Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Адвокат Лапшин В.В., діючи в інтересах позивача [PERSON] , звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №93, виданий 11 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про звернення стягнення на предмет іпотеки квартири [ADDRESS] , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», за рахунок коштів отриманих від реалізації зазначеного майна. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що виконавчий напис було вчинено з порушенням норм діючого законодавства, відповідач не повідомляв його про свій намір звернутися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Наголошує, на тому що вимоги банку надані нотаріусу не відповідають вимогам закону. Просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню оскільки відсутня безспірність розміру заборгованості та строк стягнення перевищує встановлений законодавством. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім того, ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2021 року було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, до пред`явлення позову, та зупинено стягнення за виконавчим провадженням №65643924 від 03.06.2021 року відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем на підставі виконавчого напису вчиненого 11 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною зареєстрованого в реєстрі №34 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири [ADDRESS] на користь акціонерного товариства «Приватбанк» за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного майна. В свою чергу, відповідач надав відзив на позовну заяву. Позовні вимоги не визнає та просить їх відхилити, посилаючись на те, що відповідно укладеного договору позивач отримав кредит та у порушення норм закону та умов договору, зобов`язання за договором належним чином не виконав та не повернув в межах строку, встановленого договором, суму кредиту та не сплатив проценти, комісію та інше за користування кредитом. Відповідач зазначає, що для виконання виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи, відповідно до переліку, а саме: кредитний договір, засвідченоий банком розрахунок про заборгованість, в котрому в повній мірі відображені всі операції позивача, щодо погашення заборгованості, а тому, підстави вважати незаконність дій нотаріуса відсутні. Сторони та треті особи будучи належним чином повідомленими про дачу, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися та своїх повноважних представників не направили. До початку судового засідання представник позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Суд, з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку. Так, відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З виконавчого напису №93 від 11 січня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, вбачається, що нотаріус пропонує задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк», шляхом звернення стягнення на предмет\~іпотеки -\~квартири [ADDRESS] \~на користь\~акціонерного товариства\~«ПриватБанк» за\~рахунок коштів\~отриманих від\~реалізації зазначеного\~майна, за умовами кредитного договору №DNJ0GA00000134 від 27 липня 2007 року, укладеним з «АТ КБ «ПриватБанк. Згідно\~ст. 35 Закону України «Про іпотеку»\~у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель в праві розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Відповідно до\~ст.\~24\~Закону України\~«Про забезпечення\~вимог кредиторів\~та реєстрацію обтяжень» для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Тобто\~існує обов`язок надіслання боржнику повідомлення про порушення запеченого обтяженням зобов`язання. Матеріали справи не містять доказів вручення іпотекодавцю вимоги про усунення порушення, а нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання вказаної вимоги, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. №1172 (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як встановлено судом, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі №310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед АТ «ПриватБанк» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся до суду одразу після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, заперечив розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Таким чином, на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису. Враховуючи викладене, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 141 ЦПК України,\~із відповідача\~на користь\~позивача також\~необхідно стягнути\~сплачений останнім\~судовий збір\~на загальну\~суму 1362\~(одна\~тисяча триста\~шістдесят дві)гривні 00 копійок, що складається з: - 908,00 грн. за звернення до суду із однією позовною вимогою немайнового характеру; - 454,00 грн. за звернення до суду із заявою про забезпечення позову. На підставі\~викладеного,\~у відповідності\~з зазначеними\~нормами закону\~і

Outcome: approved