Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулась в Канівський міськрайонний суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору та стягнення коштів. У позові зазначила, що 26.07.2013 [PERSON], як наймач (орендар) та [PERSON], як наймодавець (орендодавець) уклали письмовий договір найму (оренди) житлового приміщення з правом викупу. За умовами даного договору наймодавець надає наймачеві в оренду належну йому на праві власності квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка є двокімнатною квартирою загальною площею 56,6 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м.; оціночна вартість квартири згідно оцінки ПП «Інформаційно-консультаційний центр» - 119910 грн.; право власності орендодавця на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності, технічним паспортом; наймач використовує орендоване майно протягом усього строку оренди для проживання; за п.1.6 після закінчення строку оренди або в інший погоджений сторонами строк наймач має право викупити в орендодавця найману квартиру за ціною 260800 грн., що еквівалентно 32000 $ ( доларів США); відмова орендодавця від укладання договору купівлі-продажу квартири з наймачем не допускається; даний договір укладений строком на 1 рік 5 місяців і набуває чинності з моменту його укладення; орендна плата, фактично виплачена наймачем входить у суму угоди, зазначену в п.1.6; після закінчення терміну дії даного договору сторони зобовязалися визначитися на вибір однієї з трьох можливостей, передбачених у цьому пункті: укласти договір на умовах передбачених у п.1.6 або інший договір відчуження квартири на користь орендаря. Згідно п.6.1 умов договору позивачем [PERSON] була внесена передоплата за подальше придбання квартири в сумі 18 тис. доларів США, що на той час було еквівалентно 146700 грн.. Зі змісту вказаного договору після його підписання сторонами вбачається, що на виконання умов договору в рахунок придбання квартири позивачем були сплачені кошти в період з серпня 2013 року до вересня 2014 року в сумі 5800 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 24.11.2015 (за 1 долар США 23,94 грн.) 138852 грн.. З урахуванням сплачених під час підписання договору 18 тис. доларів США, що на той час еквівалентно 146700 грн. та сплачених під час виконання договору коштів в рахунок придбання квартири в сумі 5800 дол. США, що еквівалентно на даний час 138852 грн., всього на загальну суму відповідач [PERSON] отримав 285552 грн., що з надлишком відповідає вимогам пункту 1.6 вказаного договору, в якому встановлена ціна квартири в розмірі 260800 грн.. Отже зі сторони [PERSON] умови договору виконані в гривневому еквіваленті в повному обсязі. По закінченню зазначеного строку договору найму відповідач [PERSON] не уклав зі [PERSON] договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] в нотаріальній формі, чим істотно порушив умови договору від 26.07.2013 та не повернув йому суми коштів в доларах, які отримав в рахунок придбання квартири, ухиляється від її повернення й до цього часу, на неодноразові звернення відмовляв. Тому вважає, що отримані відповідачами кошти для придбання квартири є безпідставно набутими і підлягають поверненню позивачу, поскільки [PERSON] не набув права власності на квартиру, для нього ця сума є значною, і невиконання відповідачем своїх зобов'язань позбавило права на придбане житло, що ставить його сімю у вкрай складне матеріальне становище. Просить суд розірвати договір найму (оренди) житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] з правом викупу, укладений 26.07.2013 між [PERSON], як наймачем (орендарем) та [PERSON], як наймодавцем (орендодавцем) та стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 570010 грн., а також судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору в сумі 6251,32 грн., на оплату правової допомоги в сумі 7992,40 грн.. До початку судового розгляду по суті [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах малолітньої доньки [PERSON], орган опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради про розірвання договору найму ( оренди) житлового приміщення з правом викупу від 26.07.2013, стягнення заборгованості по орендній платі та виселення з квартири без надання іншого житла. Зустрічний позов мотивує тим, що 26.07.2013 між ним та [PERSON] укладено договір оренди квартири, на виконання якого він передав квартиру [ADDRESS], де визначили орендну плату з 01.08.2013 31.12.2013 в розмірі по 3445 грн. на місяць (300 $ + 1000 грн., з 01.01.2014 31.12.2014 по 8490 грн. ( 1042 $). На самому договорі оренди квартири вбачаються підписи його колишньої дружини [PERSON] про отримання грошових коштів на виконання договору, які були передані йому. З вказаних сум вбачається заборгованість за оренду квартири, поскільки плата за листопад та грудень місяця 2013 року за договором складала 300 $ +1000 гривень, а з письмових доказів видно, що [PERSON] отримала лише 300 $, тобто недоплата користувачем по договору склала за листопад та грудень 2013 року - 2000 грн.; в січні 2014 року орендна плата складала 8490 грн. (еквівалентно 1042$), проте відповідач сплатив лише 1000$ і недоплата склала - 342,17 грн. (42$); в лютому 2014 року відповідач взагалі не сплатив орендну плату і недоплата склала 8490 грн. (еквівалентно 1042$); в березні 2014 року орендна плата складала 8490 грн. (еквівалентно 1042$), проте відповідач сплатив лише 900$ і недоплата склала - 1156,87 (142$); в квітні 2014 року відповідач не сплатив орендну плату і недоплата склала 8490 грн. (еквівалентно 1042$); в травні 2014 року орендна плата складала 8490 грн. (еквівалентно 1042$), проте відповідач сплатив лише 400$ і недоплата склала - 5230,37 гривень (642$); в червні 2014 року орендна плата складала 8490 грн. (еквівалентно 1042$), проте відповідач сплатив лише 500$ і недоплата склала - 4415,67 гривень (542$); в липні 2014 року орендна плата складала 8490 грн. (еквівалентно 1042$), проте відповідач сплатив лише 500$ і недоплата склала 4415,67 гривень (542$); в серпні 2014 року орендна плата складала 8490 грн. (еквівалентно 1042$), проте відповідач сплатив лише 500$ і недоплата склала - 4415,67 гривень (542$); у вересні 2014 року орендна плата складала 8490 грн. (еквівалентно 1042$), проте відповідач сплатив лише 500$ і недоплата склала - 4415,67 гривень (542$); в жовтні 2014 року відповідач не сплатив орендну плату і недоплата склала 8490 гривень (еквівалентно 1042$); в листопаді 2014 року відповідач не сплатив орендну плату і недоплата склала 8490 гривень (еквівалентно 1042$); в грудні 2014 року відповідач не сплатив орендну плату і недоплата склала 8490 грн. (еквівалентно 1042$). Всього за період з 27.07.2013 року по 31.12.2014 року наймач [PERSON] заборгував орендну плати в розмірі 68842,09 гривень (еквівалентно 8204$) та + 2000 гривень. Після додаткових усних переговорів про погашення заборгованості було усно домовлено між ними про погашення заборгованості по договору до 30.12.2014 року, про що свідчить додаток до договору від 25.07.2014 року з підписами дружини наймача [PERSON] та [PERSON]. Також між ними було домовлено і про додаткову орендну плату в розмірі 1300 гривень за місяць в подальшому, яка не входить до суми сплати за квартиру при її придбанні. Просить суд розірвати договір найму (оренди) житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] з правом викупу, укладений 26.07.2013 між [PERSON], як наймачем (орендарем) та [PERSON], як наймодавцем (орендодавцем), виселити [PERSON] та членів його сімї, які проживають разом з ним з квартири [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за користування квартирою № 137 буд. 200 по вул. Леніна в м. Каневі за період з 27.07.2013 до 31.12.2014 в сумі 68842,09 грн. та за період з 01.01.2015 до 01.12.2015 в сумі 6500 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 05.01.2016 зустрічний позов обєднано в одне провадження з первісним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності з участю його представників, у попередньому судовому засіданні первісний позов підтримав, зустрічний позов не визнав та пояснив, що 26.07.2013 підписав договір оренди квартири з правом викупу, сплативши передоплату у розмірі 18 тис. доларів купюрами по 100 доларів у присутності дружини [PERSON], його матері [PERSON], матері дружини [PERSON], зі сторони відповідача були присутні [PERSON], [PERSON], їх донька [PERSON]. Текст вказаного договору роздрукувала донька відповідачів [PERSON], при цьому відповідачі не повідомили його про всіх власників даної квартири, лише показали сторінку плану квартири з технічного паспорту. В подальшому кошти в доларах на загальну суму 5300 дол. США отримувала [PERSON], про що власноручно розписувалась на самому договорі. З урахуванням високого курсу долара визнає, що в доларовому еквіваленті він не доплатив 8200 дол. США, у звязку з чим звертався до відповідачів з проханням проводити оплату у гривні або розстрочити ці кошти, але вони категорично відмовились, тому змушений був звернутись до суду з вимогою про повернення коштів. Проти виселення з орендованої квартири не заперечує за умови повернення відповідачами отриманих коштів. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали первісні позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові та просять їх задовольнити повністю. В задоволенні зустрічних позовних вимог просять відмовити повністю за їх безпідставністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про судовий розгляд справи за його відсутності з участю його представника [PERSON], у попередньому судовому засіданні він первісний позов не визнав повністю та просив відмовити його задоволенні, і задовольнити його зустрічний позов. Пояснив, що перед підписанням вказаного договору з [PERSON] він усно погодив це з іншими власниками квартири, підтвердив, що отримав передоплату в розмірі 146700 грн., що на той час було еквівалентно 18 000 доларів США, а також те, що [PERSON] дійсно передала йому отримані кошти за даним договором в доларах США, про що поставила власні підписи на договорі від 26.07.2013. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала та вважає його безпідставним, підтримала зустрічний позов у повному обсязі та просила його задовольнити. При цьому пояснила, що була присутня під час підписання її колишнім чоловіком [PERSON] та [PERSON] 26.07.2013 договору оренди квартири з правом викупу, але вказує на отриманні [PERSON] передоплати в сумі 146700 грн., що на той час було еквівалентно 18 000 доларів США та заперечує їх отримання в доларах, в той же час не заперечує отримання нею коштів на виконання вказаного договору в період з серпня 2013 року до вересня 2014 року в сумі 5800 доларів США, про що особисто ставила свої підписи на договорі, та які передала колишньому чоловіку [PERSON]. Також не заперечує свій підпис 25.07.2014 на додатку до вказаного договору, в якому встановлено наявність боргу всього в сумі 3410 доларів, у звязку з чим було внесено умову про сплату боргу до 30.12.2014 та додаткову сплатиту орендної плати в сумі 3900 грн. за період лютий- червень 2014 року, яка не буде входити до суми оплати за квартиру при її придбанні. Пояснила, що на даний час вони не можуть укласти договір купівлі-продажу квартири в нотаріальній формі, поскільки в ній зареєстрована малолітня [PERSON], у звязку з чим необхідна згода органу опіки, що відповідно створює певні перешкоди. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав та вважає його безпідставним, підтримав зустрічний позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки [PERSON] . в судовому засіданні первісний позов не визнала та вважає його безпідставним, підтримала зустрічний позов у повному обсязі та просила його задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про судовий розгляд справи за її відсутності, просить прийняти рішення на розсуд суду. Заслухавши сторони та їх представників, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до частин першої та третьої статті 810 Цивільного Кодексу за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до статті 810-1 Цивільного Кодексу оренда житла з викупом є особливим видом найму (оренди) житла. Згідно ч.5 статті 810-1 ЦК України істотними умовами договору оренди житла з викупом є: 1. найменування сторін; 2. характеристики житла, щодо якого встановлюються відносини оренди з викупом; 3. строк, на який укладається договір; 4. розміри, порядок формування, спосіб, форма і строки внесення орендних платежів та умови їх перегляду; 5. умови дострокового розірвання договору; 6. порядок повернення коштів у разі дострокового розірвання або припинення договору; 7. права та зобов'язання сторін; 8. відповідальність сторін; 9. інші умови, визначені законом. Згідно ч.6 статті 810-1 ЦК України до договору оренди житла з правом викупу застосовуються положення статтей 811, 813-820, 823 ч.2ст.825, 826, 1232-1 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 813 Цивільного Кодексу сторонами у договорі найму житла можуть бути фізичні та юридичні особи. Відповідно частини першої статті 816 Цивільного Кодексу у договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов'язків щодо користування житлом. У таких випадках Законом приписується вказувати в договорі осіб, які будуть проживати разом з наймачем. Зазначені права та обов'язки названих осіб є правами та обов'язками безпосередньо перед наймодавцем. За таких умов права зазначених осіб та відповідні права наймодавця перед особами, що проживають разом з наймачем, можуть захищатись у суді в загальному порядку. Встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], малолітній [PERSON], [INFO] - по 1/2 частині кожному, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.01.2007 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.01.2007 (а.с.55-56). Судом встановлено, що 26.07.2013 [PERSON], як наймач (орендар) та [PERSON], як наймодавець (орендодавець) підписали письмовий договір найму (оренди) житлового приміщення з правом викупу (а.с.13-15), в якому сторонами визначено так істотні умови договору: обєкт нерухомості, що має бути відчуженим квартира [ADDRESS]; ціна договору сума коштів, за яку має бути продана квартира 260800 грн. ( $ 32 000) валюта виконання грошового зобовязання у гривнях, що еквівалентно $ ( доларам США) ; строк договору на 1 рік 5 місяців; умови розрахунків за договором, де сторони визначили орендну плату з 01.08.2013 31.12.2013 в розмірі по 3445 грн. на місяць $300 доларів + 1000 грн., з 01.01.2014 31.12.2014 по 8490 грн. ($ 1042), особливі умови про передоплату за подальше придбання квартири в сумі 146700 грн., що еквівалентно $ 18 000, а також зобовязання сторін укласти в обумовлений строк договір купівлі-продажу орендованої квартири. В той же час як вбачається з тексту договору, договір не містить чітких відомостей про порядок формування, спосіб, форму внесення орендних платежів та умови їх перегляду; умови дострокового розірвання договору; порядок повернення коштів у разі дострокового розірвання або припинення договору. Крім цього, орендодавець [PERSON] в договорі не вказує всіх власників квартири [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності йому та [PERSON], [PERSON], малолітній [PERSON]. Члени сім'ї орендаря [PERSON] не вказані у договорі оренди квартири, що суттєво обмежує їх права та соціальні гарантії щодо захисту в установленому законом порядку. За змістом даного договору від 26.07.2013 відсутнє волевиявлення сторін про його нотаріальне посвідчення відповідно до вимог ст. 811 ЦК України, яка передбачає, що договір оренди житла з викупом підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно до п.п. 4, 13 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. На підставі ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов. За вимогою, встановленою у статті 811 Цивільного Кодексу України договір оренди житла з викупом підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Крім цього, згідно розяснення Міністерства юстиції України від 11.05.2011 по договору найму (оренди) житлового приміщення зазначено, що договір оренди житла з викупом підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та обов'язковій державній реєстрації у порядку, визначеному законом. Також передбачено, що при посвідченні згаданих договорів нотаріус, відповідно до пункту 117 Інструкції Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 N 20/5 ( z0283-04 ), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 за N 283/8882 (зі змінами), роз'яснює сторонам необхідність їх реєстрації у відповідних органах, про що робиться відмітка в тексті посвідчувального напису. У разі, якщо наймодавцем по договору є фізична особа, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, нотаріус зобов'язаний надіслати інформацію про посвідчення такого договору податковому органу за основним місцем проживання платника податку - орендодавця за формою та в спосіб, установленими Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.2 ст. 215 ЦК України недотримання умови обовязкового нотаріального посвідчення призводить до нікчемності такої угоди. Ураховуючи, що сторони в порушення вимог ч.2 ст. 811 ЦК не дотримали нотаріальної форми посвідчення договору, суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання такої угоди недійсною, оскільки за правилом ч. 1 ст. 220 ЦК недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору робить такий договір нікчемним. З урахуванням вище викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення як первісного позову [PERSON], так і зустрічного позову [PERSON] в частині розірвання нікчемного договору найму (оренди) житлового приміщення з правом викупу від 26.07.2013, який є неукладеним, а тому не може бути розірваний, поскільки ці поняття є взаємовиключні. Крім цього, судом встановлено, що 25.07.2014 [PERSON] від імені [PERSON], та [PERSON] від імені [PERSON] був підписаний додаток до договору від 26.07.2013, в якому встановлено наявність боргу за лютий 2014 в сумі 1042 доларів, березень- 142 доларів, квітень- 1042 доларів, травень- 642 доларів, червень-542 доларів, всього в сумі 3410 доларів, у звязку з чим було внесено умову про сплату боргу до 30.12.2014 та додатково сплатити орендну плату в сумі 3900 грн. за період лютий- червень 2014 року, яка не буде входити до суми оплати за квартиру при її придбанні (а.с.57). На виконання вказаного договору згідно платіжних доручень, виданих ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.15-18) вбачається, що [PERSON] перерахувала на імя [PERSON] грошові кошти в сумі 1300 грн. від 24.06.2015, в сумі 1300 грн. від 22.07.2015, в сумі 1300 грн. від 25.08.2015, в сумі 3900 грн. від 30.09.2015. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2012 року № 6-176цс12 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Сторонами в договорі визначено, що сума передоплати за подальше придбання квартири складає 146700 грн., що еквівалентно станом на 26.07.2013 - 18 тис. доларів США, та передана позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] 26.07.2013. Допитані в суді свідок [PERSON], яка є матірю [PERSON] та свідок [PERSON], яка є матірю [PERSON] пояснили, що коли їх діти одружились вони разом вирішили придбати їм квартиру і знайшли інформацію про продаж квартири [ADDRESS]. При цьому продавці [PERSON] наполягали на оплаті лише в іноземній валюті, а саме в доларах США, у звязку з чим вони проводили обмін гривні на долари в цей період і 26.07.2013 було сплачено [PERSON] передоплату у розмірі 18 тис. доларів купюрами по 100 доларів у їх присутності, а також [PERSON], [PERSON], [PERSON], їх доньки [PERSON]. Текст вказаного договору роздрукувала донька відповідачів [PERSON], при цьому відповідачі не показали документів про власників даної квартири, лише сторінку плану квартири з технічного паспорту. Якби вони знали про те, що власником є неповнолітня особа, то не погоджувались на придбання даної квартири. В подальшому кошти в доларах на загальну суму 5300 доларів США отримувала [PERSON], про що власноручно розписувалась на самому договорі. Коли курс долара США суттєво підвищився, то намагалися домовитися з [PERSON] про подальшу оплату за викуп квартири в гривні, але вони категорично не погоджувались. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року звертається увага суддів на те, що зі змісту ст.218 ЦК України не може доводитися свідченнями свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або спорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобовязань, що виникли з правочину. Із вказаного договору найму (оренди) житлового приміщення з правом викупу від 26.07.2013 вбачаються власноручні підписи відповідача [PERSON] про отримання в рахунок договору в період з серпня 2013 року до вересня 2014 року коштів на загальну суму 5800 доларів США, яка в судовому засіданні підтвердила свої підписи та не заперечувала про отримання вказаних коштів саме в доларах США, які передала колишньому чоловікові [PERSON], з яким на той час не перебувала в шлюбі. Таким чином з урахуванням змісту письмового договору найму (оренди) житлового приміщення з правом викупу від 26.07.2013 та додатку до вказаного договору від 25.07.2014, суд дійшов висновку про наявність факту передачі позивачем [PERSON] відповідачеві [PERSON] грошових коштів в рахунок придбання квартири на загальну суму ( 18000 + 5800) = 23800 доларів США . Оскільки договір оренди з правом викупу квартири, який за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, то кошти сплачені [PERSON] відповідачу [PERSON] на загальну суму 23800 доларів США, що станом на 25.11.2015 складає по курсу НБУ (23,95 грн. за 1 долар США) 570010 грн. є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися. У випадках, коли сторони домовилися укласти договір, але належно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому ж розмірі, в якому вони видавалися, оскільки, відповідно до ч.2 ст. 570 ЦК України вони є авансом, який повертається в тому ж розмірі, в якому видавався у відповідності до ч. 1 ст.1212 ЦК України, як безпідставно набуте майно. При цьому первісний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] грошових коштів в сумі 570010 грн. задоволенню не підлягає, поскільки на момент підписання вказаного договору [PERSON] не перебувала у шлюбі з орендодавцем [PERSON] та не є стороною нікчемного правочину від 26.07.2013. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем [PERSON] підлягають стягненню пропорційно задоволеній частині вимог, а тому з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5700,10 грн., по оплаті правової допомоги в сумі 3996,20 грн.. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за користування квартирою № 137 буд. 200 по вул. Леніна в м. Каневі за період з 27.07.2013 до 31.12.2014 в сумі 68842,09 грн. та за період з 01.01.2015 до 01.12.2015 в сумі 6500 грн., то суд вважає, що він не підлягає до задоволення, оскільки як вже зазначалося вище договір найму (оренди) житлового приміщення з правом викупу від 26.07.2013 та додаток до договору від 25.07.2014 є нікчемними в силу того, що при їх укладенні сторонами не було дотримано вимог чинного цивільного законодавства, зокрема, положень ст.811 ЦК України, а тому ці угоди не можуть створювати юридичних наслідків. Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З огляду на викладене вище, зустрічний позов [PERSON] в частині виселення [PERSON] та членів його сімї, які проживають разом з ним з квартири [ADDRESS] підлягає до задоволення, поскільки у первісного позивача [PERSON] та членів його сімї відсутні правові підстави для проживання у [INFO], яка належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], малолітній [PERSON] по 1/4 частині кожному, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.01.2007 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.01.2007, технічним паспортом на квартиру ( а.с. 50-56). На підставі викладеного,

Outcome: partial