Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Адвокат Печінка П.В. в інтересах [PERSON] звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на те, що через неналежне заповнення та внесення відомостей до трудової книжки з боку службових осіб фабрики «Індтрикотаж», заявниця не має змоги оформити пенсійну справу, оскільки у 1977 році [PERSON] було прийнято ученицею по в`язці в Тернопільську обласну фабрику «Індтрикотаж» а також розпочато ведення її трудової книжки серії [NUMBER] . При оформленні трудової книжки працівник відділу кадрів фабрики допустив помилку у написанні дати народження заявниці а саме, замість дійсної дати народження - [INFO] , помилково зазначив - 30 березня 1961 року. Крім цього, коли у подальшому заявниця вийшла заміж та змінила своє прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] », працівник відділу кадрів тієї ж фабрики виправив прізвище у трудовій книжці, проте усупереч вимог Інструкцій щодо ведення трудових книжок, належним чином не оформив внесення виправлення у трудовій книжці дати та не вказав службової особи, яка їх здійснила. Тому просить в судовому порядку встановити факт належності [PERSON] ( [INFO] , жительці [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) трудової книжки серії [NUMBER] розпочатої 20 січня 1978 року службовими особами Тернопільської обласної фабрики «Індтрикотаж». Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11.10.2021 року відкрито провадження у цивільній справі та прийнято до розгляду зазначену позовну заяву за правилами окремого провадження. 01 листопада 2021 року до суду надійшло заперечення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій представник заінтересованої особи зазначив, що заявником не доведеного, трудова книжка, факт належності якої просить встановити заявник, належить саме заявнику. Додатково вказав, що із заяви [PERSON] вбачається, що встановлення факту необхідне їй для подальшого звернення до територіального органу Пенсійного фонду України для оформлення пенсії. Отже, встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме, права на пенсію. Відтак, представник заінтересованої особи просить суд залишити заяву про встановлення факту без розгляду. 02 листопада 2021 року представник заявника подав до суду відповідь на заперечення, в якому не погодився із доводами Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з огляду на наступне. На доведення факту належності заявниці трудової книжки у якій містяться записи про місце і час роботи, які повністю співпадають із даними, зазначеними у архівних довідках та виписках. Також зазначає, що встановлення факту належності заявниці трудової книжки, яку вона має намір у майбутньому подати до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії, на даній стадії судового процесу жодним чином не пов`язано із вирішенням спору про право. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник заявника адвокат Печінка П.В. просив заяву задовольнити з наведених у ній підстав. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі встановив наступні факти. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів громадянського стану Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області від 21 лютого 2002 року та копії свідоцтва про укладення шлюбу від 29 серпня 1981 року [PERSON] народилася [INFO] . (а.с.7,8) У паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданим Гусятинським РВ УМВС України в Тернопільській області 07 листопада 2008 року, та РНОКПП містяться відомості про те, що « [PERSON] народилася [INFO] ». (а.с.4-5,6). У довідці про заробітну плату для обчислення пенсії №72 від 09.04.2011 року виданої ТзОВ «Тернопіль-Трикотаж ЛТД», довідці №73 від 09.04.2011 року виданої ТзОВ «Тернопіль-Трикотаж ЛТД», довідці №74 від 09.04.2011 року виданої ТзОВ «Тернопіль-Трикотаж ЛТД», архівній довідці про трудовий стаж №552 від 29.03.2019 року виданої Гусятинським трудовим архівом Гусятинської районної ради, архівній виписці №553 від 29.03.2019 року виданої Гусятинсьтким трудовим архівом Гусятинської районної ради, архівній довідці про заробітну плату №554 від 29.03.2019 року виданої Гусятинсьтким трудовим архівом Гусятинської районної ради заявник значиться як « [PERSON] ».(а.с.10,11,12, 13,14, 15) Як вбачається із копії архівної довідки про трудовий стаж №555 від 29.03.2019 року та архівної виписки №556 від 29.03.2019 року виданих Гусятинським трудовим архівом Гусятинської районної ради в них містяться відомості про роботу [PERSON] . (а.с.16,17) У трудовій книжці серії [NUMBER] розпочатої 20 січня 1978 року службовими особами Тернопільської обласної фабрики «Індтрикотаж» містяться відомості про те, що [PERSON] народилася [INFO] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України. Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документа, а саме: трудової книжки серії [NUMBER] розпочатої 20 січня 1978 року службовими особами Тернопільської обласної фабрики «Індтрикотаж» виданої на ім`я [PERSON] , [INFO] , а тому заявлені вимоги слід задовольнити. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає змогу оформити пенсію. На підставі наведеного та

Outcome: approved