Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON], з урахуванням зміненої позовної заяви від 25.10.2017 р., звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому, остаточно просив: - визнати недійсним договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], укладений 25 січня 2017 р. між [PERSON], в інтересах якої діяв [PERSON] та [PERSON] та скасувати право власності останньої на зазначене нерухоме майно; - визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування заяви зазначає, що його батьки [PERSON] та [PERSON], перебуваючи у шлюбі з 4 січня 1957 р., нажили житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який в силу ст. 22 КпШС України, є об'єктом їх спільної сумісної власності. Зазначає, що [PERSON] помер [INFO] р., він, як спадкоємець першої черги подав заяву про прийняття спадщини після його смерті приватному нотаріусу МОКЛИГІНІЙ О.С.. Остання йому повідомила, що 15 грудня 2016 р. [PERSON] оформила права власності на будинок в цілому на себе та 25 січня 2017 р. подарувала його донці [PERSON]. Вказане відбулось, з порушенням норм сімейного законодавства, так як даний будинок є не приватною власністю [PERSON], а є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя її та [PERSON]. Через це, він позбавлений права на успадкування після смерті батька частини спадщини у вигляді частки нажитого об'єкта права спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] змінений позов підтримали, з підстав вказаних в ньому. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечила проти позову, з тих підстав, що дарування їй житлового будинку відповідала волі [PERSON] та волі померлого [PERSON]. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] просив в задоволенні позову відмовити. Суть заперечень проти позову зводиться, що, в силу діючого на час будівництва будинку законодавства, органом місцевого самоврядування обґрунтовано вказаний житловий будинок обліковувався за [PERSON], тому він не міг бути об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, учасниками права спільної сумісної власності подружжя були [PERSON] та [PERSON], а відповідач [PERSON] жодним чином не вчиняє дій з визнання, або не визнання прав [PERSON], тобто не може бути відповідачем за вказаними вимогами. Чинним законодавством не передбачено такий спосіб захисту, як визнання нерухомого майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, яке померло за позовом не учасників цих відносин. Вимоги про визнання недійсним договору дарування житлового будинку задоволенню не підлягають, оскільки в позовній заяві відсутня правова підстава вказаних вимог. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], відповідачки [PERSON], її представника [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. По справі встановлено, що: - [PERSON] та [PERSON] побували у зареєстрованому шлюбі з 4 січня 1957 р.; - [PERSON] та [PERSON] являються батьками позивача по справі [PERSON] та відповідачки [PERSON]; - [PERSON] помер [INFO] р.; - 15 грудня 2016 р. державним реєстратором КП «Чернігівське МБТІ» АЛЕКСАНДРЕНКО Л.В. проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень за якою [PERSON] набула в цілому право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]; - 20 грудня 2016 р. приватним нотаріусом МОКЛИГІНОЮ О.С. заведена спадкова справа № 64/2016 після смерті [PERSON], яка сталась [INFO] р.; - 25 січня 207 р. [PERSON], в інтересах якої діяв [PERSON], на підставі договору дарування житлового будинку, подарувала [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]; - [PERSON] померла [INFO] р.. Правилами державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, які встановлювали порядок державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56 було запроваджено державну реєстрацію нерухомого майна в сільській місцевості, а до 13 грудня 1995 року в сільській місцевості державна реєстрація нерухомого майна не проводилась і належність спадкодавцю права власності на житловий будинок підтверджувалось лише записом в погосподарській книзі сільської ради. Оскільки житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] побудований до 13 грудня 1995 року, а саме в 1979 р., за даними технічного паспорту, то в силу вказаних Правил належність спадкодавцю права власності на житловий будинок підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради. В даному випадку, довідкою виконавчого комітету Неданчицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 18 серпня 2017 р. підтверджується, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за даними погосподарських книг з 1980 р. належав [PERSON]. В той же час, відповідно до ст. 22 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно. За таких обставин, оскільки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 4 січня 1957 р. і під час шлюбу (в 1979 р. та в 1991 р.) нажили житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], то він в силу ст. 22 КпШС України є їхньою спільною сумісною власністю, не дивлячись на те, що він обліковувався тільки за [PERSON]. В той же час, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами задоволенню не підлягають, виходячи з того, що: - житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] був нажитий [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу і саме вони є учасниками спільної сумісної власності подружжя; - [PERSON] помер [INFO] р., а [PERSON] померла [INFO] р., а відтак їх цивільна правоздатність припинилась у момент їх смерті; - їхні діти: [PERSON] та [PERSON] не являються учасниками спільної сумісної власності батьків; - пред'явлення позовних вимог про визнання права спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок, в такій ситуації, без пред'явлення вимог про визнання за [PERSON] права власності на належну йому частини житлового будинку є недоречним; при тому, що судом встановлені обставини набуття вказаного житлового будинку [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу в спільну сумісну власність. Щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], то суд враховує таке. По справі встановлено, що [PERSON], в інтересах якої діяв [PERSON], на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 25 січня 2017 р. державним нотаріусом Славутицької міської нотаріальної контори Київської області НАВАЛІХІНОЮ О.О., подарувала своїй дочці [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. В указаному договорі зазначено, що право власності на нього підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданою 25 січня 2017 р. вказаним державним нотаріусом та, що вказаний будинок не є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. В зміненій позовній заяві від 25 жовтня 2017 р., [PERSON] не вказав правову підставу позовних вимог про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, а лише пов'язував недійсність вказаного договору дарування, не врахуванням, при його укладенні, того, що вказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. З 1 січня 2016 р. не передбачено видання свідоцтва про право власності на нерухоме майно. В даному випадку, 15 грудня 2016 р. державним реєстратором КП «Чернігівське МБТІ» АЛЕКСАНДРЕНКО Л.В. проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме права власності виключно за [PERSON], а позивач [PERSON] не оскаржує проведення такої державної реєстрації прав та їх обтяжень, тобто набуття [PERSON] в цілому права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Зважаючи на наведене, враховуючи те, що позивачем не вказано правову підставу позовних вимог про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] відмовити. Оскільки відсутні підстави для визнання недійсним вказаного договору дарування житлового будинку в судовому порядку, то, як наслідок, відсутні і правові підстави для скасування права власності на будинок за [PERSON]. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та визнання права спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами слід відмовити.

Outcome: dismissed