Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON] працювала в ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» на посаді начальника операційного департаменту. Національний банк України постановою правління від 17.11.2014р. відкликав у ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» банківську ліцензію та оголосив про ліквідацію банку. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.11.2014р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» та призначено уповноважену особу фонду на ліквідацію. У зв'язку з наведеним, наказом уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію банку від 14.01.2015р. №VII-02-OC [PERSON] було звільнено з роботи на підставі ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України (за скороченням чисельності та штату), з 20.01.2015р. При звільненні ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» заборгував [PERSON] 9406,67 грн. заробітної плати, що підтверджується розрахунковим листком за січень 2015 року. [PERSON] в червні 2015 року заявила позов до ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки в розрахунку при звільненні з роботи на загальну суму 37255,10 грн. В наступному позивач збільшила розмір заявлених вимог до 80661,57 грн. [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, надала пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві. Представник відповідача Мушкало С.М. заперечила проти позову і пояснила, що до спору не можуть бути застосовані вимоги трудового законодавства, оскільки на час ліквідації будь-які вимоги до банку мають пред'являтись на підставі та в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому в задоволенні вимог позову просила відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши надані докази та інші матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову, за таких підстав. Так, в супереч твердженню відповідача спірні правовідносини регулюються трудовим законодавством. Частиною 1 статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на корить працівника. Статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на яку посилається відповідач в обґрунтування заперечень, жодним чином не звужується відповідальність роботодавця за порушення трудового законодавства і не встановлюється інший порядок і строки виплат працівникам належних сум при звільненні з роботи, а даною нормою лише встановлено, що витрати, пов'язані із здійсненням ліквідації, здійснюються позачергово протягом всієї процедури в межах кошторису витрат, затверджених Фондом, тобто даною нормою навпаки встановлені додаткові гарантії для працівників банку, що ліквідується, та осіб залучених до ліквідаційної процедури, в тому числі і щодо оплати праці. Оскільки, заборгованість перед позивачем по заробітній платі відповідачем до цього часу не погашена, то суд приходить до висновку, що на підставі наведених норм закону з відповідача підлягає стягненню на користь позивача як сама заборгованість так і середній заробіток за час затримки розрахунку. Тому, перевіривши в порядку ст. 214 ЦПК України, розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку, що здійснений позивачем, і знайшовши його правильним, суд вважає за можливе задовольнити позов [PERSON] повністю. Оскільки, сторони відповідно до закону звільнені від судових витрат, то такі витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved