Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] у вересні 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утриманні неповнолітньої дитини. При цьому вказала, що з 25.09.2004 року по 09.09.2016 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано за рішенням суду. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, від виконання своїх батьківських обовязків ухиляється. За таких обставин просила стягнути з [PERSON]. на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 45 % всіх видів заробітків та доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач надала письмову заяву в якій позовні вимоги уточнила просила стягнути із [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.10.2017 року і до повноліття дитини. Додатково повідомила, що на даний час працює на посаді головного державного ревізора-інспектора управління моніторингу доходів та обліково-звітних систем Головного управління ДФС у Черкаській області, її середній заробіток складає 4500,00 грн. на місяць, син навчається в 1-Є класі СШ № 17 м. Черкаси, стан здоровя її та дитини задовільний. При цьому просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав письмову заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.10.2017 року і до повноліття дитини не заперечував. Додатково повідомив, що є працездатним, на даний час працює на посаді начальника виробництва ТОВ «СЕНТРАЛ-ФІШ», його середній заробіток складає 4000,00 грн. на місяць, інших дітей на його утриманні немає. При цьому просив розглянути справу без його участі. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому прийнято судом. Суд оголосивши заяви сторін, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Лопатньова) уклали шлюб 25.09.2004 року, про що зроблено актовий запис № 71 Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської область, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.08.2016 року (справа № 711/6832/16-ц) шлюб між сторонами розірвано (а.с. 2). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Спору про батьківство немає. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні зі позивачем зобов'язаний нести витрати на утримання дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин [PERSON] зобовязаний утримувати сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Вказаний обовязок є безумовним. Враховуючи, що фактично піклуванням дитини займається позивачка, то вона має право на отримання від відповідача аліментів на утримання їх сина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічні розяснення містить п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вимог статей 182 СК України та обставин встановлених під час судового розгляду, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2017 року і до його повноліття, тобто до 22.12.2028 року. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 640 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 180-183, 184, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 174, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд

Outcome: approved