Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

[PERSON] (надалі також «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі також «Відповідач»), в якому просила стягнути з [PERSON] 156 317 грн. 20 коп. Боргу, з них: 100 746 грн. - сума боргу за договорами позики та 55 571 грн. 20 коп. - сума процентів за користування позиками. Представником Позивача подано заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.06.2013 року Відповідач одержала від Позивача в позику грошові кошти в сумі 3000 доларів США під 5% щомісячних на строк до 03.12.2013 року та 03.06.2014 року одержала 1000 доларів США на строк до 03.12.2014 року, однак в порушення взятих на себе зобовязань, Відповідач не повернула борг у вказані в розписках строки, в результаті чого утворилась заборгованість за користування позиками в розмірі 55 571, 20 грн. Відповідач повторно в судове засідання не зявилась, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи конвертами з повідомленнями про вручення поштового відправлення, які направлялися на адресу зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання Відповідача та повернулися на адресу суду з відміткою поштового органу «за закінченням терміну зберігання». Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подала, зважаючи на заяву Позивача, в якій вона не заперечувала проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. 03.06.2013 року [PERSON] одержала від Позивача в позику грошові кошти в сумі 3000 доларів США, зі сплатою 5% щомісячних на строк до 03.12.2013 року. В подальшому, 03.06.2014 року Відповідач одержала від Позивача в позику грошові кошти в сумі 1000 доларів США зі сплатою 5% щомісячних на строк до 03.12.2014 року, що підтверджується власноручно написаними розписками. Оскільки Відповідач належним чином не виконувала взятих на себе зобовязань за договором позики, а тому Позивач просить суд стягнути з [PERSON] 156 317 грн. 20 коп. Боргу, з них: 100 746 грн. - сума боргу за договорами позики та 55 571 грн. 20 коп. - сума процентів за користування позиками. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики Відповідачем надано Позивачу письмові розписки від 03.06. 2013 року та від 03.06.2014 року, оригінали яких містяться в матеріалах справи. Відповідно до змісту Розписок від 03 червня 2013 року, 03 червня 2014 року Відповідач зобовязувалася повернути кошти своєму кредитору через 6 місяців після підписання даних розписок. В силу ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2013 року [PERSON] одержала від Позивача в позику грошові кошти в сумі 3000 доларів США, зі сплатою 5% щомісячних на строк до 03.12.2013 року. В подальшому, 03.06.2014 року Відповідач одержала від Позивача в позику грошові кошти в сумі 1000 доларів США зі сплатою 5% щомісячних на строк до 03.12.2014 року. Як зазначено в позовній заяві, внаслідок неналежного виконання Відповідачем свого зобовязання, а саме неповернення боргу, [PERSON] зобовязана повернути суму позики в розмірі 100 746, яка складається з: -3000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні станом на 03.05.2016 року (25.19 грн.) становить 75 559 грн. 50 коп. - сума позики, яка підлягає стягненню згідно договору позики від 03.06.2013 року. -1000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні станом на 03.05.2016 року (25.19 грн.) становить 25 186 грн. 50 коп., сума позики, яка підлягає стягненню згідно договору позики від 03.06.2014 року. У звязку з невиконанням Відповідачем зобовязання щодо сплати 5% щомісячно від суми позики, [PERSON] зобовязана сплатити проценти за користування позикою в сумі 55 571 грн. 20 коп., яка складається з : 1. щодо договору позики від 03.06.2013 року розрахунок несплачених процентів за користування позикою мною здійснено в наступному порядку: -період невиконання відповідачем зобовязання з 03.06.2013 року по 03.05.2016 року - складає 35 місяців; - сума процентів за місячний термін користування позикою 3000 дол. США/100%х5%=150 дол. США, - сума процентів за користування позикою -35 місяці х 150 доларів США=5250 дол. США, - 5250 дол. США відповідно до офіційного курсу гривні, встановленого НБУ станом на момент укладення договору позики, а саме станом на 03.06.2013 (7.99) становить 41 963 грн. 25 коп. 2. щодо договору позики від 03.06.2014 року розрахунок несплачених процентів за користування позикою: -період невиконання відповідачем зобовязання з 03.06.2014 по 03.05.2016р.р. складає 23 місяці, -сума процентів за місячний термін користування позикою 1000 доларів США/100%х5%=50 дол. США, -сума процентів за користування позикою 23 місяці х 50 дол. США=1150 дол. США, -1150 дол. США відповідно до офіційного курсу гривні, встановленого НБУ станом на момент укладення договору позики, а станом на 03.06.2014р. (11.83) становить 13 607 грн. 95 коп. Доказів, які б спростовували цю обставину, Суду не надано. В порушення взятих на себе зобовязань Відповідач борг у вказані в розписках строки не повернула, на неодноразові прохання про добровільну сплату боргу [PERSON] не реагувала та ігнорує до цього часу, грошові кошти не повертає. Доказів, які б спростовували вищевказані обставини, Відповідачем суду надано не було, а Судом таких доказів не встановлено. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Будь-яких доказів, які б спростовували надані Позивачем докази заборгованості в розмірі 156 317,20 грн. за вказаним договором позики, Відповідачем не надано. Згідно із ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як зазначено Позивачем в позовній заяві, станом на час розгляду даної справи, заборгованість Відповідача по процентах за договором позики становить 55 571,20 грн. Вказана обставина не спростована належними засобами доказування. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] суми заборгованості в розмірі 156 317 грн. 20 коп., з яких: 100 746 грн. - сума боргу за договорами позики та 55 571 грн. 20 коп. - сума процентів за користування коштами є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved