Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON], яка є донькою [PERSON], просить стягнути з останнього аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. На обгрунтування зазначила, що досягнувши віку повноліття, продовжує навчання у ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище», стипендії не отримує, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Добровільно відповідач допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працює і отримує дохід у виді заробітної плати, що і стало підставою звернення до суду. Представник позивача за дорученням Конотопського МЦ БВПД адвокат [PERSON] підтримала вимоги фактично пославшись на обставини викладені вище. Відповідач [PERSON] заперечує задоволенню вимог з підстав того, що позивач досягла віку повноліття, отримує стипендію, співмешкає з чоловіком, вживає алкоголь та палить цигарки, а тому він не бажає її утримувати. Додав, що дійсно офіційно працює, отримує заробітну плату, жодних платежів на користь інших осіб не здійснює, утриманців не має. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши представлені докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із такого. Відповідно до частин 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають, зокрема самі дочка, син, які продовжують навчатися. Згідно з правозастосовними орієнтирами постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п.20) - обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За приписом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що батьками повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5,7). Дитина проживає з матір»ю (а.с.6). Відповідач [PERSON] може надавати таку допомогу, тому як він працездатна особа, отримує стабільний дохід у виді заробітної плати за місцем офіційної роботи, жодних зобов»язань по утриманню інших осіб не має. З огляду на викладене слід дійти висновку, що відповідач спроможний утримувати власну доньку сплачуючи аліменти у заявленому розмірі. Щодо заперечень відповідача проти цього, то вони не заслуговують на увагу суду, оскільки не грунтуються на правових нормах та є його суб»єктивною думкою. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved