Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася із зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що вони із [PERSON] проживали однією сім*єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з серпня 1998 року до дня його смерті - [INFO], вели спільне домашнє господарство, спільно виховували її дітей від першого шлюбу та вели спільний сімейний бюджет. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - будинок по [ADDRESS], в якому на даний час зареєстрована та проживає позивачка. У жовтні 2013 року [PERSON] дізналась про те, що власником вищевказаного будинку є [PERSON], який успадкував його після смерті [PERSON] Позивачка вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON], є недійсним, оскільки воно видано особі, яка не мала права на спадкування. А тому, просила суд встановити факт проживання однією сім*єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнати свідоцтво про право на спадщину за законом недійсним та скасувати запис про реєстрацію права власності на вищевказаний будинок . В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що [PERSON] є сином померлого [PERSON], а отже спадкоємцем першої черги на майно, та у відповідності до вимог законодавства отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи, встановив. З 11 серпня 1998 року [PERSON] проживала та була прописана із дітьми від першого шлюбу в будинку [ADDRESS], де і проживає до цього часу. Судом встановлено, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] однією сім*єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу з серпня 1998 року до дня його смерті - [INFO], що підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та письмовими доказами по справі : даними розрахункової книжки за користування природним газом, абонентської книги по розрахунку за електроенергію. Вищевказаний факт не оспорюється і самими відповідачами по справі. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім*єю не менш як п*ять років до часу відкриття спадщини. Суд вважає, що позивачка дізналась про порушення своїх прав щодо спадкування у жовтні 2013 року, коли отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі за позовом відповідача про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні спірним житловим будинком та зняття її з реєстраційного обліку, а тому строк позовної давності не пропустила. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині встановлення факту проживання однією сім*єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу та визнання позивачки спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] підлягає задоволенню. Як встановлено судом, відповідачу [PERSON], як спадкоємцю першої черги за законом, 28.07.2010 року державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON], а саме : житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS]. Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2009 року було встановлено факт визнання батьківства [PERSON], [INFO], померлим [INFO], стосовно дитини [PERSON], [INFO], що не потребує доказування відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України. Дане рішення суду набрало законної сили та є обов*язковим . Враховуючи викладене та ту обставину, що як на даний час, так і на час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, рішенням суду було встановлено факт батьківства [PERSON], суд не може взяти до уваги посилання позивача на ту обставину, що свідоцтво, видане відповідачу [PERSON] про право на спадщину за законом видано особі, яка не мала права на спадкування за законом майна померлого [PERSON] А тому в задоволенні позову в частині визнання свідоцтва на спадщину недійсним та скасування запису про реєстрацію права власності на спірний жилий будинок необхідно відмовити. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Адвокат [PERSON] приймала участь в судових засіданнях по розгляду зазначеної цивільної справи протягом 9 годин. Враховуючи викладене та часткове задоволення позову, витрати, що підлягають стягненню із відповідачів на правову допомогу становлять по 250 грн. з кожного.

Outcome: partial