Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, в розмірі ј частки від заробітку(доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Гощанського районного суду від 27.12.2011 року по справі №2-782 стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, починаючи з 29.11.2011 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Гощанського районного суду від 18.11.2019 року по справі №557/1310/19 стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. [INFO] їх з відповідачем старша донька [PERSON] досягла повноліття і стягнення аліментів на її утримання припинилось. Однак, старша донька продовжує навчання у Державному навчальному закладі «Рівненське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі». Форма навчання денна, а тому [PERSON] не може самостійно отримувати заробіток. Позивач не в змозі самостійно забезпечити доньку, а відповідач є працездатним, здоровим чоловіком, має постійне місце роботи - комунально-експлуатаційне відділення м. Рівнета має можливість сплачувати аліменти на доньку, яка продовжує навчання. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 23 липня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 01 вересня 2021 року судове засідання відкладено на 16 вересня 2021 року, у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 16 вересня 2021 року судове засідання відкладено на 20 жовтня 2021 року, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відносно яких у суду відсутні дані щодо належного повідомлення про час та місце розгляду справи. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Згідно поданої заяви позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов не подав. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 08 листопада 2011 року. Даним рішенням суду неповнолітніх дітей сторін - дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір`ю [PERSON] 19 грудня 2019 року Гощанським районним судом було видано виконавчий лист №557/1310/19 на підставі рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 18.11.2019 року, яким було задоволено частково вимоги позивача і збільшено розмір аліментів на неповнолітніх дітей і стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що донька сторін [PERSON] народилась [INFO] , тобто, на даний час досягла повноліття і стягнення аліментів на її утримання припинилось. Згідно довідки, виданої Державним навчальним закладом «Рівненським вищим професійним училищем ресторанного сервісу і торгівлі» за №214 від 24.05.2021 року [PERSON] навчається на І курсі денної форми навчання даного навчального закладі за професією «Кондитер, пекар», дата зарахування 27.08.2020 року, термін навчання з 01.09.2020 по 23.02.2022. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. батьки або інші особи, що виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які навчаються. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Поряд з цим, відповідно до вимог ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі ј частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, зазначаючи, щовідповідач є працездатним, здоровим чоловіком, має постійне місце роботи - комунально-експлуатаційне відділення м. Рівне, тому на її думку має можливість сплачувати аліменти на доньку, яка продовжує навчання у визначеному нею розмірі. Враховуючи обставини, зазначені у статті 182 СК України та приймаючи до уваги, що відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання, зобов`язані та фактично мають можливість обоє батьків, донька сторін навчається на державній формі навчання і повинна отримувати стипендію, а також те, що відповідач сплачує аліменти і на утримання неповнолітньої доньки, суд визнає необхідним та достатнім стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, 16 липня 2021 року і до закінчення донькою навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку. Що стосується вимоги про визначення мінімального гарантованого розміру аліментів у 50% прожиткового мінімуму, то суд зауважує, що такий мінімальний гарантований розмір аліментів закон встановлює для аліментів на неповнолітніх дітей, порядок сплати яких визначається главою 15 Сімейного кодексу України, в то й же час, глава 16 СК України, якою регулюється обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, таких гарантій не встановлює. Суд виходить з того, що ст. 201 СК України визначає, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, мінімальний же гарантований розмір аліментів передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Тому суд вважає, що позов у цій частині не підлягає до задоволення, як необгрунтований. Відповідно до вимог ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial