Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Адвокат Мєдвєдєв Сергій Сергійович в інтересах [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (далі ТОВ «Фінпром маркет») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський Владислав Юрійович. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 20.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 20804 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 4332,65 грн., на підставі якого приватним виконавцем відкрито виконавче провадження. Він вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено всупереч чинному законодавству, внаслідок недодержання нотаріусом порядку вчинення нотаріальної дії через відсутність документів, що підтверджують безспірність вимоги за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений. [PERSON] позбавлений 100% заробітної плати, оскільки в рамках відкритого виконавчого провадження було арештовано його усі рахунки, в тому числі на який здійснюється перерахування заробітної плати. Позивач не отримував вимогу про усунення порушень виконання зобов`язань за кредитним договором №002-12177-010612 від 01.06.2012 року, укладеним між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк». На підставі договорів факторингу від 27.04.2018 року, 15.10.2020 року, 18.10.2020 року було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором від Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», яким передано право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», яким в свою чергу відступлено право вимоги до відповідача. Нотаріус вчинив спірний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора із порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №20804 від 20.04.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості за кредитним договором №б36/7653CLBPS від 14.01.2014 року в загальній сумі 4332,65 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Мєдвєдєв С.С. в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, якою позовні вимоги підтримав. Представник відповідача ТОВ «Фінпром маркет» в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський В.Ю. в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, день і час судового розгляду справи, що підтверджується даними довідок про доставку електронного листа, діючи відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача. 26.07.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у цивільній справі і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 16.06.2021 року судом постановлено ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 20.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис за №20804, відповідно до якого у безспірному порядку з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Фінпром маркет» (якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відступлено право вимоги, якому в свою чергу ПАТ «Дельта банк» відступлено право вимоги за кредитним договором) заборгованість за кредитним договором від 01.06.2012 року №02-12177-010612 за період з 26.04.2018 року по 20.04.2021 року у загальній сумі 4332,65 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 4274,55 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами у сумі 8,10 грн. та плати за вчинення виконавчого напису у сумі 50 грн. Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. відкрито виконавче провадження №65503928 щодо примусового виконання виконавчого напису від 20.04.2021 року №20804. Згідно з копією постанови приватного виконавця від 20.05.2021 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у сумі 5217,92 грн. Водночас в матеріалах справи відсутні відомості про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» є правонаступником усіх прав і обов`язків за кредитним договором №002-12177-010612 від 01.06.2012 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк». Відповідно до ч. 1, 3 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ст. 640 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла станом на день вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса) встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (далі - Порядок № 296/5). Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5). Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 (в редакції, що діяв станом на день вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса), визначено, що кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, є підставою для стягнення заборгованості у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З моменту прийняття постанови КМУ від 29.06.1999 року №1172 і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Аналізуючи документи, наявні в матеріалах справи, на підставі яких приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис від 20.04.2021 року №20804, судом встановлено, що надані документи не підтверджують безспірності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінпром маркет». Серед вказаних документів відсутні документи, передбачені п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172, оскільки з наданих документів неможливо встановити правильність розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №002-12177-010612 від 01.06.2012 року за період з 26.04.2018 року по 20.04.2021 року у сумі 4332,65 грн. При цьому відповідність розрахунків заборгованості за вказаним кредитним договором нотаріусом не перевірялася, оскільки відповідний розрахунок не був наданий стягувачем. Виконавчий напис видано саме на суму, яка була вказана стягувачем. Спірний виконавчий напис було вчинено 20.04.2021 року, тобто в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі. Також в матеріалах справи відсутній кредитний договір №002-12177-010612 від 01.06.2012 року, який був наданий відповідачем нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, у зв`язку з чим суд не має можливості пересвідчитися чи був посвідчений нотаріально вказаний кредитний договір, укладений між банком та позивачем. Отже, оскаржуваний виконавчий напис було вчинено у порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Наведене свідчить про те, що у розпорядженні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. на день вчинення виконавчого напису не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №002-12177-010612 від 01.06.2012 року за період з 26.04.2018 року по 20.04.2021 року у розмірі 4332,65 грн. Водночас суду не надано первинні фінансові документи, які б підтвердили, що на момент вчинення виконавчого напису заборгованість за вказаним кредитним договором становила 4332,65 грн. Також відсутні докази правонаступництва усіх прав та обов`язків за вказаним кредитним договором від ПАТ «Дельта банк» до ТОВ «Фінпром маркет». Отже, на думку суду, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, та вчинив виконавчий напис, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису. За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню, та вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 908 грн. за подання позову до суду, у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: approved