Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Адвокат Шкарупа Т.С. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до Смілянської міської ради Черкаської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на 1/3 частину квартири у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу належить трикімнатна квартира [ADDRESS] . Вказана квартира 30 січня 1996 року була приватизована на трьох членів сім`ї, а саме - позивача та її батьків, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» 09.11.1993 року і належала їм на підставі свідоцтва про право власності виданого органом приватизації ВАТ «Смілянський машинобудівний завод» від 30 січня 1996 року та зареєстрованого в Смілянському відділку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації». Після смерті матері позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач успадкувала належну їй 1/3 частину квартири під [ADDRESS] та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 липня 2001 року. 17 грудня 2004 року батько позивача, [PERSON] , подарував [PERSON] , а вона прийняла у дар, 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого органом приватизації ВАТ «Смілянський машинобудівний завод» від 30 січня 1996 року. Таким чином, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності виданого органом приватизації ВАТ «Смілянський машинобудівний завод» від 30 січня 1996 року та зареєстрованого в Смілянському відділку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 липня 2001 року, посвідченого Смілянською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 1620 та на підставі договору дарування від 17 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5930. Представник позивача також вказує, що один із правовстановлюючих документів, а саме свідоцтво про право власності видане органом приватизації ВАТ «Смілянський машинобудівний завод» від 30 січня 1996 року втрачено, в зв`язку з чим 27 листопада 2019 року за заявою [PERSON] в газеті «Сміла від А до Я» надруковане оголошення про втрату. Крім того у вказаному свідоцтві про право власності прізвище позивача помилково вказано « [PERSON] », тоді як правильно її прізвище - « [PERSON] ». Посилаючись на вказані обставини та те, що відновити свідоцтво про право власності на житло або отримати його дублікат немає можливості, що позбавляє позивача права розпорядження належним їй нерухомим майном, [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою про встановлення факту належності їй свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації ВАТ «Смілянський машинобудівний завод» від 30 січня 1996 року на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яке посвідчує право власності позивача на 1/3 частину трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] та просить визнати за нею право власності на 1/3 частину вказаної квартири. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача - адвокат Шкарупа Т.С. надала суду заяву, згідно якої просила справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача - Петренко С.О. в судове засідання не з`явилася, в поданому на адресу суду відзиві фактично проти задоволення позову не заперечувала, наголосивши лише на тому, що право власності позивача на вказану квартиру належним чином зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відтак позивач може вільно розпоряджатись належним їй майном. Крім того просила справу розглядати без її участі, при винесенні рішення поклалася на розсуд суду. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності виданого органом приватизації ВАТ «Смілянський машинобудівний завод» від 30 січня 1996 року та зареєстрованого в Смілянському відділку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», належала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 12). При цьому прізвище позивача у вказаному свідоцтві про право власності на житло помилково вказано - « [PERSON] » замість правильного - « [PERSON] » із наголосом на перший склад прізвища, що має враховуватись при відмінюванні даного прізвища. Згідно п. 6. Ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає факти про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по - батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по - батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із Законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, зазначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по- батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по - батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по - батькові або замість імені чи по - батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що особа, яка зазначена в свідоцтві про право власності на житло, виданому органом приватизації ВАТ «Смілянський машинобудівний завод» 30 січня 1996 року та зареєстрованому в Смілянському відділку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», а саме - [PERSON] та позивач по справі - [PERSON] , особу якої посвідчено паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 11 березня 1998 року Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області, - є однією і тією ж особою. Оскільки іншим способом виправити допущені помилки в правовстановлюючому документі не є можливим, суд приходить до висновку, що позовна заява в частині встановлення факту належності позивачу правовстановлюючого документу є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення та встановлює факт належності правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло виданого органом приватизації ВАТ «Смілянський машинобудівний завод» 30 січня 1996 року та зареєстрованого в Смілянському відділку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», позивачу - [PERSON] . З матеріалів справи також вбачається, що після смерті матері позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач успадкувала належну їй 1/3 частину квартири під [ADDRESS] та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 липня 2001 року, посвідчене державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Терещенко М.Є., зареєстроване в реєстрі за № 1620 (а.с. 7). 17 грудня 2004 року батько позивача, [PERSON] , подарував [PERSON] , а вона прийняла у дар, 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого органом приватизації ВАТ «Смілянський машинобудівний завод» від 30 січня 1996 року. Вказане підтверджується копією договору дарування від 17 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5930 (а.с. 8). Таким чином, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності виданого органом приватизації ВАТ «Смілянський машинобудівний завод» від 30 січня 1996 року та зареєстрованого в Смілянському відділку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 липня 2001 року, посвідченого Смілянською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 1620 та на підставі договору дарування від 17 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5930. Вказане також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 189308721 від 19 листопада 2019 року (а.с. 16). 27 листопада 2019 року за заявою [PERSON] в газеті «Сміла від А до Я» надруковане оголошення про втрату свідоцтва про право власності на житло, яке видане органом приватизації ВА Г «Смілянський машинобудівний завод» від 30 січня 1996 року на ім`я [PERSON] (а.с. 19). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулась до ПАТ «Смілянський машинобудівний завод» про видачу їй дублікату свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] . 19 листопада 2019 року голова правління ПАТ «Смілянський машинобудівний завод» надав відповідь позивачу про неможливість видати дублікат свідоцтва у зв`язку з тим, що після реорганізації підприємства з ВАТ «Сміламаш» на ПрАТ «Сміламаш» будь-які архіви стосовно проведення приватизації та видачі відповідних свідоцтв на право власності в даний час на підприємстві відсутні( а.с. 14). Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Із змісту ч.1 ст. 317 ЦК України вбачається власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України визначено власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. З матеріалів справи вбачається що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого органом приватизації ВАТ «Смілянський машинобудівний завод» від 30 січня 1996 року та зареєстрованого в Смілянському відділку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 липня 2001 року, посвідченого Смілянською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 1620 та на підставі договору дарування від 17 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5930належить квартира [ADDRESS] . Однак, відсутність одного з правовстановлюючих документів на вказаний об`єкт нерухомого майна, а саме свідоцтва про право власності виданого органом приватизації ВАТ «Смілянський машинобудівний завод» від 30 січня 1996 року та зареєстрованого в Смілянському відділку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» та наявних у ньому розбіжностей в частині написання прізвища позивача позбавляє її можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, відтак її звернення до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим. За наявності належних доказів щодо втрати оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно та неможливості отримання його дублікату у встановленому Законом порядку,

Outcome: approved