Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Адвокат Марамигін Павло Владиславович звернувся в інтересах [PERSON] до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та дружини з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Свою заяву обґрунтовує тим, що проживав з [PERSON] в громадянському шлюбі більше 20 років. За час проживання однією сім`єю вони вели спільне господарство, мали спільний побут та бюджет, придбавали майно, спільно приймали участь у витратах на утримання житла. Придбане за час спільного проживання майно було оформлено за померлою [PERSON] . 18.09.2019 [PERSON] все належне їй майно заповіла заявнику - [PERSON] . Необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та дружини з [PERSON] обґрунтовує тим, що Головне управління ДПС у Закарпатській області з посиланням на вимоги Податкового кодексу України зобов`язує його сплатити податок з отриманої спадщини, оскільки така отримана від особи, що не є членом сім`ї першого та другого ступеня споріднення. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.08.2021 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Заінтересована особа: Головне управління ДПС у Закарпатській, явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, хоча про час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у місті Ужгороді, про що Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області складено відповідний актовий запис №1082 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до заповіту від 18.09.2019, посвідченого державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Когутич І.І. від 18.09.2019 за реєстровим №2-287, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] . У свою чергу [PERSON] оформив спадщину за вказаним заповітом, яка складається із житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0703 га, кадастровий номер 2110100000:28:002:0037, що підтверджується відповідними свідоцтвами про право на спадщину від 19.08.2020. Майно, що [PERSON] (спадкодавець) заповіла [PERSON] (спадкоємцю), а саме, житловий будинок, розташований в [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0703 га, набуті спадкодавцем на підставі договору міни нерухомого майна від 11.06.2014 (будинок) та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.06.2014. Згідно акту про фактичне місце проживання від 10.08.2021, підписаного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , затвердженого директором ТОВ «Наш добробут», [PERSON] фактично проживає за адресою [ADDRESS] , з 2014 року без реєстрації. Відповідно до відомостей домової книги у будинку [ADDRESS] , була зареєстрована з 18.10.2016 мати [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Свідки [PERSON] та [PERSON] , будучи приведеними до присяги та попередженими про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України в судовому засіданні повідомили, що знають заявника і його цивільну дружину з 90-х років та підтвердили, що вони дійсно жили як чоловік та дружина понад 20 років, вели спільне господарство, зокрема, зазначили, що [PERSON] піклувався про [PERSON] , оскільки остання тривалий час хворіла. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правилами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Згідно статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.95 м.Київ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого акту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Заявник звертається до суду для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та дружини з [PERSON] , [INFO] . Метою встановлення вищевказаного факту є підтвердження відповідного ступеня споріднення, що відповідно є підставою для звільнення від обов`язку подавати декларацію про майновий стан та доходи. Отже, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення статті 74 СК України. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Суд, вивчивши заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, оскільки судом достовірно встановлено факт сумісного проживання заявника з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з 14.06.2006 до дня смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Обставини, які б спростовували зазначений факт, судом не встановлено.

Outcome: approved