Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Адвокат Ковальов А.І. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 02 грудня 2015 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням суду від 07 листопада 2019 року шлюб розірвано. Сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня дочка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає, але на недостатньому рівні. Основний тягар з матеріального забезпечення дочки ліг на позивача. Доходи відповідача дозволяють йому надавати позивачу матеріальну допомогу в утриманні малолітньої дитини. Доходи позивача не дозволяють їй самостійно утримувати дитину на належному рівні, враховуючи, що дитина часто хворіє, відвідування лікарських установ і придбання медикаментів потребують значних фінансових витрат, які позивач не взмозі нести самостійно. Відповідач направив письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. на місяць шляхом внесення коштів на рахунок в банківській установі, якими б могла розпоряджатися безпосередньо [PERSON] після досягнення встановленого законодавством віку. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що їх спільна з позивачем дочка не має хронічних хвороб, як про це зазначає в позові [PERSON] . Дочка хворіє час від часу нежитем чи легким кашлем, але ці хвороби не являються хронічними і не потребують особливої уваги зі сторони медиків. Відповідач постійно приймає участь у житті своєї дитини, при першому ж проханні позивача про фінансову допомогу на придбання ліків завжди переказує кошти на її рахунок. Починаючи з 01 листопада 2016 року відповідач проходить службу в Національному університеті цивільного захисту України на посаді ад`юканта ад`юкантури та отримує помірну заробітну плату, власного житла не має, тому вимушений орендувати квартиру і сплачувати зазначену в договорі оренди плату, яка є досить високою. Після розірвання шлюбу з позивачем відповідач продовжує спілкуватись з нею та спільною дитиною та утримує останню, про що, на думку відповідача, свідчать платіжні документи з ПАТ «Приватбанк». Враховуючи свої доходи та витрати, вважає, що матеріальна допомога на утримання дочки є достатньою в межах його доходів. Відповідач вважає вимоги позивача перебільшеними та передчасними. Також вважає, що позивач використовує кошти, які він їй надсилає на утримання дитини, не за призначенням. Представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив [PERSON] у якому зазначив, що посилаючись на недостатність отримуваного доходу [PERSON] замовчує той факт, що як вбачається з його декларації за 2019 рік, його дохід за минулий рік склав 186 494 грн. Таким чином середньомісячний задекларований дохід відповідача становить 15 541,17 грн. Крім того, ним задекларовано наявність грошових коштів у загальному розмірі 57 100 грн, які могли б істотно допомогти його донці. Вважає посилання відповідача на необхідність здійснення витрат на проживання , харчування та проїзд до місця роботи не може бути прийняте судом до уваги , оскільки зазначені витрати є звичайними та невідворотними , такими, що забезпечують фізичне існування будь-якої цивілізованої особи. Позивачка також вимушена нести зазначені витрати , що є очевидним та не потребує доказування . Також звертає увагу на той факт, що доданий [PERSON] до відзиву договір оренди житлового приміщення був укладений 24 березня 2020 року, тобто після відкриття провадження у даній справі, що на його думку може свідчити про укладення договору оренди з метою зменшення розміру аліментів. Безпідставними вважає і доводи відповідача щодо нормального стану здоров`я дитини, оскільки, як вбачається з медичних довідок, а також довідки ЗДО (ясла-садок) № 25, донька сторін часто перебуває на лікуванні. Витяг з історії розвитку дитини свідчить про те, що захворювання носять системний характер, а отже містять усі ознаки хронічних. Крім того дитина відвідує дитячу студію де вивчає англійську мову. Вартість занять становить 400 грн на місяць. Зазначені обставини, на думку представника позивача, свідчать про безпідставність доводів відповідача щодо доцільності зменшення заявленого позивачкою розміру аліментів та утримання аліментів у твердій грошовій сумі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві та відповіді на відзив. Не заперечував тієї обставини, що відповідач добровільно щомісяця надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Але цих коштів, на думку позивача , не достатньо. Вказав, що позивач також працює , але яку заробітну плату вона отримує, йому не відомо. Відповідач просив суд позовні вимоги задовольнити частково, оскільки він може сплачувати аліменти лише у розмірі 2000 грн на місяць. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2019 року у справі № 398/2284/19 шлюб між сторонами було розірвано. Сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 40, яка проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою квартального комітету № 12 про склад сім`ї позивача від 03 грудня 2019 року № 1624. З наданих відповідачем доказів, зокрема, з довідки Національного університету цивільного захисту України від 31 березня 2020 року № 11/46 встановлено, що відповідач проходить службу в Національному університеті цивільного захисту України з 01 листопада 2016 року по теперішній час на посаді ад`юнкта ад`юнктури. [PERSON] орендує квартиру в м. Харкові та сплачує щомісяця за оренду житла 5 500 грн., що підтверджується договором оренди жилого приміщення від 24 березня 2020 року. Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» від 03 квітня 2020 року № MUDAB02T7G31E4J1 за період з 09 січня 2019 року по 20 січня 2020 року відповідачем позивачу були перераховані грошові кошти в сумі 26 780 грн. 91 коп., що становить приблизно 2 231 грн. 74 коп. на місяць. Як вбачається з декларації за 2019 рік, дохід [PERSON] за минулий рік склав 186 494 грн. Відповідно довідки Національного університету цивільного захисту України від 29.05.2020 року [PERSON] отримує заробітну плату у розмірі 13703,76 грн. [PERSON] відвідує заняття з англійської мови, вартість яких становить 400 грн на місяць, періодично хворіє, що підтверджується медичною документацією. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 4 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ст. 185 СК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні даного спору суд враховує, що сторони мають малолітню дочку, яка проживає разом з позивачем, і позивач і відповідач працюють, отримують заробітну плату. Відповідно до ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідач в запереченнях проти позову вказав про нецільове використання позивачем коштів, які він перераховував на картковий рахунок позивача для утримання дитини, однак, доказів нецільового використання позивачем коштів чи звернення з відповідною заявою до органу опіки та піклування не надав. Враховуючи встановлені у справі обставини і зазначені норми права, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки, суд виходить з рівності обов`язку батьків утримувати своїх дітей, а тому вважає що аліменти необхідно стягнути в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця для дитини відповідного віку , даний розмір аліментів на думку суду має задовольнити потреби в матеріальному забезпеченні доньки [PERSON] . У разі виникнення обставин для забезпечення додаткових витрат на утримання дитини та у разі небажання відповідача у добровільному порядку їх надати, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: partial