Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) 14 жовтня 2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі Відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловою квартирою [ADDRESS], власником якої він є з червня 2012 року відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого нотаріально (зареєстровано в реєстрі за № 753), мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач у справі зареєстрований в квартирі, однак фактично не проживає в ній, залишаючись зареєстрованими за цією адресою. Раніше квартира належала [PERSON], [PERSON], як законному представнику своєї доньки [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 17 травня 2012 року за № 342. Він позбавлений права реалізувати право власника житлового приміщення, а тому змушений звертатись до суду та просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування його житлом, оскільки той з червня 2012 року не проживає за вказаною адресою, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в квартирі не має, проживає за іншою адресою. Просить суд задовольнити позов. В судовому засіданні позивач наполягає на позовних вимогах, посилаючись на викладені обставини. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у справі [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, письмових заяв чи клопотань до суду від нього не надійшло. Про причини неявки відповідач суд не повідомив. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, оскільки до суду повернулись поштові повідомлення із відміткою пошти про отримання поштових відправлень особисто. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4 -15, 16, 22, 316-319, 321, 322, 379, 381, 383, 386, 391, 405, 810, 815 ЦК України. Ст. 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканності самого майна власника. Всі особи мають утримуватись від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст. 391 ЦК України право власності є непорушним і власник має право вимагати усунення перешкод при здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном. За змістом ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Судом встановлено, що саме позивач у справі є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 26 червня 2012 року, укладеного між продавцями [PERSON], [PERSON], як законним представником своєї доньки [PERSON] та між покупцем [PERSON], посвідченого нотаріально (зареєстровано в реєстрі за № 753), та зареєстрованого в Олександрійському БТІ 06 липня 2012 року за № 35978410. Судом також встановлено, що за рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 07 липня 2014 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину було відмовлено повністю. Рішення суду не було оскаржено та набрало законної сили 18 липня 2014 року. Суд приймає до уваги та визнає доведеним той факт, що відповідач дійсно з червня 2012 року не проживає в квартирі [ADDRESS], яка належить позивачу у справі. Суд вважає доведеним, що відповідач по справі дійсно втратив право користуватись житлом та втратив право зайняття ним житлового приміщення, що належить позивачу у справі, оскільки він більше року не проживає за вказаною адресою,не є наймачем житла, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в квартирі не має, а власником квартири є саме позивач у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved