Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» (далі - ПАТ «Міський комерційний банк») в особі відділення №58 ПАТ «Міський комерційний банк» про розірвання договору, зобов'язання повернути депозит в сумі 200 000 гривень та нараховані проценти в сумі 7 328 гривень 40 копійок, стягнення відсотків в сумі 207 328 гривень 40 копійок та моральної шкоди в сумі 10 000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.06.2014 року між нею та ПАТ «Міський комерційний банк» в особі відділення №58 ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/58/188762 Ваш Стабільний про банківський строковий вклад (депозит) у національній валюті на суму 200 000 гривень, зі строком депозиту 30 днів до 06.07.2014 року із процентною ставкою 19,85% (порядок сплати відсотків передбачений договором щомісячно, готівкою через касу банку). Зазначені кошти були залучені на її депозитний рахунок. У зв'язку з невиконанням банком умов договору вона звернулася із заявою про дострокове розірвання договору, повернення суми вкладу та нарахованих, але не виплачених процентів, у задоволені якої було відмовлено. Також зазначила, що даними діями банком їй було завдано моральної шкоди. 13.11.2014 року на адресу суду надійшли уточнення позовних вимог, якими позивач остаточно просила стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» (код ЄДРПОУ 34353904, індивідуальний податковий номер 343539026589) на її користь суму вкладу за договором банківського вкладу № 2630/58/188762 від 06.06.2014 року у розмірі 200 000 гривень та відсотки у розмірі 7 328 гривень 40 копійок. Ухвалою суду від 03.12.2014 року за заявою представника позивача позовні вимоги в частині розірвання договору, зобов'язання повернути депозит, нараховані відсотки та стягнення моральної шкоди залишені без розгляду (а.с.54). Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не з'явилися. Представник позивача звернулася із заявою про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач із заявою про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності не звернувся, своєї думки щодо позову не висловив. З письмової згоди представника позивача, не обмеженої у повноваженнях, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. В судовому засіданні встановлено, що 06.06.2014 року між [PERSON] та відділенням №58 ПАТ «Міський комерційний банк» укладено договір строкового банківського вкладу за №2630/58/188762 Ваш Стабільний (далі - Договір), відповідно до умов якого банк приймає від вкладника грошові кошти на депозитний рахунок у сумі 200 000 гривень зі сплатою 19,85 % на умовах повернення грошів за вимогою вкладника (а.с.6-8). Згідно з довідкою відділення №58 ПАТ «Міський комерційний банк» на ім'я [PERSON] діє рахунок [NUMBER] за Договором від 06.06.2014 року та залишок на ньому станом на 11.07.2014 року складає 200 000 гривень (а.с.9). Як вбачається з виписки за Договором нараховані проценти станом на 02.09.2014 року становлять 7 328 гривень 40 копійок (а.с.10). За змістом п.4.3.2 статті 4 частини №2 Договору банк зобов'язується на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені договором. Пунктом 1.1 статті 1 частини № 2 Договору встановлено, що банк приймає від вкладника грошові кошти на строковий депозитний рахунок на строк з 06.06.2014 року по 06.07.2014 року зі сплатою банком вкладнику процентів за зазначений період в розмірі та порядку, що визначений п.1.3 статті 1 частини №1. 14.07.2014 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Міський комерційний банк» із заявою про повернення депозитного внеску в сумі 200 000 гривень та отримання процентів за користування коштами, у задоволенні якої листом за вих.№123/7183 від 08.09.2014 року було відмовлено (а.с.11, 12). Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно ст.1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року за №2121-III (далі - Закон №2121-III), вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. За змістом ст.47 Закону №2121-III банки мають право приймати вклади (депозити) від юридичних і фізичних осіб. Частини 1 і 2 ст.55 Закону №2121-III визначають, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку. Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Договір банківського вкладу, як зазначено у ч.ч.1, 2 ст.1060 ЦК України, укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст.1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. За змістом ст.ст.1074, 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Отже, аналіз вищезазначених норм цивільного законодавства та обставин справи дає підстави для висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved