Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON], яка є правонаступником [PERSON], звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до Люботинської міської ради Харківської області, [PERSON], про визнання права власності та скасування свідоцтва про право на спадщину. Позивач просила: - визнати за [PERSON] - правонаступницею [PERSON] ,право власності в цілому на домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] , а саме: - визнати за [PERSON] - правонаступницею [PERSON] ,право власності на 1\\4 частину житлового будинку( літ.А-1 ) з верандою «а», погрібом «ап.»,ганком «а1», що знаходяться по [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] в порядку спадкування - визнати право власності за [PERSON] 3\\4 частини житлового будинку( літ.А-1 ) з верандою «а» , погрібом «ап.»,ганком «а1», що знаходяться по [ADDRESS] - визнати за [PERSON] - правонаступницею після смерті матері [PERSON], як за забудовником, право власності на житловий будинок літ. «Б-1» з надвірними будівлями »б» »Г».»Д»,»Е»,»еп» ,що розташовані по [ADDRESS], - визнати недійсним в свідоцтво про право на спадщину за законом серії та номер 2756 виданого спадкоємцю [PERSON] 10.12.2014 після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року . Сторони про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином та своєчасно, в судове засідання не з'явилися. Позивач та її представник направили до суду заяву в якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримують, просять розглядати справу без їх участі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі про що направила заяву, в якій також просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. Батьки позивачки [PERSON] та [PERSON], перебуваючи в шлюбі з 2 січня 1956 року по 1979 рік, збудували будинок літ. А-1 в 1956 році,веранду «а», погріб «ап.»(в1957р),ганок «а1» (в 1959р),сарай (1960р) по [ADDRESS] За рішенням Харківського районного суду від 09 грудня 1980 року, яке за життя батьки позивача та відповідача в установленому законом порядку в органах БТІ не зареєстрували у відповідності до законодавства, яке діяло на час спірних правовідносин, та після розірвання шлюбу батьків [PERSON] та [PERSON] на підставі ст. 22 Кп ШС УРСР (1969 р) їх майно нажите подружжям під час шлюбу було спільною сумісною власністю подружжя , а за рішенням суду було визнано: право власності на 1/4 частину будинку літ. А-1 в 1956 році, веранди «а» та погрібу «ап.»(в1957р),ганку «а1» (в 1959р),сараю (1960р) по [ADDRESS] за [PERSON] та на 3/4 частини [PERSON], як спільна сумісна власність [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] уклав 22.12.1979 р. з шлюб з гр. [PERSON] (після шлюбу) [PERSON]. До шлюбу в 1977 р в них народилася донька [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року, що вбачається із свідоцтва про смерть, виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 06 вересня 1997 року на підставі актового запису № 13442 . Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв'язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 524 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ч. 534 ЦК України заповідач кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. За життя [PERSON] склав заповіт на користь [PERSON],який був зареєстрований 17 березня 1995 року нотаріусом восьмої Харківської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 5-2079,за яким все його майно,що належало йому на день смерті він заповідав дочці [PERSON] . Таким чином, [PERSON] на день його смерті належали ідеальні 3\\4 частини будинкуА-1 без виділення в натурі по [ADDRESS] ,веранди «а», погрібу «ап.»(в1957р),ганку «а1» (в 1959р),сараю (1960р) за цінами та вартістю на 05.09 1997 рік, які і успадкувала [PERSON]. Після розірвання шлюбу з [PERSON], [PERSON] побудувала в 1983 році житловий будинок Б-1з верандою «б» з надвірними будівлями «Г».»Д»,»Е»,»еп» погодженим будівництвом міським голово,головним архітектором,начальником Люботинського відділу земельних ресурсів,головним лікарем СЕС, начальником ХРУ ГУ МНС України, Люботинським цехом зв»язку№2 та Люботинською дільницею електричних мереж, що вбачається Лист погодження містобудівельного обґрунтування самочинно побудованого будинку Б-1). Це підтверджується містобудівельним розташуванням індивідуального житлового будинку Б-1 з верандою «б» та господарськими будівлями «Г»,»Д» «Е» та «еп», а також технічним паспортом на житловий будинок з проектом містобудування виданими на ім'я [PERSON]. В даних правовідносинах за життя [PERSON] земельна ділянка перебувала у віданні та у власності територіальної громади, в особі Люботинської міської ради, а володіла та користувалася земельною ділянкою [PERSON] за рішенням міськради виконкому Люботинської міськради і була закріплена площа для обслуговування житлового будинку[ADDRESS] за [PERSON] Рішенням №61 Люботинської міськради від 26.02.2008 року [PERSON] було надано дозвіл на збереження самочинного будівництва виконаного за проектом містобудування із додержанням архітектурно-будівельних, санітарних та протипожежних норм житлового будинку Б-1 з надвірними будівлями б» «Б»»Г».»Д»,»Е»,»еп». У відповідності до законодавства,яке було чинне та діяло під час спірних правовідносин ,згідно з листом Державного комітету будівництва ,архітектури та житлової політики від 22.03.1999 року «Щодо оформлення права власності на ці об»єкти нерухомого майна,на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію» ,як на будівлі ,побудовані до введення в дію ДБН А.З 1-3-94,Положенням ,затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 р №449 та Постановами Кабінету Міністрів України від 06.12.1993 року №990 і від 23.05.1994 р.№ 332 про внесення змін до цього Положення , що підтверджує « Технічне заключення будівельних конструкцій житлового будинку Б-1 за адресою [ADDRESS] надані висновки комісії про дозвіл на збереження вказаних будівель згідно чинного на той час законодавства. При цьому земельна ділянка під цим будинком була в безстроковому користуванні та належала на праві користування за життя [PERSON], після її смерті [PERSON] набула право власності на вказану земельну ділянку на підставах закону ,що підтверджується правовстановлюючими документами . [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим відділом рацсу Люботинського управління юстиції на підставі актового запису актовий запис про смерть №28 від 23.01.2014 року. Згідно зі ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги на відкриту після смерті [PERSON] є її діти - позивач та її брат [PERSON] Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом та за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В частині 3 ст. 1268 ЦК України вказано, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. А відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. [PERSON] помер 19 березня 2016 року (актовий запис про смерть №22 від 22.03.2016 року складена відділом рацсу Люботинського управління юстиції). За свого життя брат відмовився на користь сестри від права спадкування після смерті матері [PERSON] Спадкоємцем [PERSON] є [PERSON],спадкоємиця за законом на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії та номер 2756 виданого 10.12.2014 приватним нотаріусом Гонтаренко С.Л,за яким ПОЗИВАЧ оформила спадкові права на все домоволодіння по [ADDRESS] з урахуванням 1\\2 частини від якої відмовився мій брат [PERSON] та зареєструвала своє право власності на спадщину ,а саме на будинок літ. А-1 в 1956 році,веранду «а» . погріб «ап.»(в1957р),ганок «а1» (в 1959р),сарай (1960р), на житловий будинок Б-1з верандою «б» разом з надвірними будівлями »Г».»Д»,»Е»,»еп»,що розташовані по [ADDRESS] , які належали померлій за рішенням Люботинського міського суду від 06 листопада 2008 року р №26163999,яке було скасоване Вищим спеціалізованим судом України з розгляду кримінальних та цивільних справ 21.06.2017 року,а справа направлена для нового розгляду до Люботинського міського суду. За двадцять років після смерті 05.09.1997 року [PERSON] змінилося спадкове майно [PERSON], а саме будинок А-1 газифіковано , зроблено пічне та водяне опалення, перекрито залізом дах та інше ,інша частина господарських будівель прийшла в непридатність та зруйнована.. а саме сарай «Б». [PERSON] разом зі своєю сім'єю з 1956 року по 2014 рік постійно мешкала та була зареєстрована за місцем проживання у будинку А-1 за адресою: Харківська область, [ADDRESS] Після Рішення Харківського районного суду від 09.12.1980 року про розподіл майна подружжя,за яким за [PERSON] визнано право власності на 3\\4 частини вказаного домоволодіння , а за [PERSON]-1\\4 частина за згодою [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати в цьому будинку. 3\\4 частини житлового будинку А-1 з господарськими будівлями за адресою: Харківська область, [ADDRESS] в порядку перерозподілу спадщини між [PERSON] та [PERSON] вирішився в добровільному порядку, а саме [PERSON] за згодою з [PERSON] сплатила їй вартість за ринковими цінами за 3/4 частину будинку А-1 з господарськими спорудами ,а саме суму еквівалентну чотирьом тисячам доларів США шляхом права на грошову компенсацію за ст..1280 ЦК України. Свідоцтво про право на спадщину за законом серії та номер 2756 виданого спадкоємцю [PERSON] 10.12.2014 після смерті матері [PERSON],яке померла [INFO] року недійсне ,оскільки скасовано рішення суду від 06 листопада 2008 року, яке було правовстановлюючим документом на все спадкове майно після смерті матері. Оскільки, зазначені обставини сторонами визнані та не оспорюються, суд відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України вважає їх встановленими та такими, що не підлягають доказуванню. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Судові витрати судом з позивача не стягуються, так як вона сплатила судовий збір в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved