Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

[PERSON] у липні 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Пирятинський районний сектор Управління ДМС в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу він є власником трьох кімнатної квартири [ADDRESS]. У даній квартирі також зареєстрований колишній її господар [PERSON], який з серпня 2011 року за вищезазначеною адресою не проживає, що порушує право володіння та користування належною йому власністю. Позивач у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. просить винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, оскільки на даний час відбуває покарання у Полтавській виправній колонії № 64, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Його неявка не перешкоджає розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Пирятинського районного сектору Управління ДМС в Полтавській області у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги повинні бути задоволені з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 25.08.2011 серія ВРМ № 987507, належить трьох кімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 6). Після продажу квартири відповідач по справі [PERSON] з реєстраційного обліку не знявся, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 177 від 18.02.2014 виданою комунальним підприємством «Каштан» (а.с. 10). Фактично з 25.08.2011 [PERSON] у вищезазначеній квартирі не проживає, але наявність його реєстрації порушує право [PERSON] володіти та користуватися належною йому власністю. На даний час відповідач відбуває покарання у Полтавській виправній колонії № 64, що знаходиться на вул. Старокотелевська, 6, м. Полтава. У витязі з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 983664 від 05.03.2013 виданого реєстраційною службою Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області власником квартири [ADDRESS] зазначений [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.167 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідності до п. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у квартирі понад два роки, а саме з серпня 2011 року. Витрати з утримання квартири [PERSON] не несе. На підставі викладеного,

Outcome: approved