Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Адвокат Когут І. В. в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Прокуратури Волинської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.03.2018 року по адресі, за якою знаходяться приміщення, які на праві власності належать ТзОВ «Залісся», власником його є [PERSON], а саме: [ADDRESS] було проведено обшук, на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2018 року. Під час обшуку вилучено майно, яке належить [PERSON], а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] на ім'я [PERSON]; автомобіль марки ГАЗ 66 реєстраційний номер [NUMBER] зеленого кольору. 26 червня 2018 року слідчим суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області прийнято рішення щодо накладення арешту на дане майно. Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду 27 червня 2018 року скасував арешт з вищевказаного майна. 09 липня 2018 року подано клопотання про повернення майна до слідчого органу ГУНП у Волинській області. Однак на дане клопотання жодної відповіді станом на сьогоднішній день не було отримано. Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області 27 липня 2018 року, зобов'язано слідчого СУ ГУНП у Волинській області Улітич І.В. повернути [PERSON] автомобіль марки «ГАЗ 66», реєстраційний номер [NUMBER] та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Крім цього, 09 липня 2018 року, було подано клопотання про повернення майна і до відділу процесуального керівництва кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Волинській області. На дане клопотання, отримано відповідь із поясненням, що неможливо повернути вилучене майно, оскільки воно визнане речовим доказом та повторно подано клопотання про накладення арешту до Луцького міськрайонного суду. По результату розгляду даного клопотання слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області 27 липня 2018 року прийняв рішення про відмову в задоволенні клопотання, щодо накладення арешту на автомобіль марки «ГАЗ 66», реєстраційний номер [NUMBER] та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Крім цього, суд у своєму рішенні вказав, що працівники як слідчого органу ГУНП Волинській області так і прокуратури Волинської області зловживають своїми процесуальними правами та порушують принципи законності з метою обмеження законних прав власності. Вказує, що внаслідок незаконних дій працівників поліції та прокуратури [PERSON] зазнав моральних страждань, які проявились в порушенні сну, нормального укладу життя, переживанні через неодноразові звернення до правоохоронних органів та суду з метою захисту своїх прав, неодноразові поїздки як на допити, так і в судові засідання. Протиправні дії відповідачів призвели до виникнення конфліктних стосунків в родині позивача. Також зазнав моральних страждань, через неможливість використання свого майна за призначенням, при цьому він постійно втрачає заробіток внаслідок порушення його Конституційний прав, яке триває вже більше 5 місяців. На підставі наведеного, просив суд стягнути солідарно з Головного управління національної поліції у Волинській області та Прокуратури Волинської області за рахунок коштів Державного бюджету України, в користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури в розмірі 100 000 гривень. Представник позивача адвокат [PERSON] на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник прокуратури Волинської області [PERSON] в судове засідання подала письмову заяву, про розгляд справи без здійснення технічної фіксації судового засідання, просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов. Представник ГУНП у Волинській області Забожчук О.В. в судове засідання подала письмову заяву, про розгляд справи без здійснення технічної фіксації судового засідання, просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв'язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Положеннями частин другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «;Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону передбачено, що у випадках незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, незаконного накладення арешту на майно громадянинові відшкодовуються моральна шкода. Відповідно до ст. 4 Закону відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів досудового розслідування, прокуратури, суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок, бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Судом встановлено, що згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2018 року (а.с. 43), в рамках кримінального провадження №42018030000000052 від 22.02.2018 за ознаками кримінальногоправопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України проведено обшук на території садиби та нежитловій будівлі, які належать ТОВ «Залісся», власником якого є [PERSON], що знаходяться за адресою: [ADDRESS] куди, як було встановлено досудовим розслідуванням, транспортувались та зберігались в подальшому викрадені речі. Під час обшуку були вилучені певні предмети та речі, в тому числі й свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] на ім'я [PERSON] та автомобіль марки ГАЗ 66 д.н.з. [NUMBER] зеленого кольору. 16.3.2018року постановою слідчого СУ ГУНП вказані речі визнано речовими доказами та приєднано до кримінального провадження (а.с. 45) 16.03.2018 року до Луцького міськрайонного суду працівники СУ ГУНП звернулись з клопотанням про арешт вказаного майна, мотивуючи це тим, що вказані речі мають силу речових доказів, оскільки зберегли на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, використовувались як засоби (знаряддя) вчинення кримінального правопорушення, а також набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, зв'язку з цим, постановою від 16.03.2018 слідчого вищевказані речі визнані речовими доказами (а.с. 47-49). Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.04.2018 вказане клопотання задоволено повністю: накладено арешт, а саме заборону на відчуження, використання та розпорядження речами та документами, які були вилучені 15.03.2018 під час проведення обшуку (а.с. 51-зворот) 27.06.2018року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області, за клопотанням власника майна, арешт скасовано (а.с. 53) З матеріалів справи вбачається, що 03.07.2018 року слідчим СУ ГУНП повторно подано клопотання про арешт майна до Луцького міськрайонного суду Волинської області (а.с.54). Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.07.2018 року у задоволенні даного клопотання відмовлено (а.с. 58-зворот). З листа від 12.10.2018 року №7149/24/7-18 слідчого СУ ГУНП у Волинській області старший лейтенант поліції Улітича І.В. вбачається, що слідчий звернувся до директора ТзОВ «Прикарпатзахідтранс» з вимогою повернути власнику майна - [PERSON] вилучене в ході обшуку майно від 15.03.2018 за адресою: [ADDRESS], а саме: автомобіль марки «ГАЗ 66», Д.Н.З.[NUMBER], зеленого кольору, який на даний час знаходиться на відповідальному зберіганні на території ЛВДС «1К» ТОВ «ПРИКАРПАТЗАХІДТРАНС», що за адресою: Львівська область, Старосамбірський район, село Страшевичі, вулиця Лісова, 1 (а.с. 103) З розписки [PERSON] від 17.10.2018 року вбачається, що позивач отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль [NUMBER] та вищевказаний автомобіль, претензій до працівників поліції не має (а.с. 102). Відповідальність за завдання моральної шкоди наступає лише тоді, коли буде встановлено, що шкода є безпосереднім наслідком відповідної противоправної дії. Відсутність такого безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку означає відсутність відповідного зобов'язання. Умовою відповідальності є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов'язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). За загальним правилом, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає з вини відповідача. Відповідальність без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Враховуючи вищевикладене, оскільки судом не встановлено факту порушення прав позивача винними діями та/або бездіяльністю відповідачів, відтак факт завдання позивачу моральної шкоди також відсутній, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи, враховуючи ту обставину, що майно вилучене 15.03.2018 року під час проведення обшуку повернене власнику, суд дійшов висновку, щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: dismissed