Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

[PERSON] (через представника) звернулась до суду з позовною заявою до Лебединської міської ради у якій просить: - визнати факт володіння за життя 1/2 частиною житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 92,7 кв. м, житловою площею - 59,6 кв. м, веранда цегляна літ. «а», гараж дощатий літ. «Б», погріб цегляний літ. «п/г», сарай цегляний літ. «В», літня кухня цегляна літ. «В1», сарай дерев`яний літ. «Г», огорожа дощата № 1-2 за [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 92,7 кв. м, житловою площею - 59,6 кв. м, веранда цегляна літ. «а», гараж дощатий літ. «Б», погріб цегляний літ. «п/г», сарай цегляний літ. «В», літня кухня цегляна літ. «В1», сарай дерев`яний літ. «Г», огорожа дощата № 1-2 в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина в тому числі на 1/2 будинку, який знаходиться у [ADDRESS] . Інша половина будинку належить [PERSON] на праві приватної власності. У встановлений законом строк позивач звернулась до Лебединської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на частину будинку, який належав [PERSON] . Однак нотаріус відмовив у видачі такого свідоцтва, посилаючись на те, що право власності [PERSON] на будинок у [ADDRESS] не було зареєстровано. Позивач зазначає, що вищевказаний будинок було придбано нею разом із чоловіком на підставі договору від 22.05.1980, посвідченого державним нотаріусом. 11.06.1980 отримано рішення Лебединської міської ради, яким надано дозвіл на перебудову вказаного будинку. У подальшому, було проведено перебудову будинку, однак в експлуатацію будинок не приймався, акт про закінчення будівництва і реєстрація права власності на 1/2 частки відсутні. При цьому за життя [PERSON] , позивач із чоловіком оформили та зареєстрували право власності на земельну ділянку під будинком. Крім того, в грудні 2020 року, [PERSON] зареєструвала право власності на належну їй 1/2 житлового будинку, що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ухвалою від 22.02.2021 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 16.03.2021 закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд справи. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, 02.03.2021 до суду подав заяву, у якій справу просив розглянути без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [INFO] у місті Лебедин помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.01.2020 (а.с. 6). За життя, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 29.05.2013 перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лебедину реєстраційної служби Лебединського міськрайонного управління юстиції й у Сумській області, актовий запис № 49 (а.с. 7). З метою оформлення права на спадщину на частину будинку, яка належала її чоловікові, [PERSON] звернулась до державного нотаріуса. Згідно з відомостями із спадкової справи, 07.02.2020 [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та зазначила, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є вона та дочка [PERSON] і син [PERSON] (а.с. 43). У подальшому, [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належної їм частки у спадщині на користь [PERSON] , що підтверджується їх заявами від 07.02.2020 (а.с. 44, 45). Однак, постановою від 23.10.2020 року державний нотаріус Лисенко В.Ф. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с. 17). У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач звернулась до суду із позовом в якому просить визнати факт володіння її чоловіком 1/2 будинку [ADDRESS] та визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 зазначеного будинку. Так, державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області було посвідчено договір купівлі-продажу від 22.05.1980 року за реєстровим № 1406, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] придбали у [PERSON] будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями, на земельній ділянці 910 кв. м. Право власності на 1/2 зазначеного будинку зареєстровано за [PERSON] , про що у Сумському обласному бюро технічної інвентаризації 23.05.1980 здійснено запис в реєстрову книгу за № 20, стор. 133, за реєстровим № 4858 (а.с. 8-9). 26.05.2020 КП «Бюро технічної інвентаризації» виконавчого комітету Лебединської міської ради виготовлений технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] . Інвентаризаційна справа № 2545. У паспорті зазначені власники [PERSON] та [PERSON] , розмір часток по 1/2. Характеристика будинку, господарських будівель та споруд: житловий будинок 1982 року побудови цегляний, площею 85,80 кв. м, погріб під частиною будівлі, цегла керамічна 10,20 кв. м (1982 року), веранда цегляна 22,60 кв. м (1982 року), гараж цегляний 17,70 кв. м (1982 року), сарай 21,60 кв. м (1982 року), літня кухня цегляна 11,80 кв. м (1982 року), сарай цегляний 6,20 кв. м (1982 року), ворота та огорожа (а.с. 13-15). Із довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» від 26.05.2020 № 158 вбачається, що за архівними даними КП «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради» право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року не зареєстровано. Вартість житлового будинку з надвірними будівлями станом на 26.05.2020 року становить 162315,00 грн. На земельній ділянці розташовані: житловий будинок дерев`яний літера «А» - 82 року побудови, загальною 92,7 кв. м, житловою - 59,6 кв. м, веранда цегляна літ. «а», гараж дощатий літ. «Б», погріб цегляний літ. «п/г», гараж дощатий під літ. «Б», сарай цегляний літ. «В», літня кухня цегляна літ. «В1», сарай дерев`яний літ. «Г», огорожа дощата № 1-2. Житловий дерев`яний будинок 1850 року побудови зареєстрований за [PERSON] 1/2 частина, [PERSON] - 1/2 частина на підставі договору купівлі - продажу посвідченого Лебединською державною нотаріальною конторою 22.05.1980 знесений за ветхістю. Рішення на перебудову житлового будинку № 292 від 11.06.1980 року (а.с. 16). При цьому, з витягів із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.12.2019 вбачається, що на підставі рішення від 25.11.2019 Лебединської міської ради № 1020-МР, за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності (спільної часткової) земельну ділянку площею 0,014 га, кадастровий номер 5910500000:01:026:0583. Розмір часток по 1/2 кожного (а.с. 18, 21). Крім того, з витягів із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.12.2019 вбачається, що на підставі рішення від 25.11.2019 Лебединської міської ради № 1020-МР, за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності (спільної часткової) земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 5910500000:01:026:0582. Розмір часток по 1/2 кожного (а.с. 19, 20). Також, згідно з витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 23.12.2020 за [PERSON] зареєстровано право власності (спільна часткова) на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 22). Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно з п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 № 95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, побудовані до 05 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації. При цьому в матеріалах справи міститься дозвіл на проведення робіт, виданий 12.06.1980 виконавчим комітетом Лебединської міської ради на підставі дозволу від 11.06.1980 № 292, на перебудову житлового будинку та господарських будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Дозвіл дійсний до 11.06.1983 року (а.с. 23). Відомості із технічного паспорта, виготовленого 26.05.2020, свідчать про те, що рік побудови як жилого будинку так і господарських будівель 1982. Оскільки на час завершення будівництва (станом на 1982 рік) законодавством не вимагалося реєстрації права власності на це нерухоме майно будинок з надвірними спорудами, а відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджена технічним паспортом, виготовленим 26.05.2020, перебудова проведена на підставі відповідного дозволу, за таких обставин суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] правомірно набув право власності на 1/2 будинку та надвірних споруд по [ADDRESS] . Висновок щодо правомірності набуття [PERSON] права власності на 1/2 вищевказаного будинку також підтверджується фактом реєстрації за [PERSON] права власності на свою частку (1/2) такого будинку, враховуючи те, що право власності подружжя на будинок виникло із одних підстав договору купівлі-продажу від 22.05.1980, зареєстрованого за № 1406, укладеного між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] . За таких обставин, суд вважає доведеним факт належності за життя на праві власності 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 92,7 кв. м, житловою площею - 59,6 кв. м, веранда цегляна літ. «а», гараж дощатий літ. «Б», погріб цегляний літ. «п/г», сарай цегляний літ. «В», літня кухня цегляна літ. «В1», сарай дерев`яний літ. «Г», огорожа дощата № 1-2, [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Згідно з довідкою реєстраційного відділу виконавчого комітету Лебединської міської ради від 05.02.2020 № 146/12-37 до дня смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Разом з ним були зареєстровані: дружина [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] (а.с. 46). Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем першої черги та в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті чоловіка та набула в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 92,7 кв. м, житловою площею - 59,6 кв. м, веранда цегляна літ. «а», гараж дощатий літ. «Б», погріб цегляний літ. «п/г», сарай цегляний літ. «В», літня кухня цегляна літ. «В1», сарай дерев`яний літ. «Г», огорожа дощата № 1-2. Відповідно до абз. 14-17 п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. З огляду на встановлені обставини та досліджені докази, суд вважає позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 92,7 кв. м, житловою площею - 59,6 кв. м, веранда цегляна літ. «а», гараж дощатий літ. «Б», погріб цегляний літ. «п/г», сарай цегляний літ. «В», літня кухня цегляна літ. «В1», сарай дерев`яний літ. «Г», огорожа дощата № 1-2 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог в частині встановлення факту володіння за життя 1/2 частиною житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. У судовому засіданні представник позивача пояснила, що вимога про встановлення факту володіння померлим 1/2 частиною житлового будинку та надвірних споруд фактично спрямована на визнання за [PERSON] права власності на частину нерухомого майна з метою її подальшого спадкування позивачем. Однак, здатність мати права, в тому числі на нерухоме майно, припинилась зі смертю [PERSON] , а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Належним та ефективним способом захисту прав позивача в даному випадку є визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування.

Outcome: partial