Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

[PERSON] у поданій нею до суду до [PERSON] позовній заяві просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі 5000,00 грн щомісячно з моменту набрання рішенням суду законної сили і до повноліття кожної дитини з наступною індексацією відповідно до закону, допустивши негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, пославшись на таке: Від шлюбу з відповідачем, розірваного рішенням Краматорського міського суду від 17 серпня 2015 року, вони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Починаючи з лютого 2015 року вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду у справі № 233/907/17 від 18 вересня стягнуто з [PERSON] на її (позивача) користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, але не меншому, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 23 лютого 2017 року, а починаючи з 08 липня 2017 року - не меншому, ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття, щомісячно. З вересня 2019 року вона втратила роботу та перебуває на обліку в Костянтинівському міському центрі зайнятості населення, її фінансовий стан значно погіршився і тепер їй одноосібно, як вона це робила протягом 5 років з моменту розлучення (коли Відповідач ухилявся від сплати аліментів або сплачував їх у мінімальному розмірі через тиск з боку органів поліції за її заявами, утримувати дітей, поклавши усі фінансові витрати на свої плечі) доволі тяжко, що є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України. Судовою ухвалою від 03.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.91). Відповідач, повідомлений про відкриття провадження у справі у порядку ст.128 ЦПК України належним чином (а.с.97-98), протягом встановленого судом строку відзив на позовну заяву не подав. З`ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дістає такого висновку: Сторони з 10.12.2003 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 17 серпня 2017 року, що набрало законної сили 28 серпня 2015 року, розірвано (копія судового рішення у цивільній справі №234/11796/15-ц - на а.с.14-15). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис Гірницького відділу реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції № 79 від 09 лютого 2006 року (а.с.16), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис Гірницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції № 265 від 24 квітня 2012 року (а.с. 17), у відповідності до яких батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 вересня 2017 року було задоволено позов [PERSON] у цивільній справі №233/907/17, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 23 лютого 2017 року, а починаючи з 08 липня 2017 року - не меншому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття, щомісячно (а.с.27). Діти сторін мешкають разом із матір`ю - позивачкою у справі [PERSON] , перебувають на її утриманні, що встановлено судовим рішенням від 18.09.2017, і що відповідачем не спростовано. При ухваленні 18.09.2017 рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей судом була врахована та обставина, що відповідач [PERSON] мешкає окремо, є повнолітньою працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своїх малолітніх синів. З вересня 2019 року позивачка втратила роботу та з 25.09.2019 перебуває на обліку в Костянтинівському міському центрі зайнятості населення як безробітна, що підтверджується довідкою про доходи Костянтинівського міського центру зайнятості від 24.02.2020 №08/72 (а.с.19). Про відсутність у позивачки доходу з вересня 2019 свідчать також індивідуальні відомості Пенсійного фонду України про [PERSON] як застраховану особу (а.с.20-24). Вирішуючи питання щодо наявності підстав для можливості збільшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів на користь позивачки, судом враховано таке: Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей, - ст.182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі)», що узгоджується з роз`ясненнями Верховного Суду України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-1143цс13. Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що за заявою одержувача суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів за приписами ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2). З урахуванням встановлених судом обставин та у контексті зазначених норм права, а також у відсутність будь-яких заперечень проти позовних вимог з боку відповідача, який є працездатною у силу віку особою, суд уважає достатніми підстави для зміни розміру і способу стягуваних на утримання дітей сторін аліментів шляхом встановлення їх розміру у твердій грошовій сумі, а тому рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі 5000,00 грн щомісячно з моменту набрання рішенням суду законної сили і до повноліття кожної дитини з наступною індексацією відповідно до закону, допустивши відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп.

Outcome: approved