Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення аліментів. Зазначила, що з 06.08.1999 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] Шлюб було розірвано 07.06.2013 р., відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на те, що коштів на утримання дитини недостатньо, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки на її користь у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 28). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. На виконання вимог ч. 3 ст. 122 Цивільно процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), судом було направлено запит до органів реєстрації місця проживання фізичної особи (а.с. 13), згідно отриманої відповіді відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а. с. 16). Згідно ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик та телеграми зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідач в судові засідання не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Так, в судове засідання відповідач викликався судовими повістками зі зворотнім повідомленням на 04.02.2015 р., 24.02.2015 р., 23.03.2015 р. (а.с. 18, 22-24, 27, 29-31, 33, 37-39). У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи ( ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 29.07.2000 р., серія [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1054 (а.с. 8). 02.09.2010 року шлюб було розірвано, що підтверджено Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07.06.2013 р. (а.с. 3-4). Відповідно до довідки форми № 3 виданої КП «Дерекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянського району міста Києва» від 03.12.2014 р. за № 1606, позивач з донькою зареєстровані та проживають разом (а.с. 11). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналогічні положення містяться і в ст. 180 СК України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття присуджуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Статтями 180 - 181 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та матері, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність на момент розгляду справи у суді обставин, які свідчать про те, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а обов'язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, з урахуванням встановлених обставин справи суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.12.2014 р. і до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття - 18 років. Враховуючи положення ст. ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved