Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] (далі - позивачі) звернулися до суду з позовною заявою в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] до [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (далі- відповідачі) про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована не виконанням відповідачами їх батьківських обов'язків, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України (далі - СК України), а саме, ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини. Позивач просив суд позбавити батьківських прав відповідачів відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та уточнивши в судовому засіданні свої позовні вимоги, просили їх вимогу, викладену в п.3 позовної заяви щодо витребування в органу опіки та піклування подання про призначення позивачів опікунами малолітньої [PERSON], [INFO], - без розгляду. В судовому засіданні позивачі, свої позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Прокурор підтримав правову позицію позивачів та просив задовольнити позов. Відповідачі до суду не з'явилась, неодноразово повідомлялись за місцем їх реєстрації та були викликані до суду шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» №17 від 28 січня 2016 року. Третя особа до суду не з'явилась, надала суду рішення від 11.02.2016 року №2 «Про позбавлення батьківських прав гр.[PERSON] та [PERSON] у відношенні їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO]». Суд, заслухавши думку учасників процесу, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідачів та третьої особи і ухвалення заочного рішення, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] (далі - позивач 2) є матір'ю [PERSON], [INFO] (далі - відповідач 1), про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 27.07.2013 року видане ВДРАЦС Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний запис №152, згідно якого, [PERSON]., [INFO] уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. (далі- відповідач 2) та змінила своє дошлюбне прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» та свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03.08.1996 року видане Авдіївським міським ВРАЦС Донецької області, про що складено відповідний актовий запис №149, згідно якого, [PERSON].,[INFO] уклала шлюб з [PERSON],[INFO] (далі - позивач 1) та змінила своє дошлюбне прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». 24.02.2014 року від шлюбу між відповідачем 1 та відповідачем 2 у них народилась дитина - [PERSON], [INFO](далі- дитина), про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане ВДРАЦС Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області та 04.03.2014 року складено відповідний актовий запис №46. Після народження дитини відповідачі забрали дитину додому до позивачів за адресою: [ADDRESS]. Через кілька тижнів відповідачі втратили інтерес до дитини, не надавали належного утримання та вихованню дитині, зловживали алкогольними напоями, по кілька тижнів не з'являлись додому. Від самого народження до теперішнього часу, дитина - [PERSON], [INFO] мешкає разом з позивачами. Фактично шлюбні відносини між відповідачами припинились понад 6 місяців тому, і відповідач 2 покинув сім'ю виїхавши до Російської Федерації, місце його мешкання не відоме. Відповідач 1, покинула дитину більш року тому і місце її знаходження не відоме. Жоден з відповідачів не приймає участі по утриманню та вихованню дитини, не надають ніякої матеріальної допомоги на її утримання. У відповідності до довідки №874 від 28.08.2015 року філії ПП «Технодом» [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою:[ADDRESS]., склад його сім'ї наступний: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] Згідно довідки-характеристики, виданої ст.інспектором міліції Авдіївського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 19.08.2015р. гр.[PERSON] проживає з сім'єю і онукою [PERSON], [INFO], характеризується з позитивної сторони, спиртними напоями не зловживає, відносини з особами раніше судимими не підтримує, з сусідами підтримує дружні відносини, виховує онуку [PERSON], [INFO], протягом одного року, оскільки його падчерка [PERSON], [INFO], свою доньку не виховує і підтримки не надає. За змістом характеристики з місця роботи ПАТ «АКХЗ» [PERSON] є розумним фахівцем, володіє суміжними професіями, працює творчо та натхненно, нагороджувався грамотами та цінними подарунками, користується авторитетом та повагою колег. Працює на ПАТ «АКХЗ» з 09 серпня 2011 року (довідка №05-1/15-1185 від 26.08.2005р.). У довідці-характеристиці, виданої ст.інспектором міліції Авдіївського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 19.08.2015р., зазначається, що гр.[PERSON] проживає з сім'єю і онукою [PERSON], [INFO], характеризується з позитивної сторони, спиртними напоями не зловживає, відносини з особами раніше судимими не підтримує, з сусідами підтримує дружні відносини, виховує онуку [PERSON], [INFO] протягом одного року, оскільки її донька [PERSON], [INFO], свою доньку не виховує і підтримки не надає. [PERSON] працює на ПАТ «АКХЗ» поваром 5 розряду з 18.07.2012р. по теперішній час (довідка №147 від 20.08.2015р.), згідно виробничої характеристики №148 від 20.08.2015 року за час праці зарекомендувала себе працелюбним і відповідальним працівником, користується повагою колективу, за час роботи порушень трудової дисципліни не мала. Старшим інспектором міліції Авдіївського МВ ГУМВС України в Донецькій області у виданій за його підписом довідці-характеристиці від 19.08.2015р. на [PERSON], [INFO] зазначається, що остання проживає разом з батьками і донькою, по місцю проживання характеризується з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, підтримує відносини з особами раніше судимими, з сусідами відносини не підтримує, участі у вихованні доньки [PERSON], [INFO] протягом одного року не приймає, в теперішній час по місцю прописки і мешкання не проживає, за списиками Авдіївського МВ рахується як раніше судима, в теперішній час засуджена вироком Авдіївського міського суду Донецької області до 1,6 року позбавлення волі. Також старшим інспектором міліції Авдіївського МВ ГУМВС України в Донецькій області у виданій за його підписом довідці-характеристиці від 19.08.2015р. на [PERSON], [INFO]. зазначено, що останній проживає один, за місцем мешкання характеризується з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, підтримує відносини з особами раніше судимими, з сусідами відносини не підтримує, участі у вихованні доньки [PERSON], [INFO] не приймає, за списками Авдіївського МВ рахується як раніше судимий, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Авдіївської міської ради від 11.02.2016 року №2 «Про позбавлення батьківських прав гр.[PERSON] та [PERSON] у відношенні їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO]», комісія вирішила клопотати перед судом про позбавлення прав гр.[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]., у відношенні їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Згідно Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91)(далі - Конвенція), зокрема зі змісту ст.2 Конвенції вбачається, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї. Статтею 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.1 ч.2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року № 2947-III (далі- СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 4 ст.155 СК України, визначено, що ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона: не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.1, п.2 ч.1 ст.164 СК України). Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч.2 ст.166 СК України). При вирішенні даного спору, суд враховує позицію, що викладена у п.п.15,16,18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова), зокрема, пункт 15 Постанови зазначає, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 Постанови, передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до пункту 18 Постанови, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на викладені приписи законодавства, роз'яснення Верховного Суду України та фактичні обставини справи, які знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, суд приходить до висновку про невиконання [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO]., їх батьківських обов'язків (без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо дитини батьківського піклування та ухилялися від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини) у відношенні їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідачі з моменту народження дитини 24.02.2014 року не цікавились її долею: не піклувалися про фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечували їй необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкувалися з дитиною. В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження намір відповідачів змінити ситуацію, яка виникла у їх сім'ї між ними та їх дитиною, що дає підстави суду дійти висновку про необхідність захисту прав [PERSON],[INFO], шляхом позбавлення батьківських прав її батьків - [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного, ст.ст.2,9 Конвенції про права дитини, ч.1 ч.2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч.2 ст.150, ч.4 ст.155, п.1, п.2 ч.1 ст.164 СК України,

Outcome: approved