Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 64217 грн. 70 коп. за кредитним договором № б/н від 15.04.2013 року. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що відповідач [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №\~б/н від 15.04.2013 року. 14.06.2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПриватБанк») на Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (скорочена назва - АТ КБ «ПриватБанк»). Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовати та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Вказав, що заявою відповідача підтверджується той факт, що вона повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позову) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що визначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну карту (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримання картки, що додається). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дала згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.51. Договору короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розрахуватись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, який розраховується у процентному співвідношенні від загальної заборгованості Клієнта. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договорм та підтверджується випискою з рахунку. Тобто,\~відповідач взяті\~на себе\~зобов`язання\~за кредитним\~договором не\~виконувала,\~у зв`язку\~з чим\~станом на\~04.10.2020\~року допустила\~виникнення заборгованості\~по кредиту\~в сумі\~64217\~грн.\~70\~коп.,\~з яких:\~60151,14\~грн.\~ заборгованість\~за тілом\~кредиту, в т.ч. за простроченим тілом кредиту; 4066,56 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Вказав, що виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати Клієнтом Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. Прострочене тіло кредиту це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено, або погашено частково не у повному обсязі. Прострочені відсотки це відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені відповідачем, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 11.01.2021 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження о 10 год. 00 хв. 01.02.2021 року без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 01.02.2021 року за клопотанням представника відповідача адвоката Голуба Г.С. розгляд справи було відкладено на 23.02.2021 року та викликано сторін в судове засідання, з метою заслухання їх усних пояснень. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~174\~ЦПК України\~при розгляді\~справи судом\~у порядкупозовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. \~ \~ \~ \~ 03.02.2021 року від представника відповідача - адвоката Голуба Г.С. надійшов відзив на позовну заяву (Том 1 а.с. 145-149), разом з підтвердження про направлення його копії позивачу (а.с. 157), в якому він просив відмовити АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову. Свої заперечення обґрунтував тим, що відповідач [PERSON] визнає, що між нею та позивачем існували кредитні відносини, які виникли на підставі підписаної нею анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 15.04.2013 року, і що вона дійсно користується кредитним лімітом, встановленим позивачем. Однак, звернув увагу на те, що у підписаній відповідачем анкеті-заяві не зазначена процентна ставка за користування кредитними коштами, відсутні умови договору про строк повернення кредитних коштів, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також умова про встановлення позовної давності щодо вимог позивача тривалітю більшою, як тривалість вказана у нормах ЦПК України. Вищеназвані умови кредитного договору відповідачу не були відомі, і вона категорично заперечує проти факту ознайомлення її з цими умовами позивачем під час підписання анкети-заяви. Позивач не надав жодних підтвержень того, що саме з цими Витягом з Умов та правил надання банківських послуг та Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» відповідач ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву, а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо строку повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), а також щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів) саме у розмірах і порядках нарахування, зазначених у цих документах, що додані до позовної заяви. Вказав, що Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua ) неодноразово змінювалися позивачем в період з часу виникнення спірних відносин, тобто з 15.04.2013 року, до моменту звернення до суду із зазначеним позовом 06.10.2020 року. Отже, відсутні підстави вважати, що позивач і відповідач обумовили у письмовому вигляді строк повернення кредиту, ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Звернув увагу, що на спірні правовідносини між позивачем та відповідачем поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ці правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором не є належним до допустимим доказом, оскільки він не підписаний посадовими особами позивача, які мають право підписувати такі документи. Зазначений розрахунок заборгованості не містить ні назви посади особи, яка його підписала, ні прізвища та імені такої особи. Крім того, в розрахунку заборгованості за кредитним договором не враховано, що позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення кредитних коштів 17.01.2021 року, тобто в момент, коли відповідач отримав його позовну заяву. Тому нарахування процентів (відсотків) за прострочення повернення кредиту повинно здійснюватися починаючи з цієї дати. Кредитним договором, на який посилається АТ КБ «ПриватБанк» як на підставу своїх позовних вимог, не передбачено більшу у порівнянні з законодавством тривалість позовної давності, оскільки відповідач не підписував жодного документа, яким би змінювалася тривалість загальної і спеціальної позовної давності, встановленої законом. Тому, вважає, що при розгляді справи до позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» слід застосовувати трирічну позовну давність до вимог про повернення кредитних коштів і заборгованості по відсотках. Разом із відзивом на позов представник відповідача адвокат Голуб Г.С. подав заяву про застосування строків позовної давності (Том 1 а.с. 150-151), в якій вказав, що Кредитним договором, на який посилається АТ КБ «ПриватБанк» як на підставу своїх позовних вимог, не передбачено більшу у порівнянні з законодавством тривалість позовної давності, оскільки відповідач не підписував жодного документа, яким би змінювалася тривалість загальної і спеціальної позовної давності, встановленої законом. Тому, вважає, що при розгляді справи до позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» слід застосовувати трирічну позовну давність до вимог про стягнення заборгованості за відсотками. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2021 року клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Голуба Г.С. задоволено. Витребувано із АТ КБ «ПриватБанк» детальний розрахунок суми заборгованості за договором б/н від 15.04.2013 року, укладеному між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] , вказавши яка сума із заявленої до стягнення, є тілом кредиту, яка сума є відсотками за користування кредитом, яка сума є пенею, штрафом чи іншим стягненням, що застосовується позивачем АТ КБ «ПриватБанк» до кредитного рахунку відповідача [PERSON] , який слід було надіслати на адресу суду до 15.03.2021 року. На виконання вищевказаної ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» направило на електронну адресу суду повідомлення (Том 1 а.с. 171), оригінал якого надійшов на адресу суду 10.03.2021 року (Том 1 а.с. 185), в якому вказало, що надати більш детальний розрахунок заборгованості не виявляється можливим з технічних причин. З метою встановлення судом обставин нарахування та погашення складових заборгованості надало виписку по кредитному рахунку відповідача. Вказало, що вписка з банківського рахунку це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документу. 10.03.2021 роу суду від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Меркулової В.В. на адресу суду надійшла відповідь на відзив (Том 1 а.с. 200-206), разом з підтвердження про направлення його копії відповідачу (Том 1 а.с. 209), в якому вказав, що після підписання відповідачем [PERSON] заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банкіських послуг, останній було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] - ключем до якого є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач в заяві. Таким чином Банк забезпечив відповідачу можливість доступу до карткового рахунку. Виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло сім років, відповідач не зверталася в Банк за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодилася, про що свідчить факт підписання договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які вана здійснювала. Зауважив, що Закон України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини не поширюються. Так вищевказаний Закон визначає поняття споживчого кредиту, а саме споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. В даному ж випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного лімітуна платіжну карту. Вказала, що підписавши Анкету-Заяву відповідач підтвердила, що вона була ознайомлена з умовами кредитування та погодилася з ними, що засвідчила власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту, відповідач прийняла умови договору та погодилася з ними. Банк надав суду виписку по картрахунку відповідача, яка є підтвердженням, що відповідачу було надано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунок через термінали в касах магазинів, частково сплачувала заборгованість за договором, а отже отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Зазначив, що з матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Звернув увагу, що позовна заява від імені АТ КБ «ПриватБанк» подана представником Кіріченко В.М., який згідно довіреності має право від імені банку подавати, підписувати, пред`являти та підписувати позови, у тому числі цивільні позови у кримінальних справах, скарги, клопотання, пояснення, заяви й інші процесуальні документи. Cтосовно строку позовної давності представник позивача вказав, що по спірному кредитному договору відповідачу було відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна карта є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашеня раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Згідно довідки про видачу кредитних карт відповідача, сток перевипущеної карти діє до останнього дня червня 2021 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 03.11.2020 року, тобто спливу позовної давності. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві вказав, що у разі його неявки в судове засідання не заперечує проти розгляду справи у його відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Голуб Г.С. через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та участі відповідача. Підтримав доводи поданого відзиву та заяви про застосування строків позовної давності, та просив в задоволенні позовних вимог відмовити (Том 2 а.с. 28). Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71\~ЦК України «Кредит». Згідно вимог ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15.04.2013 року відповідач [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (Том 1 а.с. 32) і отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який у подальшому було збільшено до 34160,00 грн. (довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, Том 1 а.с. 92). У заяві зазначено, що відповідач згідна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договорм про надання банківських послуг до його укладення і згідно з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг згідна отримати шляхом роздруківки з сайту : http://privatbank.ua/. Умови і Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. До матеріалів позовної заяви позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті банку (Том 1 а.с. 93, 94-118). Згідно з наданим позивачем\~розрахунком заборгованість відповідача\~ [PERSON] за кредитним договором б/н від 15.04.2013 року станом на 04.10.2020 року\~становить 64217 грн. 70 коп., яка складається з наступного: 60151,14 грн. заборгованість за тілом кредиту в т.ч. 60151,14 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4066,56 грн. заборгованості за простроченими відсотками (Том 1 а.с. 80-81, 82-90). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ч. 1 ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України\~передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ч. 1 ст.\~634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). За змістом ст.\~1056-1\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ч. 1 ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч.1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 15.04.2013 року процентна ставка не зазначена. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1\~ст.\~634\~ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (15.04.2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (11.11.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ КБ «ПриватБанк» дотрималось вимог, передбачених ч. 2\~ст. 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Оскільки у заяві позичальника від 15.04.2013 року процентна ставка не зазначена, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми відповідно до ст.\~625\~ЦК України, проте дана вимога позивачем заявлена не була. Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), висловленими в постанові від 03 липня 2019 року. Крім того, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 15.04.2013 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст.\~530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідач одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, шляхом зняття готівки з банкоматів та проведення безготівкових розрахунків за допомогою кредитної картки в точках продажу, про що свідчить виписка по особовому рахунку [PERSON] (Том 1 а.с.\~119-128). Вирішуючи питання щодо клопотання представника відповідача про застосування у справі строків позовної давності, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята\~статті 261 ЦК України). Відповідно до\~статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Зі змісту наведених вище правових приписів ст. 264 ЦК України можна зробити висновок, що переривання строку позовної давності шляхом вчинення відповідних дій можливе лише у випадку, якщо такі дії вчинені до закінчення строку позовної давності. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 15.04.213 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , а також виписки по особовому рахунку [PERSON] , останній платіж відповідачем здійснений 01.10.2020 року на суму 400,00 грн. шляхом зарахування переказу на карту (Том 1 а.с. 89-90, 119-128). Відповідно до довідки про надання кредитних карток [PERSON] (Том 1 а.с. 91) 08.08.2017 року відповідачу [PERSON] було вікрито картку № [NUMBER] терміном дії до 06/21. Враховуючи те, що відповідачем було здійснено останній платіж за кредитним договором 01.10.2020 року в сумі 400 грн., позовна заява позивача надійшла на адресу суду 11.11.2020 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, тобто таке звернення відбулось в межах строку позовної давності. З огляду на вищенаведене клопотання представника відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду\~на викладене,\~з врахуванням\~того,\~що позивач\~не подав\~достатньо матеріалів,\~які обґрунтовують\~його позовні\~вимоги,\~та те,\~що відповідач\~не подав\~суду жодних\~письмових чи\~електронних доказів\~на спростування\~позовних вимог\~в частині\~отримання кредитних\~коштів (тіла\~кредиту),\~суд дійшов\~висновку про\~наявність правових\~підстав для\~часткового задоволення\~позовних вимог\~і стягнення\~з відповідача\~заборгованості за\~тілом кредиту\~в розмірі\~60151,14 грн., в т.ч. 60151,14 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту. В решті вимог позову, а саме в частині стягнення з відповідача 4066,56 грн. заборгованості за простроченими відсотками - слід відмовити. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1968,94 грн. (платіжне доручення № PROM6B2VGT від 06.10.2020 року, Том 1 а.с. 67). На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 207, 261, 526, 530, 549, 551, 611, 612, 625, 626, 628, 631, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. 61 Конституції України,

Outcome: partial