Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття їх з реєстраційного обліку. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] з 18 липня 2002 року є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачі перебувають на реєстраційному обліку за даною адресою, як члени сімї (син та онук позивача), але з 2010 року у вказаній квартирі не проживають. Позивач змушена нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, їй створені перешкоди в реалізації у повному обсязі права власності на житло. Просила визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою № 13 у будинку № 6 по вул. Жовтневій в м. Каховці Херсонської області, зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач в судове засідання не зявилася надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні вимог наполягала у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідачі про дату, час і місце судового розгляду оповіщений належним чином у встановленому порядку, повторно не зявилися. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від них не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору дарування від 18 липня 2002 року, належить квартира [ADDRESS], якою, в силу ст. 41 Конституції України, позивач має право володіти, користуватися і розпоряджатися на свій розсуд. [PERSON] та [PERSON] перебувають на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [INFO], б. № 6[ADDRESS]. Як вбачається зі складених комісією у складі представника балансоутримувача житлового будинку, депутата Каховської міської ради та представника Каховського РВ УМВС актів фактичного проживання від 06 травня 2015 року, 09 липня 2015 року, 09 вересня 2015 року, [PERSON], [PERSON] на момент обстеження не проживали за адресою своєї реєстрації. Власність зобовязує, тягар утримання майна покладається на власника ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України. Чинним цивільним законодавством (п. 3 ч. 2 ст. 16, ст. 391 ЦК України) встановлено, що власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, в тому числі усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 317, 319 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що відповідачі не проживають більше одного року за місцем реєстраційного обліку без поважних причин. Перебування відповідачів на реєстраційному обліку за адресою житла, належного [PERSON] на праві приватної власності, створює останній перешкоди у реалізації її прав, які слід усунути шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В частині вимог позивача щодо зняття відповідачів з реєстрації, позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто зняття відповідачів з реєстраційного обліку за місцем проживання не передбачено законом як самостійний спосіб захисту порушеного права. Таким чином, рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку, компетентним (уповноваженим державою) органом.

Outcome: partial