Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.07.1999 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.10). 24.11.2000 року народився син [PERSON] (а.с.10). \~ \~ \~ \~Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 31.07.2013 року шлюб розірвано (а.с.11). \~ \~ \~ \~Квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2005р. належить [PERSON] (а.с.12). \~ \~ \~ \~Відповідно до звіту про оцінку майна, виготовленого ФОП [PERSON], ринкова (оціночна) вартість квартири [ADDRESS], станом на 30.11.2017 року складає 84542,00 гривень (а.с.15). [PERSON] та [PERSON] з оцінкою квартири погодились. \~ \~ \~ \~За договором купівлі-продажу від 15.02.2008 року [PERSON] придбала квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вартість квартири 11000 гривень (а.с.73). \~ \~ \~ \~Перукарня (вбудоване приміщення) № 32/16 по вулиці Краснолиманська у м. Родинське Донецької області на підставі свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом Родинської міської ради від 02.03.2011р. належить [PERSON] (а.с.16). \~ \~ \~ \~Відповідно до звіту про оцінку майна, виготовленого ФОП [PERSON], ринкова (оціночна) вартість перукарні (вбудоване приміщення) № 32/16 по вулиці Краснолиманська у м. Родинське, станом на 30.11.2017 року складає 219203,00 гривень (а.с.19). Звіт виготовлено на замовлення [PERSON]. [PERSON] не погодилась з даною вартістю та надала до суду звіт про оцінку майна виготовлений ФОП [PERSON], відповідно до якого вартість перукарні (вбудоване приміщення) станом на 13.03.2018 року становить 179618,00 гривень (а.с.49-67). З цією вартістю не погодився [PERSON]. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Позивач і відповідач погодили вартість перукарні (вбудоване приміщення) та визначили, що вона складає 200000 гривень. Автомобіль Toyota Corolla, реєстраційний номер АН 9629КВ, 2011 року випуску, зареєстровано на імя [PERSON] (а.с.20). За висновком ФОП [PERSON] від 17.01.2018 року вартість автомобілю складає 259311,72 гривень (а.с.21-23). Не погодилась відповідачка з даною оцінкою автомобілю та заявила клопотання про призначення удової товарознавчої експертизи. Відповідно до висновку № 2891 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 17.08.2018 року ринкова вартість автомобілю Toyota Corolla, реєстраційний номер АН 9629КВ, на дату оцінки, у стані на момент огляду становить 280744,90 гривень (а.с.93-112). Позивач та відповідач погодились з визначеною експертом вартістю автомобілю. Відповідно до записів у трудовій книжці на імя [PERSON] вона періодично працювала У КП «Красноармійськтепломережа», а саме з 16.10.2003 р. по 15.04.2004р., з 15.10.2004р. по 15.04.2005р. У період з 26.04.2004р. по 14.10.2004р., з 25.04.2005 р. перебувала на обліку у Красноармійському міському центру зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю (а.с.69-70). [PERSON] у період з 2005 по 2015 року працював у ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» та за цей період отримав заробітну плату в розмірі 988154,53 гривні (а.с.71). \~ \~ \~ \~Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України Одним із видів розпоряджання власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом; законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (стаття 320 ЦК України). Правовідносини щодо здійснення підприємницької діяльності фізичною особою врегульовані главою 5 ЦК України. Так, згідно зі статтею 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яка належатиме йому при поділі цього майна. Отже, майно фізичної особи-підприємця (яке використовується для господарської діяльності фізичною особою-підприємцем) вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів. Використання одним із подружжя зазначеного майна для здійснення підприємницької діяльності може бути враховано при обранні способу поділу цього майна. Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що майно фізичної особи-підприємця може бути обєктом спільної власності подружжя і предметом поділу між ними з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення спільного майна подружжя та способів поділу його між ними. З матеріалів справи вбачається, що майно: квартира,\~яка знаходиться\~за адресою:\~Донецька область,\~м.\~Родинське,\~вул.\~Пуш\-кіна,\~буд.\~10\~а,\~кв.\~22;\~перукарня (вбудоване\~приміщення),\~яка знаходиться\~за адресою:\~Донецька об\-ласть,\~м.\~Родинське,\~вул.\~Краснолиманська,\~32\\16;\~ автомобіль\~Toyota\~Corolla,\~реєстраційний номер\~АН 9629КВ,\~2011\~року випуску,\~придбане в\~період перебування\~у шлюбі,\~тому є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, суд зазначає, що приміщення, яке є на даний час перукарнею, придбане 15.02.2008 році як житлова квартира особою, яка не була фізичною особою-підприємцем, та через деякий час переобладнано у нежитлове приміщення перукарню. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували переобладнання житлової квартири у приміщення перукарні за рахунок коштів [PERSON] як підприємця, тобто за особисті кошти відповідача, розмір цих коштів та джерело їх походження. Свідок [PERSON] суду показав, що знайомий з колишнім подружжям [PERSON] з 2006 року, товаришував з молодшим братом позивача. Він памятає, що у 2008 році вони почали будування перукарні. [PERSON] його іноді просив та він возив [PERSON] на своєму автомобілі по різним установам. [PERSON] з товаришем разом робили ремонт у перукарні. Не є предметом спору в даній справі речі для професійних занять, меблі, обладнання перукарні тощо. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК України\~(чч. 1, 2, 4\~ст. 71 СК України). Крім того, відповідно до ч. 3\~ст. 370 ЦК України\~виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2\~ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно із ч. 5\~ст. 71 СК України\~присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Отже, у разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених ч. 5\~ст. 71 СК України\~дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України\~від 30 березня 2016 року № 6-2811цс15, від 07 червня 2017 року №6-2670 цс 16. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов'язань перед іншою. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71\~СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та\~попереднього внесення другим з подружжя\~відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, якщо один з подружжя не вчинив передбачених частиною п'ятою статті 71\~СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. В судовому засіданні позивач висловив своє бажання сплатити відповідачу половину вартості автомобіля, але згоди від неї на це судом не отримано. З урахуванням\~викладеного,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги підлягають\~частковому задоволенню,\~а саме суд визнає спільною сумісною власністю подружжя, [PERSON] та [PERSON], наступне майно: 1.Квартиру, яка знаходиться за адресою: Донецька область, м. Родинське, вул. Пуш\-кіна, буд. 10 а, кв. 22; 2.Перукарню (вбудоване приміщення), яка знаходиться за адресою: Донецька об\-ласть, м. Родинське, вул. Краснолиманська, 32\\16; 3.Автомобіль Toyota Corolla, реєстраційний номер АН 9629КВ, 2011 року випуску. З урахуванням рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності здійснити поділ майна наступним чином: Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, яка знахо\-диться за адресою: Донецька область, місто Родинське, вулиця Пушкіна, будинок 10 а, квартира 22. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, яка знахо\-диться за адресою: Донецька область, місто Родинське, вулиця Пушкіна, будинок 10 а, квартира 22. Визнати за [PERSON] право власності на 1\\2 частину перукарні (вбудованого приміщення), яка розташована за адресою: Донецька об\-ласть, місто Родинське, вулиця Краснолиманська, будинок 32, приміщення 16. Визнати за [PERSON] право власності на 1\\2 частину перукарні (вбудованого приміщення), яка розташована за адресою: Донецька об\-ласть, місто Родинське, вулиця Краснолиманська, будинок 32, приміщення 16. Визнати рівними ідеальні частки [PERSON] та [PERSON] у автомобілі Toyota Corolla, реєстраційний номер АН 9629КВ, вартість якого на час розгляду справи становить 280744,90 гривень, залишити автомобіль у їх спільній частковій власності. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобілю Toyota Corolla, реєстраційний номер АН 9629КВ. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобілю Toyota Corolla, реєстраційний номер АН 9629КВ. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial