Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом, який мотивують тим, що [INFO] померла їх матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку [ADDRESS]. Ще за життя [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй на час смерті майно заповіла їм у рівних частинах. Оскільки вони звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак в оформленні такої їм було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, тому просять позов задовольнити. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, однак подали заяву, в якій просили розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили не стягувати з відповідача на їх користь понесені ними судові витрати. Представник Тур'є-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача в судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла матір позивачів [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Тур'є-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 13 жовтня 2016 року (а. с. 6-7, 8, 9, 15, 16, 17, 18). Також встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету Тур'є-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 776 від 15 вересня 2017 року [PERSON], яка померла [INFO], була головою дворогосподарства [ADDRESS], де на момент смерті останньої зареєстрованих осіб не було (а. с. 20, 23). Крім цього встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, все те, що буде належати їй на час смерті, а також майнові права та обов'язки, заповіла в рівних частках [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчить заповіт від 29 грудня 2015 року, посвідчений секретарем Тур'є-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 147 (а. с. 11, 50). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 30 листопада 2016 року позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи № 20/2016 стосовно спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO], протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилися від неї, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину (а. с. 42-75). Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу за вих. № 86/02-14 від 27 жовтня 2017 року позивачам [PERSON] і [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок [ADDRESS] області відсутній (а. с. 26, 75). Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи те, що [PERSON] і [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилися від неї, а інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку та прийняли спадщину після смерті [PERSON], не встановлено (а. с. 20, 41, 42-75), відтак позивачі прийняли таку по 1/2 частині кожна. Оскільки у них існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанцій № № 0632440149, 0632440147 від 24 жовтня 2017 року позивачами [PERSON] та [PERSON] сплачено по 427 грн. судового збору (а. с. 1). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з поданої позивачами заяви, останні, з врахуванням принципу диспозитивності, просять не стягувати з відповідача понесені ними судові витрати, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке їх волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому судовий збір у розмірі 854 грн. стягненню з відповідача не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: approved