Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) в квітні 2016 року звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів, в якому просив стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» (надалі - відповідач) на свою користь 168 871 грн. 11 коп. залишку коштів на банківському рахунку ТОВ фірма «Ізоляція-К». В обгрунтування позову вказав, що між ним та ТОВ фірма «Ізоляція -К» 29 серпня 2015 року було укладено договір про відступлення права вимоги за договором №2600.7.0.127308.01 на розрахунково касове обслуговування, укладеного 16 жовтня 2008 року між товариством та банком. Таким чином позивач набув право вимагати від відповідача належного виконання зобов»язань за вказаним вище договором, однак, відповідач відмовив йому у цьому , що спонукало позивача звернутися до суду із позовом про захист своїх порушених прав. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача до суду не з»явився, надіслав заперечення проти позову, позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Просив справу розглянути без участі представника, за наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 24-26). Суд заслухав пояснення представника позивача, дослідив матеріали справи та встановив наступне. Як вбачається із матеріалів справи, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» та Товариством із обмеженою відповідальністю фірма «Ізоляція - К» 16 жовтня 2008 року укладено договір №2600.7.0.127308.01 на розрахунково касове обслуговування (а.с.6-10). 29 серпня 2015 року між ТОВ фірма «Ізоляція -К» та позивачем було укладено договір уступки права вимоги, відповідно до п. 1.2 якого сума, яка уступається за цим Договором, складає на день підписання 168 871, 11 грн. (а.с.11). Вказане підтверджується також випискою по особовому рахунку за період з 20.04.2015 по 09.09.2015 (а.с. 12). На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. № 612 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Правові засади та порядок ліквідації банку визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначений закон є спеціальним відносно даних правовідносин та встановлює окремий порядок задоволення вимог вкладників та кредиторів банку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку. У відповідності до ч.1, п.п.1, 2 ч.5 ст. 36 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку). Тобто, в зв'язку із виведенням банку з ринку встановлюється особливий порядок відшкодування коштів для вкладників і кредиторів банку. Банк не може здійснювати індивідуальне задоволення вимог вкладників та кредиторів банку, оскільки управління банком здійснюється уповноваженим представником влади. А отже, він зобов'язаний діяти лише у спосіб та порядок, визначений Законодавством України: здійснювати відшкодування коштів лише з дотриманням процедури та черговості, визначеної Законом. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до п.4 ч. 1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Відповідно до ч.1 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Відповідно до ч.2 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. З наведених норм вбачається, що юридичних осіб не наділено правом на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Через відсутність у первісного кредитора юридичної особи права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування зазначене право не перейшло і не могло перейти до нового кредитора (на підставі відступлення прав). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необгрунтованість позову, а тому відмовляє в його задоволенні.

Outcome: approved