Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач) звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.03.2019 року він звернувся в інтернет - магазин « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , з приводу купівлі оргтехніки - кольорового принтера за 16 267 грн. 34 коп. Домовившись про всі суттєві умови, в тому числі ціну та термін поставки товару, здійснив оплату товару 22.03.2019 року через «Приват24» з картки своєї дружини [PERSON] , якою користується по домовленістю. На адресу [PERSON] , що підтверджується дублікатом квитанції Р24АР24А580511475А73205, код квитанції Р24АР24А580511475А73205 (копія додається). Незважаючи на передоплату товару, протягом 7 робочих днів (як зазначалося на сайті) товар йому доставлений не був. На неодноразові звернення Позивача з приводу поставки товару, отримав відповідь 09.04.2019 про те, що є проблеми з пропуском через кордон та з доставкою, 15.04.2019 отримано відповідь про уточнення причини затримки товару. 16.04.2019 отримано відповідь, що принтер перебуває на митному терміналі (копії роздруківок переписки додаються). 06.06.2019 на електронну пошту він отримав лист з проханням вказати всі реквізити для направлення гарантійного листа, а також запевнення, що в найкоротші терміни повернуть кошти та компенсацію за кожен день прострочення повернення коштів. Згідно гарантійного листа від 11.07.2019 ФОП - [PERSON] взяв на себе обов`язок в термін до 18.07.2019 року, але не пізніше 30.07.2019, погасити грошовий борг за невиконане замовлення №73963113 від 22.03.2019 в розмірі 16 186 грн., також гарантує клієнту грошову компенсацію в розмірі 0.25% в день за кожен день очікування (копії роздруківки переписки та гарантійний лист додається). У вказаний в гарантійному листі термін відповідач борг та компенсацію йому не повернув, на зв`язок не виходить, жодних коштів Позивач не отримав. А тому, просить розірвати вказаний договір, стягнути з відповідача в його користь 16186, 34 грн. - сплачений за товар суми, компенсацію 0,25 % за кожен день прострочення в сумі 11 655, 36 грн., а всього - 27 841, 70 грн., та 100 000 грн. завданої моральної шкоди. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідно до вимог ч.6, 10 ст.187 ЦПК України судом було надіслано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання перебування такої фізичної особи. Згідно отриманої судом інформації, було встановлено, що відповідач зареєстрований в [ADDRESS] . Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин та не подав відзив на позовну заяву. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання. У встановлений строк, відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з положеннями статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Судом встановлено, що 22.03.2019 року на інтернет сторінці магазину « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , через сайт [INFO] позивач замовив кольоровий принтер вартістю 16 267 грн. 34 коп. Сторони домовились про всі суттєві умови, в тому числі ціну та термін поставки товару. Позивач [PERSON] здійснив оплату товару 22.03.2019 року, через систему особистого кабінету «Приват 24», що підтверджується дублікатом квитанції Р24АР24А580511475А73205, код квитанції Р24АР24А580511475А73205. Відповідно п.8 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», договір, укладений на відстані, - це договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку. Пункт 11 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» вказує, що засоби дистанційного зв`язку - це телекомунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані. Таким чином, договір купівлі-продажу товару, який був укладений між позивачем та відповідачем за допомогою мережі Інтернет є договором, укладеним на відстані, до якого застосовуються положення ст.13 ЗУ «Про захист прав споживачів». Незважаючи на передоплату товару, протягом 7 робочих днів (як зазначалося на сайті) товар [PERSON] доставлений не був. На неодноразові звернення Позивача з приводу поставки товару, отримав відповідь 09.04.2019 про те, що є проблеми з пропуском через кордон та з доставкою, 15.04.2019 Позивач отримав відповідь про уточнення причини затримки товару (копії відповідей магазину містяться в матеріалах справи). 06.06.2019 на електронну пошту він отримав лист з проханням вказати всі реквізити для направлення гарантійного листа, а також запевнення, що в найкоротші терміни повернуть кошти та компенсацію за кожен день прострочення повернення коштів. Згідно гарантійного листа від 11.07.2019 ФОП - [PERSON] взяв на себе обов`язок в термін до 18.07.2019 року, але не пізніше 30.07.2019 погасити грошовий борг за невиконане замовлення №73963113 від 22.03.2019 в розмірі 16 186 грн., також гарантує клієнту грошову компенсацію в розмірі 0.25% в день за кожен день очікування (копії роздруківки переписки та гарантійний лист додається). Таким чином, позивач повідомив відповідача про розірвання договору та вчинив всі необхідні дії передбачені ЗУ «Про захист прав споживачів». Судом встановлено, що станом на день подання позову 15.01.2020 року у вказаний в гарантійному листі термін відповідач борг та компенсацію Позивачу не повернув, на зв`язок не виходить. Згідно ч.4 ст.13 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. Частина 6 статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що якщо інше не передбачено договором, укладеним на відстані, продавець повинен поставити споживачеві товар протягом прийнятного строку, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору. У разі неможливості виконання договору через відсутність замовленого товару продавець повинен негайно повідомити про це споживача, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору. Частина 4 ст.12 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлює, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей. Право споживача на розірвання договору, укладеного на відстані є безумовний, не пов`язується з жодною подією, умовою та гарантується ЗУ «Про захист прав споживачів». Розірвання договору, укладеного на відстані здійснюється шляхом - повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Крім того стаття 693 ЦК України визначає, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина 2 статті 693 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з положеннями статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, в розумінні ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів», повідомлення про повернення товару, лист про розірвання договору є фактом розірвання договору купівлі-продажу між [PERSON] та відповідачем, а тому договір, укладений на відстані (купівлі-продажу) є розірваним з 16.04.2019 року. Всупереч ст.ст.12,13 ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідач не повернув [PERSON] сплачену грошову суму за товар внаслідок розірвання договору протягом 30 днів з моменту повідомлення про розірвання договору, а тому [PERSON] повинен сплатити компенсація в розмірі 0,25% від сплаченої позивачем суми за кожен день прострочення - 40,47 грн. (16186,34 грн. х 0,25 / 100), з 01.04.2019 по 14.01.2020 - 288 днів прострочення доставки товару або повернення коштів. Таким чином, сума компенсації згідно гарантійного листа складає 11 655 грн. 36 коп. ( 40,47 х 288 == 11 655, 36). На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення неповернуті кошти за товар в розмірі 16 186, 34 грн., 11 655, 36 грн. компенсація за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 постанови ПВС України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Таким чином, діями відповідача, які полягали у порушенні прав позивача як споживача згідно ЗУ «Про захист прав споживачів» [PERSON] було завдано також моральної шкоди. На підставі викладеного, враховуючи засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000 грн., що не являється завищеною сумою та співвідноситься до вартості замовленого товару та відношення відповідача, який тривалий час не вчиняв належних дій по врегулюванню виниклого спору та поверненні всієї суми грошових коштів за товар внаслідок розірвання договору купівлі-продажу, укладеного на відстані. Відповідно до ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів та ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору. Отже, з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 2544, 40 грн., за дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру.

Outcome: partial