Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS]) про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила про наступне: - стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 18211 грн. 00 коп.; - стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на проведення оцінки з визначення розміру завданих збитків в сумі 2000 грн. 00 коп.; - стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. В обґрунтування позову позивач вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS]. 03 січня 2018 року відбулось залиття квартири позивача з розташованої вище квартири [ADDRESS] внаслідок чого, відбулося замокання кімнати площею 17,1 кв.м., кухні 5,4 кв.м. та дротів електрики. 05 січня 2018 року була комісія з ЖЕО, яка склала акт про залиття та постановила, що залиття відбулося внаслідок течії радіатора центрального опалення. Згідно звіту про оцінку збитків внаслідок затоплення квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], виконаного ТОВ «Агентство з нерухомості «ДИСКОНТ», ринкова вартість збитків складає 18211 грн. Для визначення розміру заподіяних збитків позивач була змушена звертатись до ТОВ «Агентство з нерухомості «ДИСКОНТ», розмір послуг якого склало 2000,00 грн. Добровільно відповідач не бажає відшкодувати позивачу завдану шкоду, у зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 березня 2018 року, замінено первісного відповідача [PERSON] належним відповідачем [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS]). В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Додатково пояснила, що 03.01.2018 року вона після телефонного дзвінка сусідки дізналася про залиття своєї квартири. Вона запрошувала сусідів з квартири [ADDRESS] для участі у проведенні оцінки збитків, але вони поводилися агресивно та не бажали ані відшкодовувати школу, ані бути присутніми під час оцінки збитків. Внаслідок залиття було зіпсовано сучасний ремонт в квартирі, який здійснювався в 2014 році. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29 березня 2013 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Короткевич О.Г. за № 329, копією Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1784235, наданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Короткевич О.Г. 29 березня 2013 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 21 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 лютого 2014 року, про що складено відповідний актовий запис № 75. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. З копії Акту, складеного комісією представників КП «Житлосервіс «Світанок» та затвердженого директором КП «Житлосервіс «Світанок» 05 січня 2018 року вбачається, що залиття квартири за адресою: [ADDRESS], відбулося 03 січня 2018 року з квартири [ADDRESS] через квартиру [ADDRESS]. В акті вказано, що 03.01.2018 року через течу радіатора опалення в квартирі [ADDRESS] відбулося залиття квартири [ADDRESS] через квартиру [ADDRESS]. Відбулося залиття наступних приміщень: зала - стеля - гіпсокартон, загальна площа стелі - 17,5 кв.м. Окремими місцями, в місцях з'єднання листів гіпсокартону наявні мокрі плями від залиття на S-1.0 кв.м. Відкоси віконного отвору - виконані з гіпсокартону, наявні сліди від залиття S-1.0 кв.м. В місцях залиття на стелі та віконних отворах, окремими місцями на S-0,2 кв.м., наявне відшарування шпаклівки. Стіни - обклеєні шпалерами по гіпсокартону. Над віконним отвором наявна набряклість на S-0,5 кв.м. - шпалери вологи. Підлога - підлогове покриття лінолеумове деформоване на S-5 кв.м. зі сторони радіатора опалення. Кухня - стеля - в місцях з'єднання плит наявні сліди від залиття на S-0,5 кв.м. Підлога - на S-0,5 кв.м. в районі радіатора опалення підлогове покриття з лінолеуму деформовано. Працівниками КП «ЕАДСС» в квартирі [ADDRESS] проведені зварювальні роботи, радіатор опалення від системи опалення відімкнений. Відповідно до Виписки з журналу заявок Комунального підприємства «Єдина аварійно-диспетчерська служба м. Сєвєродонецька» від 11 січня 2018 року, 03.01.2018 року о 14-45 год. надійшла заявка від мешканців, які проживають за адресою: [ADDRESS], з приводу течії радіатора опалення. Після приїзду слюсаря-сантехніка [PERSON] була виявлена течія радіатора опалення. Систему опалення спустошили, провели зварювальні роботи по відключенню радіатора. В результаті пориву були затоплені квартири [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS]. З копії звіту про оцінку збитків внаслідок залиття квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], виконаного оцінювачем Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство з нерухомості «ДИСКОНТ» на підставі договору № 2 від 17.01.2018 року вбачається, що оціночна вартість відновлювального ремонту квартири внаслідок залиття через течію радіатора опалення в квартирі [ADDRESS] складає 18211 грн. із урахуванням ПДВ. Зі змісту квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № 0.0.950016114.2 від 26.01.2018 року вбачається, що [PERSON], сплатила на користь ТОВ «Агентство по нерухомості Дісконт» суму в розмірі 2000 грн. в рахунок оплати оцінки збитків за договором № 2 від 17.01.2018 року. Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 116683776 від 12 березня 2018 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Згідно із ч. 1-3 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України). Згідно із ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Крім того, статтями 151, 177, 179 ЖК України та ст. 322 ЦК України передбачений обов'язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 (з наступними змінами). Зокрема, пунктом 7 вищевказаних Правил передбачено обов'язок власника квартири дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, санітарних норм і правил, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати дій, які порушують умови проживання громадян. Отже, тягар утримання майна, тобто обов'язок здійснювати за свій рахунок поточний та капітальний ремонти квартири, лежить на власнику квартири і саме власник житла зобов'язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення. При цьому усунення несправностей має відбуватися таким чином, щоб не було завдано шкоди власникам та володільцям інших приміщень у будинку. Судом на підставі акту про залиття квартири та виписки з журналу заявок Комунального підприємства «Єдина аварійно-диспетчерська служба м. Сєвєродонецька» встановлено, що залиття квартири позивача та спричинення шкоди майну позивача у вигляді зіпсування поліпшень квартири, проведених позивачем, відбулося з квартири, яка на праві приватної власності належить відповідачу. Жодних належних та допустимих доказів того, що шкоди було завдано не з його вини, відповідач до суду не надав. Визначаючи розмір майнової шкоди та розмір понесених позивачем витрат з відновлення порушеного права, суд враховує відомості, викладені у Звіті оцінювача від 03 січня 2018 року, згідно із якими вартість ремонтно-відновлюваних робіт, пов'язаних з залиттям квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яке відбулось 03 січня 2018 року, складає 18211,00 грн. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути суму матеріальних збитків в розмірі 18211 грн. 00 коп., завданих майну позивача внаслідок залиття квартири. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 10 від 07.02.2018 року про сплату судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. На думку суду, витрати позивача на проведення оцінки з визначення розміру завданих збитків в сумі 2000 грн. 00 коп. слід віднести до витрат, пов'язаних із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи (стаття 140 ЦПК України). Вказаний висновок суду обґрунтовується тим, що по-перше, вказані витрати не є витратами, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, адже для проведення відновлювального ремонту в квартирі не потрібно проводити оцінку збитків. По-друге, вказані витрати не є витратами, пов'язаними із проведенням експертизи чи залученням експерта, спеціаліста, адже звіт оцінювача не є експертним висновком, в той час як сам оцінювач в даному випадку не підпадає під ознаки експерта та спеціаліста (стаття 74 ЦПК України, зокрема, оцінювач не здійснював допомогу у застосуванні будь-яких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо) і не вказував, що він був попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок (ч. 7 ст. 102 ЦПК України). Разом з тим, вказані витрати були пов'язані із вчиненням позивачем дій, необхідних для розгляду справи в суді, адже такий звіт оцінювача був покладений судом в основу судового рішення за відсутності висновку судового експерта. Згідно із ч. 4 ст. 140 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 27 квітня 2006 року № 590 затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ. Зокрема, витрати пов'язані із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, не можуть перевищувати 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за сукупність дій, необхідних для розгляду справи. Оплата проведення оцінки з визначення розміру завданих збитків була здійснена позивачем 26.01.2018 року (а.с. 2), в той час як станом на січень 2018 року мінімальна заробітна плата в Україні складала 3723 грн. Таким чином, із урахуванням постанови КМУ від 27 квітня 2006 року № 590, на користь позивача слід стягнути з відповідача суму витрат пов'язаних із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, у граничному розмірі 1861,50 грн., що складає 50 % від 3723 грн. Крім того, підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 704,80 грн. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат в загальному розмірі 2566,30 грн. (1861,50 грн. + 704,80 грн.) В резолютивній частині рішення буде вказаний висновок суду про повне задоволення позову, адже відмова у відшкодуванні частини судових витрат не тягне за собою висновку про часткову відмову у задоволенні матеріально-правових позовних вимог, якими є лише вимоги про відшкодування шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: approved