Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) звернувся до Енергодарського міського суду 08.06.2017 року з позовною заявою до [PERSON] (надалі відповідач) в якій зазначає, що між ним та відповідачем було досягнуто усної домовленості з приводу працевлаштування за кордоном з нормальними умовами праці в Російській Федерації на фірму «Роснефть», за що відповідач 24.08.2016 року отримала, як посередник, грошові кошти в розмірі 100 (ста) Доларів США. Однак, свої зобовязання щодо працевлаштування на фірму «Роснефть», відповідач не виконала, оскільки по прибуттю на місце роботи Російська Федерація (Республіка Саха Якутія) зясувалось, що позивач прибув на фірму «Коксхім» умови праці на якому позивача не влаштували, у звязку з чим, пропрацювавши пять днів він повернувся назад в м.Енергодар. Посилаючись на те, що відповідач надала недостовірну інформацію щодо місця роботи, характер та умови праці та проживання на території країни працевлаштування, тобто не виконала взятих на себе зобовязань, передплачені кошти за працевлаштування у розмірі 100 Доларів США, розмір яких за курсом Національного банку України, станом на 04.04.2017 рік складають суму у 2702 гривні 46 копійок не повернула, просить суд: визнати недійсним укладений в усній форму договір посередництва у працевлаштуванні за кордоном укладений між [PERSON] та [PERSON] та стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] 2700 гривень 46 копійок. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, просив суд вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявились, заяв про відкладення слухання справи до суду не надала. Враховуючи вимоги ст.223, 280 ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних чи доказів, в порядку заочного провадження, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти якого не заперечує позивач. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку: Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Згідно п.20 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», посередництво у працевлаштуванні за кордоном потребує ліцензування. Згідно приписів ст.227 ЦК України, правочин вчинений без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Однак, як встановлено та не спростовано відповідачем, позивачем було передано відповідачу грошові кошти в розмірі 100 Доларів США, що в перерахунку на грошову одиницю України гривню, станом на 04.04.2017 рік, становить розмір у 2702 гривні 46 копійок. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається в письмовій формі. Згідно змісту ч.1 ст.218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність. Отже, в даному випадку, враховуючи що розмір переданих позивачем відповідачу грошових коштів перевищує двадцять розмірів неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а отже даний правочин потребує письмової форми, що не було дотримано сторонами, у звязку з чим, суд робить висновок про відмову у задоволенні вимог позивача щодо визнання недійсним укладеного в усній формі договору посередництва. Що ж стосується стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача, то суд дійшов наступного висновку: Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч.5 ст.653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Враховуючи зазначене, а також те, що як встановлено, сторони домовились про місце працевлаштування та умови праці, відповідачем не спростовано факту отримання від позивача, за послуги з працевлаштування, грошових коштів у розмірі 100 Доларів США, що в перерахунку на грошову одиницю України гривню, станом на 04.04.2017 рік, становить розмір у 2702 гривні 46 копійок, позивачем доведено факт невиконання відповідачем своїх зобовязань з працевлаштування позивача за місцем та умовами праці про які сторони дійшли домовленості, отже вимоги позивача про стягнення з відповідача на свою користь сплачених грошових коштів підлягають задоволенню у звязку з невиконанням стороною відповідача своїх зобовязань. Крім того, як встановлено, позивачем не було сплачено при зверненні до суду розмір судового збору: Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача, розмір судового збору, який з урахуванням вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», складає суму у 640 гривень 00 копійок, підлягає стягненню як з відповідача так і з позивача в рівних частинах, а саме: по 320 гривень 00 копійок з кожного. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial