Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

[PERSON] працювала у Новоселівській ЗОШ І-ІІ ступеню вчителем початкових класів, починаючи з 23.09.2013 року по 02.06.2014 року. Наказом в.о начальника відділу освіти Любашівської райдержадміністрації № 61 -к від 2.05.2014 року вона була звільнена за п.2 ст.36 КЗПП України, в зв'язку з закінченням строку трудового договору(а.с.5). Посилаючись на те, що наказ є незаконним, так як, в даному випадку, трудовий договір повинен укладатись на невизначений термін та на те, що звільнено її було в період перебування на лікарняному, було затримано видачу трудової книжки та не проведено розрахунок по лікарняному листку, позивачка 12.08.2014 року звернулась до суду з наведеним позовом. Позивачка просила визнати трудовий договір таким, що укладений на невизначений строк (безстроковий), визнати незаконним наказ про її звільнення та поновити її на роботі - на посаді вчителя початкових класів Новоселівської ЗОШ І-ІІ ст. відділу освіти Любашівської РДА, стягнути з відповідача - відділу освіти Любашівської РДА 10694 грн. 80 коп. заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з 02.06.2014 року до дня поновлення її на роботі та середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки, моральну шкоду у розмірі 1000 грн. - за моральні страждання із-за порушення її законних прав як робітника та зобов'язати відповідача повністю оплатити їй допомогу по тимчасовій непрацездатності (а.с.24-25),( розрахунок не надала). Представник відповідача Бродецька С.Б. та треті особи на стороні відповідача, в особі директора школи Коновальченка В.І. позовні вимоги не визнали, стверджуючи, що позивачка звільнена з роботи на законних підставах, та пояснили, що між відділом освіти Любашівської районної державної адміністрації та [PERSON] був укладений строковий трудовий договір на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, про свідчить заява [PERSON], яка просила призначити її на посаду вчителя початкових класів Новоселівської ЗОШ І-ІІ ступенів з 23.09.2014 року по 02.06.2014 року. Згідно заяви [PERSON] директор Новоселівської ЗОШ І-ІІ ступенів Коновальченко В.І. підготував подання на призначення її на посаду вчителя початкових класів Новоселівської ЗОШ І-ІІ ступенів з 23.09.2014 року по 02.06.2014 року, вище зазначена заява [PERSON] та подання директора стали підставою для видачі наказу № 183-к від 19.09.2013 року про прийняття на посаду [PERSON] на посаду вчителя початкових класів Новоселівської ЗОШ І-ІІ ступенів з 23.09.2013 року по 02.06.2014 року. 28.05.2014 року відділом освіти Любашівської районної державної адміністрації видано наказ № 61-к про звільнення [PERSON] з посади вчителя початкових класів Новоселівської ЗОШ І-ІІ ступенів у зв'язку із закінченням строку трудового договору п. 2 ст. 36 КЗпП України. Процедура звільнення [PERSON] цілком відповідає нормам чинного законодавства, так, як в ч.3 ст.40 Кодексу законів про працю України, на яку посилається позивачка, міститься норма про недопустимість звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності лише у випадку, коли розірвання трудового договору провадиться з ініціативи роботодавця. Звільнення ж працівника після закінченням строку дії трудового договору вважається проведеним не з ініціативи роботодавця, а тому перебування працівника на лікарняному не перешкоджає припиненню трудового договору за вказаною підставою. Трудова книжка дійсно була видана позивачці з затримкою - 02.07.2014 року, але не з вини відповідача, так як трудова книжка була у позивачки і передана директору школи вже після звільнення. Виплата допомоги по непрацездатності проведена повністю фондом соціального страхування після надання позивачкою лікарняного листка. В судовому засіданні відповідачі надали суду заяву про застосування позовної давності. Посилаючись на те, що позивачкою пропущено строк для звернення до суду з даним позовом. Вислухавши сторони, допитавши свідків, а також дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Як видно із пояснень сторін,показань свідків [PERSON], [PERSON] та матеріалів справи позивачка [PERSON] дійсно працювала у Новоселівській ЗОШ І-ІІ ступеню вчителем початкових класів, починаючи з 23.09.2013 року по 02.06.2014 року. Наказом в.о начальника відділу освіти Любашівської райдержадміністрації № 61 -к від 02.06.2014 року вона була звільнена за п.2 ст.36 КЗПП України, в зв'язку з закінченням строку трудового договору(а.с.5). Із показань свідків [PERSON] та [PERSON] видно, що звільнено позивачку в період її тимчасової непрацездатності, що підтверджується і наданою суду копією лікарняного листка. Із журналу видачі трудових книжок ( а.с. 80) видно, що відповідачем дійсно затримана видачі трудової книжки позивачці, яку вону отримала лише 02.07.2014 року. Однак, позивачка звернулась з наведеним позовом до суду 12.08.2014 року, пропустивши строк для звернення до суду з даною заявою. Позивачка вважає, що строк не пропустила, так як були вихідні дні, і не просила його поновити. Відповідно до ст. 233 КЗпПУ строки звернення до районного суду за вирішенням трудових спорів - 3 місяці, а у справах про звільнення - місячний строк з дня вручення копії наказу або з дня видачі трудової книжки. Трудову книжку позивачка отримала 02.07.2014 року,а звільнена з роботи - ще 28.05.2014 року, про що дізналась в той же день. Про поважність причин позивачка не заявила. Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявленою стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, в зв'язку з пропуском строку для звернення до суду.

Outcome: dismissed