Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

[PERSON] згідно уточненої позовної заяви, яка прийнята судом до розгляду в частині стягнення аліментів на утримання дружини, звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, так як з нею проживає дитина з інвалідністю. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона з 22.02.2002 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 22.09.2016 року розірваний. Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Їх син є дитиною з інвалідністю підгрупи «А». У зв`язку з хворобою дитини вона позбавлена можливості працювати і забезпечувати себе і дитину належним чином, а відповідач з урахування свого матеріального становища може надавати їй матеріальну підтримку, оскільки на даний час живе та працює в Польщі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Штець В.М. подав до суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачка у своєму позові до суду не вказала про те, що їх молодший син [PERSON] з листопада 2019 року і по сьогоднішній день навчається в м. Харкові, у комунальному закладі «Харківська спеціальна школа №5» Харківської обласної ради. На сьогоднішній день навчається у п`ятому класі і знаходиться на неповному державному забезпеченні, а саме проживання та харчування повністю за рахунок держави, а одягом дітей забезпечують батьки, а відповідно до ст. 88 СК України право на аліменти має то й з подружжя, в тому числі і працездатний, який проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що дійсно син [PERSON] , [INFO] , навчається в 5 класі в комунальному закладі «Харківська спеціальна школа №5» Харківська обласна рада, але їй необхідно щотижня дитину в понеділок відвозити на навчання та щочетверга забирати на вихідні. Крім того за останній рік дитина у зв`язку з карантином перебувала та навчалась вдома. А також вона дуже часто вимушена забирати дитину з школи додому, оскільки викладачі з нею не справляється, у зв`язку із станом її здоров`я. Дитина проживає тривалий час в дома, оскільки має багато пропусків занять. Представник позивача [PERSON] адвокат Лобач Н.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала на задоволенні позову наполягала, а також пояснила суду, що син сторін [PERSON] має ряд захворювань та йому встановлено статус дитини з інвалідністю з 12.12.2012 року по 06.03.2027 року. Дитина дійсно була прийнята до комунального закладу Харківської спеціальної школи №5 з січня 2019 року, але постійно в навчальному закладі не знаходилась, оскільки в силу ряду захворювань він потребує індивідуального підходу виховання, оскільки з дитиною поруч постійно повинен перебувати фахівець, який може допомагати їй у навчанні та обслуговуванні, але даний заклад освіти не має можливості забезпечити такі умови. На даний час закладом рекомендовано звернутися до Красноградського інклюзивного-ресурсного центру Красноградської міської ради Харківської області щодо визначення форми подальшого навчання, розвитку та отримання корекційних програм. Дитина в зв`язку з тим, що має ряд захворювань потребує постійного амбулаторного лікування та медичного догляду, потребує постійного контакту, спеціалізованих курсів реабілітації які за місцем проживання в м. Краснограді відсутні, курси лікування можна пройти в м. Одесі та м. Києві за власні кошти. Представник відповідача адвокат Штець В.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву зокрема посилався на ту обставину, що дитина не проживає з матір`ю та вона не опікується нею, оскільки син постійно навчається та проживає у відповідних закладах освіти. Від представника позивача [PERSON] адвоката Лобач Н.І. 13.04.2021 року до суду надійшла письмова заява в якій просить 13.04.2021 справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Штеця В.М. 13.04.2021 року до суду надійшла телефонограма в якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності та відсутності відповідача. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Так, ч.1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 22.09.2016 року розірваний, рішення набрало законної сили (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6), після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю, відповідно до довідки Красноградської міської ради Харківської області від 15.12.2020 року входить до складу сім`ї позивачки (.а.с. 7). Відповідно до копії довідки депутата Красноградської міської ради [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 44). Малолітній син сторін, [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю підгрупи «А» (а.с. 11), та відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №9Б Комунального некомерційного підприємства «Красноградська районна центральна лікарня» хворий [PERSON] інвалід І групи підгрупи «А» внаслідок психічного розгляду, переглянутої 16.12.2020 року - обмежений до самообслуговування, здатності до спілкування та здатності контролювати поведінку та потребує постійного стороннього догляду (а.с. 17). Відповідно до довідки Комунального закладу «Харківська спеціальна шкода №5» Харківської обласної ради від 15.02.2021 року [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в даному комунальному закладі в п`ятому класі і знаходиться на неповному державному забезпеченні (а.с. 30). З довідки-характеристики Комунального закладу «Харківська спеціальна школа №5» Харківської обласної ради від 15.03.2021 року вбачається, що [PERSON] зарахований в заклад освіти з 21.01.2019 року. В даному закладі діти перебувають на неповному державному утриманні. Заклад освіти забезпечує надання освітніх послуг, проживання та надання п`ятиразового харчування з понеділка по п`ятницю. На батьків покладено обов`язки забезпечення одягом, засобами особистої гігієни, навчальним приладдям, проведення медичного обстеження та лікування. [PERSON] має статус дитини з інвалідністю з 12.12.2012 року по 06.03.2027 року, у зв`язку із чим дитина потребує індивідуального підходу (особливості харчування, забезпечення гігієнічного догляду) повинен постійно перебувати фахівець, який може допомогти їй у навчанні та самообслуговуванні. Заклад освіти не має можливості забезпечити такі умови. Дитина має багато пропусків занять у 2020/2021 навчальному році. У зв`язку з чим матері дитини рекомендовано звернутися до Красноградської міської ради Харківської області (за місцем проживання) для отримання висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини щодо визначення форми подальшого навчання та розвитку й отримання корекційних програм (а.с. 39). Відповідно до довідки комунального закладу «Зеленогайська спеціальна школа» Харківської обласної ради [PERSON] навчався у закладі освіти з 31.01.2015 року по 06.09.2017 року та відповідно до довідки КУ Шевченківський дитячий будинок-інтернат №1 [PERSON] був вихованцем установи з 31.08.2017 року по 10.02.2019 року (а.с. 53-54). Також в матеріалах справи є медичні документи: виписка з історії хвороби №1455, консультативні висновки спеціаліста (а.с. 41-43). Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 02.11.2010 року №2-2467/10 стягнуті з [PERSON] аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 21.10.2010 року і до їх повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 29). Відповідно до довідки УСЗН Красноградської районної державної адміністрації [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує соціальну допомогу дітям з інвалідністю яка за період з червня 2020 року по листопад 2020 року склала 14042,60 грн. (а.с.12). За загальним правилом, передбаченим статтею 75 СК України, встановлено, що дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. В той же час, Сімейним кодексом визначені особливості надання утримання тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю. Відповідно до ст.88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Згідно з ч. 1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Отже, законом визначені підстави для надання подружжям матеріальної допомоги одне одному. Так, право на утримання виникає у подружжя, що проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікується цією дитиною, за наявності у другого подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Це право не залежить від того, чи працює подружжя, з яким проживає дитина, та від його матеріального становища. Відповідно до Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005р. N 2961-IV (з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність. Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Статтею 19 цього ж Закону визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту. Враховуючи вимоги вищезазначеного законодавства право на утримання в даному випадку триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Згідно з вимогами ст. ст. 77, 79, 80 СК України, утримання одному з подружжя за рішенням суду присуджується від дня подання позовної заяви, в грошовій формі та сплачуються щомісячно у частці від доходу другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Позивачка не працює, оскільки опікується сином, який є дитиною з інвалідністю та потребує постійного стороннього догляду. Потреба в такому догляді підтверджується характером захворювання та відповідними медичними документами. Зазначені обставини свідчать про наявність правових підстав щодо права позивачки на отримання допомоги. При цьому суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що син [PERSON] не проживає з матір`ю, так як навчається на неповному державному замовленні в школі в м. Харкові, оскільки це суперечить зібраним доказам по справі, так як місце проживання дитини визначено з матір`ю та саме вона опікується нею, зокрема возить на навчання в заклади освіти, які можуть надавати їй освітні послуги, здійснює медичний супровід, забезпечує матеріально, надає необхідну соціальну допомогу і захист. З`ясувавши, що [PERSON] проживає з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , який є дитиною з інвалідністю та потребує постійного стороннього догляду, і піклується про нього, суд вважає, що позивачка набула право на утримання від [PERSON] , який в свою чергу за своїм майновим станом може надавати матеріальну допомогу, оскільки працює у Польщі, що не заперечувалось в судовому засіданні представником відповідача. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд, враховує те, що з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина, відповідач є здоровою працездатною особою, має постійний заробіток, а тому спроможний платити аліменти на утримання дружини з якою проживає дитина з інвалідністю. На думку суду, позивачем обґрунтовано та підтверджено в повній мірі аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходів) відповідача. З урахування встановлених обставин, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи з 28.12.2020 року і протягом всього часу проживання з нею дитини з інвалідністю [PERSON] , [INFO] . Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнення з відповідача підлягають судові витрати на користь держави, а саме судовий збір в розмірі 908,00 грн .

Outcome: approved