Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

[PERSON] (по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер її дід [PERSON] (по тексту - [PERSON] ), а [INFO] і її баба, [PERSON] (по тексту - [PERSON] ). Звертає увагу, що після смерті діда, її баба [PERSON] спадкове майно у вигляді 1/2 житлового будинку взяла під охорону, не оформивши спадкових прав. При цьому, за покликанням позивача, вже після смерті баби, в управління спадковим майном вступив її син та дядько [PERSON] - [PERSON] (по тексту - [PERSON] ), який був зареєстрований та проживав зі спадкодавцем, фактично прийняв спадщину, але також не оформив свої спадкових прав. Разом з тим, як вказує позивач, її дядько [PERSON] помер [INFO] , і з огляду на смерть його брата - [PERSON] (по тексту - [PERSON] ) являється його єдиним спадкоємцем. Зазначає, що являючись єдиним спадкоємцем за законом, який виявив бажання прийняти спадщину позбавлена реалізувати свої спадкові права, оскільки в встановлений законодавством шестимісячний строк не звернулася із заявою про прийняття спадщини. За покликанням позивача про наявність спадкового майна на яке вона може претендувати їй стало відомо вже по спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини. Як вказує позивач така обставина не дозволила реалізувати їй свої спадкові права, що слід врахувати як об`єктивно поважну причину пропуску для прийняття спадщини за законом після смерті дядька - [PERSON] , який помер [INFO] . На думку позивача, дана обставина є об`єктивною, що не оспорюється заінтересованими особами, в тому числі і відповідачем по справі, а відтак і перешкодила прийняти спадщину у встановлені строки. У судове засідання 08.01.2020 року позивач не з`явилася, однак останньою подано письмову заяви про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, до суду подано письмову заяву про розгляд справу за його відсутності, задовольнивши заявлені вимоги позивача. З огляду на письмові заяви учасників справи, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі наданих письмових матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що 18.01.1977 року внесено актовий запис про смерть №10, що стверджено виданим повторно 06.11.2019 року Ізяславським районним відділом ДРАЦС ГТУ юстиції у Хмельницькій області свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . При цьому, встановлено і те, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видано 10.11.1999 року. Судом враховано, що згідно довідки виконавчого комітету Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області від 07.11.2019 року за №5095 [PERSON] до моменту настання смерті був зареєстрований разом з [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] . Також встановлено і ту обставину, що на момент смерті [PERSON] з нею продовжував проживати по [ADDRESS] [PERSON] , що підтверджено довідкою виконавчого комітету Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області від 31.10.2019 року за №5049. Як вбачається зі свідоцтв про народженння [PERSON] та [PERSON] , особи, які зазначені вище, тобто [PERSON] та [PERSON] , являються батьком та матір`ю останніх (а.с.14). Згідно свідоцтв про право особистої власності на домоволодіння, житловий будинок по [ADDRESS] за життя [PERSON] та [PERSON] належав останнім, кожному належала 1/2 такого будинку (а.с. 15, 16). Також є доведеною і та обставина, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.10), який згідно даних довідки виконавчого комітету Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області від 31.10.2019 року за №5050 був один зареєстрований по [ADDRESS] . Відповідно з відомостями свідоцтва про смерть серія [NUMBER] вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , який був братом [PERSON] . Крім того, судом з`ясовано, що позивач - [PERSON] є дочкою [PERSON] , і відповідно племінницею [PERSON] , що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с.9) та даними документів, що зазначені вище. Згідно відомостей Ізяславської державної натаріальної контори №2161/01-16 від 15.11.2019 року та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №58347623 від 15.11.2019 року, №58347629 від 15.11.2019 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не заводилася, відомості щодо заповіту також відсутні. Таким чином після смерті [PERSON] спадщину ніхто не прийняв, а позивач є спадкоємцем [PERSON] п`ятої черги за законом. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. За змістом ст. ст. 1216, 1217, 1223, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). У відповідності до ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 2 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із п. 24 постанови Пленуму ВСУ при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. У ході розгляду було з`ясовано, що позивач, як спадкоємець п`ятої черги за законом, вчасно не звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини в силу об`єктивних причин, які в повній мірі не могли залежати від її волі з огляду на відсутність відомостей про наявність спадкового майна, яке може спадкувати та на фактичну відсутність відомостей щодо оформлення спадщини іншими спадкоємцями, які могли мати спадкові права. Так, на переконання суду покликання позивача заслуговують на увагу та в свою чергу не дозволили їй реалізувати свої спадкові прав та у визначені строки звернутися з заявою про прийняття спадщини. Аналізуючи викладене, суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З огляду на зазначене вбачається, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, є достовірними та обґрунтованими, сумніву в суду не викликають, а тому, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Підстави розподілу судових витрат відсутні. На підставі ст.ст. 1272, 1261 ЦК України,

Outcome: approved