Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

[PERSON], уточнивши у судовому засіданні позовні вимоги, просить визнати квартиру [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON], яка померла [INFO], визнати укладеним 11 лютого 2011 року договір довічного утримання між [PERSON], як відчужувачем, та [PERSON], як набувачем, за яким [PERSON] передала [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS], взамін чого [PERSON] зобов'язався забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно, а також просить визнати право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] за укладеним 11 лютого 2011 року договором довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] При цьому позивач посилається на те, що з 1998 року він утримував та проживав однією сім'єю з [PERSON], яка 11 лютого 2011 року уклала у простій письмовій формі з ним договір довічного утримання, однак в зв'язку зі станом здоров'я нотаріально посвідчити вказаний договір не встигла та [INFO] померла, а тому [PERSON] вимушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, у задоволені зустрічного просив відмовити. Представник [PERSON] позовні вимоги не визнав, надав до суду зустрічний позов у якому просив встановити нікчемність договору довічного утримання від 11 лютого 2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що зазначений договір нотаріально не посвідчений та не зареєстрований відповідно до чинного законодавства. [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні просили у задоволенні уточнених позовних вимог [PERSON] відмовити, проти задоволення зустрічного позову не заперечували. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, справу за №1512/3229/2012, суд прийшов до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, з 12 березня 1993 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] Зі змісту заяви [PERSON] від 17 червня 2008 року вбачається, що він мешкав у Вінницькій області, шлюб зареєстрований між ним і [PERSON] вважає формальним, оскільки разом вони не мешкали. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 31 березня 2011 року, яке набрало законної чинності, встановлений факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] з 1998 року до 31 березня 2011 року, а також встановлений факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з 1998 року до 31 березня 2011 року. 30 вересня 2006 року [PERSON], продав [ADDRESS], який належав останній на праві особистої власності, купила квартиру [ADDRESS]. Згідно ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Враховуючи вищенаведені обставини, а також визнання [PERSON] у судовому засіданні 08 вересня 2011 року вимог [PERSON] та відсутності будь-яких матеріальних претензій з його боку до майна [PERSON], суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] є особистою власністю [PERSON] 11 лютого 2011 року між [PERSON], як відчужувачем і [PERSON], як набувачем був укладений у простій письмовій формі договір, згідно якого сторони узгодили усі істотні умови договору, а саме: нерухоме майно у вигляді квартири [ADDRESS] передається у володіння, користування та розпорядження набувача, узгодили суму забезпечення, яку має надавати набувач відчужувачу, узгодили інші права та обов'язки сторін за договором. Підписання цього договору з боку [PERSON] та [PERSON], а також повне виконання сторонами договору довічного утримання у подальшому, свідчить про усвідомлення сторонами цього договору його правових наслідків. [PERSON] та [PERSON] не встигли посвідчили нотаріально вищезазначений договір в зв'язку з погіршенням стану здоров'я та смертю [INFO] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.04.2011 року. Згідно до ч. 1 ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 746 ЦК України відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров'я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа. Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та [PERSON] дійсно склалися договірні зобов'язання, які випливають з договору довічного утримання (догляду). [PERSON] виконані зобов'язання за договором довічного утримання (догляду) встановлені ст.749 ЦК України, факт виконання умов договору не оспорюється відповідачами, у зв'язку із чим є підстави настання для позивача, як набувача за договором, наслідків передбачених договором, а саме набуття ним права власності на майно визначене в договорі довічного утримання (догляду). Згідно вимог ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Положеннями ст.ст. 334, 748 ЦК України встановлено, що набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), з моменту нотаріального посвідчення або набрання законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально, дійсним. Частиною 2 ст. 220 ЦК України встановлено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. З урахуванням того, що [PERSON] та [PERSON] домовилися щодо усіх істотних умов договору, даний факт підтверджується письмовим доказом, а саме, договором складеним у письмовій формі, відбулося виконання договору з боку позивача, але через смерть відчужувача договір на даний час не може бути нотаріально посвідчений, вчинення правочину не пов'язане з його державною реєстрацією, суд вважає, що є підстави для визнання договору дійсним та визнання за позивачем права власності на майно обумовлене договором довічного утримання (догляду), а саме: на квартиру [ADDRESS]. При таких обставинах та враховуючи вищенаведене, суд вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими та підлягаючими задоволенню, а зустрічні вимоги [PERSON] не доведеними та не підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved