Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

[PERSON] на підставі довіреності, виданої [PERSON], користується автомобілем (вантажним мікроавтобусом) «Мерседес-Бенц» реєстраційний № [NUMBER]. 3 листопада 2014 року він залишив цей автомобіль на території ТОВ «Трансбуд СУ 7» по вул. Промисловій, 3, в м. Смілі. З 4 листопада по 17 грудня 2014 року [PERSON] як представник ТОВ «Трансбуд СУ 7» не дозволяв [PERSON] забрати автомобіль з території товариства. Стверджуючи, що за час перебування автомобіля на території ТОВ «Трансбуд СУ 7» з нього зникли запчастини, витратні матеріали та дизельне пальне загальною вартістю 7638 грн., [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди на цю суму. Він також просив відшкодувати 5000 грн. моральної шкоди, заподіяної незаконним утриманням та розукомплектуванням автомобіля [NUMBER]. За клопотанням позивача суд залучив до участі в справі як другого відповідача ТОВ «Трансбуд СУ 7», а також третіх осіб - власника автомобіля [PERSON] та [PERSON], який теж був представником власника автомобіля за довіреністю. В судовому засідання позивач підтримав позов і пояснив, що користується автомобілем на підставі генеральної довіреності, хоча насправді купив автомобіль у [PERSON] В 2014 році за погодженням з [PERSON] він час від часу залишав автомобіль на території ТОВ «Трансбуд СУ 7» по вул. Промисловій, 3, в м. Смілі. 3 листопада 2014 року він залишив там автомобіль, однак 4 листопада 2014 року охорона підприємства за вказівкою [PERSON] не дозволила йому забрати автомобіль. Лише проникнувши на територію підприємства 17 грудня 2014 року з працівниками міліції, [PERSON] зміг забрати автомобіль. При цьому він виявив, що колеса на автомобілі спущені, відсутні запчастини і витратні матеріали загальною вартістю 7638 грн. Позивач стверджував, що звязку з порушенням [PERSON] його прав переніс моральні страждання, внаслідок чого змушений був звертатись за медичною допомогою. Третя особа [PERSON] залишив вирішення позову на розгляд суду і пояснив, що претензій до [PERSON] не має. Третя особа [PERSON] і представник ТОВ «Трансбуд СУ 7» в судове засідання не зявились. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив, що на підставі довіреності представляє інтереси ТОВ «Трансбуд СУ 7» в частині організації збереження належного товариству комплексу нежитлових будівель та споруд, розташованих по вул. Промисловій, 3, в м. Смілі. За проханням сина позивача [PERSON] деякий час в 2014 році вантажний мікроавтобус «Мерседес-Бенц» реєстраційний № [NUMBER] залишався на території ТОВ «Трансбуд СУ 7», однак це відбувалось за умови, що [PERSON] охоронятиме автомобіль самостійно. На початку листопада 2014 року [PERSON] виявив, що власником автомобіля є [PERSON], а не [PERSON] У звязку з цим [PERSON] дав розпорядження охороні не випускати цей автомобіль з території підприємства. [PERSON] відповідач сказав, що поверне автомобіль, коли буде повернуте майно, викрадене в ТОВ «Трансбуд СУ 7»; причому автомобіль поверне власнику. Позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. На підставі ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч.ч 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач стверджував, що за час незаконного утримання автомобіля [NUMBER] на території ТОВ «Трансбуд СУ 7» з 4 листопада по 17 грудня 2014 року з нього зникли акумуляторна батарея 6СТ100, домкрат, набір голівок, трос для буксирування, набір ключів, 4 скати, по 1 л мастила для двигуна, для коробки передач та для заднього мосту, 10 л тосолу. В цей період часу баку було злито дизельне пальне на суму 500 грн. Доказом викрадення цього майна позивач вважає відеозапис, на якому зафіксовано, як 17 грудня 2014 року він оглядав автомобіль на території ТОВ «Трансбуд СУ 7» перед тим, як забрати. Однак на цьому відеозаписі лише зафіксовано, як [PERSON] перераховує майно, що нібито зникло за час перебування автомобіля на території підприємства. [PERSON] не надано доказів того, що це майно перебувало в салоні автомобіля перед тим, як позивач востаннє залишив автомобіль на території підприємства. Відсутні докази, з яких можливо встановити кількість пального в паливному баку автомобіля станом на 3 листопада і на 17 грудня 2014 року. [PERSON] не надано доказів, що в цей період відповідач [PERSON] чи інша особа за його вказівкою вилучали якесь майно з автомобіля [NUMBER]. Позивач стверджував, що відповідач [PERSON] повинен відшкодувати йому вартість майна, яке зникло під час зберігання автомобіля не території ТОВ «Трансбуд СУ 7». З цієї ж підстави за клопотанням позивача другим відповідачем залучено ТОВ «Трансбуд СУ 7». Згідно з ч. 1 ст. 936 ЦПК України за договором зберігання одна особа (зберігач) зобовязується зберігати річ, яку передано їй другою особою (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Особливості зберігання автотранспортних засобів визначено ст. 977 ЦК України. Позивач не укладав договору зберігання автомобіля ні з [PERSON], ні з ТОВ «Трансбуд СУ 7». Він визнав, що [PERSON] дозволяв залишати йому автомобіль на території товариства. Оскільки при цьому [PERSON] не брав на себе обовязків зберігати автомобіль, то вимоги позивача про відшкодування витрат, повязаних з розукомплектуванням автомобіля іншими особами, є безпідставними. В листопаді-грудні 2014 року [PERSON] був представником ТОВ «Трансбуд СУ 7», однак лише стосовно питань, повязаних з організацією збереження належного товариству комплексу нежитлових будівель та споруд по вул. Промисловій, 3, в м. Смілі; для цього йому було видано довіреність від 10 січня 2014 року (а.с. 31). З усіх інших питань [PERSON] не представляв ТОВ «Трансбуд СУ 7». Оскільки жоден повноважний представник ТОВ «Трансбуд СУ 7» не укладав з [PERSON] договору зберігання автомобіля, то за його неналежне зберігання товариство не повинне відповідати. Згідно з наданою позивачем довіреністю від 28 березня 2014 року (а.с. 7), [PERSON] уповноважив його бути представником з питань розпорядження автомобілем [NUMBER]. Для цього позивачу власником автомобіля було надано право керувати автомобілем та бути представником власника в будь-яких установах, підприємствах та організаціях з усіх без винятку питань, повязаних з експлуатацією автомобіля, визначати на власний розсуд місце стоянки, укладати від імені власника договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем. Відповідач [PERSON] визнав, що охоронці ТОВ «Трансбуд СУ 7» по вул. Промисловій, 3, в м. Смілі з 4 листопада 2014 року не випускали наведений автомобіль за його вказівкою. Відмовою у поверненні автомобіля було порушено права [PERSON] щодо розпорядження автомобілем, надане довіреністю від 28 березня 2014 року, в т.ч. на власний розсуд визначати місце стоянки автомобіля та керувати ним. Відповідач [PERSON] наполягав на тому, що [PERSON] мав право користуватись автомобілем лише в інтересах власника автомобіля [PERSON] Однак ця обставина не свідчить про законність дій [PERSON] На підставі довіреності відповідно до ст.ст. 237, 238, 244 ЦК України в листопаді-грудні 2014 року позивач мав право як поставити автомобіль [NUMBER] у місці, визначеному ним на власний розсуд, так і забрати його звідти. З 4 листопада по 17 грудня 2014 року автомобіль перебував на території ТОВ «Трансбуд СУ 7» незаконно, оскільки це суперечило волі [PERSON] і порушувало права, якими наділив його власник автомобіля. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Цим правом власника на підставі довіреності був наділений і [PERSON] Та обставина, що на час розгляду справи [PERSON] не мав претензій до [PERSON], не свідчить про законність дій цього відповідача щодо автомобіля в період часу з 4 листопада по 17 грудня 2014 року. Тоді дії [PERSON] суперечили волі власника (виявленої опосередковано через [PERSON]О.), а сам [PERSON] не був наділений правом володіти чи розпоряджатись автомобілем. З 4 листопада по 17 грудня 2014 року нормальний спосіб життя [PERSON] був порушений, оскільки з метою відновлення порушених [PERSON] прав позивач змушений був неодноразово навідуватись до місця утримання автомобіля, доводити правомірність свого володіння автомобілем і навіть звертатись до міліції із заявою про захист його прав. Наведене підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] і матеріалами висновку № 4949 про результати звернення [PERSON], наданими Смілянським МВ УМВС України в Черкаській області. Те, що позивач зазнав душевних страждань внаслідок дій [PERSON], встановлено також з показань свідка [PERSON] Позивачу була заподіяна моральна шкода, що полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з протиправною поведінкою щодо нього [PERSON] Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 23, ч. 1 ст. 1166 ЦК України [PERSON] повинен відшкодувати позивачу цю моральну шкоду. Визначаючи розмір відшкодування, суд враховує характер і тривалість порушення прав позивача, глибину його душевних страждань, які були припинені лише після проникнення [PERSON] на територію ТОВ «Трансбуд СУ 7» з працівниками міліції. Оскільки ці страждання були заподіяні винятково з вини [PERSON], враховуючи вимоги розумності і справедливості суд вважає, що з відповідача належить стягнути 1000 грн. відшкодування моральної шкоди. Позивачем не було доведено, що його звернення до медичних установ були наслідком хвилювань, повязаних з незаконними діями [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог належить відшкодувати документально підтверджені судові витрати позивача.

Outcome: approved