Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Микитчин П.С., звернувся до суду з позовом до Липівської сільської ради Рогаттинського району Івано-Франківської області, Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання недійсним державного акта та визнання права власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площами 0,2618 га та 0,2641 га, які розташовані на території Липівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування позову зазначено, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , якому на праві приватної власності належали земельні ділянки на території Липівської (на той час Воронівської) сільської ради площами 0,2618 га та 0,2641 га. За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно і все майно на яке він матиме право на день смерті заповів онуку [PERSON] . Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , в даний час бажає оформити право власності на спадкове майно. Через те, що державний акт на право приватної власності на землю, виданий після смерті спадкодавця, а згідно п.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, оформити спадкові права у нотаріальній конторі немає можливості. У судове засідання позивач, представник позивача не прибули, направили на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримали повністю із підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача - Липівської сільської ради у судове засідання не прибув, направив на адресу суду заяву про визнання позову, письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Рогатинської районної державної адміністрації у судове засідання не прибув, не повідомив суд про причини неприбуття у судове засідання, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку. Участь у судових засіданнях - це право, а не обов`язок сторін по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , яке видане 27 жовтня 1997 року Липівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 02 березня 2009 року Липівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. За життя [PERSON] набув право власності на земельну ділянку на території Липівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 2624481100:06:001:0270, площею 0,2618 га та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Липівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області з кадастровим номером 2624481100:06:001:0271, площею 0,2641 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 006794, виданим Воронівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області 10 січня 2001 року на підставі рішення сесії Воронівської сільської ради від 22 грудня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 294 та витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки. Відповідно до витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 20 липня 2020 року, нормативна грошова оцінка земельних ділянок площами 0,2618 га та 0,2641 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Липівської сільської ради. становить відповідно 7579, 47 грн та 7646, 05 грн. Згідно довідки виконавчого комітету Липівської сільської ради № 409 від 17 липня 2020 року домоволодіння в [ADDRESS] , в якому проживав [PERSON] та який помер [INFO] відносилось до суспільної групи « колгоспні двори». На день смерті [PERSON] в зазначеному господарстві проживали: його дружина - [PERSON] та онук - [PERSON] . Заповіт, який посвідчувався 15 грудня 1991 року за № 6 від імені [PERSON] у виконкомі Липівської сільської ради не змінений і не скасований. Згідно заповіту, посвідченого 15 грудня 1991 року секретарем виконавчого комітету Воронівської сільської ради Савкою Г.І. за реєстровим № 6, [PERSON] все належне йому майно і все майно на яке він матиме право на день смерті заповів [PERSON] . Приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Клід О.Я. 21 липня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Липівської сільської ради площею 0,2641 га та 0,2618 га, у зв`язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю було видано після смерті спадкодавця. Судом встановлено, що рішення сесії Воронівської сільської ради про передачу [PERSON] у власність земельних ділянок прийнято 22 грудня 2000 року, Державний акт на право приватної власності на землю видано Воронівською сільською радою 10 січня 2001 року, тобто після смерті [PERSON] , [INFO] . За змістом ст. 25 ЦК України, здатність фізичної особи мати цивільні права та нести цивільні обов`язки є правоздатністю. Зміст правоздатності складає сукупність тих цивільних прав та обов`язків, які можуть мати фізичні особи. Цивільна правоздатність є невіддільною від самого існування людини, виникає в момент народження і припиняється зі смертю. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст. 14 Конституції України. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб`єктивного земельного права, суб`єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку, чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved