Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Адвокат Ус Оксана Олександрівна в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що позивачі є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У вищевказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] колишній співвласник квартири. Право власності на квартиру відповідача припинилось внаслідок відчуження позивачу 12.09.2018. Позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач є колишнім співвласником квартири, не проживає тривалий час у вказаному житловому приміщенні, не є власником житла і добровільно з реєстраційного обліку не знімається. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник позивачів адвокат Ус. О.О. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачів, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день,\~час та\~місце розгляду\~справи, про причину\~неявки в\~судове засідання\~суд не\~повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про право власності на житло від 22.06.1994 року, виданого Фондом комунального майна, згідно з розпорядженням (наказом) від 17.06.1994 № 4818, копією договору про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю від 12.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Хрипуном М.М., зареєстрованого в реєстрі № 2731, а також копією договору дарування від 12.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Хрипуном М.М., зареєстровано в реєстрі № 2732. Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 13.09.2018 року № 32903, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Позивачі, звертаючись до суду, посилаються на те, що відповідач [PERSON] є колишнім співвласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та втратив право користування зазначеною квартирою, внаслідок її відчуження позивачу [PERSON] [INFO] , а також на те, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з моменту дарування своєї частки. Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в квартирі, на думку позивачів, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Таким чином,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~захисту позивачами\~свого права\~власності,\~а саме\~права користування\~та розпорядження\~житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд враховує правову позицію, яка викладена в постанові ВСУ по справі № 6-158цс14, згідно з якою право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач не проживає у вказаній квартирі, не є її власником, а існування реєстрації\~відповідача в\~квартирі позивачів\~обмежує їх\~право власності, суд\~вважає,\~що досліджені\~судом докази\~свідчать про\~наявність обґрунтованих\~підстав для\~задоволення позову адвоката Ус Оксани Олександрівни в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 0.0.1149584794.1 від 03.10.2018 року у сумі 704, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів.

Outcome: approved