Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

[PERSON] свій позов мотивує тим, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2010 року по [INFO] , від якого народилась донька [PERSON] , [INFO] , утриманням якого займається тільки вона. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає . Посилаючись на наведене, позивач просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , в розмірі 3000грн., щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. 18 грудня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив, який обґрунтовує тим, що викладена у позовній заяві вимога щодо щомісячного стягнення з неї аліментів на користь позивача, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 3000 гривень завищена, а факти, викладені у позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України. Стосовно рішення Ратнівського районного суду Волинської області у цивільній справі №161/7139/18 від 20.08.2019 року, щодо визначення місця проживання їхньої доньки [PERSON] разом з позивачем, ключову перевагу суд надав саме такому рішенню через те, що позивач, звертаючись до суду вказав, що він виходив з інтересів їхньої дочки [PERSON] , яка має проживати з батьком, оскільки у нього постійне місце роботи, робочий день триває з 08.00 год. до 13.00 год., а тому він має змогу відводити дитину до школи, займатися з нею, гуляти та іншим чином піклуватися про неї, має стабільний дохід, яким може в повному обсязі створити необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості. У той час [PERSON] стверджував, що вона не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення доньки, оскільки не має постійної роботи та у неї відсутнє місце проживання у місті Луцьку. Саме тому Ратнівський районний суд Волинської області, врахувавши вимоги позивача та інтереси дитини, які відстоювали всі сторони судового процесу, у тому числі і вона, не зважаючи на принцип ст.6 Декларації прав дитини, якою передбачено, що малолітня дитина може бути розлучена з матір`ю лише за виняткових обставин, суд прийняв рішення щодо проживання її доньки з батьком, врахувавши, що покази позивача про його доходи є правдиві та саме місце проживання у місті Луцьку дитини з позивачем, створить всі необхідні умови для проживання та гармонійного розвитку її особистості. Після рішення Ратнівського районного суду Волинської області у цивільній справі №161/7139/18 від 20.08.2019 року, щодо визначення місця проживання їхньої дочки [PERSON] разом з позивачем, вона була змушена проживати у околиці міста Луцька. Виконавчий комітет Луцької міської ради прийняв рішення №753-1 від 20.11.2019 року «Про визначення способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною» згідно якого їй надано можливість виховувати та спілкуватися з дитиною у визначені дні та наступний спосіб: щовівторка з 16.00 год. до 18.00 год.; щочетверга з 16.00 год. до 18.00 год.; щосуботи з 10.00 год. до 19.00 год.; спільний відпочинок із дитиною протягом 5 днів під час зимових канікул (04-08 січня 2020 року); спільний відпочинок із дитиною протягом 3 днів під час весняних та осінніх канікул; спільний відпочинок із дитиною протягом 30 днів під час літніх канікул. Вона постійно зустрічається з дитиною, проводить з нею свій час, коли цьому не перешкоджає позивач. Відвідує дитину за місцем її навчання та тренувань, приймає участь у житті класу та комунального закладу «Луцький навчально-виховний комплекс загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №10 - професійний ліцей Луцької міської ради», де навчається [PERSON] . Оплачує вартість харчування у школі. На все це необхідно постійно витрачати кошти. У зв`язку з погодженим графіком зустрічей з дитиною вона, на даний час, знайшла постійну роботу, яка дасть їй змогу працювати, бачитися з дитиною та продовжувати приймати участь у її забезпеченні та вихованні. Щодо тверджень позивача стосовно того, що стан її матеріального становища дозволяє сплачувати йому аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 3000 гривень, суперечить її доходам та нормам права. Наказом № 86 від 13 грудня 2019 року вона була прийнята на роботу на посаду укладальника-пакувальника ПП «Голуб» з посадовим окладом 4200 гривень. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей, віком від 6 до 18 років, становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня 2019 року - 2118 гривень, з 1 грудня по 31 грудня 2019 року - 2218 гривень, а новоприйнятим Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей, віком від 6 до 18 років, становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня 2020 року - 2318 гривень, з 1 грудня по 31 грудня 2020 року - 2395 гривень, а отже не має сталої величини - твердої грошової суми, як зазначив позивач. 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на які орієнтується у своїх позовних вимогах позивач, на момент звернення його до суду, відповідно до віку дитини, становить 1059 гривень, в той час як позивач просить стягнути 3000 гривень. Крім того, просить врахувати при стягненні з неї аліментів на дитину, що згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №753-1 від 20.11.2019 року «Про визначення способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною», їй надано можливість виховувати та спілкуватися з дитиною протягом визначених 13 годин щотижня, протягом зимових, весняних та літніх канікул, що було погоджено з позивачем. Згідно даного рішення дитина буде на її повному утриманні 41 день протягом року. Посилаючись на обставини, зазначені у відзиві, відповідач просила позовні вимоги [PERSON] до неї про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , задовольнити частково у розмірі 1200 гривень. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково з підстав, зазначених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2010 року по 23 лютого 2017 року . З матеріалів справи вбачається, що [INFO] народилась дитина [PERSON] , батьками якої є сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.09.2011р. (а.с. 3). Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області у цивільній справі №161/7139/18 від 20.08.2019 року, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей Луцької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини - задоволено, визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , за участі третіх осіб: Служба в справах дітей Ратнівської районної державної адміністрації, Служба в справах дітей Луцької міської ради про визначення місця проживання дитини - відмовлено. Таким чином, дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач є її матір`ю, проте в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі п.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище сторін і дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача, щомісячно, слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1300грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. В зв`язку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, позов задоволено, витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави у відповідності до ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial