Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у судовому порядку 20.09.2009 року, та від спільного подружнього життя мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] 25.11.2014 року звернулася з позовом в суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., посилаючись на те, що донька після досягнення повноліття продовжує навчатися в Львівському поліграфічному коледжі Української академії друкарства на денній формі навчання, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Зазначила, що донька проживає разом із нею, знаходиться на повному її утриманні, а відповідач працює, інших утриманців немає, проте добровільно коштів для доньки не надає. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, при цьому уточнила позовні вимоги і просила стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 від його заробітку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду до закінчення донькою навчання, оскільки донька навчається, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач працює, має сталий, регулярний дохід і може таку допомогу надавати. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, що стверджується повідомленням про вручення поштового повідомлення, яке знаходиться в матеріалах справи, в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як вбачається із роз'яснень, даних в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно із ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.6), та, після досягнення повноліття, продовжує навчатися на денній формі навчання у Львівському поліграфічному коледжі Української академії друкарства, за рахунок коштів державного бюджету, закінчує навчання 30.06.2015 року (а.с.3), у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Також встановлено, що позивач не працює, а відповідач [PERSON] працює у відділі технічної документації будівельної корпорації «Ріел» за адресою: м.Львів, вул.Погулянка, 4, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки систематично. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, тому з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення нею навчання 30.06.2015 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, з відповідача в дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору, від сплати якого позивача було звільнено. У відповідності до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial