Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. [PERSON] має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 13.10.2009 року Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №414. Відповідач незважаючи на не однократні прохання [PERSON] і всупереч вимогам законодавства України протягом тривалого часу, тобто з жовтня 2011 року по серпень 2018 року матеріальної або іншої допомоги на утримання дитини не надавав, мешкає окремо, у зв`язку з чим була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 31.10.2011 року у справі №2-1778/11 відповідача зобов`язали сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів доходу, но не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.10.2011 року до повноліття дитини. У відповідності з розрахунком заборгованості по аліментам, виданого Приморського ВДВС м. Маріуполя, заборгованість відповідача по сплаті аліментів по виконавчому листу №2-1778, станом на 01.09.2018 року за період з жовтня 2011 року по серпень 2018 року складає 109276,12 грн. На даний час у [PERSON] склалась нормальна родина з [PERSON] . Донька називає [PERSON] батьком, вони проживають однією родиною, займаютьсяїї вихованням, станом здоров`я, розвитком, забезпечують усім для її нормального фізичного і духовного розвитку. На підставі чого, вимушені звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді від 26.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження, розпочато загальне позовне провадження, призначено по справі підготовче засідання. Ухвалами судді від 14.01.2019 року, 04.02.2019 року, 18.02.2019 року, 06.03.2019 року, було вирішено проводити розгляд справи в режимі відеоконференції з ДУ «Торецька виправна колонія №2» з метою участі у судовому засіданні відповідача. 16.04.2019 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення, в яких зазначено, що [PERSON] заперечує проти задоволення позову. Ухвалою судді від 17.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 08.12.2020 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла заява про самовідвід. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання 11.03.2021 року не з`явились, при цьому від них на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, при цьому [PERSON] надав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] , позбавлення його батьківських прав, справу просив розглянути без його участі. [PERSON] також надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник 3-ої особи - Служби у справах дітей Маріупольської міської ради надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Суд, заслухавши позивача, її представника, відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.10.2013 року, виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [INFO] народилася [PERSON] , мати якої - [PERSON] , батько - [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №414. (а.с.6). Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 31.10.2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , в розмірі ј частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 07.10.2011 року і до повноліття дитини, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с.7). З розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому провадженню №40365681 виданого державним виконавцем Приморського ВДВС вбачається, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів, станом на 01.09.2018 року складає 109276,12 грн. (а.с.9). З довідки - характеристики виданої 14.03.2019 року ДОП Приморського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області Первутинським Д.В., випливає, що за час мешкання [PERSON] на ділянці, останній зарекомендував себе з посередньої сторони, алкогольними напоями не зловживає, скарг від родичів чи сусідів на нього не надходило, підтримує стосунки з особами які ведуть антигромадський спосіб життя, притягувався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.187 КК України. (а.с.68). Відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 30.05.2016 року, [PERSON] визнано винним за ч.2 ст.187 КК України і призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. (а.с.69-70). З розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому провадженню №40365681 виданого головним державним виконавцем Приморського ВДВС м. Маріуполя вбачається, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів, станом на 31.03.2019 року складає 129839,39 грн. (а.с.71). Згідно характеристики виданої завідувачем КДНЗ «Ясла-садок №91 «Пролісок» від 11.03.2019 року за №18, Кароліна відвідувала дошкільний заклад з 04.03.2013 року по 31.06.2016 року. Мати [PERSON] завжди цікавилась питаннями виховання, приймала активну участь у вихованні дитини. З дитячого садочку забирала мати. Протягом 3 років батько життям дитини в дошкільному закладі не цікавився. (а.с.72). Відповідно до характеристики, виданої директором ЗОШ №56, [PERSON] навчалася з 01.09.2016 року по 05.09.2018 року у ЗОШ №56. За час навчання вона зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця. Має навчальні досягнення достатнього рівні, пам`ять дівчинки добре розвинена. Увага стійка, до уроків готувалася систематично, проявляла інтерес до навчання, мала схильність до предметів гуманітарного циклу. Мовлення розвинуте добре. Мати [PERSON] приділяла достатньо уваги розвитку та вихованню дитини, підтримувала постійний контакт з класним керівником та регулярно відвідувала батьківські збори. Батько проживав окремо і шкільним життям доньки не цікавився, до школи жодного разу не приходив, батьківські збори не відвідував. (а.с.73). З характеристики виданої директором КЗ «Гімназія - початкова школа №21» випливає, що [PERSON] навчається в школі з 01.09.2018 року. Зарекомендувала себе як наполеглива та старанна учениця. Рівень розумового розвитку дитини відповідає її віковим особливостям. Пропуски навчальних занять без поважної причини відсутні, хворіє рідко, працьовита. Проживає разом з мамою [PERSON] . Вдома створені всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку і виховання дитини. Мати підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Батько [PERSON] не приймає участь у вихованні дитини, не відвідує батьківські збори та шкільні заходи. В школу батько не приходить, навчанням та успіхами дитини не цікавиться, дочку на заняття не приводить і після уроків жодного разу не забирав. Вихованням дитини займається мати. (а.с.74). У висновку виконавчого комітету ММР від 19.04.2019 року за №13-31-46 зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с.109-110). Судом встановлено, що відповідач не спілкується з дитиною, не піклується про її фізичний і розумовий розвиток, не проявляє до неї батьківської турботи, що свідчить про те, що він ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дітей. Крім того, визнав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволенні. На підставі ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити отримання дітьми повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.п.15,26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, не готують до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При ухваленні даного рішення суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Суд, враховуючи наведені обставини, вважає, що відповідач [PERSON] маючи доньку, тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню та утриманню, не піклується про її здоров`я, духовний, фізичний і етичний розвиток, не готує її до самостійного життя, що дає підстави суду позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача [PERSON] сплачений позивачем судовий збір при поданні позовної заяви до суду.

Outcome: approved