Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

[PERSON] пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , яким просить зменшити розмір аліментів на користь відповідача на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2015 року з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В подальшому, рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 17 травня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судовим наказом Дергачівського районного суду Харківської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позивач працює у Виробничому підрозділі «Харківського загону воєнізованої охорони» та отримує заробітну плату менш ніж 10000 гривень на місяць, інших доходів не має. Оскільки відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2015 року та судового наказу, виданого Дергачівським районним судом Харківської області по справі №619/4130/18, загальний розмір аліментів на утримання двох дітей становить Ѕ частину заробітку позивача, він вважає, що у нього виникли, передбачені ч.1 ст. 182 СК України підстави для зменшення присуджених з нього аліментів, оскільки він не має можливості надавати аліменти у присудженому раніше розмірі, який став неспівмірним із його матеріальним забезпеченням. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та зменшити розмір аліментів стягнутих на утримання доньки [PERSON] з ј частини його заробітку до 1/6 частини. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 листопада 2019 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення копії ухвали. В установлені законом строки позивач усунув зазначені в ухвалі суду недоліки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2019 рокупровадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області та Пісочинсткої селищної ради Харківського району, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Будь-яких клопотань від відповідача не надходило. Суд не приймає заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, подану до суду 13 лютого 2020 року від імені [PERSON] через засоби поштового зв`язку, оскільки підпис на заяві не завірений в установленому законом порядку. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11 червня 2009 року). Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Судовим наказом Дергачівського районного суду Харківської області від 19 листопада 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Постановою Харківського апеляційного суду від 06 червня 2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти в розмірі 1/10 з усіх видів доходу на утримання [PERSON] , посчинаючи з 11 жовтня 2018 року до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Як вбачається зі змісту довідки головного бухгалтера Виробничого підрозділу «Харківський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Українська залізниця» №487 від 04 листопада 2019 року, заробітна плата [PERSON] за період з 01 грудня 2018 року по 31 жовтня 2019 року склала 105227,30 гривень, аліментні відрахування за постановою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №619/4130/18, виданим 19 листопада 2018 року (на утримання [PERSON] ) - 21479,13 гривень. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 зазначеної статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Отже, можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Такий припис доводить факт підвищеного захисту прав дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, виходячи зі змісту статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача. Як встановлено в ході судового розгляду, після постановлення рішення Харківським районним судом Харківської області від 24 вересня 2015 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у позивача дійсно змінився сімейний стан. Так, [INFO] у нього народився син від іншого шлюбу - [PERSON] , на утримання якого на даний час позивач сплачує аліменти на підставі винесеного Дергачівським районним судом Харківської області судового наказу від 19 листопада 2018 року у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Також згідно постанови Харківського апеляційного суду від 06 червня 2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти в розмірі 1/10 з усіх видів доходу на утримання [PERSON] , починаючи з 11 жовтня 2018 року до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Зазначені обставини є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Виходячи з наведених обставин, суд вважає наявними підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2015 року. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , окрім вищевказаних обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 01 січня 2020 року становить 2218 гривен. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від:05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Позивачем в ході судового розгляду не надано відомостей щодо стану здоров`я дитини [PERSON] , [INFO] , доказів на підтвердження відсутності у позивача доходу, відомості щодо наявності на її утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, або ж інших обставин, які б виключали можливість позивача приймати участь у матеріальному забезпеченні неповнолітньої дитини. Також позивачем не надано відомостей щодо несення витрат на утримання дитини, а також належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, визначеному рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2015 року. Враховуючи надані докази у їх сукупності, суд погоджується з доводами позивача про те, що стягнення з нього на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки від заробітку відповідача, може призвести до надмірного фінансового навантаження на останнього. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, враховуючи всі вищевикладені обставини, а також враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , який підлягає стягненню з позивача [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) батька, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вищевикладені висновки суду повністю узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 464/3480/17-ц. На підставі викладеного і

Outcome: approved