Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Адвокат Савченко О.М., діючи в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою 07 вересня 2020 року, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04 березня 2006 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №105. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 04 березня 2006 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . З часом почуття між сторонами змінились, обросли побутом та сімейними проблемами. Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинено на момент звернення до суду у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя, вони перестали цікавитись один одним та приділяти належну увагу. З того часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають. Можливості примирення та подальшого збереження сім`ї позивач не вбачає, оскільки, на його переконання, шлюб розпався остаточно та носить формальний характер. Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження. 13 листопада 2020 року через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позовну заяву. В якому [PERSON] заперечувала з приводу розірвання шлюбу. Зазначила, що задля найкращого виховання дітей за наполяганням позивача вона залишила роботу, а позивач в свою чергу зобов`язався забезпечувати їхню сім`ю матеріально. У них були прекрасні стосунки до серпня 2020 року. Літом 2020 року позивач забезпечував відпочинок відповідача разом з дітьми на морі у Херсонській області, при цьому неодноразово приїздив до них на відпочинок. 31 серпня 2020 року позивач привіз дружину з дітьми з відпочинку додому, та жодним чином не обмовився про наміри розірвати шлюб. 15 вересня 2020 року позивач повідомив своїй дружині, що в нього є інша жінка, з якою він бажає створити сім`ю. [PERSON] , вважає що рішення позивача передчасне, і він не врахував всі обставини їхнього сумісного життя, вона бажає зберегти сім`ю та просить суд надати максимальний строк для примирення. Позивач та його представник - адвокат Савченко О.М. правом на участь в судовому засіданні не скористались, подавши останньою заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності. Пред`явлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні та розірванні шлюбу. При цьому зазначила, що позивач фактично створив нову сім`ю та час для примирення йому не потрібний. Вважає, що відповідач хоче змусити позивача перебувати у шлюбі проти його волі, що суперечить інтересам останнього. Просила відмовити в задоволенні заяви відповідача про надання строку для примирення. Відповідач [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалась, однак надала заяву в якій заперечувала проти розірвання шлюбу, просила надати сторонам максимальний строк для примирення. В обґрунтування клопотання зазначила, що вона має намір зберегти їх із [PERSON] сім`ю. В ході розгляду справи за клопотанням відповідача ухвалою суду від 18 листопада 2020 року сторонам надавався строк на примирення терміном в 5 місяців. Після сплину визначеного судом строку на примирення відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористалася, подавши заяву, про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивач та його представник правом на участь в судовому засіданні не скористалися, подавши останньою заяву, про розгляд справи без їх участі, при цьому зазначила, що позиція сторони позивача не змінилась, пред`явлені позовні вимоги вони підтримують, позивач наполягає на їх задоволенні. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, з урахуванням поданої позивачем заяви та попередньо висловленої сторонами позиції по справі. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів не застосовувались. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 березня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) укладено шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №105, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно, серії [NUMBER] від 03 вересня 2020 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 03 вересня 2020 року, та дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.6), що підтверджується повторним свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 03 вересня 2020 року (а.с.7). Судовим розглядом встановлено, щошлюбні стосунки між сторонами припинено у зв`язку з відсутністю різними поглядами на сімейне життя, вони перестали приділяти належну увагу один одному та зрозуміли, що є різними людьми. Сторони спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, проживають окремо. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно зі ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 п.п. «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі № 605/434/18, яку кореспондує п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Під час розгляду справи, з урахуванням відповідного клопотання відповідача, суд застосовував положення ст.111 СК України шляхом надання сторонам строку на примирення з метою збереження їх сім`ї, що позитивних результатів не дало. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, не заперечувала з приводу розірвання шлюбу. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, на переконання суду, в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки навіть після надання сторонам строку на примирення їх сім`ю зберегти не вдалося. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03 вересня 2020 року, виданого повторно, слідує, що під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін з урахуванням відповідної заяви відповідача стосовно цього. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на його користь документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved