Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) просить розірвати шлюб з [PERSON] (надалі відповідач) мотивуючи тим, що відносини в сімї не склалися, постійно виникали сварки, в 2007 році сторони припинили спільне проживання та на даний час проживають окремо. Позивач вказує, що сімю зберегти не можливо, майнових претензій до відповідача не має, спору про місце проживання неповнолітнього сина немає. У судове засідання позивач не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення, про причини неявки не повідомила, про розгляд справи у її відсутність не клопотала. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження (а.с.4), виданого повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Сумського районного управління юстиції 28 січня 2003 року, серії 1-БП № 062500, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 09 вересня 1995 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 18. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - Степанов, дружині - [PERSON]. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області від 29 травня 2003 року (а.с.5). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із наданої в судове засідання заяви вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків і позивач категорично не погоджується на примирення. З 2007 року сторони разом не проживають. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved