Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON] у своїй позовній заяві вказує, що 30 травня 2017 року після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в яку входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с.Івківці Прилуцького району, по вулиці Прилуцькій, 6а. Позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, яка вчасно подала заяву про прийняття спадщини, однак за життя, як зясувалося, [PERSON] не оформив право власності на належне йому домоволодіння. Тому, у звязку з тим, що зважаючи на викладене позивачка не може реалізувати своїх спадкових прав, вона звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на житловий будинок №6а з надвірними спорудами по вулиці Прилуцькій в с.Івківці Прилуцького району в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] До суду сторони не з'явилися, але подали відповідні письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також представник позивача - про підтримання позовних вимог, а представник відповідача - про їх визнання. Відповідно до ст. 189 ЦПК України, завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; зясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду; закриття провадження у справі; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Оскільки визнання відповідачем позову не порушує законних прав і обовязків сторін, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позовних вимог зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 30 травня 2017року (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народилася 09 травня 1956 року та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Відповідно до довідки №1459 від 05.12.2017 року виданої Івковецькою сільською радою Прилуцького району Чернігівської області, житловий будинок в с. Івківці Прилуцького району згідно з по господарського обліку Івковецької сільської ради числиться за [PERSON] (а.с.12). Копія технічного паспорта на житловий будинок від 05.12.2017 року підтверджує те, що після смерті [PERSON] залишилася спадщина, в тому числі: житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в цілому складається із житлового будинку який позначено на схемі літерою А-1 з прибудовою а-1 загальною площею 52,0 кв.м, житловою 20,3 кв.м; допоміжною 31,7 кв.м. та господарсько-побутових будівель і споруд: сараю Б-1, сараю б-1, літня кухня В-1, погріб під В-1 - Пг, сарая- В-1, гаража Г-1, вбиральня У-1, ворота N1, огорожі N2, який розташований за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, село Івківці, вулиця Прилуцька, будинок 6а (а.с. 17-20). Відповідно до копії заповіту від 30.06.2012 року, [PERSON] заповів все своє тайно, в тому числі і будинковолодіння за адресою: с.Івківці Прилуцького району, вулиця Прилуцька, буд.6а, [PERSON]. Відповідно до повідомлення від 16.01.2018 року № 16/02-14, позивачці приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів(а.с. 10). В довідці № 2506 від 27.12.2017 КП «Прилуцького МБТІ» вказано, що за свого життя [PERSON] не отримав правовстановлюючий документ та не здійснив державну реєстрацію свого права власності на будинковолодіння за адресою: с.Івківці Прилуцького району, вулиця Прилуцька, 6а. (а.с.11) Згідно висновку про вартість майна від 20.03.2018 року ринкова вартість будинковолодіння за адресою: с.Івківці Прилуцького району, по вулиці Прилуцькій, 6а, становить 35 033 грн. (а.с.20) Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день її смерті або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки . Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Вирішуючи питання про законність набуття права власності на обєкти нерухомого майна, за положенням ст.376 ЦК України треба враховувати те, що право власності на нерухоме майно може бути визнано за особою лише за умови, що таке будівництво не є самочинним у розумінні ст. 376 ЦК України та ст.38 Закону України від 17 лютого 2011р. «Про регулювання містобудівної діяльності». Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 листопада 2014р. у справі №6-135цс14. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 15) , [PERSON] є спадкоємцем земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована за адресою с.Івківці Прилуцького району Чернігівської області, вул.Прилуцька, буд.6а, що належала спадкодавцю на праві приватної власності від 29 травня 2017 року. Відповідно до довідки Івковецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою с.Івківці, вул.Прилуцька, буд.6-а, згідно по господарського обліку сільської ради зареєстрований за [PERSON]. Відповідно до п.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження , що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до положень ст.ст.100,101 ЦК України, який діяв на час здійснення будівництва будинку, громадяни могли мати у власності житловий будинок , причому, глава 10 «Особиста власність» цього Кодексу не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією. Крім того, відповідно до п.6 ч.2 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР» затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року передбачалося, що державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали. В сільській місцевості оформлення будинків здійснювалося шляхом запису у погосподарській книзі сільської ради після закінчення будівництва. Тобто, Інструкцією не встановлювався обовязок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] мав у власності житловий будинок, який знаходиться на земельній ділянці, відведеної саме для цієї мети, що підтверджується дослідженими доказами, а оскільки фактичний власник будинку помер, позивач, в порядку правонаступництва, що виникає із права успадкування, має право ставити питання про визнання права власності на даний будинок, оскільки , як було встановлено в судовому засіданні, хоча будинок і мається в наявності, однак відсутні на нього будь-які правовстановлюючі документи. Беручи до уваги те, що вказаний будинок був збудований на земельній ділянці, якою правомірно користувався спадкодавець і її цільове призначення із будівництвом не змінилося та не були порушені права територіальної громади чи окремих громадян, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved