Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просять суд визнати право власності за кожним на ? частину гаражного місця [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] та після її смерті залишилася спадщина, яка складалася з квартири [ADDRESS] та гаражного місця [ADDRESS]. [PERSON] була донькою спадкодаця, що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.06.1974р., [NUMBER], а [PERSON] - чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 17.01.1973р., [NUMBER]. У встановлений законом строк [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Н.Ю. із відповідною заявою для прийняття спадщини. 28 серпня 2014 року отримали кожен свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого нотаріус посвідчила, що позивачі є спадкоємцями майна спадкодавця в ? частці кожен (спадкова справа № 1/2014). Спадщина, на яку видані ці свідоцтва складається з квартири [ADDRESS]. Але 02 вересня 2014 року позивачі отримали постанову про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно якої приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гаражне місце [ADDRESS], посилаючись на відсутність державної реєстрації права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна за спадкодавцем На підставі вищевказаного [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з відповідним позовом. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позов підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Просила визнати за [PERSON] та [PERSON] за кожним право власності на ? частину гаражного місця [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] з підстав, викладених у позові. Представник відповідача Одеської міської радиу судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 9487 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 жовтня 2013 року. Положеннями ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Таким чином, після померлої [INFO] [PERSON], відкрилася спадщина на належне їй майно. Частиною 1 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] була донькою спадкодаця, що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.06.1974р., [NUMBER], а [PERSON] - чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 17.01.1973р., [NUMBER]. Оскільки [PERSON] та [PERSON] в першу чергу мають право на спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON], у зв'язку з чим звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Н.Ю. із відповідною заявою для прийняття спадщини. 28 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] отримали кожен свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого нотаріус посвідчила, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна [PERSON] в ? частці кожен (спадкова справа № 1/2014). Спадщина, на яку видані ці свідоцтва складається з квартири [ADDRESS]. Але 02 вересня 2014 року [PERSON] та [PERSON] отримали постанову про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно якої приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гаражне місце [ADDRESS], посилаючись на відсутність державної реєстрації права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна за спадкодавцем. З матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2010 року виконавчим комітетом Одеської міської ради видано [PERSON] свідоцтво про право власності на гаражне місце [ADDRESS], на підставі договору про дольову участь у будівництві від 12.01.2006р., акту прийому-передачі від 27.05.2010р., яким виконавчий комітет Одеської міської ради посвідчує право власності [PERSON] на гаражне місце [ADDRESS]. Однак за своє життя [PERSON] не зареєстрував своє право власності в КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За приписами п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК України). З огляду на зазначене, оцінивши всі обставини у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що здійснення державної реєстрації за померлою особою суперечить чинному законодавству, а відсутність такої реєстрації перешкоджає оформленню спадщини за [PERSON] та [PERSON], що призводить до порушення їх прав, які підлягають захисту шляхом визнання за ними право власності в порядку спадкування за законом на ? частину спадщини за кожним, що відкрилась після смерті [PERSON]. Отже, з урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази у їх сукупності, з урахуванням пояснень, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, які підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved