Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту також - позивач) звернулася до суду з позовом до Любарської селищної ради (надалі по тексту також - відповідач), в якому просить ухвалити рішення про визнання за спадкоємицею [PERSON] в порядку спадкування за законом по смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] в селі Кириївка Любарського району Житомирської області, права власності на Ѕ частину житлового будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці загальним розміром 0,25 га. для ОЖБ з прилеглою земельною ділянкою 0,44 га. для ОСГ. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що являється спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом. Серед спадкового майна є Ѕ частина житлового будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці загальним розміром 0,25 га. для ОЖБ з прилеглою земельною ділянкою 0,44 га. для ОСГ. Після смерті спадкодавця [PERSON] [INFO] заведена спадкова справа №346/2000, спадкоємцями померлого за законом є син [PERSON] та дружина [PERSON] . Відомості про наявність інших спадкоємців у спадковій справі відсутні, що стверджується копією Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №670/02-31 від 03.03.2020. Оформити спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями позивач не в змозі, через відсутність правовстановлюючих документів на будівлю, а видача свідоцтва про право власності на будівлю покійному законом не передбачена, тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач та її представник у підготовче засідання на розгляд справи не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують в повному об`ємі. Представник Любарської селищної ради у підготовче засідання на розгляд справи не з`явився, у поданому відзиві відповідач вказує, що Любарська селищна рада визнає позовні вимоги та вважає, що вони підлягають до задоволення, справу просить розглядати за відсутності її представника. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с.Кириївка Любарського району Житомирської області у віці 81 рік помер [PERSON] . [INFO] в с.Кириївка Любарського району Житомирської області у віці 79 рік померла [PERSON] . [INFO] в с.Кириївка Любарського району Житомирської області у віці 61 рік помер чоловік позивачки [PERSON] . [INFO] в с.Кириївка Любарського району Житомирської області у віці 37 років помер син позивачки [PERSON] . Згідно записів погосподарської книги Авратинського старостинського округу Любарської селищної ради [PERSON] , 1912 року народження, як голові двору належав житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] 1967 року забудови. Після смерті [PERSON] , головою домогосподарства значилась [PERSON] , [INFO] , до складу сім`ї якої входили: син [PERSON] , невістка [PERSON] , внук [PERSON] . Відповідно до даних Авратинського старостинського округу Любарської селищної ради, зазначене домогосподарство 1967 року забудови, по завершенню будівництва було зареєстровано шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] у погосподарській книзі №4 за 1967-1970 роки. Іншої процедури реєстрації новоствореної будівлі на той час не було. У відповідності до Рішення виконавчого комітету Авратинської сільської ради від 26.06.1993, [PERSON] передано в приватну власність земельні ділянки, які були надані до 15 квітня 1992 року, у межах населеного пункту с. Кириївка в розмірі 0,69 га., в тому числі 0,25 га для ОЖБ та 0,44 га для ОСГ. Як вбачається з довідки № 233 від 06.02.2020 Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації, на житловий будинок по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 право власності не зареєстровано, правоустановчі документи не оформлені. Згідно Витягу № 238317179 від 22.12.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо об`єкта нерухомого майна за параметрами запиту: [ADDRESS] вбачається, що за [PERSON] зареєстровано Ѕ частка права власності на вищезазначений житловий будинок. Постановою державного нотаріуса Любарської державної нотаріальної контори Житомирської області від 03.03.2020 №67/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як визначено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК УКраїни). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті ( ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ( ч.1 ст. 317 ЦК УКраїни). Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.200 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.5,47,49 Закону України «Про нотаріат», п.22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивач фактично прийняла спадщину за законом за спадкодавцем [PERSON] , однак у неї існують певні перешкоди щодо оформлення спадкових прав із-за відсутності у спадкодавця всіх правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд, використовуючи винятковий спосіб захисту визнання права власності на спадкове майно, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved