Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання такими, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою 51 будинку 13 по вул.. Волковича в м. Чернігові, у звязку з тим, що він не забезпечує схоронності житла, створює несприятливі умови для проживання інших членів сімї, не сплачує за комунальні послуги, позивач категорично заперечує проти його присутності у її квартирі, а тому він втратив право на користування даним житловим приміщенням, крім того в позові позивач посилалась, як на підставу для задовлення позову на ст.. 405 ЦК України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, також повідомила, що додатково позов обґрунтовує відсутністю відповідача в квартирі [ADDRESS] без поважних причин. Судом було запропоновано надати докази на підтвердження такого факту, однак представник повідомила, що їй це відомо лише зі слів позивача та не надала суду докази на підтвердження цього факту. Відповідач в судове засідання не зявився. про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 25.02.2008 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 69150889 (а. с. 6). Згідно із довідкою адресно-довідкового відділу УГІРФО УМВС України в Чернігівській області та довідкою Обєднання житлово-будівельних кооперативів № 2463 від 05 серпня 2016 року, відповідач зареєстрований у спірній квартирі (а.с. 4, 19). Статтею 386 ЦК України передбачено можливість захисту прав власника майна шляхом заборони вчинення дій або зобовязання вчинення певних дій, а також стягнення матеріальної та моральної шкоди та вказана правова норма не дає підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, навіть у випадку незабезпечення схоронності житла, створення несприятливих умов проживання для власника. Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказів представником позивача на підтвердження того факту, що відповідач не проживає в квартирі квартирі [ADDRESS] без поважних причин суду не надано, нею не було заявлено клопотання про допит свідків, не подавались відповідні письмові докази. Згідно із ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Згідно із ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Отже на підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про те, що позивачем не доведений той факт, що відповідач не проживає в [INFO] без поважних причин понад один рік, не наведено інших підстав для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed