Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби ЧМУЮ про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що 05.09.2013 року вона уклала шлюб з [PERSON] та перейшла на його прізвище, позашлюбне прізвище [PERSON]. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2012 року по цивільній справі № 2/1118/1953/12 відповідач зобов'язаний сплачувати позивачу аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 02.08.2012 року до досягнення дочкою повноліття до [INFO], та на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 02.08.2012 року до досягнення повноліття сином до [INFO]. Внаслідок не виконання відповідачем рішення суду в період часу з серпня 2012 року по жовтень 2013 року, за ним утворилася заборгованість по виплаті їй аліментів в сумі 6988,38 грн. За її розрахунками за період з 01 серпня 2012 року по 13 січня 2014 року сума неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає 21584,48 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 21584,48 грн. 07.04.2014 року позивач скерувала до суду заяву про збільшення позовних вимог, та відповідно до розрахунку неустойки (пені) просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 30090,02 грн. В судове засідання позивач не з'явилась, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що він не працює, проживає у громадянському шлюбі з [PERSON], яка на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною, тому просив суд зменшити розмір стягуваної пені за прострочення сплати аліментів. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2012 року по справі № 1118/6299/12 (провадження № 2/1118/1953/12) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 02.08.2012 року до досягнення повноліття дочкою [PERSON] [INFO], та на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 02.08.2012 року до досягнення повноліття сином [PERSON], [INFO]. 05.09.2013 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та перейшла на його прізвище - [PERSON]. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки мають такі зобов'язання: виховувати дітей, піклуватися про стан здоров'я, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної освіти, готувати їх до самостійного життя. Передача дітей на виховання одного із батьків не звільняє іншого від обов'язку батьківського піклування щодо них. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки-розрахунку Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції заборгованість по аліментах [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей станом на 01.04.2014 року становить 9388,38 грн. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час не працює, в зв'язку з чим не має можливості повністю сплачувати аліменти на утримання спільних з позивачкою дітей. Крім того, відповідач проживає у громадянському шлюбі з [PERSON], яка від першого шлюбу має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. [PERSON] та її малолітня дочка знаходяться на його утриманні, оскільки [PERSON] на даний час перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за №3, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Проте, неустойка, як відповідальність за прострочення сплати аліментів, виникає лише з наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти. Згідно зі ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен - день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. На підставі вищевикладених положень, суд враховує те, що основною причиною виникнення заборгованості є тяжке матеріальне становище відповідача, а тому необхідно зменшити розмір неустойки до розміру самої заборгованості - в сумі 9400 гривень. Судові витрати необхідно покласти на відповідача. На підставі ст. 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial