Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Позивач зазначала, що 08 серпня 2003 року між ними було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 361. За час перебування у шлюбі ними було придбано майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: однокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Героїв Небесної Сотні (колишня Воззєднання)[ADDRESS]. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Посилаючись на викладене, позивач просила суд поділити спільне сумісне майно подружжя, а саме: однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], визнати за нею право власності на ? частину спірної однокімнатної квартири та залишити у власності відповідача ? частину однокімнатної квартири, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати, повязані з оплатою правової допомоги. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлено, що сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 08 серпня 2003 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №361, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.7). Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 15 серпня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №9789, [PERSON] придбав однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Героїв Небесної Сотні (колишня Воззєднання), 7 кв.96, загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м. (а.с.8-9). Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначає, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Оскільки спірна квартира була придбана відповідачем під час їх перебування з позивачем у шлюбі, суд приходить до обґрунтованого висновку, що це майно є спільним майном подружжя, в звязку з чим підлягає визнанню за позивачем право власності на ? частину однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Героїв Небесної Сотні (колишня Воззєднання), 7 кв.96, загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, то правилами ст.84 ЦПК України передбачено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно із ч.1 ст.56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Вона допускається до участі в розгляду справи ухвалою суду за заявою особи, яке бере участь у справі. При розгляді даної справи по суті така заява не поступала. Крім того, відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України, судові витрати на правову допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права підчас вирішення цивільної справи. В матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги адвокат по даній справі. Крім договору між адвокатом та позивачем [PERSON] про надання правової допомоги та ксерокопії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, інших доказів, що [PERSON]В, як позивач на користь, якої ухвалене рішення понесла витрати на правову допомогу в матеріалах справи немає. Тому суд приходить до правильного висновку про відмову задоволення позову в частині стягнення понесених позивачем витрат на правову допомогу. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Також суд,

Outcome: partial