Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Адвокат Скворцова Олена Володимирівна, в інтересах позивача [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщення, а саме - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування посилається, що позивач є власником 6/50 частини зазначеного житлового будинку відповідно до договорів купівлі продажу та договору дарування від 04.12.2015 року. Іншими співвласниками означеного домоволодіння є треті особи по справі. [PERSON] належить 17/50 частин будинку, а [PERSON] належить 21\\50 частина. Доля третіх осіб по справі позивачу не відома, у вказаному домоволодінні вони не проживають. Відповідачі по справі є родичами позивача. Починаючи з 2015 році у вказаному будинку зареєстровані відповідачі, однак в подальшому вони виїхали з країни та адреса їх проживання позивачу не відома. Реєстрація відповідачів у будинку створює позивачу певні незручності: унеможливлює вільно розпоряджатися своїм майном. Вирішити в позасудовому порядку даний спір виявилося неможливим, оскільки місцеперебування відповідачів невідомо, тому позивач вимушений звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 25.02.2020 року відкрито спрощене провадження по справі та справу призначено до судового розгляду на 06.04.2020 року на 11 годину 00 хвилин. В судове засідання, призначене на 06.04.2020 року сторони не з`явилися, від представника позивача та представника третьої особи - Органу опіки та піклування надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, відповідачі не з`явилися з невідомої суду причини, не з`явились треті особи, згідно відмітки поштового відділення - померли. Слухання справи відкладено на 12.05.2020 року на 15 годину 30 хвилин для витребування актових записів про смерть третіх осіб. 21.04.2020 року на адресу суду надійшла відповідь та копії актових записів про смерть з Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідно до яких [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] . Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 12.05.2020 року витребувано з Мелітопольської держаної нотаріальної контори інформаційну довідку та у випадку наявності копії документів зі спадкової справи, після померлих [PERSON] , [PERSON] . Слухання справи відкладено на 10.08.2020 року на 10 годину 00 хвилин. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 10.08.2020 року залучено до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах, та як законний представник неповнолітньої дитини - [PERSON] , та малолітньої дитини - [PERSON] , за участі третіх осіб: органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Мелітопольську міську раду Запорізької області та виключено з кола учасників справи [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку зі смертю. Слухання справи відкладено на 02.09.2020 року на 11 годину 40 хвилин. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за її та позивача відсутності, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог. У випадку неявки відповідачів не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися з невідомих суду причин. Судова повістка надсилалась їм за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] , однак до суду повернулися конверти з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній», що вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд визнає неявку відповідачів неповажною та вважає можливим розглянути справу за їх відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. В судове засідання представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області - Панасенко Н.О. не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, просить прийняти рішення врахувавши висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області щодо вирішення спору стосовно визнання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, затверджений рішенням виконавчого комітету ММР ЗО від 18.06.2020 №1040/9. Представник третьої особи - Мелітопольської міської ради Запорізької області до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання представника позивача про слухання справи за його та позивача відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з ч.5ст.263ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить 6/50 частин житлового будинку [ADDRESS] , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.12-13/, копія договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 04.12.2015 року /а.с. 6-7/ та копія договору дарування частини домоволодіння від 04.12.2015 року /а.с.14-15/. Відповідно до довідок відділу реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру громадян Департаменту реєстраційних послуг виконавчого комітету Мелітопольської міської Запорізької області від 19.02.2020 № 877, №878, №879, №880, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] /а.с.23-26/. Однак, відповідачі, які доводяться позивачу родичами, за вказаною вище адресою не мешкають, починаючи з 2015 року, що підтверджується копією довідки від 30.01.2020 року, за підписом старшої по будинку /а.с. 10/. Відповідно до вимог ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до повідомлення КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», наданого на запит представника позивача - адвоката Скворцової О.В., станом на 01.01.2013 року право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] зареєстроване: на 21/50 частку за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.09.1978 р№ 1-5787 (посвідчений державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області); на 17/50 часток за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.07.1989 р№ 1-5192 (посвідчений державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області); на 3/25 часток за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.02.2007 р№ 3-283 (виданого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області); на 3/25 часток за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.02.2007 р№ 3-287 (виданого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області) /а.с.36/. 04.12.2015 року відповідач [PERSON] продала свої 3/25 часток будинку [ADDRESS] позивачу [PERSON] /а.с. 6-7/. Як вбачається з копії актових записів про смерть, наданих на запит суду від 07.04.2020 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (актовий запис №357 від 20.02.1995 року), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (актовий запис №354 від 11.02.2000 року)/а.с.104-105/. Згідно з відповіддю державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори Лайзорик О.Ф., відсутні заведені спадкові справи та заповіти після [PERSON] , померлого [INFO] та після [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджується інформаційними довідками №60223799, №60223847, №60223915, №60223982 від 19.05.2020 року /а.с.116-120/. Встановлено, що позивач є власником 6/50 частин будинку [ADDRESS] . У зазначеній квартирі були зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. За змістом частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Як зазначив Верховний Суд в постанові від 10 липня 2019 року №465/7083/13-ц неповнолітні особи не можуть самостійно визначати своє місце проживання, а тому сам по собі факт їх не проживання у спірній квартирі, не можуть бути безумовною підставою для визнання їх такими, що втратили право користування зазначеним житлом. Відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 ст. 19 ЦК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 18.06.2020 №104/9, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області не має підстав підтримувати позовні вимоги [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах, та як законний представник неповнолітньої дитини - [PERSON] , та малолітньої дитини - [PERSON] , за участі третіх осіб: органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у зв`язку з тим, що неможливо з`ясувати думку батьків [PERSON] та [PERSON] щодо вирішення даного спору та неможливо з`ясувати відсутність поважності причин не проживання відповідачів в житловому приміщенні, оскільки на бесіду до служби у справах дітей Мелітопольської міської ради Запорізької області для з`ясування думки батьків щодо вирішення зазначеного спору та на засідання комісії з питань захисту прав дитини від 03.06.2020 [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, жодних письмових пояснень щодо їх ставлення до позовних вимог не надали /а.с.126,127/. З аналізу вищевказаних норм вбачається, що права малолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Отже, судом встановлено, що відповідачі у будинку [ADDRESS] не проживають з 2015 року, що підтверджується довідкою голови квартального комітету. Отже, виходячи з вимог ч. 6 ст. 19 СК України, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, оскільки зазначені в ньому обставини є недостатньо обґрунтованими. Оскільки квартира перебуває у приватній власності, тому у власника є право, на підставі ст. ст. 391, 396 ЦК України визнати відповідачів такими, що втратили право на житло. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані у вказаному будинку, але не проживали в ньому з 2015 року, тому на підставі ст. ст. 391, 396 ЦК України можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а тому позов підлягає задоволенню. Що стосується посилань позивача на норми ст. 71, 72 ЖК України, суд знаходить їх безпідставними, оскільки цими нормами передбачено порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за відсутності особи понад шість місяців і стосується спору щодо користування жилим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду. Також, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей, що відповідачі є членами сім`ї позивача в розумінні ст.. 64 ЖК України.

Outcome: approved