Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

[PERSON] у вересні 2021 року звернувся до суду із указаним позовом, який мотивував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, на все належне їй майно, у тому числі на земельну ділянку площею 605 кв.м., надану для будівництва та обслуговування житлових будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] , але державний акт на яку не було отримано. Він прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Разом із тим, нотаріусом, було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка розташована за указаною адресою у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування за заповітом є для нього єдиним способом, який надає можливість оформити право на земельну ділянку, як спадкоємцю після смерті матері. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки орієнтовною площею 605 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у тому числі право на отримання правовстановлюючого документа на земельну ділянку та державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Ухвалою суду від 28.09.2021 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 25.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, але подав заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, заявлений позов підтримує. Представник відповідача також у судове засідання не з`явився та подав заяву, у якій просить суд справу розглядати без його участі, відзив на позовну заяву не має наміру подавати, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спадковими спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Тростянець Сумської області (а.с. 4, 25, 37). Після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач та 17.09.2020 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було видане державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Сумської області Воропай В.В., на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Вказане свідоцтво про право на спадщину видавалося нотаріусом з урахуванням того, що інший спадкоємець [PERSON] відмовився від своєї частки у спадщині на користь позивача. Також позивач зареєстрував своє право власності на успадковане майно (а.с. 7-10). Разом із тим, постановою державного нотаріуса Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. від 15.09.2021 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 11-12). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що державним нотаріусом відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивач обґрунтовано звернувся до суду. Відповідно до повідомлення та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за № 67022085 від 27.10.2021, наданих державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа за № 357/2014 та 17.09.2020 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Гузенко О.О. (а. с. 33-34). Із заповіту, посвідченого 20.08.2013 приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Гузенко О.О. вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким усе своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] , в рівних частинах кожному (а.с. 35). Як зазначав суд вище, [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовився на користь позивача. Крім того, із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.03.2015, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у м. Тростянець Сумської області (а.с. 13). Отже, позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , а інших спадкоємців, крім позивача, які б прийняли спадщину після її смерті судом не встановлено. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету Тростянецької міської Ради народних депутатів від 22.06.1994 №210 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам», [PERSON] було передано у приватну власність безкоштовно земельну ділянку площею 605 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель,яка розташована по [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно повідомлення наданого відділом № 3 Управління в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №371/54-21 від 28.10.2021 у електронній базі та книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку, на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] факту реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та факту реєстрації земельної ділянки не встановлено (а.с. 32). Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до частини 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті [PERSON] набув право на спадкування усіх її прав та обов`язків, що належали останній, включно із правом на завершення приватизації земельної ділянки розташованої по [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючого документа позивач, згідно із положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат», не одержав у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право у порядку спадкування за законом слід визнати за ним рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved