Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернувся в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач-1, до [PERSON], надалі відповідач-2, в якому просить стягнути солідарно із відповідачів на його користь 20\~000 доларів США, що еквівалентно становить 422\~048,88 грн. заборгованості та 3654 грн. в повернення сплаченого судового збору. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримують, в їх обґрунтування зазначають, що [PERSON], який діяв від свого імені та від імені своєї дружини [PERSON], отримав позику в сумі 20\~000 доларів США, яку зобовязувалися повернути у визначений термін. Після спливу строку на повернення позики відповідач [PERSON] умови розписки від 30.08.2011р. не виконав та за згодою позивача написав 18.10.2012р. іншу розписку, за умовами якої зобовязувався до 22.10.2012р. повернути борг. Проте, умови договору позики в черговий раз не виконані, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 20\~000 доларів США та право позивача на звернення до суду для її стягнення. Так як позивач при отриманні позики діяв також від імені дружини [PERSON], тому у них виникла солідарна відповідальність по виконанні зобовязань згідно укладених розписок. Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнає повністю, виникнення заборгованості пояснює важким матеріальним становищем. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, встановив наступне. Як вбачається із розписки від 30 серпня 2011 року [PERSON] від свого імені та від імені своєї дружини [PERSON] на підставі виданої довіреності від 26.08.2011р. отримав від [PERSON] гроші в сумі 20\~000 доларів США в якості позики, які обовязувався повернути до 22 жовтня 2011 року. Гарантують поверненням грошей у визначений термін майном їхньої сімї. [PERSON] у розписці вказано, що в разі настання певних негативних для нього наслідків суму позики повинна повернути дружина [PERSON]. Із пояснень позивача встановлено, що [PERSON] отриманих по розписці від 30.08.2011р. коштів у визначений термін не повернув, а тому за його згодою 18 жовтня 2012 року [PERSON] написав розписку, за умовами якої [PERSON] від свого імені та від імені дружини [PERSON] по довіреності отримав у [PERSON] кошти в сумі 20\~000 доларів США, які повинен був повернути ще до 22.10.2011р. Боргу на час написання розписки не повернув і зобовязується повернути позичену суму до 22 жовтня 2012 року. У відповідності до положень статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Зважаючи на викладене, суд вважає, що факт повернення позики [PERSON] по розписці від 18.10.2012р. в сумі 20\~000 доларів США не підтверджений матеріалами справи, оскільки, аналізуючи норми цивільного законодавства момент повернення позики може підтверджуватися розпискою, прибутковим касовим ордером юридичної особи чи іншим документом, що підтверджує факт її повернення. Згідно ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. Позивачем долучені до матеріалів справи оригінали розписок від 30.08.2011р. та від 18.10.2012р., що свідчить про невиконання зобовязання по поверненні коштів. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши із позичальника [PERSON] на користь [PERSON] 20\~000 доларів США, що в еквівалентні, визначеному позивачем, становить 422\~048,88 грн. боргу. В частині заявлених позовних вимог щодо солідарного стягнення суми боргу із [PERSON], то в їх задоволенні слід відмовити з наступних підстав. Стаття 541 Цивільного кодексу визначає, що солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. Надана позивачем довіреність від 26.08.2011р., згідно якої [PERSON] уповноважила [PERSON] вчинити від її імені ряд дій, зокрема, укладення договору позики, на думку суду не свідчить про виникнення у неї солідарного обовязку в розумінні ст. 541 ЦК України по поверненні позики в сумі 20\~000 доларів США по укладених [PERSON] розписках, оскільки у вказаних розписках [PERSON] чітко вказав про повернення коштів ним особисто і [PERSON] згідно з умов розписок не зобовязувалася нести солідарну відповідальність по неповерненні позики. Згідно ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодовуються за рахунок відповідача [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: partial