Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

[PERSON] звернуся до суду з позовом, в якому, посилаючись на невиконання відповідачами договірних зобов'язань, просив: -розірвати договір оренди домоволодіння [ADDRESS] укладений в редакції додаткової угоди від 17 серпня 2016 року; -виселити відповідачів із вказаного будинку; -стягнути солідарно з відповідачів борг в сумі 79 824 грн. 41 коп., який складається із заборгованості по орендній платі в період з 17 серпня 2016 року по 16 липня 2017 року в розмірі 52 000 грн., попереднього боргу за оренду та комунальні послуги згідно акту приймання - передачі від 17 серпня 2016 року в розмірі 16 000 грн. та 5 900 грн. відповідно, заборгованості за спожитий газ в розмірі 5 851 грн. та заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 73 грн. 41 коп.; -зобов'язати відповідачів у тримісячний строк відновити стан орендованого будинку до первісного. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав з викладених у ньому підстав, просив підготовче засідання по справі не проводити та розглянути її в спрощеному порядку з ухваленням заочного рішення. Також зазначив, що відповідачі в грудні 2017 року виїхали з орендованого будинку. Відповідачі, будучи повідомленими про розгляд справи, повторно до суду не прибули. Згідно ч. 4, 5 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Як передбачено ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає необхідним розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження в заочному порядку на підставі наявних доказів, за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, позивач на підставі договору купівлі-продажу від 15 грудня 2005 року є власником будинку [ADDRESS] 17 серпня 2016 року сторони уклади додаткову угоду до договору оренди домоволодіння [ADDRESS] від 11 лютого 2015 року. Відповідно до п.п. 2.2.4 - 2.2.6 Угоди орендарі (відповідачі по справі) зобов'язані нести солідарну відповідальність за своєчасне і повне внесення орендної плати та інших платежів (газ електроенергія); за свій рахунок підтримувати об'єкт нерухомості і проводити необхідний поточний ремонт; звільнити і здати орендодавцю об'єкт нерухомості в тому ж стані, чо и при вселенні. Згідно розділу 3 Угоди щомісячна плата за користування об'єктом нерухомості вноситься орендарями в грошовій формі і складає 4 000 грн. Вартість комунальних послуг, спожитої електроенергії і газу сплачується орендарями самостійно або відшкодовується орендодавцю за попередньою домовленістю. Розрахунок по орендній платі за об'єкт нерухомості проводиться не пізніше 16-го числа кожного поточного місяця. В момент підписання цієї угоди орендарями вноситься орендна плата за перший місяць оренди і завдаток в розмірі 4 000 грн., який повертається орендарям після повного розрахунку та підписання акту про повернення об'єкта оренди. Відповідно до п. 4.1 Угоди строк її дії встановлений з 17 серпня 2016 року по 16 серпня 2017 року. Як передбачено п. 6.1.1 Угоди орендарі не мають права проводити переобладнання і реконструкцію об'єкта нерухомості, змінювати стан майна без письмової згоди орендодавця. 17 серпня 2016 року сторони підписали акт приймання-передачі приміщення, згідно якого позивач передав, а відповідачі отримали в тимчасове платне користування нерухоме майно - домоволодіння [ADDRESS]. Згідно вказаного акту орендарі прийняли 17 серпня 2016 року і зобов'язалися забезпечити схоронність та повернути орендодавцю об'єкт нерухомості в попередньому стані, погасити заборгованість по орендній платі за попередній період в розмірі 16 000 грн. та за комунальні послуги по газопостачанню в розмірі 3 200 грн. та електропостачанню в розмірі 2 700 грн. Як зазначає в своїй позовній заяві [PERSON], відповідачі орендну плату за додатковою угодою та попередній борг за оренду та комунальні послуги передбачені актом прийому-передачі від 17 серпня 2018 року не сплачували, мають заборгованість за комунальні послугу з газопостачання в розмірі 5 851 грн. та електропостачання в розмірі 73 грн. 41 коп. В позові також зазначено, що відповідачі самостійно без згоди позивача здійснили перепланування будинку та його реконструкцію, а саме здійснили додатковий вихід з будинку, встановили другі вхідні двері, одну кімнату переобладнали під кухню, другу під ванну кімнату, облаштували два додаткові дверні пройоми, на існуючі двері встановили перегородку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачено ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Як передбачено ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 1 ст. 251 ЦК України). Відповідно до ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму. Згідно ч. 1-3 ст. 773 ЦК України наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця. Згідно поданого розрахунку заборгованості і тверджень позову встановлено, що відповідачі умови договору не виконали, орендну плату не здійснювали, комунальні послуги не оплачували, договірні зобов'язання по сплаті грошових коштів порушили. Як вбачається з додаткової угоди ї укладено на 12 місяців з 17 серпня 2016 року по 16 серпня 2017 року. В момент підписання угоди орендарями внесена орендна плата за перший місяць оренди, що підтверджується п. 3.2.1 Угоди. Таким чином заборгованість по орендній платі станом на 17 липня 2017 року згідно укладеної додаткової угоди від 17 серпня 2016 року становить 44 000 грн. (4 000 грн. х 11 місяців), і саме цю суму слід стягнути з відповідачів на користь [PERSON] В позовній заяві помилково обраховано такий період за 13 місяців. Крім того, позивачем погашено заборгованість відповідачів за користування комунальними послугами, а саме електроенергію в розмірі 73 грн. 41 коп. та за спожитий газ в розмірі 5 851 грн., що підтверджується квитанціями від 23 березня 20, 29 вересня, та 19 жовтня 2017 року. Отже вартість отриманих відповідачами у вказаний період комунальних послуг, оплачених позивачем, підлягають відшкодуванню на його користь згідно п. 3.1.3 Угоди. Таким чином позов у вказаній частині підлягає задоволенню шляхом стягнення грошових коштів у сумі невиконаного і порушеного грошового зобов'язання відповідачів, як солідарних боржників. Що стосується решти позовних вимог, то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, належних допустимих та достатніх доказів того, між сторонами існували договірні відносини по оренді приміщення, за якими виникла заборгованість, про яку йдеться в акті приймання-передачі від 17 серпня 2016 року суду не представлено, коли договір оренди домоволодіння від 11 лютого 2015 року позивачем не подано. Згідно акту приймання-передачі приміщення будинок відповідачам передано в оренду 17 серпня 2016 року. Не подано суду й будь-яких доказів того, що відповідачами дійсно проведено переобладнання орендованого будинку. Таким чином в задоволенні позову в частині стягнення попереднього боргу за оренду та комунальні послуги, що виникли до підписання акту приймання - передачі від 17 серпня 2016 року в розмірі 16 000 грн. та 5 900 грн., та про зобов'язання відновити стан орендованого будинку до первісного слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. Не підлягає задоволенню й позовна вимога про розірвання додаткової угоди від 17 серпня 2016 року, оскільки строк дії договору оренди закінчився 16 серпня 2017 року та на час розгляду справи в суді вважається припиненим, коли відповідачі в грудні 2017 року з орендованого будинку виїхали. Відтак підстав для їх примусового виселення з нього та розірвання договору оренди судом не встановлено, що для захисту прав позивача не потребується, які в цій частині не є порушеними. Таким чином позовна заява підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial