Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківської міської ради, Клузівської сільської ради, третя особа: Угринівська сільська рада про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/1 спадкового майна [PERSON] Никифирівної, яка померла 26.12.2014 року, як спадкоємцем за законом за правом спадкової трансмісії, яка є єдиним спадкоємцем свого чоловіка [PERSON], який помер 26.06.2015 року і не встиг прийняти спадщину після померлої 26.12.2014 року [PERSON], а саме право власності на 1/1 земельної ділянки для використання під сад, город площею 0,0474 га, що розташована на території с. Клузів Угринівської сільської ради; гараж №98 по вул. Довженка, 21а в гаражно-будівельному кооперативі №20 в м. Івано-Франківську; квартиру [ADDRESS]. Представником Позивача подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представником Івано-Франківської міської міської ради до суду подано заяву про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника. Представник Клузівської сільської ради в судове засідання не з»явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою про отримання. Представником третьої особи подано заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. [PERSON] проживала у шлюбі із [PERSON], який помер 26.06.2015 року. Зокрема, як зазначено в позовній заяві, [PERSON] ще із 1988 року проживав разом із мачухою [PERSON], яка зареєструвала шлюб із його батьком [PERSON]. 26.12.2014 року [PERSON] померла. 26.06.2015 року раптово помер [PERSON] так і не встигши прийняти спадщину. Позивач після смерті свого чоловіка, [PERSON] для належного оформлення права на спадщину шляхом спадкової трансмісії, як його дружини звернулась до суду для встановлення факту, що має юридичне значення. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30.06.2016 року заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю задоволено. ( а.с.12-13). 17.08.2016 року Позивач звернулась до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу на її ім»я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що розташована на території с. Клузів Угринівської сільської ради, гараж №98 по вул. Довженка, 21/а в гаражно-будівельному кооперативі №20 в м. Івано-Франківську та на квартиру [ADDRESS], що належали [PERSON], яка померла 26.12.2014 року, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв»язку з тим, що нею не надано оригінали правовстановлюючих документів з реєстрацією у відповідних органах державної влади про належність спадкового майна [PERSON], яка померла 26.12.2014 року( а.с.11). Згідно довідки від 06.04.2016 року №170/02-14 є спадкоємцем на все спадкове майно за законом за правом спадкової трансмісії є [PERSON], яка є єдиним спадкоємцем [PERSON], який помер 26.06.2015 року і не встиг прийняти спадщину після померлої [PERSON]. ( а.с.10) Відповідно до копії свідоцтв про право на спадщину за законом серії ААН №928474, ААН №928478, ААН №928476 від 03.11.1998 року спадкоємцями майна [PERSON], померлого 20.12.1997 року являються в рівних долях: дружина [PERSON], син [PERSON]. ( а.с.14-16). З матеріалів позовної заяви вбачається, що після смерті [PERSON] та [PERSON] Позивач вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном, оскільки доглядає за ним та використовує земельну ділянку. Відповідно до ст. 1264 ЦК України четверта черга права на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. Позивач являється спадкоємцем за законом 4 -ої черги. Однак, у зв»язку із тим, що спадкодавець за життя не оформив документи на право власності на належне йому майно, Позивач не може оформити це майно в порядку спадкування за законом. Спадкова трансмісія-перехід права на прийняття спадщини до спадкоємців особи, яка мала право на спадщину і не прийняла її у зв»язку зі смертю. Статтею 328 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 статті 1268 визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Згідно з частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отримати свідоцтво на право на спадщину, а саме, земельну ділянку, що розташована на території с. Клузів Угринівської сільської ради, гараж №98 по вул. Довженка, 21а в гаражно-будівельному кооперативі №20 в м. Івано-Франківську, квартиру [ADDRESS], Позивач не може, оскільки їй необхідно мати свідоцтво на право власності на землю, а також свідоцтво на право власності на квартиру та гараж. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». Як зазначено в пункті 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду Ураїни з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків. Враховуючи все вищевикладене в сукупності, дослідивши матеріали справи,Суд дійшов висновку про те, що право власності [PERSON] на спірне спадкове майно підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків. За ч.1,4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач по справі позов визнав. Оскільки є законні підстави для визнання за позивачем права власності на спадщину у порядку спадкування за законом, позов необхідно задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved