Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернулася в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 14.06.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №804. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, з відповідачем не склалося сімейне життя, проживають окремо, [PERSON] постійно вчиняє сімейні скандали, застосовує фізичну силу до неї та її матері, під час перебування в стані алкогольного сп'яніння пробував застосовувати силу до новонародженого сина, не поважає її, ображає, а тому збереження шлюбу є неможливим і шлюб потрібно розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подав. Тому, суд в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів і постановляє заочне рішення. Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступні обставини справи. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 14 червня 2014 року, актовий запис №804, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.06.2014р. Від шлюбу у сторін [INFO] року народилася дочка [PERSON], [INFO] року народився син [PERSON]. Між подружжям склалися неприязні відносини, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, протягом наданого терміну на примирення думка [PERSON] щодо розірвання шлюбу не змінилася і вона категорично підтримує своє рішення щодо розірвання шлюбу, подальше перебування сторін у шлюбі суперечить її інтересам, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Частина 2 статті 110 Сімейного кодексу України передбачає, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу 27.07.2015р., будучи вагітною, станом на дату розгляду справи у сторін [INFO]. народився син [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.02.2016р. Слідчим Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області 09.07.2015р. були внесенні відомості до ЄРДР по заяві [PERSON] щодо нанесення її чоловіком [PERSON] тілесних ушкоджень, будучи вагітною. Згідно Виписки з історії Тернопільської комунальної лікарні №2 від 14.07.2015р. [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні з 09.07.2015р. по 14.07.2015р. із загрозою викидня, вагітність 12-13 тижнів, струс головного мозку, множинні гематоми лобної, тім'яної і потиличної ділянки. Відповідно до листа Тернопільського відділу поліції від 16.02.2016р. №2114, звернення [PERSON], здійснене в Тернопільський ВП ГУ НП в Тернопільській області про те, що її чоловік [PERSON] по місцю проживання наніс тілесні ушкодження, прийняте і зареєстроване в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень 15.02.2016р. В ході перевірки було встановлено, що між сторонами виник словесний конфлікт, в ході якого [PERSON] виражався в адресу [PERSON] нецензурними словами, погрожував фізичною розправою та спричинив незначні тілесні ушкодження, при цьому чинив моральний та психологічний тиск. В судовому засіданні позивач зазначила, що її чоловік, будучи в нетверезому стані при сімейному скандалі неодноразово застосовував як до неї, так і до її матері фізичну силу, кидав в новонародженого сина [PERSON] різні речі, кричав на нього. Вищенаведені обставини на думку суду слід віднести до передбачених в ст. 110 СК України, за наявності яких можна застосувати положення частини 2 статті 110 цього Кодексу щодо розірвання шлюбу при недосягненні дитиною одного року. З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved