Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Адвокат Шурхно Кирило Анатолійович в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок гасіння пожежі. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що о 05-19 годин 12.03.2020 до пункту зв`язку ДПРЧ 12 ГУ ДСНС України в Луганській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: [ADDRESS] горить квартира на 4-му поверсі будинку. По прибуттю чергового караулу ДПРЧ 12 до місця виклику було встановлено, що горить квартира на 4-му поверсі. Співробітники відповідача направились начебто на захист суміжних балконів та квартир з зовнішньої сторони будинку. В результаті гасіння вказаної пожежі була ушкоджена фасадна частина балкону квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу. Як власник ушкодженого майна позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної працівниками ДПРЧ 12. На вказане звернення позивач отримав відповідь відповідача про те, що правових підстав для відшкодування шкоди немає. Однак з такою відповіддю позивач не згоден з огляду на наступне. На думку позивача, майнова шкода завдана працівниками ДПРЧ 12 під час виконання ними своїх службових обов`язків, відповідачем є Головне управління ДСНС у Луганській області, структурним підрозділом якого є ДПРЧ 12. Позивач вважає, що у працівників ДПРЧ 12 не було нагальної потреби для ушкодження його балкону, пожежа відбувалась на великій відстані від балкону квартири, в якій мешкає позивач, таким чином, ушкодження майна позивача було безпідставним, без необхідності для врятування життя чи майна як самого позивача, так і інших осіб, у зв`язку з чим позивач вважає, що дії працівників відповідача носили протиправний характер, що і призвело до звернення до суду. Представник позивача просив стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 6000 гривень, завдану внаслідок гасіння пожежі 12.03.2020 року за адресою: [ADDRESS] . На виконання ухвали суду від 22.07.2020 року представником відповідача ГУ ДСНС у Луганській області до суду подано відзив на позов, згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог заявлених до нього. В обґрунтування відзиву представник відповідача посилається на те, що у постанові КМУ «Про затвердження Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій» від 16 грудня 2015 року № 1052, зокрема, у п. 4 ч. 19 йдеться про те, що ДСНС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, забезпечує гасіння пожеж, рятування людей, надання допомоги в ліквідації наслідків аварій, катастроф, стихійного лиха та інших видів небезпечних подій, що становлять загрозу життю або здоров`ю людей чи призводять до завдання матеріальних збитків. У частинах 6 і 8 Кодексу цивільного захисту України вказано, що під час гасіння пожежі працівник пожежно-рятувального підрозділу має право на безперешкодний доступ до всіх житлових, виробничих та інших приміщень, а також на застосування будь-яких заходів, спрямованих на рятування населення, запобігання поширенню вогню та ліквідацію пожежі. При цьому, вказано, що матеріальні збитки, пов`язані з пошкодженням майна під час гасіння пожежі, пожежно-рятувальні підрозділи не відшкодовують. Отже, цивільно-правова шкода, завдана майну постраждалих при гасінні пожеж працівниками підрозділів ДСНС не відшкодовується. Разом із цим держава взяла на себе соціальні зобов`язання щодо підтримки, у тому числі й матеріальної, постраждалих громадян. При цьому законодавством установлено «імунітет» працівників підрозділів Державної служби з надзвичайних ситуацій України від відшкодування шкоди, завданої фізичним і юридичним особам в результаті гасіння пожежі. Коли з метою гасіння пожежі або рятування громадян необхідно було проникнути до сусідньої квартири, щоб через неї отримати доступ до приміщення, де має місце пожежа, у цьому випадку відшкодування шкоди має здійснюватися громадянами, з вини яких виникла ця пожежа. Саме таким чином вирішуються відповідні справи у судовій практиці. Представником позивача адвокатом Шурхном К.А. надано відповідь на відзив, у якій він заперечував проти доводів відповідача та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача адвокат Шурхно К.А. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримала поданий відзив на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Сєвєродонецьким МВ УДМС України в Луганській області 22.06.2013 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відповіддю заступника начальника Головного управління з реагування на надзвичайні ситуації № 5704-2976/57 від 16.06.2020 на звернення [PERSON] , було повідомлено про проведення службової перевірки щодо вказаної заявником інформації. Завдяки професійним діям особового складу ДПРЧ 12 Головного управління вдалося врятувати життя господаря квартири, запобігти розповсюдженню вогню на сусідні квартири, у тому числі і на квартиру [PERSON] та ліквідувати пожежу. Стосовно відновлення обшивки балкону інформують, що згідно із статтею 80 пункту 8 Кодексу цивільного захисту України матеріальні збитки, пов`язані з пошкодженням майна під час гасіння пожежі, пожежно-рятувальні підрозділи не відшкодовують. Отже,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~відшкодування завданих\~позивачу відповідачем\~матеріальних збитків\~внаслідок гасіння\~пожежі. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу\~України та Кодексу цивільного захисту України. Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до\~ч.\~6\~ст.\~81\~ЦПК України доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2\~ст. 1166 ЦК України\~особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) або доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності регулює\~Кодекс цивільного захисту України. За приписами\~статті 2 Кодексу цивільного захисту України\~пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю. У частині четвертій\~статті 319 ЦК України\~встановлено, що власність зобов`язує. Тобто, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Відповідно до\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.п. 19 п. 4 постанови КМУ «Про затвердження Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій» від 16 грудня 2015 року № 1052, ДСНС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, забезпечує гасіння пожеж, рятування людей, надання допомоги в ліквідації наслідків аварій, катастроф, стихійного лиха та інших видів небезпечних подій, що становлять загрозу життю або здоров`ю людей чи призводять до завдання матеріальних збитків. У частинах 6 і 8 ст. 80 Кодексу цивільного захисту України зазначено, що під час гасіння пожежі працівник пожежно-рятувального підрозділу має право на безперешкодний доступ до всіх житлових, виробничих та інших приміщень, а також на застосування будь-яких заходів, спрямованих на рятування населення, запобігання поширенню вогню та ліквідацію пожежі. Матеріальні збитки, пов`язані з пошкодженням майна під час гасіння пожежі, пожежно-рятувальні підрозділи не відшкодовують. Відшкодування матеріальних збитків, завданих під час гасіння пожеж, здійснюється відповідно до глави 17 цього Кодексу. Відповідно до ст. 84 Кодексу цивільного захисту України заходи соціального захисту та відшкодування матеріальних збитків постраждалим внаслідок надзвичайної ситуації включають: надання (виплату) матеріальної допомоги (компенсації); забезпечення житлом; надання медичної та психологічної допомоги; надання гуманітарної допомоги; надання інших видів допомоги. Заходи соціального захисту та відшкодування матеріальних збитків постраждалим здійснюються за рахунок: коштів державного та місцевих бюджетів; коштів суб`єктів господарювання або фізичних осіб, винних у виникненні надзвичайних ситуацій; коштів за договорами добровільного страхування, укладеними відповідно до законодавства про страхування; добровільних пожертвувань фізичних та юридичних осіб, благодійних організацій та об`єднань громадян; інших не заборонених законодавством джерел. Отже, у судовому засіданні встановлено, що шкода, пов`язана з пошкодженням майна під час гасіння пожежі, підрозділами ДСНС не відшкодовується, а тому Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області є неналежним відповідачем у цій справі. З огляду на наведене вище суд зазначає, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. За таких обставин, ураховуючи, що Головне управління\~Державної служби\~України з\~надзвичайних ситуацій\~у Луганській\~області є неналежним відповідачем у цій справі, а позивач своїм правом, передбаченим ст. 51 ЦПК України, не скористався та клопотання про залучення співвідповідача або заміну неналежного відповідача суду не заявляв, суд вважає, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, у зв`язку з чим вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог адвоката Шурхна Кирила Анатолійовича в інтересах [PERSON] до Головного\~управління Державної\~служби України\~з надзвичайних\~ситуацій у\~Луганській області\~про відшкодування\~матеріальних збитків\~завданих внаслідок\~гасіння пожежі відмовити відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Outcome: dismissed