов, впливу на порушення нормального способу життя сімї позивача з визначенням суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню із належного відповідача. 30.03.2015 Черкаським відділенням Київського НДІ судових експертиз надіслано повідомлення за №80 /15-23 про неможливість надання висновку експерта, виходячи із того, що встановлення ступеню ушкодження здоровя [PERSON] не входить до компетенції психологічної експертизи. Окрім того, експертне дослідження щодо встановлення наявності або відсутності моральної шкоди, спричинених позивачеві в результаті певних дій відповідачів, передбачає психологічний аналіз обставин справи, який спрямований на виявлення психологічних факторів, що заслуговують на увагу як життєво та суттєво значущих для особистості позивача, та які розглядаються в контексті його життєвих подій з огляду на механізм виникнення спірної ситуації та з огляду на обовязкову юридичну кваліфікацію дій відповідача як неправомірних. В наданих на експертизу матеріалах відсутні відомості щодо остаточного вирішення спірної ситуації, яка склалася між позивачами та відповідачами, а оцінка наявної документації щодо існуючого поміж сторонами правового боку спірного питання виходить за межі компетенції експерта-психолога та підлягає розгляду в суді і є прерогативою суду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, її інтереси за довіреністю представляв [PERSON] Позивач [PERSON], він же представник [PERSON] за довіреністю, у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Представник Христинівського РВ УМВС в судове засідання не з»явився, був повідомлений належним чином. Представник Державного казначейства України в судове засідання не з»явився, був повідомлений належним чином. Представник прокуратури Черкаської області за довіреністю [PERSON] позов не визнав повністю, зазначивши, що вимоги [PERSON], [PERSON] не ґрунтуються на законі та є безпідставними, оскільки цивільно-правова відповідальність настає за умови, якщо дія або бездіяльність, якими завдано шкоду є протиправними або заборонені законом. Доказів протиправності дій відповідачів, спричинення цими діями шкоди та вини органів прокуратури та міліції [PERSON], [PERSON] до суду не надали. Будь-які дії або бездіяльність відповідачів судами неправомірним не визнавалися. До того ж не можна ставити у вину прокуратурі і той факт, що позивачі, реалізуючи своє право на звернення до суду, подавали до суду позовні заяви та скарги, проте, за відсутності кваліфікованої юридичної допомоги при складанні таких позовів, не отримали в суді бажаний для них результат. Позивачі не надали належних та допустимих доказів спричинення їм матеріальної, моральної і майнової шкоди. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази: - матеріали перевірки 35 за заявою [PERSON]від 12.12.2007 року щодо розбіжностей в кількості плугів та культиваторів за актами оцінки майна СВК Розсішки у 2000 та 2002 році. - матеріали перевірки за скаргами позивачів на постанови про відмову в порушенні кримінальної справ, матеріали цивільної справи, суд вважає, що у задоволені позову необхідно відмовити повністю з таких підстав. 12.12.2007 року позивач [PERSON] звернувся до Прокуратури Христинівського району Черкаської області із заявою про злочин щодо розбіжностей в кількості плугів та культиваторів за актами оцінки майна СВК Розсішки у 2000 та 2002 році. Для проведення перевірки в порядку ст.97 КПК України прокуратурою Христинівського району Черкаської області дану заяву було надіслано до Христинівським РВ УМВС України в Черкаській області. За результатами перевірки 11.01.2008 року було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. 26.09.2008 року постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 11.01.2008 року скасована Уманським міська районним судом Черкаської області. 18.03.2009 року винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. 04.07.2009 року апеляційним судом Черкаської області, скасовано постанову від 18.03.2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи. 13.10.2009 року винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. 29.10.2010 року Соснівським районним судом м.Черкаси, скасовано постанову від 13.10.2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи. 14.04.2012 року винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. 07.06.2012 року постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.04.2012 року скасована прокурором Христинівського району Черкаської області Черкаської області 20.06.2012 року винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. 10.08.2012 року постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.06.2012 року скасована прокурором Христинівського району Черкаської області Черкаської області. 05.10.2012 року винесено останню постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. На час розгляду справи відсутні буд які данні щодо скасування вищевказаної постанови. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України вказана шкода відшкодовується на загальних підставах, що передбачає наявність складу цивільного правопорушення, а саме: шкоди, протиправної поведінки та причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.\~\~ Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.\~\~ Даних про спричинення відповідачем [PERSON] та [PERSON] шкоди, останні не надали. Із змісту позовної заяви не вбачається, що будь-які дії або бездіяльність відповідачів визнані судом неправомірними. Суд вважає, що саме по собі скасування постанов про відмову в порушенні кримінальної справи не свідчить про протиправність дій прокуратури, про наявність її вини та завдання цим шкоди позивачам. А за відсутності вини немає підстав покладення відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду (за умови її наявності) на відповідачів. Більш того судом встановлено, що із заявою про злочин до Прокуратури району у 2007 році звертався лише [PERSON], що спростовує доводи позивачів про спричинення матеріальної, майнової та моральної шкоди [PERSON], якій статусу заявника або потерпілого в порядку КПК 1960 року надано не було. До матеріальної шкоди позивачі віднесли витрати на проїзд до суду, виготовлення копій документів, поштові послуги, втрати робочого, особистого часу, одночасно називаючи їх судовими витратами. Відповідно до ст. 91 КПК України 1960 року судові витрати складаються: 1) із сум, що видані і мають бути видані свідкам, потерпілим, експертам, спеціалістам, перекладачам і понятим; 2) із сум, витрачених на зберігання, пересилання і дослідження речових доказів; 3) з інших витрат, що їх зробили органи дізнання, досудового слідства і суд при провадженні у даній справі. Отже, судовими витратами у кримінальному провадженні є витрати органів дізнання, досудового слідства та суду під час здійснення ними провадження в тій або іншій справі, профінансовані з державного бюджету, тобто фактично витрати держави. Судові витрати виникають у кримінальному судочинстві в результаті діяльності учасників кримінального процесу, спрямованої на розкриття злочинів. Зазначені витрати покладаються на засуджених, крім сум, що видані і мають бути видані перекладачам, або приймаються на рахунок держави. Витрачені позивачами кошти на поштові відправлення, придбання канцелярських товарів, проїзд до суду при оскарженні постанов про відмову в порушенні кримінальної справи до судових витрат у кримінальному провадженні не відносяться та не можуть бути стягнуті ні з держави, ні з органів прокуратури та міліції. Позивачами також не зазначені норми права, які б передбачали відшкодування матеріальної шкоди у формі відшкодування витрат на проїзд до суду, виготовлення копій документів, поштових витрат за рахунок органів внутрішніх справ та прокуратури. З аналогічних підстав не підлягає до задоволення позовна вимога про відшкодування за рахунок правоохоронних органів майнової шкоди, що полягає у вартості викраденого майна. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім відсутності протиправності діяння відповідачів, відсутності вини в їх діях, про що зазначалось у рішенні вище, суд при вирішенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди враховує також недоведеність позивачами обставин, які вони вказували як підстави для стягнення моральної шкоди в сумі 150 тис. грн. з відповідачів. Суд також, враховуючи безпідставність вимог про стягнення майнової, моральної, матеріальної шкоди, судових витрат, вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог позовної заяви про постановити окремої ухвали з направленням вищестоящому прокурору про виявленні порушення та виправлення порушень КПК України.

Outcome: dismissed