Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] (надалі також «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі також «Відповідач») про стягнення з [PERSON] (паспорт серія СЕ 272858, ідентифікаційний код [NUMBER], зареєстрований за адресою: 76000, [ADDRESS]) на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 2 129 616,36 грн. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2016 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] (паспорт серія СЕ 272858, ідентифікаційний код [NUMBER], зареєстрований за адресою: 76000, [ADDRESS]) на користь [PERSON] частину суми боргу у розмірі 1 194 616,36 грн., залишено без розгляду. Відтак, предметом судового розгляду в даній цивільній справі є позовні вимоги про стягнення з [PERSON] (паспорт серія СЕ 272858, ідентифікаційний код [NUMBER], зареєстрований за адресою: 76000, [ADDRESS]) на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 935 000,00 грн. Позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він просив позовні вимоги задовольнити в сумі 935 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що станом на час розгляду даної справи за Відповідачем перед Позивачем існує заборгованість в розмірі 2 129 616,36 грн., яка складається з: 300 000,00 грн. сума позики за пунктом 3.1. Договору позики від 25 березня 2013 року, укладеного між сторонами, 1 251 616,44 грн. процентів за користування позичковими коштами (п. 2.2. Договору позики), 312 904,11 грн. штраф за несплату процентів (п. 6.2 договору позики), 265 095,81 грн. сума індексації. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому порядку, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим конвертом з кореспонденцією суду, який направлявся на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання Відповідача та повернувся на адресу суду з відміткою поштового органу «за закінченням терміну зберігання», що вважається належним способом повідомлення. 27 жовтня 2016 року Відповідачем на адресу суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій він також зазначив про те, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково в розмірі 935 000,00 грн. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, заяву Відповідача про часткове визнання позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, [PERSON] встановлено наступне. Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 25 березня 2013 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено Договір позики (надалі «Договір позики»), відповідно до пунктів 1.1 та 2.1 якого Позикодавець передав у власність Позичальнику грошові кошти в розмірі 300 000,00 грн., а Позичальник зобовязався повернути їх Позикодавцю, а також сплатити проценти в розмірі та порядку, вставнолених Договором. Відповідно до пункту 2.2 Договору позики за цим договором Позичальник зобовязується сплачувати проценти в розмірі 120% річних від суми позики (або її частини з урахуванням п.2.3 Договору) до дня фактичного повернення позики. Згідно з пунктом 4.1 Договору позики строк повернення позики має бути здійснено Позичальником не пізніше 25 жовтня 2013 року. Розділом 6 Договору позики встановлено відповідальність Позичальника за неналежне виконання умов договору. Відповідно до частини 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики Відповідачем надано Позивачу письмову розписку від 25 березня 2013 року. Відповідно до змісту Розписки від 25 березня 2013 року Відповідач підтвердив факт отримання від Позивача коштів в якості позики в сумі 300 000,00 грн. та зобовязувався повернути дану суму позики в 300 000,009 грн. до 25 жовтня 2013 року. В силу статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як випливає зі змісту пункту 3.1 Договору позики, суму позики у 300 000,009 грн. було прийнято в повному обсязі Позичальником від Позикодавця до підписання Договору позики. Докази, які б спростовували дану обставину, в матеріалах справи відсутні. Крім того, в матеріалах відсутні докази на підтвердження факту визнання недійсним чи припинення Договору позики від 25 березня 2013 року, укладеного між Позивачем та Відповідачем. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 1 статті 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Як випливає зі змісту позовної заяви та не спростовано належними засобами доказування Відповідачем, [PERSON] визначеного Договором позики зобовязання щодо повернення суми позики не виконав, не повернувши Позивачу у встановлений договором строк суму позики у 300 000,00 грн. Крім того, Позивачем на підставі пункту 2.2 Договору позики розраховано суму процентів, яка підлягає до сплати Відповідачем, а також суму штрафу та індексації. Таким чином, враховуючи факт неналежного виконання Відповідачем зобовязань за Договором позики, Позивач звернувся до суду з даним позовом, підтримавши в подальшому позовні вимоги про стягнення з відповідача суми боргу у 935 000,00 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували надані Позивачем докази заборгованості за вказаним договором позики, або невірності здійсненого Позивачем розрахунку, Відповідачем [PERSON] не надано. Крім того, відповідачем самостійно на адресу суду подано заяву про визнання позовних вимог в сумі 935 000,00 грн. За таких обставин позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача суми заборгованості в розмірі 935 000,00 грн., є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства України, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача суму витрат, повязаних зі сплатою судового збору, в розмірі 6890,00 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved