Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини. Позивач зазначала, що 11 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації шлюбів 11.11.2011 р. зроблено відповідний актовий запис №945. [INFO] у них народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 16.08.2016 р. Позивач [PERSON] разом з малолітньою донькою проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира на праві спільної часткової власності належить позивачу та відповідачу. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 16.11.2018 р. №30, складеного спеціалістами служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області за місцем проживання, малолітня дитина має спальне місце, забезпечена одягом, взуттям, продуктами харчування. З липня 2017 року стосунки між подружжям припинилися, чоловік разом з ними більше року не проживає, вихованням доньки не займається, остання перебуває на повному утриманні матері та проживає разом з нею. Відповідач являється фізичною особою-підприємцем та отримує постійний дохід, який витрачає на власні потреби, грає в азартні ігри. Також відповідач приховує місце свого проживання та роботи. Останній раз він бачив доньку на її день народження [INFO] . У зв`язку з чим, перебуваючи у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, позивач змушена працювати у представництві «СМС - Кенедіан-Медікел Кер Інк» на посаді менеджера-перекладача з окладом 4000,00 грн. 27.11.2018 р. рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області №883 вирішено: надати [PERSON] висновок до суду про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , разом з матір`ю [PERSON] , враховуючи інтереси дитини. 27.11.2018 р. органом опіки та піклування Броварської міської ради Київської області складено висновок за №1-18/1178 про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] . У висновку зазначено, що 20.11.2018 р. до служби у справах дітей зателефонувала особа, яка представилась [PERSON] та повідомила, що не заперечує щодо визначення місця проживання доньки [PERSON] з матір`ю [PERSON] 02.10.2018 р. судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області у справі №361/5083/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На дату подання позову оплата відповідачем аліментів на доньку не здійснюється. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] та стягнути на її користь понесені судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Біліченко В.В. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позовні вимоги підтримали, направили до суду заяву, у якій просили про задоволення позову та про розгляд справи без їх участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua. В судове засідання представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду заяву, у якій просили провести розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримали. Судом встановлено, що 11 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис №945 (а.с.7). Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 16.08.2016 р. (а.с.8). Позивач [PERSON] разом з малолітньою донькою проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка на праві спільної часткової власності належить позивачу та відповідачу (а.с.10-12). Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області №883 від 27 листопада 2018 року «Про надання висновку до суду щодо визначення місця проживання малолітньої дитини» надано [PERSON] висновок до суду про визначення місця проживання її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом з нею (а.с.15-18). 02.10.2018 р. судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області у справі №361/5083/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј часки його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.19). Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вiдповiдно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 6 Декларації прав дитини, затвердженої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку його особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 6 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, ґрунтуючись на рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Разом з тим, відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку №1-18/1178 від 27 листопада 2018 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області вважає за доцільне та необхідне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (а.с.16-18). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї. Таким чином, суд вважає, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області дійшов обґрунтованого висновку про доцільність проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . На підставі викладеного, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, та приймаючи до уваги вік неповнолітньої дитини, якій безумовно потрібна материнська турбота, оскільки між дитиною та матір`ю з самого народження існує тісний зв`язок, розірвання якого може потягти за собою негативні наслідки у фізичному та емоційному розвитку дитини, відсутність підтвердження грубого чи егоїстичного ставлення позивача [PERSON] до дитини та будь-яких інших виключних обставин, а батько дитини не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у її вихованні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування, або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням, приходить до висновку, що місце проживання неповнолітньої дитини слід визначити з її матір`ю [PERSON] . Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Крім того,

Outcome: approved