Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] предявив позов до Старокостянтинівської районної ради, відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації про визнання незаконними рішення 32 сесії Старокостянтинівської районної ради від 18 червня 2015 року №9, розпорядження голови Старокостянтинівської районної ради від 2 червня 2015 року №47, наказу начальника управління освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 4 червня 2015 року № 61-П, поновлення на роботі, стягнення зарплати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди і судових витрат, посилаючись на те, що рішенням 11-ї сесії Старокостянтинівської районної ради від 24 травня 2012 року №18 його призначено на посаду директора позаміського закладу оздоровлення та відпочинку Калинівка Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області з 4 червня 2012 року. Наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації №42-к від 4 червня 2012 року його переведено з посади директора Киселівської ЗОШ І-ІІ на нову посаду. В даному наказі відсутні будь-які відомості про те, що його переведено на посаду позаміського закладу за строковим трудовим договором. Розпорядженням голови Старокостянтинівської районної ради від 2 червня 2015 року та наказом начальника управління освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації №61-П від 4 червня 2015 року його звільнено з роботи 4 червня 2015 року у звязку із закінченням строку дії контракту на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України. Однак наказом управління освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації №43-В йому надана відпустка з 3 червня по 15 липня 2015 року. 16 червня 2015 року його викликали в управління освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації, де видали трудову книжку і повідомили про звільнення з роботи у звязку із закінченням строку контракту з 4 червня 2015 року. Тоді ж він виявив, що запис про прийняття його на посаду директора позаміського закладу скасована і за №8 вчинений запис про те, що він переведений на нову посаду на умовах укладеного контракту терміном на 3 роки. Вважає своє звільнення з посади незаконним, оскільки він працював на підставі безстрокового трудового договору. Тому просить визнати розпорядження голови Старокостянтинівської районної ради від 2 червня 2015 року №47 та наказ начальника відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської РДА від 4 червня 2015 року №61-П про звільнення його з посади незаконним, поновити його на посаді директора позаміського закладу оздоровлення та відпочинку Калинівка Старокостянтинівської районної ради, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в сумі 2000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги і просить суд визнати незаконним рішення 32 сесії Старокостянтинівської районної ради від 18 червня 2015 року №9 про затвердження розпорядження голови районної ради від 2 червня 2015 року №47 про звільнення його з роботи. За клопотанням позивача суд залучив до участі у справі в якості співвідповідача позаміський заклад оздоровлення та відпочинку Калинівка Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області. Розпорядженням голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 1 вересня 2015 року № 142/2015-р управління освіти, молоді та спорту реорганізовано у відділ освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської РДА. Представники відповідачів позов не визнали і пояснили, що на підставі рішення 11-ї сесії Старокостянтинівської районної ради від 24 травня 2012 року №18 позивача призначено на посаду директора позаміського закладу оздоровлення та відпочинку Калинівка Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області з 4 червня 2012 року на умовах контрактної форми. У звязку із закінченням контракту позивач був звільнений з роботи. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 травня 2012 року за поданням відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської РДА від 16 травня 2012 року №488 на підставі п.1 рішення 11-ї сесії Старокостянтинівської районної ради №18 позивача призначено на посаду директора позаміського закладу оздоровлення та відпочинку Калинівка Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області з 4 червня 2012 року, а в пункті другому цього рішення зазначено, що голові районної ради слід укласти контракт з позивачем терміном на 3 роки. 4 червня 2012 року з позивачем укладений контракт, термін дії якого починається з 4 листопада 2012 року і закінчується 4 червня 2015 року. Наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської РДА №42-к від 4 червня 2012 року позивача переведено з посади директора Киселівської ЗОШ І-ІІ ступенів на посаду директора позаміського закладу оздоровлення та відпочинку Калинівка. На підставі вказаного наказу у трудовій книжці позивача 4 червня 2015 року за №6 зроблений відповідний запис, зі змісту якого не вбачається, що його переведено на посаду директора позаміського закладу оздоровлення та відпочинку Калинівка. Згідно з наказом відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської РДА №56-П від 25 травня 2015 року внесені зміни до наказу від 4 червня 2012 року №42-к про переведення позивача на посаду директора позаміського закладу. Зі змісту цього наказу убачається, що позивача з 4 червня 2012 року переведено з посади директора Киселівської школи на посаду директора позаміського закладу оздоровлення та відпочинку Калинівка на умовах укладеного з ним контракту терміном на 3 роки. За поданням управління освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської РДА №418 від 25 травня 2015 року розпорядженням голови Старокостянтинівської районної ради від 2 червня 2015 року №47 та наказом начальника управління освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської РДА №61-П від 4 червня 2015 року позивача звільнено з роботи 4 червня 2015 року у звязку із закінченням строку дії контракту на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України. 18 червня 2015 року розпорядження голови Старокостянтинівської районної ради від 2 червня 2015 року №47 про звільнення позивача з роботи затверджено рішенням 32-ї сесії Старокостянтинівської районної ради №9. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями сторін, свідка, поданнями відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської РДА № 488 від 16 травня 2012 року і №418 від 25 травня 2015 року відповідно про призначення та звільнення позивача з посади директора позаміського закладу, трудовою книжкою позивача, рішеннями одинадцятої і тридцять другої сесій Старокостянтинівської районної ради відповідно №18 від 24 травня 2012 року та №9 від 18 червня 2015 року про призначення та звільнення позивача з роботи, а також наказами відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської РДА № 42-к від 4 червня 2012 року, №56-П від 25 травня 2015 року і №61-П від 4 червня 2015 року про призначення та звільнення позивача з роботи, контрактом від 4 червня 2015 року, розпорядженням голови Старокостянтинівської районної ради від 2 червня 2015 року №47 про звільнення позивача з роботи. Згідно з п.1.2, 1.4, 1.5, 5.1 Статуту позаміського закладу оздоровлення та відпочинку Калинівка Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області, затвердженого рішенням четвертої сесії Старокостянтинівської районної ради від 11 березня 2011 року №18, вказаний заклад є обєктом спільної власності територіальних громад сіл Старокостянтинівського району і його засновником (власником) являється районна рада, яка делегувала повноваження з управління цим закладом відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської РДА. Заклад є юридичною особою, має самостійний баланс, гербову печатку, кутовий штамп та фірмовий бланк, а також розрахунки в установах банків. Його очолює директор, якого призначає на посаду та звільняє з посади сесія районної ради за поданням відділу освіти, молоді та спорту райдержадміністрації. Відповідно до вимог ч.3 ст.21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України Про впорядкування застосування контрактної \~форми трудового договору від 19 березня 1994 року №170 передбачено, що контрактна форма трудового договору застосовується до працівників про прийняття на роботу, лише у випадках, прямо передбачених законами. Цією ж постановою КМУ затверджено Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, згідно з п.3 і п.9 якого прийняття на роботу працівників шляхом укладання з ними контракту власником або уповноваженим ним органом, громадянином може здійснюватись у випадках, прямо передбачених законами.\~ Контракт набуває чинності з моменту його підписання або з дати, визначеної сторонами у контракті, і може бути змінений за згодою сторін, складеною у письмовій формі. Контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про прийняття (найняття) працівника на роботу з дня, встановленого у контракті за угодою сторін.\~ Спеціальним законодавчим актом, який визначає основні засади державної політики у сфері оздоровлення та відпочинку дітей, повноваження органів виконавчої влади і органів місцевого самоврядування, правові, фінансові та організаційні засади утворення і діяльності дитячих закладів оздоровлення та відпочинку, права, обов'язки та відповідальність усіх учасників процессу, є Закон України Про оздоровлення та відпочинок дітей від 4 вересня 2008 року №375-VI. Однак у вказаному Законі не врегулювані трудові відносини між засновником (власником) дитячого закладу оздоровлення та відпочинку і його директором, зокрема, призначення та звільнення з посади. Статтею 1 Закону України Про оздоровлення та відпочинок дітей передбачено, що одним із нормативно-правових актів, які відносяться до законодавства у сфері оздоровлення та відпочинку дітей, є Закон України Про позашкільну освіту від 22 червня 2000 року №1841-III, в ст.23 якого зазначено, що трудові відносини в системі позашкільної освіти регулюються законодавством в України про працю, Законом України Про освіту, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Призначення на посаду та звільнення з посади керівника державного та комунального позашкільного навчального закладу здійснює відповідно центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти, інші центральні органи виконавчої влади, у сфері управління яких перебувають позашкільні навчальні заклади, місцеві органи виконавчої влади, у сфері управління яких перебувають позашкільні навчальні заклади. Вказана норма цього Закону не передбачає укладення трудового договору з керівником у формі контракту. Виходячи з системного аналізу норм Законів України Про оздоровлення та відпочинок дітей та Про позашкільну освіту при вирішенні трудових спорів в системі оздоровлення та відпочинку дітей слід керуватися нормами Закону України Про освіту від 23 травня 2000 року №1060-ХІІ. Зі змісту ч.3 ст.54 цього Закону убачається, що педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору. Оскільки дана правова норма не містить імперативного припису щодо обовязковості укладення з вказаними категоріями працівників контракту, то його укладення не є обовязковою умовою. Разом з тим, наведена норма закону є загальною і розповсюджується на всі категорії педагогічних працівників, тому при вирішенні питання щодо правомірності укладення контракту з конкретними категоріями педагогічних працівників та керівників навчальних закладів і закладів оздоровлення та відпочинку дітей слід керуватись спеціальним законом. Відповідно до вимог ч.2-3 ст.20 Закону України Про освіту контракти укладаються лише з керівниками навчальних закладів, що є у загальнодержавній власності і підпорядковані Міністерству освіти України чи іншим міністерствам і відомствам та призначаються на посаду відповідними органами. Згідно з ч.4 цієї статті Закону керівники навчальних закладів, що є комунальною власністю призначаються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері освіти, відповідними обласними, міськими, районними органами управління освітою за попереднім погодженням з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Отже, чинне законодавство не містить прямої вимоги щодо укладення контракту з керівниками, як навчального закладу, так і закладу оздоровлення та відпочинку дітей, які відносяться до комунальної власності. Не передбачена така вимога і Статутом позаміського закладу оздоровлення та відпочинку Калинівка Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області. Таким чином, пункт 2 рішення 11-ї сесії від 24 травня 2012 року №18 суперечить чинному законодавству про застосування контрактної \~форми трудового договору. Більше того, зі змісту п.1 рішення вказаної сесії, яким позивача призначено директором закладу, не убачається, що він призначений на посаду за контрактною формою трудового договору. Не містить таку вимогу і наказ начальника відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської РДА №42-к від 4 червня 2012 року, яким позивача переведено з посади директора Киселівської ЗОШ І-ІІ ступенів на посаду директора позаміського закладу оздоровлення та відпочинку Калинівка. 25 травня 2015 року наказом відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської РДА №56-П від 25 травня 2015 року внесені зміни до цього наказу і фактично змінено його зміст, зокрема зазначено, що позивача з 4 червня 2012 року переведено на посаду директора позаміського закладу оздоровлення та відпочинку Калинівка на умовах укладеного з ним контракту терміном на 3 роки. З наказом №56-П від 25 травня 2015 року відділ освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської РДА позивача не ознайомив, що підтвердив в суді головний спеціаліст відділу по кадровій роботі [PERSON] В цей же день управлінням освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської РДА було винесено подання про звільнення позивача з посади. Крім того, як видно зі змісту контракту, останній хоча і датований 4 червня 2012 року, проте чинний з 4 листопада 2012 року до 4 червня 2015 року. Позивач в судовому засіданні підтвердив, що ним був підписаний лише восени 2012 року. Зазначені обставини підтверджують, що позивач був призначений на посаду директора позаміського закладу оздоровлення та відпочинку Калинівка на невизначений строк. Відповідно до вимог ст.9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Згідно з абз.3 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Як убачається з розяснень абз.2-4 п.7 вказаної Постанови, при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). Контракт є особливою формою трудового договору і укладається він, коли його застосування відповідає законодавству. Власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом. Порушення цих вимог може бути підставою для визнання відповідно до ст.9 КЗпП недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України. В судовому засіданні представники відповідачів не довели, що робота на посаді директора позаміського закладу оздоровлення та відпочинку Калинівка з урахуванням її характеру та умов виконання не може бути встановлена на невизначений строк. Враховуючи, що відповідачі призначили позивача на посаду директора закладу на невизначений строк, а потім без жодних правових підстав уклали з ним строковий трудовий договір у формі контракту та необґрунтовано достроково звільнили його з посади, тому вимоги позивача в частині поновлення на роботі підлягають задоволенню. Оскільки позивач був звільнений з роботи без законних підстав, то з позаміського закладу оздоровлення та відпочинку Калинівка Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області слід стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 5 червня по 4 грудня 2015 року. Згідно з даними довідки №48, виданої відділом освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської РДА 19 листопада 2015 року, середньомісячна зарплата позивача за два останні місяці перед звільненням складала 3577 грн.21 коп. \( квітень 2835 грн.64 коп. + травень 4314 грн.77 коп.) : 2 \. Враховуючи, що червень 2015 року має 20 робочих днів, то середньоденний заробіток в цьому місці складає 170 грн.34 коп. (3577 грн. 21 коп. :20), із них 16 днів є вимушеним прогулом. З 18 по 30 червня 2015 року позивач був зареєстрований в Старокостянтинівському МРЦЗ і отримав дохід в сумі 384 грн.85 коп. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу у червні 2015 року складає 2510 грн.93 коп. (170грн.34 коп.х16 384 грн.85 коп.) В липні 2015 року позивач працював у ТОВ Метекс індастріал і отримав дохід в сумі 1691 грн.76 коп. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу у липні 2015 року складає 1885 грн.45 коп. (3577 грн.21 коп. 1691 грн.76 коп.) З 5 серпня по 31 жовтня 2015 року позивач був зареєстрований в Старокостянтинівському МРЦЗ і за три місяці отримав дохід в сумі 6515 грн.97 коп. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу за цей період складає 4215 грн.66 коп. (3577 грн.21 коп. х 3 6515 грн.97 коп.) За листопад 2015 року середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 3577 грн.21 коп. Враховуючи, що грудень 2015 року має 23 робочих дні, то середньоденний заробіток складає 155 грн.53 коп. (3577 грн. 21 коп. :23). Вимушеним прогулом в цьому місяці є 4 дні. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу у грудні 2015 року складає 622 грн.12 коп. (155грн.53 коп.х4). Таким чином, за час вимушеного прогулу на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток в сумі 12811 грн.37 коп. (2510 грн.93 коп. + 1885 грн.45 коп. + 4215 грн.66 коп. + 3577 грн.21 коп. + 622 грн.12 коп.) Вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 500 грн. також підлягають задоволенню, оскільки його представник адвокат [PERSON] більше 4 годин приймала участь в судових засіданнях. Суд вважає, що незаконне звільнення позивача з роботи призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, що вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому його вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує моральні страждання, які зазнав позивач внаслідок незаконного звільнення, а тому, з врахуванням, передбачених ч. 3 ст. 23 ЦК України вимог розумності та справедливості, встановлює її в розмірі 200 грн. В судовому засіданні не підтвердились пояснення позивача про те, що він був звільнений під час відпустки.

Outcome: partial