Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

[PERSON] предявила позов до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 21 січня 1993 року, вона є власником житлового будинку, що знаходиться по вул.Привокзальній, 38 в м.Старокостянтинові. 2 липня 2013 року з її дозволу у вказаному будинку тимчасово зареєстрував своє місце проживання її племінник [PERSON] Після реєстрації відповідач в будинку не проживав і не проживає до цього часу. Оскільки відповідач без поважних причин не проживає у належному їй будинку і не бажає в добровільному порядку знятись з реєстрації, тому просить в судовому порядку визнати його таким, що втратив право користування житлом. Позивачка в судове засідання не зявилась, однак подала письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. У випадку неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення. Відповідач також в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе за згодою позивачки ухвалити заочне рішення на підставі наявних документів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 21 січня 1993 року, є власником житлового будинку, що знаходиться по вул.Привокзальній, 38 в м.Старокостянтинові. 2 липня 2013 року з дозволу позивачки у її будинку тимчасово зареєстрував своє місце проживання її племінник [PERSON], котрий з часу реєстрації свого місця проживання у будинку жодного дня не проживав і не проживає на даний час. Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 21 січня 1993 року, даними довідки про склад сімї позивачки, актом комісії від 2 березня 2015 року про те, що [PERSON] в будинку позивачки не проживає з липня 2013 року . Статтями 383 ЦК України та 150 ЖК України визначені права власника жилого будинку, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка в судовому засіданні довела, що відповідач з часу реєстрації не проживав у її будинку і не проживає на даний час без поважних на те причин. За таких обставин суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право користування житловим будинком, який належить позивачці, оскільки після реєстрації не проживав в ньому без поважних причин понад один рік. На підставі ст.383, 405 ЦК України, 150 ЖК України,

Outcome: approved