overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] предявила позов в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що 29 квітня 1995 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Надвірнянському райвідділі реєстрації актів громадянського стану, про що цього ж дня в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 51. Від даного шлюбу у них в 1996 році народився син [PERSON], який на даний час є повнолітнім та в 2000 році народилася дочка [PERSON], яка на даний час є неповнолітньою і проживає разом з нею. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між ними склалися різні погляди на життя, вони різні по характеру, в результаті чого між ними часто виникали непорозуміння, які призводили до скандалів. Крім того вони втратили одне до одного взаємні почуття любові та поваги як подружжя. На протязі тривалого часу вони фактично проживають окремо та не підтримують жодних подружніх стосунків. Вважає, що спільне проживання та збереження сімї неможливе, оскільки сімейні відносини остаточно розірвані та відновлені бути не можуть, а тому їхній шлюб носить формальний характер, а також те, що надання терміну на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані обставини продовжуються вже протягом тривалого часу, а спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів. Після розірвання шлюбу просить стягнути з відповідача понесені нею витрати по справі, а саме 640 грн. 00 коп. сплаченого нею судового збору згідно доданої квитанції. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і суду пояснив, що дійсно 29 квітня 1995 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу у них в 1996 році народився син [PERSON], який на даний час є повнолітнім та в 2000 році народилася дочка [PERSON], яка на даний час є неповнолітньою і проживає разом з позивачкою. В них дійсно склалися різні погляди на життя, а тому згідний на розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підставний, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що мають істотне значення. Сторони не вживають заходів для примирення, шлюб існує формально. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити її шлюбне прізвище Коцерблюк. У відповідності до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути судові витрати повязані з оплатою судового збору в сумі 640 грн. 00 коп., згідно доданої квитанції. На підставі ст.ст.105 ч.3, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

[PERSON] предявила позов в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що 11 червня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 91. Від шлюбу у них народився син [PERSON] - [INFO] , який проживає разом з нею . Причиною розірвання шлюбу послужило те, що у них з відповідачем склалися різні погляди на життя , вони різні за характером . Між ними часто безпричинно виникають сварки та скандали , які призводять до негативних наслідків . На даний час вони проживають окремо і це призвело до повного розірвання між ними шлюбних відносин. Вважає, що сімейні відносини остаточно розірвані і відновлені бути не можуть. Шлюб носить формальний характер. Просить постановити рішення про розірвання шлюбу, неповнолітнього сина [PERSON] просить залишити проживати з нею , а після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище Урбанович і стягнути з відповідача в її користь 551,20 гривень судових витрат. Відповідач в судовому засіданні позов визнав , не заперечує проти розірвання шлюбу . Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підставний, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що мають істотне значення. Сторони спільно не проживають на протязі тривалого часу і шлюб існує формально. Неповнолітню дитину від шлюбу слід залишити проживати з матірю, оскільки сторони дійшли спільної згоди відносно визначення місця проживання дитини. На підставі ст. ст. 105 ч.3,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

[PERSON] предявила позов в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і суду пояснив, що 22.11.2008 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що складено актовий запис за № 43. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Причиною розірвання шлюбу послужило те, що у сторін не склалися нормальні сімейні відносини, які повинні грунтуватись на взаємній повазі, любові і взаєморозумінні. З ініціативи відповідача між ними виникали сварки, свідками яких нерідко ставали їхні діти. В березні 2015 року вони перестали підтримувати сімейні відносини, з цього часу проживають окремо. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що сімейні відносини між ними припинені і відновлені бути не можуть, шлюб існує формально. Просить постановити рішення про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, неповнолітніх дітей від шлюбу залишити проживати з позивачем. Після розірвання шлюбу бажає залишити дошлюбне прізвище Тинкалюк. Просить стягнути з відповідача всі судові витрати згідно долучених квитанцій. Відповідач в судове засідання не з*явився, про час і місце слухання справи повідомлений вчасно і належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підставний, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що мають істотне значення. Сторони спільно не проживають на протязі тривалого часу, за наданий судом строк примирення між ними не відбулося, шлюб існує формально. Неповнолітніх дітей від шлюбу слід залишити проживати з матірю, оскільки сторони дійшли спільної згоди відносно визначення місця проживання дітей. З відповідача також слід стягнути судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України в сумі 551,20 гривень судового збору. В частині стягнення судових витрат з відповідача в користь позивача в сумі 600 гривень слід відмовити, оскільки представником позивача в судове засідання представлено тільки копію довіреності, але не представлено договору про надання правової допомоги. На підставі ст. ст. 105 ч.3,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

[PERSON] предявила позов в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги [PERSON] підтримала і суду пояснила, що 29 травня 2001 року остання зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Лоївської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що цього ж дня в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №7. Від даного шлюбу у них 16.11.2001 року народилася дочка [PERSON], яка на даний час є неповнолітньою і проживає разом з нею. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між ними склалися різні погляди на життя, вони різні по характеру, в результаті чого між ними часто виникали непорозуміння, які призводили до скандалів. Крім того вони вратили одне до одного взаємні почуття любові та поваги як подружжя. З 2005 року вони фактично проживають окремо та не підтримують жодних подружніх стосунків. Крім того зазначила, що на думку позивачки спільне проживання та збереження сімї неможливе, оскільки сімейні відносини остаточно розірвані та відновлені бути не можуть, а тому їхній шлюб носить формальний характер, а також те, що надання терміну на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані обставини продовжуються вже протягом тривалого часу, а спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів. Після розірвання шлюбу просить залишити позивачці шлюбне прізвище «Василаш», та стягнути з відповідача понесені позивачкою витрати по справі, а саме 551 грн. 20 коп. сплаченого нею судового збору згідно доданої квитанції. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і суду пояснив, що дійсно 29 травня 2001 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу у них 16.11.2001 року народилася дочка [PERSON], яка на даний час є неповнолітньою і проживає разом з позивачкою. В них дійсно склалися різні погляди на життя, а тому згідний на розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підставний, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що мають істотне значення. Сторони не вживають заходів для примирення, шлюб існує формально. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити її шлюбне прізвище Василаш. У відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути судові витрати повязані з оплатою судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. згідно доданої квитанції. На підставі ст.ст.105 ч.3, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

[PERSON] предявила позов в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 15.10.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 209. Від шлюбу у них 01.11.2013 року народилася дочка [PERSON], яка проживає разом з нею. Причиною розірвання шлюбу послужило те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося з самого початку через невідповідність характерів, смаків та відсутність спільних інтересів. Після народження дочки відповідач ще менше уваги став приділяти сім»ї, увесь вільний від роботи час проводив з своїми товаришами. Він не надавав позивачу допомоги у догляді за дитиною, не займався її вихованням, не допомагав позивачу у веденні домашнього господарства, Неодноразово мали місце випадки, коли відповідач зневажливо ставився до позивача, принижував її. Поступово, на протязі спільного проживання між ними складися неприязні відносини, які в кінцевому результаті призвели до припинення подружнього життя. З травня 2016 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, не вживають заходів для збереження шлюбу. Вважає, що сімейні відносини остаточно розірвані і відновлені бути не можуть. За наданий судом строк примирення між ними не відбулося, шлюб носить формальний характер. Просить постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, неповнолітню дитину від шлюбу залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на дошлюбне Ступак. Просить стягнути з відповідача в її користь 851,20 гривень судових витрат. Позивач в судове засідання не з*явилася. Від неї поступила заява про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з*явився по невідомій суду причині. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підставний, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що мають істотне значення. Сторони спільно не проживають на протязі тривалого часу, за наданий судом строк примирення між ними не відбулося, шлюб існує формально. Неповнолітню дитину від шлюбу слід залишити проживати з матірю, оскільки сторони дійшли спільної згоди відносно визначення місця проживання дитини. На підставі ст. ст. 105 ч.3,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

[PERSON] предявила позов в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей . Позивач позовні вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2007 року. За час спільного проживання в них народилися двоє дітей син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO], батьками яких записані вона з відповідачем. Діти фактично є на її утриманні, відповідач ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги не надає, а її доходи є недостатніми для утримання сина і дочки. Відповідач працює по тимчасових заробітках , маючи непостійний дохід, самоусунувся від утримання сім'ї, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить заяву задоволити, стягнути з відповідача в свою користь на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно на утримання кожної дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обємі, просить позов задоволити, а справу розглянути в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився з невідомих суду причин. Про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2007 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. За час спільного їх проживання у сторін народилися син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] року народження, які проживають з позивачем по справі та знаходяться на її утриманні, що підтверджується актом Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області довідкою від 04.03.2015 року . Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. З врахуванням обставин справи, матеріального становища дітей та платника аліментів, що він працює на тимчасових роботах і має мінливий дохід, тому взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. щомісячно на утримання кожної дитини до досягнення ними повноліття. З відповідача також слід стягнути судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 181, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] пред'явила позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування будинком [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власницею даного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, відповідачі прописані в будинку, однак з 2007 року по даний час не проживають у ньому, оскільки виїхали за кордон. Їх прописка перешкоджає їй оформити субсидію на комунальні послуги. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов підтримує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, однак належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних міркувань. З свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 05 грудня 1988 року вбачається, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.4). З акту обстеження на предмет фактичного проживання від 14 липня 2014 року вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] на час проведення обстеження за місцем реєстрації були відсутні, зі слів сусідів з 2007 року за даною адресою не проживають. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинковолодіння [ADDRESS], відповідачі не проживають в спірному будинковолодінні понад встановлені законодавством строки, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

[PERSON] пред`явила позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позов обґрунтувала тим, що у вказаному житловому будинку, який належить їй на праві власності, її дочка з сім`єю не проживають з 2018 року, їхнє теперішнє місце проживання їй невідоме. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача, адвокат Микитчин П. С., в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачі не з`явилися в судове засідання, були належним чином повідомлені про місце та час його проведення. Відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2019 року визнано за [PERSON] право власності на домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті її матері, [PERSON] . Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №161371778 від 28 березня 2019 року [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 246, виданою 28 травня 2020 року виконавчим комітетом Вербилівської сільської ради, в склад сім`ї [PERSON] , жительки [ADDRESS] , входять: дочка [PERSON] , онуки [PERSON] , [PERSON] та зять [PERSON] , які зареєстровані за цією адресою, однак там не проживають більше одного року. Відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відсутні в житловому будинку [PERSON] понад один рік без поважних причин, а тому їх необхідно визнати такими, що втратили право на користування ним. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] пред'явила позов до [PERSON], Бурштинської міської ради, просить визнати за нею право власності на будинок по [ADDRESS] Позовну заяву мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого залишився будинок. Спадкову масу вона прийняла, однак із-за відсутності правовстановлюючого документа їй не може бути видано свідоцтво про право на спадщину. Позивач в судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву про підтримання позовних вимог повністю та просила справу слухати у її відсутності. [PERSON] позов визнала, справу просила слухати за її відсутності. Бурштинська міська рада позов визнала, справу просили слухати без їхньої участі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - будинок по [ADDRESS] Як вбачається із витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі №39632282 від 16.02.2015р., 08 грудня 2004 року після смерті [PERSON] заведено спадкову справу. Однак, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, враховуючи те, що позивачка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа, суд приходить до висновку про визнання права власності на будинок [ADDRESS] за [PERSON]. На підставі викладеного ст. ст.392, 1297, ЦК України,

Outcome: approved