Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 25 грудня 1993 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 717. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинились, сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, відсутністю порозуміння. Фактично сім`я розпалася остаточно і відновленню не підлягає. Примирення та збереження сім`ї не можливо і не є доцільним, майже 25 років вони разом не проживають. Спільних неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача надав до суду заяву з проханням розглянути справу за відсутності його та позивача, проти ухвалення заочного рішення заперечень не має, підтримав доводи позовної заяви та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Відповідач відзив на позовну заяву не надала. Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 25 грудня 1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , та зроблено актовий запис № 717. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має один із подружжя. При цьому, статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, яка визначає підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне сімейне життя подружжя не склалось через різні погляди на життя, шлюбно-сімейні відносини припинені, сім`я розпалася остаточно і відновленню не підлягає, спільного господарства подружжя не веде, позивач наполягає на розірванні шлюбу, жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, є не доцільним. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України, На підставі викладеного,

Outcome: approved