Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Перший Приморський відділ ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 08 жовтня 2007 року [PERSON] уклала з Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 00039019) Іпотечний договір за реєстровим №2231 щодо двокімнатної квартири №420, загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська 19-Б. Зазначене нерухоме майно було передано в іпотеку в забезпечення зобов'язань по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №2007/13-2.06/631 від 08 жовтня 2007 року. На початку вересня 2017 року [PERSON] стало відомо про те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, [PERSON] було вчинено нотаріальну дію, а саме видано 26 липня 2017 року виконавчий напис №15265 з пропозицією звернути стягнення на належну мені на праві власності, на підставі Свідоцтва про право власності серії САВ 306994 від 04.09.2007 року, двокімнатну квартиру № 420 загальною площею 61,9 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19-Б. Позивачка вважає виконавчий напис таким, що вчинений з порушеннями та підлягає скасуванню. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні, надав суду відзив на позов. Решта учасників в судове засідання не зявились, про дату та час слухання сповіщались належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 08 жовтня 2007 року [PERSON] уклала з Публічним акціонерним товариством Укрсоцбанк (код ЄДРПОУ 00039019) Іпотечний договір за реєстровим №2231 щодо двокімнатної квартири №420, загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська 19-Б. Зазначене нерухоме майно було передано в іпотеку в забезпечення зобов'язань по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №2007/13-2.06/631 від 08 жовтня 2007 року Позивач протягом всього терміну дії кредитного договору та договору іпотеки по день звернення до суду щодо скасування виконавчого напису, не отримувала жодної вимоги від ПАТ «Укрсоцбанк» про усунення порушень, зокрема про погашення заборгованості за основним зобовязанням передбаченим кредитним договором, відсотками чи штрафними санкціями, ні поштовим направленням ні під розписку ні в жоден інший спосіб передбачений Законом, в тому числі за 30 днів до вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису. 13 липня 2017 року [PERSON] подала заяву щодо отримання належним чином засвідчених дублікатів (копій) кредитного договору №2007/13-2.06/631 від 08.10.2007 року, усіх додаткових договорів, що приймалися на основі основного кредитного договору, а також документи в яких викладалися претензії щодо заборгованості чи повідомлення з строками оплати заборгованості та нарахованою пенею і будь-які інші документи, що мають відношення до основного кредитного договору до ПАТ «Укрсоцбанк», проте станом на 14.09.2017 р. ПАТ «Укрсоцбанк» так і не надав жодної відповіді та документи на заяву. ПАТ «Укрсоцбанк» було подано позовну заяву по зазначеному вище кредитному договору до Приморського районного суду м. Одеси, за якою 23 червня 2017 року було відкрито провадження Приморським районним судом м. Одеси по справі №522/10966/17. За позовною заявою сума, що підлягає стягненню складає: сума заборгованості за кредитом -189 926,97 гривень; сума заборгованості за відсотками - 72 635,90 гривень; розмір інфляційних витрат за кредитом - 9 691,55 гривень; розмір інфляційних витрат за відсотками 8 500,11 гривень. Отже, загальна сума заборгованості, що вимагає стягнути ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором складає - 280 754, 53 гривень. Тоді як за виконавчим написом загальна сума, що підлягає стягненню складає - 262 562,87 гривень. Ч.1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до розяснень, які містяться в п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Ст. 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. П. 3 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172(далі «Перелік»). Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Разом з тим, ст.88 законом України «Про нотаріат» містить імперативну норму про те, що виконавчий напис нотаріуса видається лише якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, у відносинах між юридичними особами не більше року, або ж законом встановлений більший строк давності для певної конкретної вимоги. За змістом наведеної норми закону при вирішенні питання про видачу виконавчого напису нотаріус зобовязаний перевірити чи предявлена вимога у межах встановленого законом строку давності. Судом установлено, що на підтвердження безспірності заборгованості ПАТ «Укрсоцбанк»» подало нотаріусу копію вимоги у якій викладено суть зобов'язання, у чому полягає його порушення зі сторони позичальника та позивача, зазначено розмір заборгованості за Додатковими угодами та запропоновано у тридцятиденний термін виконати зобов'язання, а також попереджено про звернення стягнення на заставне майно шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса у випадку не виконання даної вимоги. Крім цього нотаріусу було надано іпотечний договір, копію кредитного договору, довідку про ненадходження платежу, довідки про сплачені позичальником згідно Додаткових угод кошти. Суд критично оцінює твердження позивача та його представника, що положення Закону України «Про іпотеку» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин як такі, що суперечать нормам Закону України від 18 листопада 2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. При цьому суд враховує, що закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до ст. 1 зазначеного закону «визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна», тобто його дія не поширюється на «іпотеку» як вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном. Крім цього суд враховує, що звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису передбачено п.4.5.2 договору іпотеки від 08 жовтня 2007 р. укладеного між позивачем та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 05.07.2017 р. у справі № 6-887цс17 при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд погоджується із твердженнями представника позивача, що на момент вчинення виконавчого напису були відсутні документи підтверджуючі безспірність заборгованості боржника. Окрім того звернення відповідача до суду з позовом про стягнення суми заборгованості свідчить про наявність спірних правовідносин, про котрі відповідач знав, проте звернувся до нотаріуса за зверненням стягнення на майно, як безспірне, що свідчить про зловживання з його сторони своїми правами. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved