Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Млинівського району Рівненської області, в якій просять визнати за ними право власності на нерухоме майно, а саме на 3/4 частин земельної ділянки загальною площею 0,25 га. з цільовим призначенням земельної ділянки - обслуговування житлового будинку (кадастровий номер 5623885800:01:003:005) та на 3/4 частин земельної ділянки загальною площею 0,3166 га. з цільовим призначення земельної ділянки - ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 5623885800:04:003:0056), за [PERSON], з яких 1/2 частину, як майно набуте у шлюбі і 1/4, як спадкове майно, яке залишилось після смерті чоловіка [PERSON]. Крім цього, просять визнати право власності на спадкове майно за [PERSON], яке залишилось після смерті батька [PERSON], а саме на 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 0,25 га. з цільовим призначення земельної ділянки - обслуговування житлового будинку (кадастровий номер 5623885800:01:003:005) та на 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 0,3166 га. з цільовим призначення земельної ділянки - ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 5623885800:04:003:0056). Дані земельні ділянки розташовані на території [PERSON] сільської ради Млинівського району Рівненської області, однак отримати свідоцтва про право на спадщину на них неможливо через відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 13 січня 2015 року в с. Залав'є Млинівського району Рівненської області помер чоловік позивачки та батько [PERSON] [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] вони прийняли, подавши до нотаріальної контори заяву. Крім цього позивачі вказали, що [PERSON] фактично за час шлюбу з померлим згідно ст. 63 СК України набула у власність 1/2 частину земельних ділянок, так-як чоловік придбав будинок та земельні ділянки під час перебування з нею у шлюбі. Другу половину майна вони з сином успадковують порівно, як спадкоємці першої черги за законом, а саме по 1/4 частині. Звернувшись до нотаріуса, вони отримали відмову у видачі свідоцтв про право на спадкове майно, а саме на згадані земельні ділянки за відсутністю правовстановлюючих документів, у звязку з чим, змушені звернутися в суд. В судове засідання [PERSON] та [PERSON] не зявилися, однак до початку розгляду справи через канцелярію суду подали заяви, в яких позовні вимоги підтримали повністю, справу просили розглядати без їх участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Млинівського району Рівненської області в судове засіданні не з'явився, хоча про час і дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Разом з тим, від відповідача [PERSON] сільської ради надійшло письмове повідомлення, в якому зазначено, що сільська рада, як відповідач, визнавши позов, просить справу розглядати у відсутності представника сільської ради. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює під час судового засідання рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81. Земельного Кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як встановлено судом, 13 січня 2015 року [PERSON] помер. (а.с. 5) До складу спадкового майна померлого [PERSON] входить земельна ділянка площею 0,25 га., цільове призначення земельної ділянки - обслуговування житлового будинку (кадастровий номер 5623885800:01:003:005) та земельна ділянка 0,3166 га., цільове призначення земельної ділянки - ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 5623885800:04:003:0056), які належали йому на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок від 13 червня 2005 року, нотаріально оформленого між [PERSON] і [PERSON]. З матеріалів справи видно, що свої права на вказане нерухоме майно померлий [PERSON] не зареєстрував у встановленому законом порядку відповідно до вимог ст. 126 Земельного Кодексу України і, як наслідок, не оформив своє право власності на вказані земельні ділянки. Судом також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебвали у шлюбі, що підверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ГЮ №270996 від 20 січня 1998 року. Відповідно до cт. 60 СК України майно , набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Таким чином, придбані [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] згідно договору купівлі продажу від 13 червня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстрованим номером №685, земельні ділянки, вважаються спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Отже, [PERSON] набула у власність, як спільне сумісне майно 1/2 частину земельних ділянок, а іншу 1/2 спадкового майна після смерті [PERSON] вона з сином успадковують порівно, як спадкоємці першої черги за законом, а саме по 1/4 частині. Факт прийняття позивачами спадщини після смерті [PERSON], а також відмова нотаріуса у видачі їм свідоцтва про право на спадщину, підтверджується документально, зокрема постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. ( а.с. 18, 19) Таким чином, з огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини, суд прийшов до висновку що позивачі, прийнявши спадщину після смерті [PERSON], набули право власності на спадкове майно за законом, зокрема на земельну ділянку загальною площею 0,25 га. з цільовим призначення земельної ділянки - обслуговування житлового будинку (кадастровий номер 5623885800:01:003:005) та на земельну ділянку площею 0,3166 га. з цільовим призначення земельної ділянки - ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 5623885800:04:003:0056) на законних підставах. Однак, як видно з матеріалів справи, з часу подачі заяви про прийняття спадщини, всупереч вимогам ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтва про право на спадщину за законом не одержали, у зв'язку з чим, не в змозі реалізовувати своє право власності на спадкове майно. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позивачі на законних підставах набули право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] і знаходиться на території [PERSON] сільської ради Млинівського району Рівненської області, однак таке їх право на земельні ділянки є невизнаним, а тому підлягає захисту. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 16, 328, 1216, 1225, 1233, 1268 ЦК України,

Outcome: approved