Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернулася до суду із вимогами визнати [PERSON] особу, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи їх тим, що на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 13.04.2011 року, вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. Окрім неї у вказаному будинку проживають її батьки - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. 29.06.1993 року у вказаному будинку було зареєстровано [PERSON], який є двоюрідним братом Позивача. [PERSON] у 1993 році під час отримання паспорту вирішив змінити прізвище та обрав прізвище батька Позивача. Разом з цим, одразу після реєстрації за вказаною адресою [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач) виїхав на постійне місце проживання до іншого місця та не з`являвся у даному житловому будинку до цього часу. Позивач разом із своїми батьками протягом 1993-2016 років з Відповідачем не спілкувались та жодних стосунків не підтримували. Місце перебування або фактичного проживання Відповідача Позивачу або її родичам на даний час невідомо. За зверненням Позивача до Печерського управління поліції щодо встановлення факту не проживання Відповідача було отримано відповідь щодо необхідності вирішення спірних питань у судовому порядку. Крім того, старшим інспектором Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві Мельником О.Л. 01.06.2016 року було складено висновок, який підтверджує факт не проживання Відповідача за даною адресою протягом тривалого часу. Відповідач жодною з кімнат житлового будинку не користується, участі в утриманні даного жила, оплаті комунальних послуг, проведенні поточного ремонту не бере, Позивач самостійно та одноособово несе тягар утримання такого приміщення та вважає, що у даному випадку порушуються її права. Представник позивача не з'явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, причини не явки не відомі, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходили. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, причини не явки не відомі, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходили. На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 13.04.2011 року, вона є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.8). Окрім неї у вказаному будинку проживають її батьки - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. 29.06.1993 року у вказаному будинку було зареєстровано [PERSON], який є двоюрідним братом Позивача (а.с.9). [PERSON] у 1993 році під час отримання паспорту вирішив змінити прізвище та обрав прізвище батька Позивача (а.с.10). Разом з цим, одразу після реєстрації за вказаною адресою [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач) виїхав на постійне місце проживання до іншого місця та не з`являвся у даному житловому будинку до цього часу. Позивач разом із своїми батьками протягом 1993-2016 років з Відповідачем не спілкувались та жодних стосунків не підтримували. Місце перебування або фактичного проживання Відповідача Позивачу або її родичам на даний час невідомо. За зверненням Позивача до Печерського управління поліції щодо встановлення факту не проживання Відповідача було отримано відповідь щодо необхідності вирішення спірних питань у судовому порядку (а.с.11). Крім того, старшим інспектором Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві Мельником О.Л. 01.06.2016 року було складено висновок, який підтверджує факт не проживання Відповідача за даною адресою протягом тривалого часу (а.с.12). Відповідач жодною з кімнат житлового будинку не користується, участі в утриманні даного жила, оплаті комунальних послуг, проведенні поточного ремонту не бере, Позивач самостійно та одноособово несе тягар утримання такого приміщення та вважає, що у даному випадку порушуються її права. Обґрунтовуючи заявлені вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, позивачка посилається на те, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації. Всі обов'язки з оплати комунальних послуг, та з обслуговування даної квартири позивач виконує самостійно. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Частина 2 даної статті ЦПК України передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 4 цього Кодексу суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік способів захисту цивільних прав і інтересів міститься в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором. Статті 72, 107 ЖК України дійсно передбачають такий спосіб захисту права, як визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Аналогічний спосіб захисту закріплено і статтею 405 ЦК України. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання користування житловим приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у спірному будинку понад строк встановлений зазначеною статтею, з втратою права власності на спірний будинок, зберігали право на проживання в ній, але не скористалися ним, тому суд вважає, що відповідач втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. За наведених обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство житлового фонду Печерського району м. Києва Житлово-експлуатаційна дільниця «Печерська брама» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, оскільки суд задовольняє позов, з відповідачів на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню 551грн. 20 коп. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved