Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

[PERSON] у позові просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим будинком №105 по вул. Польовій в с. Головенка, Житомирського району, що належить позивачу на праві приватної власності. Вимоги мотивовані тим, що остання не проживає в зазначеному житлі без поважних причин з 2011 року. Мирним шляхом вирішити спір не можуть. Представник позивача у суді вимоги останньої підтримала. [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що зареєстрована у спірному будинку з 2007 року, власником якого був її батько. На даний час його власником є бабуся, яка не надає їй ключ від будинку. Просила відмовити у задоволенні позову. У подальшому до суду не зявилася, хоча була належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи (а.с.38). Причини своєї неявки суду не повідомила, із заявою про розгляд справи без її участі не зверталася. Суд визнав неявку [PERSON] неповажною та ухвалив про розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини. Позивач з 2012 року є власником житлового будинку №105. Своє право власності належним чином зареєструвала (а.с. 7-8). На даний час, у спірному будинку з 22.12.2007зареєстрована [PERSON] (а.с.18). Остання, проживала та була зареєстрована в цьому будинку, коли його було подаровано позивачем батькові [PERSON] ([PERSON]В.) У подальшому такий договір дарування було визнано судом недійсним. Ці обставини були визнані сторонами, а тому не потребують доказування. 27.10.2011 батьки відповідача розірвали шлюб, розділили майно та стали проживати окремо, в тому числі й відповідач. Ці обставини підтвердив сільський голова, якого було допитано як свідка, у порядку ст.62 ЦПК України. Наведені обставини підтверджуються також дослідженими актами обстеження будинку від 20.02.2015 та 10.03.2015, складених за участю посадових осіб сільської ради, відповідно до яких відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2011 року, її речі в будинку відсутні (а.с. 13-14). За правилами положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Таким чином, виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Таким чином, права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника. Оскільки [PERSON] (батько відповідача) на даний час не є власником спірного житлового будинку то і право [PERSON] на користування спірним житлом, як члена його сімї, також припинилося. Окрім цього відповідач більше року у ньому не проживає.

Outcome: approved