Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач) звернулася до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] (надалі - Відповідач) з позовними вимогами про стягнення моральної шкоди у розмірі 27 000 грн., та збитків, у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг, у розмірі 6 870 грн. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що 13.10.2019 року в магазині «Алло», що розташований за адресою: [ADDRESS] , придбала AppleiPhone XS 64GB Gold, який виявився несправним через наявність заводського браку. Вартість телефону разом із стартовим пакетом становила 25 697,25 грн. 06.11.2019 року Позивачем було направлено Відповідачу претензію з вимогами повернення сплачених грошових коштів за отриманий товар, а також відшкодування моральної шкоди і понесених збитків, у вигляді витрат на юридичні послуги. Відповідач, на виконання вимог претензії, повернув грошові кошти у розмірі 25 697,25 грн., в задоволенні інших вимог претензії - відмовив. Позивач, вважає, що з вини Відповідача її цивільні права порушені, тим самим завдано моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню та нею понесені збитки за отримані юридичні послуги. Ухвалою суду від 09.12.2019 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі на 25.02.2020 року (а.с. 39-40). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Ухвалою суду від 25.02.2020 року клопотання Відповідача про розгляд справи в режимі відеоконференції задоволено та призначено судове засідання на 27.05.2020 року. В судове засідання Позивач не з`явилася, однак надала заяву, в якій просила суд розгляд даної справи проводити за її відсутність. Відповідач у встановлені строки подав відзив на позовну заяву, в якому проти заявленого позову повністю заперечив за його безпідставністю та недоведеністю, просив у його задоволені відмовити в повному обсязі, мотивуючи свою позицію тим, що Позивачем не надано до суду належних та достовірних доказів причинного зв`язку між діями Відповідача та наявності моральної шкоди Позивача, а також відсутні належні докази отримання професійної правничої допомоги адвокатом. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.10.2019 року Позивачем було придбано у Відповідача телефон Applei Phone XS 64GB Gold (серійний номер [NUMBER]) разом зі стартовим пакетом VODAFONE Supernet 4G Unlim за ціною 25 697,25 грн., що підтверджується копією видаткової накладної №1 та копією чеку №6 від 13.10.2019 року, що містяться в матеріалах справи (а.с.12). При цьому, з метою придбання вказаного телефону між Позивачем та АТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № 2026615847 від 13.10.2019 року, що міститься в матеріалах справи (а.с.16-19). 13.10.2019 року на підставі заяви Позивача про передачу товару до сервісного центру для проведення діагностики та обслуговування, товар був прийнятий Відповідачем та переданий до визначеного виробником сервісного центру - ТОВ «АСБІС СЕРВІС» у відповідності до Акту приймання товару для оцінки та якості обслуговування від 13.10.2019 (а.с.13-14). За результатами здійснення гарантійного обслуговування авторизованим сервісним центром ТОВ «Асбіс Сервіс» видано Акт виконаних робіт № АUА01942X0127 від 22.10.2019 року (а.с. 52), відповідно до якого заявлені Позивачем недоліки були усунені шляхом заміни пристрою на новий (серійний номер [NUMBER]). Не погоджуючись з результатами проведення діагностики та обслуговування Позивач звернулася до Відповідача з претензією про повернення сплачених грошових коштів за отриманий товар, а також просила відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 27 000 грн., та збитки, у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг, у розмірі 6870 грн. Так, на вимогу претензії Позивачу були повернуті грошові кошти за придбаний товар, у розмірі 25 697,25 грн., що не заперечується позовною заявою, в решті вимог претензії Відповідач відмовив. Відповідно до положень частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю у зв`язку з придбанням товару, що має недолік, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Водночас, відповідно до п. п. 3. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями), під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана, вини останнього в її заподіянні. Так, у позовній заяві зазначено про те, що ситуація, яка виникла із Відповідачем, негативно відобразилася на психічному стані Позивача, однак, жодних належних та допустимих доказів того, що вказаний стан був спричинений протиправними діями Відповідача, Позивачем не доведено. При цьому судом встановлено, що Відповідач є продавцем товару, а не його виробником, де обов`язком останнього є забезпечення технічного обслуговування та гарантійного ремонту. Так, при зверненні Позивача з заявою щодо несправності товару, Відповідач вжив заходів щодо проведення гарантійного ремонту телефону уповноваженим сервісним центром та на вимогу Позивача, яка не забажала отримати новий (замінений пристрій) повернув останній вартість товару. Таким чином, будь-яких порушень в діях Відповідача не вбачається, а відтак позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з Відповідача витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. Так, з матеріалів справи вбачається, що між Позивачем та ТОВ «Центр юридичної допомоги населенню та бізнесу» укладено договір № Т-093 від 29.102019 року про надання юридичних послуг, вартість яких складає 6870 грн. (а.с. 34). Позивачем, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу також було надано до суду копію Акта про надання юридичних послуг від 06.11.2019 року, копію квитанцію № N0IEQ3560M від 30.10.2019 року на суму 3400,00 грн. та копію фіскального чека на суму 3400, 00 грн. від 06.11.2019 року. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до приписів ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-УІ). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 5076-УІ, адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Згідно з приписами ч. 3 ст. 4 Закону № 5076-УІ, адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Так, виходячи з викладеного, вбачається, що «Центр юридичної допомоги населенню та бізнесу» за своєю організаційно-правовою формою є Товариством з обмеженою відповідальністю, а тому не відноситься до організаційної форми адвокатської діяльності, за якою можливе здійснення адвокатської діяльності. Одночасно, в матеріалах справи відсутні докази того, що саме адвокатом надавалася правнича допомога Позивачу, а тому надані до суду документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу не можна вважати належними та допустимими доказами надання та оплати правової допомоги, а відтак суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з Відповідача збитків, у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг, не підлягає задоволенню. Оскільки Позивач при подачі заяви до суду був звільнений від сплати судового збору, спір вирішений не на його користь, то у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати з розгляду даної справи слід віднести за рахунок держави. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed