Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення. В позові зазначено, що позивачі є власниками квартири № 100 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області. В зазначеній квартирі мешкає позивачі та відповідач, який не зареєстрований в даному житловому приміщенні. Відповідач не є членом сім'ї позивача, тимчасово мешкає в цій квартирі, добровільно звільнити квартиру не бажає, внаслідок чого позивачі позбавлена права вільно розпоряджатися належною ним на праві особистої власності квартирою, що порушує їхні права, як власників. Позивачі зазначають, що вони не бажають, щоб відповідач проживав в їхній квартирі та просить суд з метою усунення перешкод у користування належним їм житловим приміщенням виселити відповідача з квартири № 100 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області, а також стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не звився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. В судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову, вказуючи на те, що він є членом сімї власників спірної квартири, проживав там тривалий час і бажає продовжити проживати, перешкод власникам у користуванні належним їм майном не створює. Представник відповідача [PERSON] повністю підтримав свого клієнта, зазначив, що [PERSON] проживав тривалий час у спірній квартирі, не створює перешкод власникам, отже має право подальшого проживання у ній. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 15.01.1988 року. Від цього шлюбу народилась дитина позивач по справі [PERSON], [INFO] Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду №320/3176/14-ц від 05.05.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. При цьому у рамках справи №320/3176/14-ц позивачем вказано, що шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2003, відповідачем ця обставина не заперечувалась. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 березня 2003 року виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради [ADDRESS] в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області, належить [PERSON] та члену її сім'ї [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних долях. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 28 березня 2003 року державним комунальним підприємством «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», квартира № 100 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 березня 2003 року. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, виданої відділом реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 03 серпня 2016 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], пр. 50-річчя Перемоги, 36/2 кв. 100. Згідно довідки, виданої комунальним підприємством «Житломасив» Мелітопольської міської ради Запорізької області від 19 вересня 2016 року, [PERSON] дійсно проживає за адресою: [INFO], пр. 50-річчя Перемоги, 36/2 кв. 100. В зв'язку з небажанням позивачів подальшого проживання відповідача в належній їм особі квартирі, 05 серпня 2016 року позивачем на ім'я відповідача була направлена письмова вимога про необхідність виселення відповідача з квартири № 100 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області в добровільному порядку. Однак, до теперішнього часу відповідач з квартири № 100 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області не виселився. Крім того, згідно інформації, наданої відділом реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 05 грудня 2016 року та Мелітопольським міським відділом Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 07 грудня 2016 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 98 ЖК України, наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача.\~Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~ будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~ цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. В узагальненні практики розгляду судами цивільних справ про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та виселення вказано, що цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ї.\~ Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобовязані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України). Виходячи з викладеного, суд не бере до уваги заперечення відповідача та його представника стосовно того, що відповідач користується житловим приміщенням та має право користуватись ним у подальшому, як член сімї позивачів, оскільки, хоча відповідач і вселився у спірну квартиру, як член сімї власників, однак, на даний час його шлюб з позивачкою розірвано, позивач вже повнолітній, а відповідачем суду не було надано доказів, що сторони не лише спільно проживають, але й ведуть спільне господарство. Також, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач у спірній квартирі не зареєстрований, та має інше місце реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач дійсно чинить позивачам, як власникам квартири № 100 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області, перешкоди в користуванні вказаним житловим приміщенням, не є членом сім'ї позивачів, є тимчасовим мешканцем, в теперішній час займає житлове приміщення квартиру без згоди позивачів, добровільно звільнити квартиру відповідач не бажає, внаслідок чого позивачі не можуть належним чином мешкати в квартирі, тобто володіти, користуватись та розпоряджатися належним їм майном. Вказані обставини порушують права позивачів, як власників квартири. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та усунення перешкод позивачам в користуванні житловим приміщенням в квартирі № 100 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області, шляхом виселення відповідача із зазначеної квартири без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ст. 88 ЦК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON]

Outcome: approved