Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

[PERSON] свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS], відповідно до посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] №515 від 11.03.2010р. , який зареєстровано за №29856025 19.04.2010 р. На даний час , у вищевказаній квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (мати), [PERSON] [INFO] (колишня дружина), [PERSON], [INFO] (колишня дружина), [PERSON], [INFO] (син), [PERSON], 15.05.2012 р.н.(син), [PERSON], [INFO] (син). 16 січня 2017 року шлюб між ним та відповідачем [PERSON] розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2017 року ( справа №161/15416/16-ц). З моменту розірвання шлюбу, а саме: з 16 січня 2017 року вони з відповідачем спільно не проживають. Після розірвання шлюбу, [PERSON] із дітьми: [PERSON] та [PERSON] виїхали з вищевказаної квартири в Одеську область до родичів. Точне місце їх проживання йому невідоме. Будь-яких контактів вони не підтримують. 29 травня 2018 року працівниками Луцького ВПГУНП у Волинській області було проведено \~ \~ \~ \~перевірку місця проживання відповідачів та встановлено, що вони не проживають у спірній квартирі більше одного року. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO] та її малолітніх дітей: [PERSON], 15 травня 2012 року та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою №63 у житловому будинку №8 по вулиці Федорова у місті Луцьку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві, подав письмову заяву про залишення без розгляду позовних вимог щодо малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2018 року залишено без розгляду, за заявою позивача, позовну вимогу [PERSON] до неповнолітніх дітей: [PERSON], та [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчать надіслані судом останній повідомлення про вручення поштового відправлення та оголошення \~\~на офіційному веб-сайті судової влади\~України. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч.1 ст. 287 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, оцінивши показання допитаного в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази в обґрунтування своїх вимог і заперечень, установив таке. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], відповідно до посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] №515 від 11.03.2010р. , який зареєстровано за №29856025 19.04.2010 р., якою, в силу\~ст. 41 Конституції України, позивач має право володіти, користуватися і розпоряджатися на свій розсуд. Відповідач [PERSON] також перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [INFO], що випливає з будинкової книги, виданої на спірну квартиру . Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад один рік, що підтверджується показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] та повідомленням Луцького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області № 3/3888 від 29.05.2018 року, у якому вказано, що працівниками Луцького ВП було проведено перевірку на факт не проживання [PERSON] та [PERSON], за адресою: м. Луцьк, вул. Федорова. 8/63, де під час опитування сусідів, а саме [PERSON], та [PERSON], останні підтвердили покази позивача та вказали, що [PERSON] та [PERSON] дійсно не проживають за вищевказаною адресою протягом останнього року. Статтею 319\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК\~України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 156 ЖК України\~з урахуванням положень ч. 1\~ст. 405 ЦК\~України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі судового рішення. За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратила право на користування житловим приміщенням. Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2\~ст.141\~ЦПК України та Закону України «Про судовий збір»,\~з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Outcome: approved