Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON]янець С.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Бердянська районна державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 19.04.1967 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, від якого них народилося двоє синів: він - [PERSON], [INFO] та відповідач - [PERSON], [INFO]. 09.08.2016 року їх батько - [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька обл., Бердянський р-н, с.Новопетрівка, пер.Південний, 20. За час життя [PERSON] не склав заповіт, як розпорядження своїм майном та іншими майновими правами на випадок своєї смерті. Спадкоємцями першої черги за законом є його дружина - [PERSON] та двоє синів він та відповідач. [PERSON] позивач зазначив, що після смерті свого батька він до державної нотаріальної контори не звертався, тому що його мати [PERSON] дуже тяжко хворіла, самостійно не пересувалася, пережила інсульт та потребувала постійного догляду, а тому вони з братом вирішили при житті матері не ділити майно покійного батька та не оформлювати спадкове майно. При житті матері він разом з відповідачем слідкували та допомагали матері, доглядали за господарством, купували ліки та інше. Окрім того, він вважав, що в зв'язку з тим, що він був сином покійного [PERSON], то автоматично мав вступити у спадок на свою частину майна, однак згодом йому повідомили, що для того щоб вступити у спадщину та узаконити право власності на спадкове майно, йому необхідно було подати заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, що він не зробив і таким чином пропустив строк у шість місяців. [PERSON] він вважав, що якщо вони с братом при житті матері почнуть ділити майно, то це негативно вплине на її стан здоров'я, він бажав, щоб мати запам'ятала їх дружньою родиною. Тому подати вчасно заяву про прийняття спадщини він не зміг, хоча фактично вважав, що вступив у спадок і використовував майно. Відповідач був зареєстрований за місцем знаходження спадкового майна, а тому автоматично вступив у спадок, а він не зміг тому, що строк було пропущено. З цієї причини він звернувся до Бердянської районної державної нотаріальної контори лише після того, як вже пропустив строк на прийняття спадщини та йому було повідомлено листом від 08.08.2017 року, що для того щоб поновити строк йому потрібно звернутися до суду. Крім того позивач зазначив, що їх матір - [PERSON] померла 24.04.2017 року, після того він звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після її смерті та після смерті свого батька. За фактом смерті матері була відкрита спадкова справа, а за фактом смерті батька строк на прийняття спадщини було пропущено, номер спадкової справи №107/2017. Просив суд визначити йому додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його батька - [PERSON], який помер 09.08.2016 року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що до складу спадкового майна входить будинок та земельна ділянка в с.Новопетрівка, він не хотів ділити спадкове майно за життя матері. [PERSON] у нього не було часу звернутися до нотаріуса, оскільки у нього 6 онуків, яким треба допомагати, доглядав матір. Представник позивача - [PERSON] (довіреність № 829 від 17.11.2017р.) у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що після смерті батька позивач до нотаріуса своєчасно не звернувся, так як батько заповіту не складав, то він вважав, що має повні права з братом, також він користувався майна і матір потребувала догляду після інсульту. Про те, що після смерті батька він повинен був звернутися з заявою про прийняття спадщини, він дізнався вже у нотаріуса після смерті матері, яка померла 24.04.2017р., тому пропустив строк. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що всі посилання позивача не обґрунтовані, за ці півроку він міг знайти час і звернутися до нотаріуса, матір доглядав не позивач, а він, коли він просив брата допомогти з доглядом, той відповідав, що ти за догляд отримуєш гроші, але від УПСЗН він отримував за це допомогу у розмірі 4 грн. 80 коп.. [PERSON] відповідач надав письмові заперечення, в яких зазначив, що з позовом він категорично не згоден, після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька обл., Бердянський р-н, с.Новопетрівка, пер.Південній, буд. 20. Заповіт батько не складав, оскільки між батьком та ними була домовленість, що будинок буде належати йому у звязку з тим, що на земельній ділянці спірного будинку була виділена земельна ділянка для брата у розмірі 11 соток під забудову будинку, всі були з цим згодні і більше до цього питання не поверталися, тому ніхто зі спадкоємців не звертався до нотаріальної контори, а оскільки він був зареєстрований з батьками у цьому будинку, тому фактично вступив у спадщину після смерті батька. Твердження позивача, що він своєчасно не звернувся до нотаріуса через те, що матір хворіла і потребувала постійного догляду, не відповідає дійсності, оскільки про цю домовленість між померлим батьком і ними синами - про розподіл житлового будинку на його користь знала і їх матір, тому лише після її смерті брат всупереч волі батька звернувся до нотаріуса, де йому обґрунтовано було відмовлено, оскільки ніяких поважних причин пропуску строку у нього не було, він не має ні юридичного, ні морального права ставити питання про визначення йому додаткового строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. Просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи Бердянської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON]янець З.Н. пояснила, що вона дружина позивача, у шлюбі вони з 1972 року, останні 2-3 роки вони разом вже не живуть. Вона добре знає їх сімю, матір та батька, була у них на похованні. Коли їх матір паралізувало, то доглядав її відповідач, але чоловік і вона туди також приїзжали, провідували, доглядали 1-2 дні, а позивач там постійно жив, тому більше доглядав. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON]янець О.С. пояснив, що позивач його батько. Після смерті діда десь через 2 місяці, слягла баба, впала на ноги, перестала ходити, тому потребувала догляду. Між братами був договір доглядати за нею по тижню, тому коли він їхав на роботу на чергування, то завозив туди батька і той там був десь днів пять. Огород вони обробляли на попалам. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON]янець А.О. пояснила, що вона невістка позивача, у шлюбі з його сином з 2009 року. Вона була на похованні і діда, а потім баби. Похорон організовував дядько Сашко, а вони всі допомагали. Коли вони ще доглядали свою матір, то у них була домовленість, що чергують по тижню, також, коли дядьку Сашку треба було поїхати до дружини в інше місто, то домовлялись і свекор чи його дружина були там. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач її співмешканець, вони підтримують стосунки близько 12 років. Вона раз на тиждень приїзжала до нього додому, весь догляд за матірю здійснював відповідач, а позивач, коли приїздив туди, то був випивши, а його син і невістка інколи допомагали. [PERSON] привозив до матері лікаря, а [PERSON] нанімав медсестру. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він знає братів з дитинства, вони друзі, знав їх батьків, зараз працює з сином позивача. Знає, що позивач приїзжав до них і брав у них крісло для матері. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що братів знає, живе по сусідству, у 2012 році до нього підходив позивач, щоб він підписав йому межу на приватизацію на себе земельної ділянки. Знає, що вони розділили: вал, гараж і літня кухню [PERSON], а будинок Сашку. Сашко там живе і жив з батьками постійно, а [PERSON] живе у місті та інколи туди приїзжав. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона позивача знає мало, а з відповідачем живе по сусідству, з 2015 року вона працює в лікарні і дядько Сашко часто звертався до неї за допомогою, викликати «швидку» і батькві, і матері, вона робила їм уколи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 09 серпня 2016 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть І-ЖС № 362489 від 09.08.2016р. а.с.28). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: с.Новопетрівка, провул. Південний, 20, та земельної ділянки для обслуговування цього жилого будинку (а.с.85-86). Спадкоємцями за законом першої черги є: дружина [PERSON] (свідоцтво про шлюб а.с.26), яка 24 квітня 2017 року померла (свідоцтво про смерть а.с.27) та сини спадкодавця: Лукянець [PERSON] (свідоцтво про народження а.с.24) та [PERSON] (свідоцтво про народження а.с.79). 25 липня 2017 року до Бердянської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті 09 серпня 2016 року [PERSON], який на день смерті постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: [INFO], звернувся [PERSON] син, який на день подачі був зареєстрований за адресою: [INFO], заведена спадкова справа № 107/2017 (а.с. 68-89). Згідно довідки Осипенківської сільської ради № 3128 від 07.06.2017р. [PERSON] був зареєстрований з 1982 року по день смерті 09.08.2016 року за адресою: Запорізька обл., Бердянський р-н, с. Новопетрівка, провул. Південний, буд. 20а; на момент смерті з ним були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.78). Згідно повідомлення Бердянської районної державної нотаріальної контори № 1025/02-14-107/2017 від 08.08.2017р., позивача [PERSON]янець [PERSON] було повідомлено про відкриття спадщини після смерті [PERSON] та розяснено, що строки для прийняття спадщини після померлого ним пропущені. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьоїстатті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п.3.5 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. В постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа №6-85 цс 12), від 04 листопада 2015 року (справа 6-1486 цс 15) висловлена правова позиція, що правила ч. 3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнанні судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зокрема, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність позивача про наявність спадкового майна, незнання про існування заповіту або про смерть спадкодавця, перебування за кордоном тощо. В судовому засіданні з пояснень самого позивача встановлено, що він не подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки не знав про це, був зайнятий доглядом за матірю, хоча як підтвердили свідки у судовому засіданні і це позивачем не спростовано, постійним доглядом за матірю займався відповідач, а позивач йому інколи допомагав. Ніяких інших поважних причин, які б були пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення ним дій щодо своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини ані позивачем, ані його представником суду не наведено. З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для задоволення позову та визначення позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed