Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач) звернувся до Енергодарського міського суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у здійсненні його права користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] шляхом зобов'язання [PERSON] (надалі - Відповідача) надати ключі від вхідних дверей квартири, вселити його у вищезазначене жиле приміщення, змінити договір найму житлового приміщення та визначити порядок користування кімнатою [ADDRESS] наступним чином - [PERSON], [PERSON] визначити в користування кімнату розміром 12,8 м? для укладення окремого договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та договору про надання комунальних послуг; [PERSON], [PERSON] визначити у користування житлову кімнату розміром 12,9 м? для укладення окремого договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та договору про надання комунальних послуг; у спільному користуванні [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON] залишити кухню, ванну кімнату, санітарний вузол, коридор та балкон. Позивач зазначив, що 12.12.1998 року між ним та Відповідачкою по справі [PERSON] відділом реєстрації актів громадського стану Шевченківської райдержадміністрації Запорізької міської ради зареєстровано шлюб, про що в книзі актів громадського стану зроблено запис №648. Від шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO]. У 2004 році за клопотанням адміністрації СМСЧ-1 м. Енергодара [PERSON] видано ордер №599 на право заняття житлового приміщення [ADDRESS] У зазначене приміщення він заселився зі своєю дружиною [PERSON] та сином [PERSON] У 2007 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, проте Позивач і надалі мешкав за вищезазначеною адресою. З 01.09.2013 року Позивач на підставі Наказу №97-в Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №1» МОЗ України від 16 серпня 2013 року перебував у службовому відрядженні в м. Донецьк, а коли 12.09.2013 року повернувся, не зміг відчинити двері, оскільки колишня дружина [PERSON] змінила замок у кімнату, де вони спільно проживали та винесла назовні речі Позивача, в результаті чого [PERSON] був позбавлений можливості мешкати за місцем реєстрації. Позивач у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, за участю представника за довіреністю - [PERSON], на задоволенні позову наполягає. Представник позивача за письмовою довіреністю [PERSON] у судове засідання з'явився, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, за участі представника [PERSON] Позовні вимоги свого колишнього чоловіка - [PERSON] не визнає. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилась без поважних причин. Від третіх осіб надішли заяви про розгляд справи без їх присутності, крім того в судовому засіданні з'ясовано, що сину позивача і позивачки [PERSON] 13.05.2017 року виповнилося 18 років, а тому його права як неповнолітнього на час розгляду справи по суті не порушуються. Представник Енергодарської міської ради у судове засідання не з'явився, надано письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи КП «ПКВ» - в судове засідання не з'явився, надано письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи Сектору реєстрації Енергодарської міської ради в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є заява про розгляд без участі представника. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку: Статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Стаття 22 Конституції України зазначає, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожна особа має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Частиною 3 статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Судом встановлено, що фактично з 12.09.2013 року позивач [PERSON] не може вільно користуватися кімнатою [ADDRESS] оскільки Відповідач по справі - [PERSON] навмисно перешкоджає йому в цьому - в саму кімнату не пускає, винесла назовні з квартири особисті речі Позивача. Підіймає галас, розпочинає сварки в той момент, коли Позивач, хоче потрапити до кімнати гуртожитку за місцем своєї реєстрації і безперешкодно нею користуватися. У судовому засідання також був заслуханий свідком [PERSON], який пояснив що є сусідом сторін та проживає на тому ж поверсі гуртожитку, що і сторони. Бачив особисті речі [PERSON] у під'їзді, які викинула з квартири Відповідачка. Свідку відомо, що Відповідачка [PERSON] не пускає [PERSON] у квартиру. [PERSON] неодноразово викликалася міліція з вказаного приводу, проте [PERSON] не відчиняла їм двері. Крім того, позивачем додано до позову велику кількість заяв за 2013-2016 роки до власників гуртожитку щодо усунення перешкод у користуванні житлом, які чинить позивачка. Вказаний факт підтверджується заявами позивача на ім'я директора житлового-готельного комплексу Управління забезпечення та функціонування об'єктів ВП ЗАЕС [PERSON] (звернення від 13.09.2013, 14.10.2013, 01.11.2013, 28.11.2013, 13.12.2013, 27.12.2013, 21.01.2014, 27.02.2014, 18.03.2014, 03.04.2014, 24.04.2014, 05.06.2014, 19.06.2014. 07.07.2014). Зверненнями до начальника Управління забезпечення та функціонування об'єктів ВП «ЗАЕС» [PERSON] (звернення від 12.11.2013, 27.12.2013, 22.07.2014, 07.10.2014, 05.01.2015, 21.04.2015, 07.10.2015). Також позивач звертався з вказаного питання з заявами на ім'я Генерального директора ВП ЗАЕС (звернення від 27.12.2013, 04.05.2014, 20.03.2015, 22.02.2016, 15.06.2016), до органів внутрішніх справ (заяви від 13.09.2013 та 22.11.2016), до завідуючого міськими гуртожитками КП «ПКВ» ЕМР [PERSON] та до директора КП «ПКВ» ЕМР, до міського голови [PERSON] (звернення від 13.04.2016, 26.05.2016). До матеріалів справи позивачем додано укладений на його ім'я договір №79/1307 від 03.09.2013 року та про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Також [PERSON] систематично сплачує за користування житлово-комунальними послугами, що підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями та Випискою банку по оплаті послуг по утриманню будинків і споруд прибудинкових територій за період з 09.08.2007р. по 31.08.2017 р. за підписом головного бухгалтера ВП ЗАЕС. Таким чином, суд доходить до висновку - постійний спір щодо вищезазначеного спірного житла між позивачем та відповідачкою, сплата позивачем комунальних послуг підтверджують ту обставину, що позивач фактично цікавився та прагне користуватися виданою йому ордером квартирою. Вказане свідчить про те, що [PERSON] має всі істотні підстави для реалізації захисту свого права на користування гуртожитком та має законні підстави проживати в кімнатою [ADDRESS]. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні зазначеною квартирою шляхом вселення та зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні квартирою та надати ключі від замків вхідної двері підлягають задоволенню. Суд також враховує ту обставину, що відповідачка чинить перешкоди у проживанні у спірному житловому приміщенні і своєму синові [PERSON], про що свідчить звернення неповнолітнього [PERSON] до органів внутрішніх справ 18.06.2016 року та 26.08.2016 року до служби у справах дітей Енергодарської міської ради. Згідно з роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, які виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України», суд має право виділити у користування на підставі ст.104 Житлового кодексу України ізольоване приміщення, що відповідає вимогам ст.63 Житлового кодексу України. При цьому, виділене приміщення не може бути меншим від розміру, що припадає на одну особу від загальної житлової площі квартири, і також не призведе до штучного погіршення житлових умов сторін. Відповідно до п. 16 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суд, згідно зі ст. 104 ЖК України, вправі задовольнити вимоги члена родини наймача про розділ житлового приміщення, якщо житлова площа, що припадає на нього (або з урахуванням укладеного договору про порядок користування житловим приміщенням) може бути виділена у вигляді ізольованого приміщення, що складається з однієї або декількох кімнат, розмір яких не менше встановленого для надання одній людині. Згідно з п. 53 «Правил обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень в Українській СРСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР та Укрсовпрофа від 11.12.1984 року № 470, розмір житлової площі не може перевищувати 13,65 м? на людину, але не може бути меншим ніж рівень середньої забезпеченості громадян житловою площею в даному населеному пункті. Рівень середньої забезпеченості громадян житловою площею в даному населеному пункті визначається виконавчими комітетами обласних Рад народних депутатів разом з радою профспілок. Відповідно до постанови Запорізького виконкому обласної Ради народних депутатів та президії обласної ради профспілок № 2 от 08 січня 1985 року «Про правила обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень», рівень середньої забезпеченості житловою площею в м. Запоріжжі визначений в 8 кв.м. Мінімальний розмір житлової площі на кожного члена сім'ї на території Запорізької області встановлений в розмірі 6 м?. Ізольовані кімнати відповідають вимогам ст. 63 ЖК України щодо укладення окремого договору найму на жилі приміщення і не погіршують житлові умови сім'ї, як користувачів. У відповідності зі ст.104 ЖК України член сім'ї наймача або сам наймач вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Розмір частки житлової площі, що приходиться на кожного мешканця спірного житлового приміщення визначається шляхом розподілу загальної житлової площі на кількість мешканців. Спірне житлове приміщення складається з двох окремих кімнат площею 12,8 кв.м. та 12,9 кв.м., а також санвузла, кухні, коридору та балкону житловою площею 26 кв.м. За сином сторін - [PERSON], який тимчасово вибув з кімнати на період навчання, у відповідності зі ст.71 ЖК України збереглося право на спірну кімнату. Таким чином, при розрахунку належної частки житлової площі на кожного квартиронаймача, необхідно враховувати 4 особи, де частка однієї особи в даній квартирі складає 6,5 кв.м. Кімнат такого розміру на кожного члена сім'ї у жилому приміщенні немає. Тому суд вважає, що позивач має право на виділення кімнат в користування в наступному порядку: [PERSON], [PERSON] житлову кімнату розміром 12,8 кв.м., [PERSON], [PERSON] житлову кімнату розміром 12,9 м? для укладення окремих договорів по наданню послуг. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими у зв'язку з чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved