Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання житлового будинку об'єктом права спільної сумісної власності та про визначення часток у спільній власності. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що починаючи з 2004 р. проживає однією сім`єю з відповідачем [PERSON], а лише в грудні 2007 р. розлучилася з [PERSON] За час спільного проживання за спільні кошти на підставі договору купівлі - продажу від 4 березня 2011 р. вона та відповідач придбали житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]. Договір нотаріально посвідчений, право власності зареєстровано в установленому законом порядку. Вони не змогли досягти взаєморозуміння з питань поділу майна, відтак вона, позивачка, змушена звернутися до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивачка та її представник Губа О.В. підтримали позов. Позивачка зазначила, що спільне проживання з відповідачем триває починаючи з 2004 р. [PERSON] до цього був одружений, але пішов із сім`ї. Вона теж перебувала у шлюбі. Спочатку місцем їх спільного проживання була квартира, що належить їй на праві власності і знаходиться в м. Олександрії. Проживаючи разом та обоє працюючи, вони накопичили кошти, в березні 2011 р. купили житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], переїхали до цього будинку і проживають в ньому до цього часу, дбаючи про його благоустрій. Через недбалість з її боку договір купівлі-продажу було оформлено лише на відповідача. Вона бажає усунути таку несправедливість шляхом визнання за нею права на 1/2 частину житлового будинку. Відповідач позов визнав та пояснив, що сімейне життя з [PERSON] він розпочав в 2004 р. Тоді він ще перебував у шлюбі з іншою жінкою, шлюб з якою розірвано 5 травня 2006 р. [PERSON] займалася підприємницькою діяльністю, а він працював на хлібозаводі. На спільні кошти вони придбали будинок, в якому живуть дотепер. Вислухавши пояснення позивачки, її представника та пояснення відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Суд встановив, що сторони у справі проживають однією сім`єю з 2004 р. На початку спільного проживання кожен з них перебував у шлюбі з іншими особами. [PERSON] розлучилася 3 грудня 2007 р., а [PERSON] - 5 травня 2006 р. 4 березня 2011 р. під час спільного проживання на спільні кошти вони придбали житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Правовстановлюючий документ було оформлено на ім'я відповідача. Позивачка вважає, що будинок набув статусу об'єкта спільної сумісної власності, вона має право на частку в ньому та просить її визначити. Обставини, викладені в позові, відповідач визнав і вони відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно ч.1 ст. 36 СК України підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя є шлюб. Відповідно до ч.1, ч.2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Разом з тим, згідно ч.1, ч.2 статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України «Право спільної сумісної власності подружжя» і, зокрема, положення ст. 63 СК України про рівність прав на володіння, користування і розпорядження майном, що належать на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч.2 ст. 355 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст. 356 ЦК України). Суд дійшов висновку, що сторони у справі дійсно спільно проживали без реєстрації шлюбу, однак встановити факт спільного проживання є підстави лише з наступного дня після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON], тобто з 4 грудня 2007 р., оскільки до цього вона перебувала в іншому шлюбі. Будинок, який придбали сторони, відповідно до положень ст. 74 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності, відтак з урахуванням рівності прав сторін щодо здійснення володіння, користування та розпорядження цим об'єктом можливо визначити частки у спільній власності. Оскільки позивачка просить не стягувати з відповідача судові витрати, вони йому не компенсуються.

Outcome: approved