Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

[PERSON] свій позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28.12.2007р. до 09.08.2010р. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], утриманням якого після розірвання шлюбу займається тільки вона. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина у добровільному порядку не надає . 3 15 березня 2012 року їхній син є дитиною інвалідом підгрупи „А, з діагнозом: «ранній дитячий аутизм порушенням соціалізації, комунікації поведінки, мовлення, когнітивною недостатністю, що призводить до соціальної дизадаптації». 09 серпня 2010 року, рішенням суду, було встановлено стягнення аліментів з відповідача на утримання їхньої дитини. Згодом, відповідач почав цікавитись життям сина, і запропонував відкликати позовну заяву про стягнення аліментів, на що вона погодилась і з вересня 2012 року він перераховував гроші на картку. Проте останні два роки, відповідач недобросовісно ставиться до своїх обовязків та ухиляється від сплати їй коштів на утримання сина в достатньому розмірі. На даний час відповідач не цікавиться станом здоровя дитини, за останніх два роки виявив бажання бачити сина один раз . Вона є матір'ю дитини-інваліда, отримує пенсію, коштів на утримання сина їй не вистачає. Посилаючись на наведене, позивач просила суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, в розмірі 2500 (дві тисячі пятсот)гривень, щомісячно, починаючи з моменту подання заяви, до досягнення дитиною повноліття ; просить також стягувати з відповідача грошові кошти на її утримання (як колишньої дружини та матері дитини-інваліда) в розмірі 1000 гривень протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом, та опікування ним, починаючи з дня подачі позову до суду. Ухвалою суду від 31.08.2016р. закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.12.2007р. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 09.08.2010р. шлюб між ними розірвано. 12 липня 2008 року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕГ 079500, виданого 11 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1854 (а.с.8). Судом встановлено, що дитина після розірвання шлюбу перебуває на утриманні позивача. Відповідач є батьком дитини, однак в добровільному порядку не надавав матеріальної допомоги на її утримання, в звязку з чим рішенням Луцького міськрайонного суду від 09.08.2010р. було постановлено: стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] в користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 червня 2010 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Крім того, судом встановлено, що дитину сторін, з 15 березня 2012 року визнано дитиною-інвалідом підрупи А до 18 років, про що свідчить посвідчення серії ААГ №000393 Департаменту соціальної політики. (а.с.5) Законним представником (опікуном) дитини сторін, у звязку з її інвалідністю, є позивач. Син сторін [PERSON] проживає разом з [PERSON], та перебуває на її утриманні. Як вбачається з медичної виписки з картки стаціонарного хворого (а.с.10), неповнолітній [PERSON] потребує постійного догляду, що не дає змоги влаштуватись на роботу позивачу, яка вимушена постійно здійснювати догляд за дитиною-інвалідом. Як слідує із змісту ст.88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі, і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. За таких обставин, суд вважає, що відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання позивача, яка проживає з їх сином-інвалідом в розмірі 700грн., щомісячно. Враховуючи наведене, слід стягнути з [PERSON] в користь колишньої дружини [PERSON] грошові кошти на її утримання в розмірі 700грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили протягом всього часу її проживання з дитиною-інвалідом. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. В звязку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору (державного мита) в розмірі 551,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави у відповідності до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial