Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON]М звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на гараж за договором купівлі - продажу, який розташований в кооперативі «Автолюбитель» на вулиці Хорольській міста Миргород Полтавської області. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що 14 листопада 2000 року на Товарній біржі «Полтавська регіональна біржа нерухомості» він та [PERSON] уклали договір купівлі продажу гаражу, що належав останньому, розташований в кооперативі «Автолюбитель» на вулиці Хорольській міста Миргород Полтавської області. Договір ним був зареєстрований 14 листопада 2000 року Миргородським підприємством технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» в реєстрову книгу за №1. На момент укладення договору йому не було відомо про обовязкове нотаріальне посвідчення договору. На даний час він має намір розпорядитися належним йому гаражем і звернувся до нотаріуса, для посвідчення договору купівлі продажу, однак йому було усно відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, тому змушений звернутися до суду з позовом. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, суду пояснив що він придбав у 2000 році гараж у відповідача, який не посвідчувався у нотаріуса. На сьогодні має намір його продати, при зверненні до нотаріуса, йому було відмолено у реєстрації договору купівлі продажу. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений, заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не направив (а.с. 15). Враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 14 листопада 2000 року на Товарній біржі «Полтавська регіональна біржа нерухомості» між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу гаражу, розташованого в кооперативі «Автолюбитель» на вулиці Хорольській міста Миргород Полтавської області. Договір зареєстрований 14 листопада 2000 року Миргородським підприємством технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» в реєстрову книгу за №1. (а.с 4). Відповідно до ст. 47 ЦК України (1963 року) нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково визнала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угода, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 224 ЦК України (1963 року) за договором купівлі продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього грошову суму. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про власність», чинної на час укладення угоди, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності,укладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування та інших угод, не заборонених законом. Оскільки за договором купівлі продажу гаражу від 14 листопада 2000 року продавець [PERSON] продав майно (гараж) у власність покупцеві [PERSON], а покупець [PERSON] прийняв майно і сплатив за нього обумовлену грошову суму, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved