Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

[PERSON] мотивувала позов тим, що в 1998 році вона познайомилась із [PERSON] , з яким стали проживати однією сім`єю в її квартирі за адресою: [ADDRESS] , та спільно здійснювали підприємницьку діяльність в орендованому ними приміщенні нежитлової будівлі - котельні за адресою: [ADDRESS] . 23.12.2007 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Шлюбного договору не укладали. Спільних дітей від шлюбу не мають. Після реєстрації шлюбу сторони продовжували проживати в квартирі позивача, спільно працювати, накопичувати спільні кошти з метою придбання у власність орендованого ними приміщення по [ADDRESS] . 06.08.2008 року відповідачем, як фізичною особою, за погодженням з позивачем, за кошти, здобуті в результаті спільної праці, за договором купівлі-продажу було придбано у власність приміщення будівлі-котельні, що становить 11/500 часток нежитлових будівель, що знаходяться в [ADDRESS] , позначених на плані літ. «Ж». Отже, придбане сторонами за спільні кошти та в результаті спільної праці приміщення нежитлової будівлі - котельні, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Іншого спільного сумісного майна сторони не мають. Відповідач, маючи на меті отримання постійного місця проживання в Ізраїлі, почав регулярно виїжджати до цієї країни та періодично проживати за кордоном. При цьому, весь тягар утримання в належному стані приміщення котельні несла позивач. З 2015 року відповідач став постійно проживати в Ізраїлі, приїжджав до України 1-2 рази на рік, тому подружні стосунки між сторонами фактично припинились, як і ведення спільного господарства. Після розірвання шлюбу позивач пропонувала відповідачеві здійснити відчуження Ѕ частки котельні на її користь, однак, відповідач заперечував, чим порушив її права. Позивач [PERSON] просила поділити спільне майно подружжя - нежитлову будівлю - котельню, що становить 11/500 часток нежитлових будівель, що розташовані по [ADDRESS] , позначені на плані літ. «Ж» (№ 7), загальною площею 491,7 кв.м., яка на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 06.08.2008 року належить [PERSON] , зареєстрована за ним в КП «ВМБТІ». Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку нежитлової будівлі - котельні, що становить 11/500 часток нежитлових будівель, що розташовані по [ADDRESS] , позначені на плані літ. «Ж» (№ 7), загальною площею 491,7 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку нежитлової будівлі - котельні, що становить 11/500 часток нежитлових будівель, що розташовані по [ADDRESS] , позначені на плані літ. «Ж» (№ 7), загальною площею 491,7 кв.м. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Федишен Р.В. підтримав позовні вимоги, пояснив що майно набуте подружжям за спільні кошти в інтересах сім`ї, тому підлягає поділу в рівних частках. Просив також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі, що складається з: судового збору, сплаченого позивачем, вартості експертних послуг - 5 720 грн., витрат на правничу допомогу згідно уточненого детального опису робіт - 8 375,50 грн. Оскільки відповідач визнав позов на підставі ст.142 ЦПК України просив суд вирішити питання щодо повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні 12.11.2019 року позов визнав, пояснив, що спірне майно було придбано ним та позивачем в період шлюбу, тому підлягає поділу між подружжям. Вказав, що приміщення не обтяжене арештами, іпотеками, інших спорів щодо приміщення немає. Судових витрат у зв`язку із цією справою він не поніс, разом з тим, заперечив щодо стягнення з нього судових витрат позивача. В подальшому просив розглядати дану справу у його відсутності, оскільки має намір виїхати за межі м. Вінниці, про що надав відповідну письмову заяву (а.с. 186). Судом вчинені наступні процесуальні дії. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області Жмудя О.О. від 21.03.2018 року було відкрито провадження в цивільній справі № 127/5482/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя (а.с. 45). Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області Вохмінової О.С. від 24.10.2018 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, було прийнято до розгляду цивільну справу № 127/5482/18 (а.с. 104). Ухвалою суду від 09.01.2019 року було призначено будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинене (а.с. 117). Ухвалою суду від 17.09.2019 року провадження у справі поновлено після надходження висновку експерта (а.с. 162). Ухвалою суду від 12.11.2019 року підготовче провадження закрите, справу призначено до судового розгляду (а.с. 185). Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини щодо права спільної сумісної власності подружжя, тому при вирішенні позову суд застосовує відповідні норми глави 8 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 23.12.2007 року у відділі реєстрації цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 4150 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 15). 25.04.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області складено відповідний актовий запис № 184 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 16). З 09.06.1998 року [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець(а.с. 10-12). Згідно виданої 11.07.2011 року посвідки на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , громадянин Грузії , з 14.09.2004 року був зареєстрований в квартирі позивача [PERSON] : [ADDRESS] (а.с. 13). За даною адресою проживання був знятий з обліку з 30.03.2017 року у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання (а.с. 44, 174). В період шлюбу, а саме 06.08.2008 року сторони придбали нежитлову будівлю - котельню, що становить 11/500 часток нежитлових будівель, що в [ADDRESS] , означену на плані «Ж» (№7-котельня), загальною площею 491,7 кв.м., яка на підставі нотаріально посвідченого договору була зареєстрована за [PERSON] (а.с. 32, 33). Із нотаріально посвідченої 06.08.2008 року заяви вбачається, що [PERSON] дала згоду на укладення договору про купівлю її чоловіком [PERSON] 11/500 часток нежитлових будівель, яка складається з котельні літ «Ж» (№7), що знаходиться в [ADDRESS] . Із діями свого чоловіка позивач погодилась, заперечень проти оформлення договору купівлі-продажу зазначеної нерухомості не мала. Підтвердила, що гроші, які витрачаються на придбання об`єкта нерухомості, є їх спільною сумісною власністю, а придбана частка нежитлових будівель також буде об`єктом права спільної сумісної власності як така, що набувається ними за час шлюбу. [PERSON] також вказала, що договір купівлі-продажу, з текстом якого вона ознайомлена, укладається її чоловіком в інтересах сім`ї на умовах, які вони попередньо обговорили і вважають вигідними для них, укладення цього договору відповідає їх спільному волевиявленню (а.с. 141). Будь-яких обтяжень, іпотек тощо за даним приміщенням, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірної квартири станом на 12.11.2019 року не зареєстровано (а.с. 189). Згідно повідомлення КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» від 27.11.2019 року № 374, згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 132541 право власності на 11/500 частки будівлі № 50 (96) (котельні літ. «Ж» (№ 7), загальною площею 491, 7 кв.м. по [ADDRESS] станом на 29.12.2012 року зареєстровано за [PERSON] 14.01.2019 року в результаті проведеного поточного обстеження будівлі літ. № 7 («Ж») техніком було виявлено самочинне влаштування дверного прорізу в приміщеннях № 1, 2 та між приміщеннями № 4 та № 5 та № 9, самочинне влаштування віконного прорізу в приміщенні № 3. В матеріалах інвентаризаційної справи № 132541 на будівлю [ADDRESS] станом на 26.11.2019 року відсутня інформація про арешти на дане приміщення. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертиз від 12.09.2019 року № 905/906/19-21 (а.с. 139-160) об`єктом дослідження є окремо розташована нежитлова будівля (бувша котельня), позначена на плані БТІ літ. «№7» («Ж»), яка є частиною комплексу будівель і споруд, розташованих у промисловій зоні в [ADDRESS]. Площа земельної ділянки, закріпленої за об`єктом дослідження, не встановлена і в технічній документації не відображена. Відповідно до даних технічної документації БТІ, площа приміщень об`єкта дослідження станом на 14.01.2019 року складає 532,1 кв.м., але відповідно до Договору купівлі-продажу від 06.08.2008 року площа, що зареєстрована за відповідачем, становить 491,7 кв.м., тому при розрахунках експертом прийнята площа приміщень нежитлової будівлі (котельні), позначеної на плані БТІ літ. «№7» («Ж»), розташованої в [ADDRESS], - 491,7 кв.м. (а.с. 142). На підставі проведених розрахунків, враховуючи наявні матеріали та результати проведеного натурного обстеження, вимоги нормативно-правових актів України з питань будівництва та оцінки, встановлено ринкову вартість приміщень нежитлової будівлі, позначеної на плані БТІ літ. «№7» («Ж», котельня), загальною площею 491,7 кв.м., що становить 11/500 часток нежитлових будівель по [ADDRESS] , яка в цінах, сформованих станом на час проведення дослідження становить 79 684,9 у.о., що при округленні до цілих еквівалентно 1 982 744 грн. (за курсом НБУ станом на 11.09.2019 року 1 долар США - 24,8823 грн.) (а.с. 147). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. В судовому засіданні було встановлено, і дані обставини підтверджені поясненнями [PERSON] і [PERSON] особисто, що спірне майно було придбано в період шлюбу, джерелом набуття цього майна були спільні кошти подружжя. Придбаваючи нерухоме майно сторони діяли в інтересах сім`ї, тому нежитлова будівля - котельня, що становить 11/500 часток нежитлових будівель, що розташовані по [ADDRESS] , позначена на плані літ. «Ж» (№ 7), загальною площею 491,7 кв.м., вартістю 1 982 744 грн., яка на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 06.08.2008 року належить [PERSON] та зареєстрована за ним в КП «ВМБТІ» є спільною сумісною власністю сторін. Майно підлягає поділу між подружжям, відповідно до ст.ст. 69, 70, ч. 1 ст. 71 СК України, виходячи із рівності часток дружини і чоловіка. Поділу не підлягає площа приміщень об`єкта, що самочинно збудовані. Відповідно до вимог частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] визнав позов до початку розгляду справи по суті, про що подав письмову заяву (а.с. 186), суд вважає можливим задоволити клопотання представника позивача і зобов`язати Управління ДКСУ в м. Вінниці Вінницької області повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50% судового збору в сумі 2 312, 62 грн., що був сплачений відповідно до квитанції 0.0.980744005.1 від 06.03.2018 року (а.с. 1). Решту суми судового збору в сумі 2 312, 62 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Статтею 141 ЦПК України, зокрема, передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 2 п. 1). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. В судовому засіданні встановлено, що позивач також понесла судові витрати по оплаті експертних послуг, вартість яких складає 5 720 грн. (а.с. 161, 191). Дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Представником позивача наданий уточнений детальний опис робіт на підставі договору про надання правничої допомоги від 07.03.2018 року на суму 8 375,50 грн. (а.с. 190). Витрати позивача на правничу допомогу становлять 7 000 грн., що підтверджено квитанціями (а.с. 192, 193). Враховуючи складність даної справи, обґрунтованість та пропорційність судових витрат, предмет спору, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову, кількість судових засідань, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

Outcome: approved