Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначають, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , а [PERSON] є спадкоємцем, яка має право на обов`язкову частку після смерті чоловіка [PERSON] . Вони прийняли спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належну спадкодавцеві частину житлового будинку та розбіжності у написанні по-батькові спадкодавця. З врахуванням наведеного, просять суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 08 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, однак представник позивачів [PERSON] подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачів. Представник відповідача Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю та не заперечив щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [INFO] помер [PERSON] , про що Баворівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 12 березня 2012 року видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] склав заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Баворівської сільської ради Мудрою М.О., зареєстрований в реєстрі за №13, згідно якого все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося та все те, що ще буде належати йому на час смерті, а також належні йому майнові права та обов`язки на час смерті, він заповів [PERSON] . Спадкоємцем, який має право на обов`язкову частку згідно статті 1241 Цивільного кодексу України є непрацездатна за віком дружина спадкодавця [PERSON] , 1943 року народження. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме: 1/3 частину житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, яке видано Виконавчим комітетом Тернопільської районної ради народних депутатів Тернопільської області УРСР 30 березня 1991 року, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Як вбачається з інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації №618 від 01.06.2020 року, по обліку бюро станом на 01.01.2013 року житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок виданого Тернопільською районною радою 30.03.1991 року та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 92. Станом на 01.07.1990 року в колгоспному дворі за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані на проживали: [PERSON] , 1942 року народження - голова двору, [PERSON] , 1943 року народження - дружина, [PERSON] , 1976 року народження, як вбачається з довідки Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 111 від 11.03.2020 року. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виданого 31.01.2020 року, вбачається, що будинок споруджений до 1959 році. Згідно Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №20 від 06.02.2020 року виданої ФОП [PERSON] , станом на 06.02.2020 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Станом на 01.01.2013 року право власності на майно не було зареєстровано. Як вбачається з довідки № 88, яка видана Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 24.02.2020 року, у колгоспному дворі в [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] були зареєстровані та проживали [PERSON] , 1943 року народження - дружина та [PERSON] , 1976 року народження - дочка. 06 липня 2020 року Приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та наявність розбіжностей у написанні по-батькові спадкодавця. Згідно довідки Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 337 від 31.07.2020 року, [PERSON] та [PERSON] одна і таж людина, проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] народився [INFO] в с. Баворів Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано Тернопільським районним відділом ЗАГСу 28 грудня 1982 року. Із досліджених письмових доказів вбачається, що розбіжності в написанні по-батькові спадкодавця « [PERSON] » та « [PERSON] » носять лише формальний характер при збігові інших даних, що стосуються його особи. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] та чоловіком [PERSON] . Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Отже, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були: [PERSON] , 1942 року народження - голова двору, [PERSON] , 1943 року народження - дружина, [PERSON] , 1976 року народження, кожному з них належали частки по 1/3 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що [PERSON] , який помер [INFO] , за життя склав заповіт, яким заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося та все те, що ще буде належати йому на час смерті, а також належні йому майнові права та обов`язки на час смерті [PERSON] , та те, що [PERSON] має право на обов`язкову частку у майні померлого, останні спадщину прийняли, а тому позивачі успадкували належну померлому 1/3 частку житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачем, а також те, що позивачі не можуть реалізувати своїх прав на вищевказаний житловий будинок, а тому їх право підлягає судовому захисту, а позов підставний та підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] право власності на 7/12 частки житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] та шляхом визнання за [PERSON] право власності на 5/12 частки житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] .

Outcome: approved