Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини за законом, в якій просила: визначити їй додатковий строк один місяць після вступу рішення у законну силу, для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у селі Тростянець Ямпільського району Вінницької області. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] у селі Тростянець Ямпільського району Вінницької області померла її мати [PERSON] у віці 82 роки. Після укладення шлюбу вона змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Після смерті спадкодавця, залишилася спадщина у вигляді житлового будинку та надвірних будівель по [ADDRESS] . На час відкриття спадщини, у строк до шести місяців, вона не звернулася до нотаріуса з метою прийняття спадщини, так як вважала, що це зробила її рідна сестра - відповідач по справі. Однак, як виявилося, остання також не зверталася до нотаріуса та спадщину належним чином не прийняла, так як проживає в іншому населеному пункті у селі Ратуш Ямпільського району Вінницької області. Документи належним чином на прийняття спадщини не подавала, так як у неї були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, тому в прийняті такої заяви їй було відмовлено. Тому, відповідач по справі пояснила їй, що вона не мала документів, з якими звертатися до суду і запропонувала всім спадковим майном займатися їй. Її мати [PERSON] є власником спадкового житлового будинку, що розташований у [ADDRESS] . Таким чином, вона повністю дізналася про склад спадкового майна, однак отримати свідоцтво про право власності вона не може у зв`язку із тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву за вхід.№4920 від 01.07.2019 року в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№4921 від 01.07.2019, в якій просила суд справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 01 липня 2019 року на 13 годину 30 хвилин, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Вивчивши надані матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного: Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.4-5) судом встановлено, що позивачка народилася [INFO] у селі Тростянець Ямпільського району Вінницької області, там і зареєстрована. Із копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06.01.1964 (а.с.6) та копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 30.04.1989 (а.с.7) судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] . Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 01 серпня 2012 року (а.с.8) судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у селі Тростянець Ямпільського району Вінницької області. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №2-1086/2004 від 20 серпня 2004 року (а.с.9) судом встановлено, що за [PERSON] , яка померла [INFO] у селі Тростянець Ямпільського району Вінницької області, визнано право власності на житловий будинок із надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] . Із копії довідки №287 від 27.05.2019 виданої КП «Ямпільське РБТІ» (а.с.10) судом встановлено, що станом на 31.12.2012, право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , яка померла [INFO] у селі Тростянець Ямпільського району Вінницької області, на підставі рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 20.08.2004 року (а.с.9). Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] у порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері [PERSON] Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Крім того, відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд враховує норми європейського законодавства по правам людини, в якому зазначено, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці ЄСПЛ на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст.1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть не пропорційними, оскільки вона втратить право на успадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця. І спочатку смерть близької людини, а потім і втрата спадкового майна будуть для неї занадто надмірним тягарем нерозмірним з її діями, і при цьому буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи. Оцінюючи усі докази, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу поважності причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті матері [PERSON] . Суд вважає встановленим, і ця обставина підтверджена доводами позивача, на які вона посилається у позові, та не заперечується відповідачем, що дійсно позивач вважала, що спадщину, після смерті матері [PERSON] прийняла її сестра (відповідач по справі) [PERSON] , а тому суд визнає цю обставину поважною причиною, з якої позивач пропустила строк, необхідний для подання заяви про прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України. Вказані обставини визнані учасниками справи і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню, а тому суд визнає причину пропуску позивачем строку, передбаченого ст.1270 ЦК України, поважною. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, суд має підстави відповідно до ст.1272 ЦК України для визначення позивачеві додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі. З урахуванням наведених мотивів, суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.ст.1217, 1222, 1223, 1261, 1270, 1272 ЦК України.

Outcome: approved