Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноплавна компанія «УКРФЕРРІ», в якому, після уточнення позовних вимог (а.с.97-98), просили суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 88236,23 гривні, моральні збитки в розмірі 45000,00 гривень кожному, а також витрати по проведенню експертного дослідження в розмірі 800,00 грн. та сплачений судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 жовтня 2012 року [PERSON] та [PERSON] придбали у компанії ТОВ «UBG-agency», яка є генеральним агентом ТОВ «Судноплавна компанія «УКРФЕРРІ» в м. Поті, пасажирські квитки на паром «Грейсфальд», що належить відповідачу, якій слідував маршрутом місто Поті, Грузія, до міста Іллічівськ, Одеської області, Україна. Водночас був придбаний квіток для транспортного перевезення автомобілю «CHEVROLET CAMARO», 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є громадянка Грузії [PERSON]. Зазначений факт підтверджується пасажирським квитком № 126268 від 28.10.2012 року та платіжними документами про сплату зазначених квитків. 30 жовтня 2012 року, при прибутті в порт Іллічівськ, Одеської області, Україна, позивачами було встановлено, що автомобілю «CHEVROLET CAMARO» реєстраційний номер [NUMBER], який є їх особистою власністю, причинені пошкодження. 30 жовтня 2012 року, одразу після виявлення пошкоджень автомобілю, [PERSON], як співвласник пошкодженого автомобілю звернувся до капітана судна - [PERSON] з заявою-претензією щодо пошкодження його автомобіля. Капітан судна [PERSON] 31.10.2012 року звернувся до органів внутрішніх справ з заявою про те, що невідома особа в період часу з 07.00 до 08.20 30.10.2012 року навмисно пошкодила лакофарбове покриття на автомобілі «CHEVROLET CAMARO», державний номерний знак [NUMBER], який знаходився на борту теплоходу «Грейсфальд». В той же день, 31.10.2012 року на борту теплоходу «Грейсфальд» співробітниками внутрішніх справ були проведені оперативні дії, допитані свідки, потерпілий [PERSON] Був проведений огляд міста події та зроблені фото таблиці до нього з фіксуванням кількості подряпин, місць їх розташування. Дії представника судовласника - капітана судна - не залишили у позивачів сумнівів щодо того, що факт пошкодження їх автомобілю був зафіксований та не оспорюється. 1.11.2012 р. [PERSON] звернувся до експерту з метою отримання висновку щодо вартості спричиненої матеріальної шкоди. В день, коли вони покидали борт судна, капітаном судна [PERSON] [PERSON] був вручений талон-повідомлення № 628, підписаний капітаном судна та засвідчений печаткою теплохода «Грейсфальд» в підтвердження того, що факт пошкодження автомобілю офіційно зафіксований. При цьому ані [PERSON], ані власнику автомобіля - громадянці Грузії [PERSON] не було пояснено про необхідність складення комерційного акту про пошкодження автомобілю. Згідно висновку товарознавчого дослідження про встановлення матеріального збитку, завданого автомобілю «CHEVROLET CAMARO», 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], такий збиток складає 92 429,00 гривень. Крім того, за проведення експертного дослідження позивачі сплатили грошові кошти в розмірі 800 грн. В квітні 2013 року вони звернулися з претензією до відповідача про відшкодування збитків, але отримали відмову про компенсацію таких збитків в добровільному порядку, що і стало приводом для захисту своїх прав у судовому порядку. В судове засідання з'явилися [PERSON] та представник позивачів [PERSON], позов підтримали, просили його задовольнити з підстав зазначених в позові. Представники відповідачів позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні з підстав, зазначених у запереченнях. Суд, вислухавши думку сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, допитавши експертів, приходить до наступних висновків. 28 жовтня 2012 року [PERSON] та його дружина [PERSON] придбали у компанії ТОВ «UBG-agency», яка є генеральним агентом ТОВ «Судноплавна компанія «УКРФЕРРІ» в м. Поті, пасажирські квитки на паром «Грейсфальд», якій належить відповідачу, якій слідував маршрутом місто Поті, Грузія, до міста Іллічівськ, Одеської області, Україна. Крім того, позивачами був придбаний квіток для транспортного перевезення автомобілю «CHEVROLET CAMARO», 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є громадянка Грузії [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу(а.с. 115-118, т.1). Зазначений факт підтверджується пасажирським квитком № 126268 від 28.10.2012 року та платіжними документами про сплату зазначених квитків (а.с.13-16, т.1). Як зазначають позивачі, 30 жовтня 2012 року, при прибутті в порт Іллічівськ, Одеської області, Україна, ними було встановлено, що автомобілю «CHEVROLET CAMARO», реєстраційний номер [NUMBER], який є їх особистою власністю, причинені пошкодження. 30 жовтня 2012 року, [PERSON] звернувся до капітана судна - [PERSON] з заявою щодо пошкодження його автомобіля (а.с.185, т.1). Як вбачається з матеріалів, витребуваного судом із Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області, кримінального провадження № 12012170160000280, капітан судна [PERSON] 31.10.2012 року звернувся до органів внутрішніх справ з заявою про те, що невідома особа в період часу з 07.00 до 08.20 30.10.2012 року навмисно пошкодила лакофарбове покриття на автомобілі «CHEVROLET CAMARO», державний номерний знак [NUMBER], який знаходився на борту теплоходу «Грейсфальд» та належить громадянину [PERSON] (а.с.177, т.1). В той же день, 31.10.2012 року на борту теплоходу «Грейсфальд» співробітниками внутрішніх справ були проведені оперативні дії, допитані свідки, потерпілий [PERSON] Був проведений огляд міста події та зроблені фото таблиці до нього з фіксуванням кількості подряпин, місць їх розташування (а.с. 179-181, т.1). 01.10.2012 року [PERSON] звернувся до експерта [PERSON] з метою отримання висновку щодо вартості спричиненої матеріальної шкоди. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №378 від 21.11.2012 року, складеного ФОП [PERSON], розмір матеріальної шкоди власнику автомобіля, складає 92429,20 грн., у тому числі, втрата товарної вартості - 46214,60 грн. (а.с. 14-42, т.2). 13.02.2013 року постановою Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області кримінальне провадження № 12012170160000280 було закрито у зв'язку з відсутністю складу будь-якого кримінального правопорушення. В квітні 2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулися з претензією до відповідача про відшкодування збитків, але отримали відмову про компенсацію таких збитків у зв'язку з тим, що позивачами не були долучені до претензії комерційний акт та документи, які підтверджують право власності на зазначений автомобіль. Правовідносини, які склалися між сторонами спору регламентуються низкою законодавчих актів, а саме: Афінською конвенцією про перевезення морем пасажирів та їх багажу 1974 року, Протоколом до Афінської конвенції, Цивільним Кодексом України, Кодексом торгового мореплавання України. Так, у ч.1 ст. 3 Афінської Конвенції, що регулює відповідальність перевізника зазначається, що перевізник відповідає за шкоду, завдану в результаті втрати або пошкодження багажу, якщо подія, внаслідок якої було завдано шкоду, сталася під час перевезення і була наслідком вини або недбалості перевізника, його службовців або агентів, які діяли в межах своїх службових обов'язків. Відповідно до ч.2-3 ст.3 на позивача покладається обов'язок щодо доказування того, що подія, внаслідок якої було завдано шкоду, сталася під час перевезення, а також обов'язок доказування розміру шкоди. 3. Вина або недбалість перевізника, його службовців або агентів, що діяли в межах їх службових обов'язків, передбачається, оскільки не доведено протилежне, якщо смерть або тілесні ушкодження пасажира або втрата чи пошкодження каютного багажу сталися в результаті або у зв'язку з корабельною аварією, зіткненням, посадкою на мілину, вибухом чи пожежею або недоліками судна. Щодо втрати чи пошкодження іншого багажу така вина чи недбалість передбачається, оскільки не доведено протилежне, незалежно від характеру події, яка спричинила втрату чи пошкодження багажу. В усіх інших випадках обов'язок доказування вини або недбалості лежить на позивачеві. Стаття 15 Афінської конвенції дійсно встановлює, що пасажир повинен надіслати письмове повідомлення перевізникові чи його агентові: іі) щодо іншого (не каютного) багажу до або в момент його видачі. Однак, при цьому в частині 3 ст. 15 Афінської Конвенції закріплено, що письмове повідомлення не потрібне, якщо стан багажу було сумісно встановлено або перевірено в момент його одержання. Ці положення також зафіксовані в ст. 190 КТМ України. Відповідно до ст. 184 КТМ України, за договором морського перевезення пасажира перевізник зобов'язується перевезти пасажира і його каютний багаж у пункт призначення, а в разі здачі пасажиром багажу - також доставити багажу в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання багажу особі; пасажир повинен сплатити встановлену плату за проїзд, а при здачі багажу - і плату за провезення багажу. Перевезення іншого багажу, який не є каютним багажем, охоплює час з моменту прийняття його перевізником, службовцем або агентом перевізника на березі або на борту судна до моменту його видачі перевізником, службовцем або агентом перевізника. Доказом укладення договору морського перевезення пасажира і сплати вартості проїзду, згідно до ст. 187 КТМ України, є виданий перевізником квиток. Здача перевізнику багажу засвідчується багажною квитанцією. При придбанні квитків на паром для пасажирського та вантажного перевезення, між позивачами та відповідачем фактично було укладено договір перевезення. При загрузці на паром, відповідно до установлених правил перевезення, позивачі зареєструвались та віддали свій багаж (автомобіль «CHEVROLET CAMARO», реєстраційний номер [NUMBER]) в вантажний сектор. З цього часу, відповідно до умов пасажирського та вантажного перевезення, відповідальність за збереження вантажу переходить до перевізника, тобто до відповідача (розділ VIII договору) (а.с. 138-150, т.1). Стаття 193 КТМ України регламентує, що перевізник відповідає за шкоду, заподіяну в результаті втрати або пошкодження багажу, якщо подія, внаслідок якої було заподіяно шкоду, сталася під час перевезення і була наслідком вини або недбалості перевізника, його працівників, агентів, які діють у межах своїх службових обов'язків. Перевізник відповідає за нестачу або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, а також за прострочення в його доставці, якщо не доведе, що нестача, пошкодження або прострочення в доставці сталися не з його вини. Відповідно до ч.2 ст. 908 ЦК України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Статтею 910 ЦК України встановлено, що укладання договору перевезення пасажирів та багажу підтверджується наданням відповідно білету та багажної квитанції. Відповідно до вимог статті 924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за збереження багажу з моменту прийняття їх до перевезення і до видачі за місцем отримування, якщо перевізник не докаже, що утрата, недоліки, порча та пошкодження багажу мало місце внаслідок обставин, які перевізник не міг передбачити та усунення яких від нього не залежало. Дійсно, у відповідності до статті 381 КТМ України, обставини, що можуть бути підставою для майнової відповідальності перевізника, відправників, одержувачів вантажу і пасажирів, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми. В іноземному порту ці обставини засвідчуються за правилами, що існують у даному порту. Комерційний акт складається для засвідчення пошкодження або зіпсуття вантажу або багажу. Однак, відповідно до ч.3 ст.381 КТМ України, форма актів, порядок їх складання і порядок засвідчення обставин, які не потребують складання актів, встановлюються правилами, що видаються відповідно до статті 3 цього Кодексу. У відповідності до ч.ч. 2-3 ст.58 КТМ України, капітан судна внаслідок свого службового становища визнається представником судновласника і вантажовласника щодо дій, викликаних потребами судна, вантажу або плавання, а також позовів, що стосуються довіреного йому майна, якщо на місці немає інших представників судновласника або вантажовласника. Під час аварійних морських подій з судном, а також у разі зіпсуття, пошкодження і втрати вантажу або багажу, що перевозиться, заподіяння травм людям та інших випадків, у результаті яких можуть бути пред'явлені претензії або позови до судновласника, капітан судна повинен вжити всіх необхідних заходів для документального оформлення цих випадків у порядку, встановленому чинним законодавством України, а також провести попереднє розслідування аварійної морської події незалежно від її класифікування. Таким чином, враховуючи наявність заяви [PERSON] до капітана судна - [PERSON], а також заяви до міліції капітана судна щодо спричинення пошкоджень автомобілю на борту теплоходу «Грейфальд», проведення оперативних дій з цього приводу, необґрунтованим є посилання відповідача на те, що позивачі письмово не повідомили про наявність пошкоджень на автомобілі. Та обставина, що представники судновласника, як то капітан судна, або інші службові особи, не склали комерційний акт, не може виключати їх відповідальності за спричинену позивачам шкоду. Під час розгляду справи від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноплавна компанія «УКРФЕРРІ» надійшло клопотання про призначення товарознавчої експертизи за вказаним позовом, яке було задоволено судом. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №5881 від 24.12.2014 року, складеного провідним судовим експертом сектору автотоварознавчих досліджень ЛЕТ і АТЗД ОНДІСЕ [PERSON], розмір матеріальної шкоди власнику автомобіля на момент завдання шкоди, складає 52178,74 грн., у тому числі, втрата товарної вартості - 7204,77 грн. (а.с. 49-59, т.2). Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди пов'язаної з пошкодженням вітрового скла та втратою товарної вартості. За клопотання представника позивача у судове засідання, яке відбулося 21.04.2015 року, були викликані експерт - автотоварознавець [PERSON] з метою роз'яснення висновку № 378 експертного автотоварознавчого дослідження суми матеріальної шкоди, завданої [PERSON] - власнику автомобіля «CHEVROLET CAMARO», а також провідний судовий експерт сектору автотоварознавчих досліджень Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз [PERSON] з метою роз'яснення висновку № 5881 судової автотоварознавчої експертизи визначення вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «CHEVROLET CAMARO», які підтвердили суму матеріальної шкоди, завданої позивачам, у тому числі, з урахуванням втрати товарної вартості та пошкодження вітрового скла. Відповідно до пояснень експертів, помилка у висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 378, складеного експертом - автотоварознавцем [PERSON], була пов'язання з опискою при визначенні коефіцієнта для розрахунку втрати товарної вартості. У ч. 1 ст. 1166 ЦК України, зазначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 13.05.2015 позивачами були збільшені позовні вимоги у зв'язку з тим, що з часу заподіяння матеріальних збитків від пошкодження автомобіля і проведення експертного дослідження, пройшов тривалий час, а тому, у тому числі, простили стягнути матеріальну шкоду у розмірі 88236,23 грн. (а.с.97-98, т.2). При цьому, позивачі з клопотаннями про призначення експертизи щодо визначення вартості матеріальної шкоди, запропонованої в уточненій позовній заяві, до суду не зверталися. Таким чином, наданий позивачами розрахунок в уточненій позовній заяві не підтверджує належним чином вартість матеріальної шкоди. Враховуючи вищевикладене, матеріальна шкода в розмірі 52178,74 грн. підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноплавна компанія «УКРФЕРРІ» на користь [PERSON] і [PERSON]. Однак, позивачами не надано доказів оплати витрат по проведенню експертного дослідження №378 від 21.11.2012 року в розмірі 800,00 грн., а тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд встановив той факт, що майно позивачів було пошкоджено, встановив особу яка відповідальна за пошкодження цього майна. Вказані обставини дають підставу вважати, що позивачі у зв'язку з пошкодженням їх майна (автомобіля) зазнали певних душевних страждань, що дає їм право на відшкодування моральної шкоди на підставі зазначених вище норм цивільного права. Із врахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноплавна компанія «УКРФЕРРІ» на користь позивачів по 2000,00 грн. кожному на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене,

Outcome: partial