Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що їм на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], зареєстрований за вказаною адресою, однак фактично не проживає у квартирі з 2012 року. Факт реєстрації відповідача за зазначеною адресою створює для позивачів ряд незручностей та перешкоджає повноцінно розпоряджатись власним майном, а тому позивачі просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. Позивачі в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач до суду не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (2/3 частини) та [PERSON] (1/3 частина), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №110320104 від 11.01.2018 року. Як вбачається із матеріалів справи, з 2012 року по даний час відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою [INFO], однак не проживає в даному житловому приміщенні, що підтверджується довідкою про місце проживання та склад сім'ї №6589 від 27.12.2016 року, виданою Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, актами №62/4 від 24.03.2017 року та №221/1 від 25.10.2017 року, виданими начальником К ПБМР ЖЕК №1. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Зі змісту ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Положеннями статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Зокрема, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право на користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS], оскільки не проживає у вказаній квартирі більше одного року без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved