Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати угоду договору купівлі-продажу № 018-Н від 21.01.2000 року, укладеною між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , будинку [ADDRESS] , дійсною. Позовна заява обґрунтована тим, що 21.01.2000 року позивач придбала у відповідачів будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до біржового контракту (договір купівлі-продажу) № 018-Н від 21.01.2000 року, який зареєстровано в бюро технічної інвентаризації, про що мається відмітка на біржовому контракті. Сторонами під час укладання біржового контракту були дотримані усі істотні умови договору купівлі-продажу. У позивача виникла необхідність відчуження вищевказаного будинку, проте останній стало відомо, що угоди відносно об`єктів нерухомості підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідачі ухиляються від укладання договору купівлі-продажу у нотаріальній формі. У зв`язку з чим, у позивача виникли перешкоди розпоряджуватися нерухомим майном на власний розсуд. Позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового засідання, не з`явились, остання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 21 січня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 018-Н будинку [ADDRESS] , який зареєстрований 21 січня 2000 року Артемівською філією Донецької товарної біржі, посвідчений директором Артемівської філії Донецької товарної біржі [PERSON] та зареєстрований 21 січня 2000 року Артемівським бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номером № 17-2509 (а.с.7). З позову та вказаного біржового контракту вбачається, що умови вказаного договору позивач [PERSON] виконала у повному обсязі, передала обумовлені грошові кошти в рахунок оплати придбаного будинку, вартість нерухомого майна 1500,00 гривень (п. 1.4 контракту). В технічному паспорті на будинок [PERSON] зазначена, як власник будинку [ADDRESS] (а.с.8-10). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 10.09.2020 року між [PERSON] та [PERSON] 08.06.2002 року було укладено шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] , за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22.10.2012 року шлюб розірвано (а.с.35-37). Відповідно до пунктів 1 та 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року та застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно з частинами першою, другою та шостою статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Відповідно до частин першої-третьої статті 48 Закону України «Про власність» в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється, зокрема, судом. Згідно із частиною першої статті 128 ЦК Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. На час укладення спірного договору чинним був Закон України «Про товарну біржу». Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (у редакції на час укладення вказаного договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. Під час розгляду справи судом встановлено, що 21.01.2000 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] в Артемівській філії Донецької товарної біржі був укладений Договір купівлі-продажу № 018-Н будинку [ADDRESS] за 1500,00 грн., який не був нотаріально посвідчений. Судом, також встановлено, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] на час укладення угоди розрахунок виконаний у повному обсязі (п.2.1 контракту). Надалі право власності на будинок 21 січня 2000 року, було зареєстровано за [PERSON] у встановленому на той час законом порядку, а саме, в КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації», номер запису у реєстрі № 17-2509. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що при вчиненні договору купівлі-продажу жилого будинку дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору. Враховуючи, що при укладанні 21.01.2000 року договору купівлі-продажу нерухомості було досягнуто всіх умов угоди та виконано прийняті зобов`язання. До теперішнього часу заперечень стосовно наслідків укладення правочину не виникло, суд приходить до висновку про наявні підставі для застосування вимог ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 р.) щодо можливості визнання зазначеного договору дійсним. На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном, оскільки останнє придбано за договором без нотаріального посвідчення, колишній співвласник будинку [PERSON] помер, що унеможлює позивачу в іншій спосіб захистити свої права. За таких обставин позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі - продажу будинку є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved