Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

[PERSON] у грудні 2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що відповідач є батьком її малолітнього внука та з його народження не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не приділяє уваги, не утримує її. Донька позивача - мати малолітнього [PERSON] померла [INFO] року. До її смерті вона сама займалася вихованням малолітньої дитини, а після смерті доньки позивач займається вихованням внука, жодної допомоги з боку відповідача не надходить. Позивач в судовому засіданні підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Представник третьої особи підтримала позовну заяву, вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та призначити позивача опікуном дитини. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши сторін, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] - мати малолітнього [PERSON], померла [INFO] року. Відповідно до довідки № 2051, виданої 18.05.2016 року виконавчим комітетом Оріхівської міської ради Запорізької області, позивач разом із малолітнім [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно характеристики, виданої КУ «Оріхівська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 3» вих. № 125 від 17.05.2016 року, малолітній [PERSON] [PERSON] прибув до навчального закладу з Одеської загальноосвітньої школи № 16 м. Одеси 24.11.2015 року. Вихованням [PERSON] займається бабуся [PERSON] [PERSON] завжди охайний, всім шкільним приладдям забезпечений. [PERSON] цікавиться успіхами [PERSON]. За час перебування хлопчика в школі батько жодного разу не з'являвся і не телефонував. Рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Оріхівської міської ради надала висновок від 09.08.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього [PERSON], [INFO], у зв'язку із тим, що батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов'язків на протязі всього життя сина, не займався його вихованням та матеріально не підтримував його. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З досліджених судом доказів, з урахування зазначених роз'яснень, встановлено, що батько малолітнього [PERSON] ухилився від виконання своїх обов'язків, оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування сина, не спілкується з ним, незважаючи на те, що спілкування з батьками необхідне для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання дитини [PERSON], що є винною поведінкою батька в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про встановлення опіки над [PERSON] та призначення позивача опікуном, суд виходить з наступного. Статтею 243 Сімейного кодексу України визначено, що опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. У статті 58 Цивільного кодексу України зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно до ч.3 ст.60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.63 Цивільного кодексу України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Частиною 4 ст.167 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов'язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов'язків з причин, які неможливо з'ясувати у зв'язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти. З висновку служби у справах дітей Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області від 14.12.2016 року № 01-11/761 вбачається, що позивача доцільно призначити опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO] Згідно до характеристики на [PERSON], виданої головою квартального комітету 17.05.2016 року, позивач характеризується позитивно. Виходячи з того, що суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON], вимоги про встановлення опіки та призначення дитині опікуна [PERSON] ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON], суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.2, ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд, враховуючи досліджені письмові докази, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, зі стягненням їх на користь [PERSON] як опікуна дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved