Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON]І звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], що зареєстрований 06 березня 1993 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №113. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що протягом останніх років сімейне життя із відповідачем поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач проживає в іншому населеному пункті, на пропозицію подати спільну заяву подружжя про розірвання шлюбу не реагує, наміру приїздити до міста Жовті Води немає. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. На розірванні шлюбу наполягає, примирятися не бажає, оскільки вважає, що сімя розпалася остаточно. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з'явився, поважних причин неявки суду не повідомив, як і не надав заперечень проти позову. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 06 березня 1993 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №113. При цьому, дошлюбне прізвище відповідача «Шапран» (а.с. 10). Неповнолітніх дітей сторони не мають. У зв'язку із різними поглядами на шлюб сімейні відносини між сторонами погіршились, що призвело до остаточного їх припинення. За таких обставин, позивач вважає подальше спільне життя неможливим, нарозірванні шлюбу наполягає. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ним та відповідачем не можливе, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а відтак позов необхідно задовольнити. Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. При цьому, відповідач, яка змінила своє прізвище, у зв'язку із реєстрацією шлюбу, не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved