Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог вказує, що є власником квартири [ADDRESS]»янець-Подільському. З відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, тому в 07.03.2008 року зареєструвала його за місцем спільного проживання, що підтверджується копією домової книги. В 2009 році припинили спільне проживання відповідач вибув на інше постійне місце проживання. З того часу відповідач стосунків з нею не підтримує. Реєстрація відповідача за її місцем проживання позбавляє її права володіти та розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд. Просить визнати [PERSON] [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 59 по вул. Гагаріна, 17 в м. Кам»янець-Подільський у відповідності до ст..405 ЦК України, оскільки відсутній за місцем реєстрації без поважної причини понад один рік. В суді представник позивача позов підтримала, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, причини неявки не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно належним чином у відповідності до п. 9 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]»янець-Подільському, що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Кам»янець-Подільського міського нотаріального округу [PERSON] від 17.11.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 7559. Позивач підтримувала подружні відносини з [PERSON] [PERSON] і 07.03.2008 року зареєструвала його у власній квартирі як члена сім»ї, що підтверджується записами в домовій книзі. З 2009 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується актом перевірки паспортного режиму від 28.10.2015 року, складеного працівниками КП «Добробут», показами свідків [PERSON], [PERSON], які в суді показали, що відповідач проживав в квартирі [PERSON] не тривалий час, починаючи з 2009 року в квартирі [ADDRESS]»янець-Подільському не проживає, будь-яких перешкод в проживанні йому позивач не створювала. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За нормою статті 156 Житлового кодексу України надано право членам сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, право користуватися цим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їхньому вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ' ї. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в в гарантії збереження житла членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним ст. 405 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не проживає в квартирі більше одного року без поважних причин, судом не здобуто доказів, що особисті речі відповідача зберігаються у зазначеній квартирі, що могло би свідчити про намір відповідача проживати в спірній квартирі, відповідач витрати по утриманню квартири не несе, факту чинення позивачем перешкод у користуванні квартирою та наявності будь-яких поважних причин, які б перешкоджали відповідачу користуватись квартирою судом не встановлено. Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, відповідача [PERSON] [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування квартирою № 59 по вул. Гагаріна, 17 в м. Кам»янець-Подільському, оскільки судом встановлено, що відповідач більше року у спірній квартирі не проживає, витрати по утриманню квартири не несе, наміру вселятись в квартиру не має, власник майна має право вільно володіти своїм майном та розпорядитися ним, суд вважає, що відповідача слід визнати таким , що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно ч.1 ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні рішення суду є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в зазначеному житловому будинку. На підставі ст. 405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved