Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначає, що 07 жовтня 2011 року між ними зареєстровано шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Позивач вказує, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені понад 2 роки, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. 28 жовтня 2020 року ухвалою відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні. Ухвалою суду від 26.11.2020 року постановлено розглядати справу в заочному порядку. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, 07 жовтня 2011 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області складено відповідний актовий запис під № 910 (а.с. 22). Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені понад 2 роки, подальше збереження сім`ї неможливе. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач не виявила бажання змінити прізвище, а відтак після розірвання шлюбу залишається прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., а відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути зазначену суму. На підставі викладеного,

Outcome: approved