Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON], представник позивача - [PERSON], звернулася до суду з позовом до Погожокриницької сільської ради Роменського району про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Свої вимоги мотивує тим, 20.10.1995 року помер батько позивачки - [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,729 га, що розташовані на території Погожокриницької сільської ради Роменського району. Позивачка є спадкоємицею за законом на все майно після смерті батька, своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном, так як напротязі шести місяців з дня смерті спадкодавця розпорядилася особистими речами померлого в листопаді 1995 року. Інших спадкоємців, в тому числі неповнолітніх та непрацездатних, немає. Проте позивачка в установленому порядку не може оформити спадкові права, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ № 027410, виданий Малобубнівською сільською радою Роменського району 24.01.2002 року - після смерті [PERSON]. Натомість відповідно до рішення Погожокриницької сільської ради Роменського району від 28.03.1995 року було передано землі у колективну власність, на підставі якого видано Державний акт на право колективної власності на землю. Державний акт на право колективної власності на землю був зареєстрований 19.05.1995 року. До Державного акта доданий список членів господарства, які мають право на земельну частку (пай). [PERSON] занесений до даного списку, таким чином він набув право власності на земельну частку (пай). Тому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 20 жовтня 1995 року, право власності на спадкове майно земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9407 га (кадастровий номер 5924187600:01:002:0157), площею 0,5379 га (кадастровий номер 5924187600:03:001:0422) та площею 3,2478 га (кадастровий номер 5924187600:03:001:0423), що розташовані на території Погожокриницької сільської ради Роменського району Сумської області. В судове засідання позивачка не зявилася та її представник не зявилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Представник відповідача Погожокриницької сільської ради Роменського району Сумської області в судове засідання не зявився. Від сільського голови до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи - Роменської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлено належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляд справи до суду не надійшло. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов.

Outcome: approved