Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі є власниками житлового будинку № 5 по провулку 2 (другий) Вірьовчин у місті Херсоні. У вказаному будинку зареєстрований за згодою попереднього власника відповідач, який в ньому не проживає з дня набуття позивачами права власності на вказаний будинок, а саме з 2005 року. На даний час місцезнаходження його не відоме, особистих речей в будинку не має, він не є членом сімї позивачів, а його перебування на реєстраційному обліку ускладнює реалізацію права власності позивачів на своє майно. Позивачі в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи, що позивачі не заперечують проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є власниками житлового будинку № 5 провулку 2 (другий) Вірьовчин у місті Херсоні, що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.09.2005 року, та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.10.2005 року. В даному будинку крім власників зареєстрований [PERSON] (згідно записів домової книги). Відповідач у вказаному будинку не проживає, не є членом сімї позивачів, особистих речей в ньому не має, в утриманні житла, оплаті послуг участі не приймає. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положення ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпорядження цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не є членом сімї позивачів та не проживає у їх будинку, а відтак тратив право користування зазначеним майном. Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved