Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

[PERSON] у поданій нею до суду в порядку окремого провадження заяві просить встановити факт смерті її сина [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця міста Макіївка Донецької області, який помер [INFO] року у місті Донецьк у віці 38 років, причиною смерті якого є хронічний обструктивний бронхіт із загостренням, тобто на тимчасово окупованій території, що унеможливлює реєстрацію смерті органами державної реєстрації актів цивільного стану. Встановлення зазначеного факту необхідно для державної реєстрації смерті [PERSON] задля отримання коштів на його поховання. Заявниця та її представник у судове засідання не з'явилися, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Від заінтересованої особи - Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області матеріали справи містять відмову у державній реєстрації смерті [PERSON] за № 439/15.4-03-24 від 23.11.2016 р. (а.с.32), а також заяву про вирішення справи у відсутність представника заінтересованої особи на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дістає висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за таких підстав. Згідно з п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз.2 п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Судом встановлено, що [INFO] року у віці 38 років внаслідок перенесеного хронічного обструктивного бронхіту із загостренням помер [PERSON], [INFO]. Ця подія відбулася в м. Донецьку, тобто на тимчасово окупованій території, що є загальновідомим фактом. На підтвердження цього факту заявниця надала суду «Врачебное свидетельство о смерти №42» від [INFO] р. зразка ДНР, видане [INFO] р. «Республиканской клинической туберкулезной больницей» (а.с.11); Довідку про причину смерті (до форми №106/у №42, видається для поховання) [PERSON], [INFO], який помер [INFO] р., внаслідок хронічного обструктивного бронхіту із загостренням (а.с.11); копії таких документів, як Посвідчення № [NUMBER] про поховання [PERSON] на міському кладовищі 09.02.2016 р. (а.с.24,30); Договір №406/[NUMBER] від 09.02.2016 р. про надання [PERSON] ритуальних послуг з поховання [PERSON] (а.с.25-26,31); Квитанція про оплату ритуальних послуг (а.с.28); а також письмові пояснення [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт смерті [PERSON] [INFO] року у м. Донецьку (а.с.36-42); роздруківку фото могили [PERSON] з кладовища (а.с.13). Та обставина, що медичне свідоцтво про смерть [PERSON] видане на тимчасово окупованій території, унеможливлює отримання виданого державним органом України свідоцтва про його смерть з огляду на нижченаведене законодавство. Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. У відповідності до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.1). Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом (ч.2). Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.3). Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України (ч.4). З огляду на викладене, ту обставину, що для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] є об'єктивні перешкоди, суд вважає що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved