Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

[PERSON] у жовтні 2013 року звернулась до суду з позовом, вимоги якого уточнила в судовому засіданні, просить визнати за нею право власності та зняти арешт з майна: 1/2 частки домоволодіння по [ADDRESS]. Вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Джанкойського міськрайонного суду АРК № 2-2355/2011 від 20.02.2012 року з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» 372646 грн. На виконання цього рішення постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Джанкойського міськрайонного управління юстиції АРК від 10.12.2012 року накладено арешт на будинок [ADDRESS], якій зареєстрований за відповідачем [PERSON], але оскільки він придбаний в період шлюбу з відповідачем, то є об'єктом права спільної сумісної власності, частки в якому у подружжя є рівними. Відповідач [PERSON], представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» та треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав у повному обсязі. Представник третьої особи - ВДВС Джанкойського МРУЮ АРК у судовому засіданні вирішення питання про визнання права власності на 1/2 частку будинку та зняття арешту, залишив на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про обґрунтованість позову та можливість його задоволення. Статтею 60 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі, якщо право власності особи на майно не визнається або оспорюється іншою особою, статтею 392 ЦК Украйни та п.п ч.2 ст. 16 ЦК України передбачений такий спосіб захисту як визнання права. Відповідно до ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. У випадку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, їх частки визнаються рівними. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 14.11.1982 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Пролетарським відділом РАЦС м. Донецьк, прізвище позивача змінено на «[PERSON]» (а.с.6). Рішенням Джанкойського міськрайонного суду АРК від 20.04.2012 року по справі № 2-2355/2011, з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» солідарно стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 372646,53 грн. (а.с. 11). На виконання вказаного рішення, постановою державного виконавця ВДВС Джанкойського МРУЮ АРК від 10.12.2012 року накладено арешт на майно боржника [PERSON], а саме на будинок [ADDRESS], та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 14, 13). З матеріалів справи вбачається, що спірний будинок належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.1992 року (а.с. 31-34). Суд погоджується з доводами позивача про те, що оскільки під час укладання зазначеного договору купівлі-продажу відповідач [PERSON] знаходився в зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON], то відповідно до ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, це майно є їх спільно нажитим і їх частки у праві на спільне майно визнаються рівними. Враховуючи викладене, з огляду на те, що державним виконавцем накладено арешт на будинок, 1/2 частка у праві власності на який належить позивачу, яка не відповідає за рішенням суду по справі № 2-2355/2011, і тому на це майно не може бути звернено стягнення, арешт з частки, що належить [PERSON], має бути скасованим. На підставі ст. 22, 28 КпШС, ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved