Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] просить суд стягнути із ТОВ на його користь 2284382,42 грн. боргу із заробітної плати, вихідної допомоги, бонуса та моральної шкоди посилаючись на те, що за період його роботи у ТОВ з 11.10.2011 р. по 30.01.2015 р. при звільненні з роботи йому не виплачено заробітну плату в розмір 2000 дол.США згідно усної домовленності із керівництвом ТОВ в розмірі 18800,11 дол.США, що еквівалентно 498202,92 грн., 30-тимісячного середнього заробітку вихідної допомоги при звільненні в розмірі 60000 дол.США, що еквівалентно 1590000 грн., бонуса в розмірі 1000 дол.США, що еквівалентно 37179,50 грн. із врахуванням індексу інфляції за працевлаштування за його рекомендацією іншого юриста, а також 6000 дол.США, що еквівалентно 159000 грн. моральної шкоди, яка виразилася у невиплаті заробітку, що змінило відносини з оточенням, принизило його гідність. В судовому засіданні [PERSON] М,В. позов підтримав і пояснив, що 11.10.2011 р. при прийомі на роботу було обумовлено його зарплату еквівалентну 2000 дол.США, з виплатою бонусів, премій. З наказом про прийняття на роботу і оклад в розмірі 13300 грн. визнав, що ознайомлений. Про те чи отримував премії не знає, так як у відомостях за це не розписувався. В 2014 р. виплату зарплат почали затримувати, мотивуючи відсутністю коштів, тому він вимушений був звернутися із вимогою про її виплату. В грудні 2014 р. подав заяву про звільнення, яке сталося 30.01.2015 р., так як перебував у відпустці, а повний розрахунок відбувся 03.02.2015 р.. Відповідно до п.2.4 Положення про преміювання за виконання виробничих завдань до нього не застосовувалися заходи дисциплінарного впливу, тому невиплата премії є безпідставною. Також йому не було виплачено бонус в розмірі 1000 дол.США за те, що він привів нового працівника. При звільненні він вимагав виплати 30-тимісячної вихідної компенсації за порушення його трудових прав, чого також не було зроблено. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] позов не визнали і пояснили, що 11.10.2011 р. ТОВ уклало з [PERSON] трудовий договір згідно наказу № 53 від 11.10.2011 р. і призначило місячний посадовий оклад у розмірі 13300 грн.. Будь-яких інших домовленостей щодо оплати праці [PERSON] не було. Згідно Положення про преміювання за виконання виробничих завдань [PERSON] виплачувалася премія, виплата якої є правом, а не обов'язком ТОВ згідно п. 2.1 цього Положення. Також не передбачена виплата бонусів, 30-тимісячна вихідна допомога, а при звільненні 30.01.2015 р. [PERSON] було нараховано всі належні йому виплати з урахуванням індексіції і затримки виплати цих коштів до 03.02.2015 р.. Вислухавши думку учасників. дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Так, згідно ст.ст. 21, 24 КЗпП України трудовим договором є угода між праціником і власником підприємства або уповноваженим ним органом чи фізичною особою , як правило в письмовій формі, за якою працівник зобов'язується виконувати визначену угодою роботу з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник або уповноважений ним орган зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату. Із копії наказу ТОВ № 53 від 11.10.2011 р. вбачається, що [PERSON] прийнятий на посаду юриста і йому призначено посадовий місячний оклад в розмірі 13300 грн., з даним наказом позивач ознайомлений. Із наданих представниками відповідача розрахункових листків по заробітній платі [PERSON] починаючи з жовтня 2011 р. вбачається, що саме таку суму окладу йому нараховували за виконану роботу. Крім того, йому нараховувалася матеріальна допомога відповідно до Положення про преміювання за виконання виробничих завдань на ТОВ Бі.Сі.Томс енд Ко, затвердженим наказом № 3 від 04.01.2011 р., з яким ознайомлений [PERSON]. Посилання [PERSON] на обов'язковість виплати йому премії є безпідставними, так як згідно п. 2.1 цього Положення преміювання працівників є правом, а не обов'язком ТОВ і таке преміювання не обумовлено трудовим договором. В зв'язку з цим вимоги [PERSON] про стягнення на його користь 18800,11 дол.США за виплату зарплати виходячи із суми еквівалентної 2000 дол.США, а також премії не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду і в їх задоволенні необхідно відмовити. Відповідно до ст. 44 КЗпП України вихідна допомога при припиненні трудового договору внаслідок порушення працедавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору виплачується в розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Згідно наданого відповідачем розрахунку при звільненні [PERSON] було виплачено вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку - 41321,93 грн., тобто в межах передбачених законом, в зв'язку з чим в задоволенні цієї вимоги також необхідно відмовити. Що стосується вимоги [PERSON] про стягнення на його користь 1000 дол.США з індексацією бонуса за працевлаштування нового юриста, то позивачем не надано жодних доказів існування такої угоди між ним і ТОВ, влаштування ним нового працівника у ТОВ. В зв'язку з цим його вимоги є безпідставними і в їх задоволенні необхідно відмовити. За даними розрахункового листа при звільненні [PERSON] на 30.01.2015 р. вбачається, що за час його роботи у ТОВ відповідачем несвоєчасно виплачувалася заробітна плата в 2014 р., що дійсно змушувало позивача прикладати певних зусиль для налагодження свого життя. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В зв'язку із затримкою виплати [PERSON] заробітної плати суд приходить до висновку, що ТОВ заподіяло йому моральну шкоду, однак позивачем пропущений тримісячний строк для звернення до суду передбачений ст. 233 КЗпП України і він не клопотав про його поновлення. В зв'язку з цим в задоволенні даної вимоги необхідно відмовити.

Outcome: dismissed