Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] яка діє в інтересах позивача - [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та чоловіка, з яким проживає дитина з інвалідністю в твердій грошовій сумі. В позові посилається на те, що 27.08.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленим 8.06.2021 р. у справі № 307/1210/21 шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка є дитиною інвалідом з народження, діагноз - ДЦП, спастична квадриплегія. Зазначає, що [PERSON] покинула сім`ю в серпні 2020 року. Весь цей період часу вона не утримувала дитину, а тому йому самостійно матеріально важко утримувати дочку. Відповідачка в добровільному порядку не надає коштів на утримання дитини і жодним чином матеріально не допомагає вже більше року. Окрім того, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення як одержувач державної соціальної допомоги при народженні дитини у розмірі 860 грн., у період з 01.09.2019 року по 30.09.2022 року, та на дитину з інвалідністю у розмірі 3561,40 (з липня 2021 року - 4317 грн.) щомісячно. Представник позивача вказує, що відповідачка більше року з дитиною не проживає, жодного разу не навідувалась до неї, картку на яку перераховується вказана вище соціальна допомога викрала та використовує отримані кошти на власні потреби. Представник позивача зазначає, що дитина проживає з [PERSON] та перебуває на його утриманні. [PERSON] самоусунулася від обов`язку утримувати та виховувати дитину всі питання щодо матеріального забезпечення сім`ї позивач вирішує самостійно. Додатково вказує, що дитина потребує значних коштів на лікування, в зв`язку з ціною препаратів які вона повинна вживати кожен день та реабілітаційного лікування, через що позивач не в змозі забезпечити ліками доньку самостійно. Зазначає, що на утриманні позивача знаходяться також батьки пенсіонери. Посилаючись на положення ст.ст. 80, 180, 181, 182,184, 185 СК України, просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з часу подачі заяви і до її повноліття. Також просить стягнути з відповідачки грошові кошти на його утримання, як на чоловіка з яким проживає дитина з інвалідністю в розмірі 2000 грн. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27.09.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Позивач та його представник будучи належним чином повідмоленими про дату час та місце рогляду справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача 15.11.2021 року подала заяву в якій просить провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Заява про розгляд справи без її участі до суду не надходила, відзив не подавала. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин та без повідомлення причин неявки на розгляд справи не зявилася, не подала відзив, а також те, що представник позивача в позові просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та пердставник позивача в своїй заяві зазначив, що не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому 27.08.2019 року, Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №236, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (а.с. 24) Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухавленим 8.06.2021 року у справі 307/1210/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7). Від шлюбу мають дитину: [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим виконавчим комітетом Кривської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 26.11.2019 року серії [NUMBER] за актовим записом № 32 (а.с.6). Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) розташованому за адресою [ADDRESS] осіб за №468 від 5.10.2020 року виданою Кривською сілською радою, малолітня дочка сторін та позивач, входять до складу сім`ї відповідачки (а.с.15). З наведеного випливає, що станом на 5.10.2020 року дитина проживала разом з сторонами. Також з відповіді на адвокатський запит від 05.07.2021 року №1308, наданої Тячівським управлінням соціального захисту настелення, встановлено, що [PERSON] [INFO] , мешканка [ADDRESS] , перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення як одержувач державної соціальної допомоги при народженні дитини у розмірі 860 грн., у період з 01.09.2019 року по 30.09.2022 року, одержувач державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю у розмірі 3561,40 (з липня 2021 року - 4317 грн.) щомісячно (а.с. 12). Разом з цим, відповідно до додатків, долучених до вказаної відповіді, а саме до довідки про склад сім`ї, виданої [PERSON] 05.10.2020 року, відповідачка окрім дочки [PERSON] [INFO] , має також дітей, синів: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] (а.с.12-27). Згідно довідки-характеристики №03.3/121 від 11.06.2021 року та акту обстеження матеріально -побутових умов №03.3/84 від 09.04.2021 року виданих старостою с. Тячівка, малолітня дитина станом з серпня 2020 року перебуває на утриманні і вихованні у позивача, що стверджується довідкою-характеристикою №03.3/121 від 11.06.2021 року та Актом обстеження матеріально -побутових умов №03.3/84 від 09.04.2021 року виданих старостою с. Тячівка (а.с. 9-10). Таким чином позивачу належить право вимоги за розглядуваним позовом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Під час судового розгляду встановлено, що відповідачка не проживає разом з малолітньою дитиною. Належну матеріальну допомогу на її утримання не надає, однак, виходячи з того, що вона у свідоцтві про народження дочки зазначена матір`ю, вона зобов`язана сплачувати аліменти на утримання дитини на користь позивача, з яким проживає дитина. Таким чином, позовні вимоги стосовно присудження на користь позивача аліментів на утримання дітей є обґрунтованими та суд визнає їх підставними та такими, що підлягають до задоволення частково. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як зазначено у ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивача та його працездатний вік, стан здоров`я та матеріальне становще дитини, яка є інвалідом та потребує постійного домашнього догляду, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідачки, відсутність відомостей про її місце роботи та її працездатний вік, наявність в неї на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, а також обставини щодо отримання відповідачкою на час розгляду справи державної соціальної допомоги при народженні дитини у розмірі 860 грн. у період з 01.09.2019 року по 30.09.2022 року щомісячно та дитини інваліда з липня 2021 р. у розмірі 4317 грн. щомісячно (на дочку [PERSON] [INFO] ), вирішення питання зміни отримувача цієї допомоги, можливе. Із сукупності оцінених судом доказів, суд дійшов висновку, що відповідачка спроможна надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини, яку за законом зобов`язана належним чином забезпечувати і утримувати. При цьому суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням когось з подружжя як батьків дитини спільного проживання з дитиною. За таких обставин суд вважає можливим позов задовольнити частково та визначити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій, а саме: в розмірі 2000 грн. щомісячно на підставі ст. 184 СК України, положеннями якої передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому у ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з яким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Право на утримання позивача як чоловіка, що проживає з дитиною з інвалідністю встановлено відповідно до довідки-характеристики №03.3/121 від 11.06.2021 року та акту обстеження матеріально - побутових умов №03.3/84 від 09.04.2021 року, якими підтверджено, що [PERSON] проживає разом з малолітньою дочкою [PERSON] , яка відповідно до медичного висновку №179 від 7 жовтня 2020 року та довідки Тячівської РП №502 від 07.02.2020 є дитиною інвалідом віком до 18 років та потребує домашнього догляду. Однак у матеріалах справи відсутні докази про наявність у відповідачки доходів, будь - якого матеріального активу, як джерела виплати аліментів на утримання чоловіка, що проживає з дитиною інвалідом. Так як утримання неповнолітньої дитини є обов`язком відповідача як особи, яка вказана матір`ю дитини у свідоцтві про народження останньої, а виплата допомоги чоловікові за змістом норми ст. 88 СК України - пов`язана з наявністю у неї можливості як у колишньої дружини позивача - надавати таку допомогу позивачеві, підстави для стягнення аліментів на утримання позивача як на чоловіка який проживає з дитиною з інвалідністю - відсутні. А тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити у повному обсязі. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнений від сплати судового збору за Законом, судові витрати слід віднести на рахунок держави. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial