Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 1 в будинку № 2 «б» по вул. Вишнева (колишня вул. Кірова) в смт. Васищево Харківського району Харківської області. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що їм на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON], належить по 1/2 частки кожному, квартира №1 в будинку 2 «б» в смт. Васищево Харківського району Харківської області, вул. Вишнева (колишня вул. Кірова). В зазначеній квартирі зареєстрований проте ніколи не проживав відповідач по справі [PERSON], що підтверджується актом депутата Васищівської селищної ради від 15 червня 2016 року. Місце проживання [PERSON] на теперішній час невідоме. Позивачі зазначають, що відповідач не сплачує комунальні послуги, особистих речей в квартирі немає, однак добровільно виписатися з зазначеної квартири не бажає. Крім того, [PERSON] не є членом їх сім'ї, а попередній власник втратив право власності на дану квартиру в звязку з укладенням договору купівлі-продажу квартири. Наявність реєстрації [PERSON] у спірній квартирі обмежує права позивачів, як власників, по користуванню та розпорядженню спірним майном, тому вони вимушені звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала /а.с. 28/. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення у газеті Слобідський край, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав. Враховуючи умови ст.224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку. У звязку з тим, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, реєстраційний №290 від 03 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON], належить, по 1/2 частці кожному, трикімнатна квартира номер 1 в будинку номер 2 б, розташованому в смт. Васищеве Харківського району Харківської області, вулиця Вишнева (колишня вулиця Кірова) (а.с. 21). В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач по справі [PERSON], що підтверджується вищезазначеним договором купівлі-продажу квартири (а.с. 21) та довідкою виконавчого комітету Васищівської селищної ради №407 від 06 липня 2016 року (а.с. 29). Наявність реєстрації відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачам здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідач у розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України не був і не є членом сімї нових власників квартири [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] не проживає та ніколи не проживав за місцем реєстрації, його особистих речей в квартирі немає, що підтверджується актом депутата Васищівської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] від 15 червня 2016 року, засвідченого секретарем Васищівської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] (а.с. 20). Порушене право власника жилого приміщення, щодо усунення перешкод у здійсненні ним права власника, підлягає захисту. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Поважність причин відсутності відповідача за місцем реєстрації судом не встановлено. Відповідач не надав суду доказів на право користування спірним жилим приміщенням. З огляду на вищезазначене, вимоги позивачів про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно квитанції №0.0.582383396.1 від 13 липня 2016 року та квитанції №0.0.592202845.1 від 28 липня 2016 року [PERSON] при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. /а.с. 2/ та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 313 грн. 20 коп. /а.с. 36/. Також, згідно квитанції №0.0.591981309.1 від 28 липня 2016 року [PERSON] при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. Питання про стягнення понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати з судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved