Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про збільшення розміру аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 11 лютого 2008 року Позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з Відповідачем. Шлюб розірвано на підставі рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 10 лютого 2011 року. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 19.01.2010 року. Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 14.08.2009 року з Відповідача на користь Позивача стягувались аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 21.07.2009 року і до повноліття. Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 04.03.2010 року з Відповідача на користь Позивача було збільшено розмір стягнення аліментів, та на даний час стягуються аліменти на утримання дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], 19.01.2010 року у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. На даний час неповнолітні діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів для навчання та розвитку. Крім того дочка [PERSON] є дитиною-інвалідом, згідно поставленого діагнозу: дитячий аутизм загального недорозвитку мовлення 1 рівня. Інвалідність встановлена з 23.07.2013 року по 18.01.2020 рік, потребує додаткового догляду та нагляду лікарів. Матеріальне становище Позивача погіршилось у звязку з постійним курсом лікування дитини-інваліда, її доглядом та реабілітацією. На підставі вищевикладеного, Позивач не може влаштуватись на роботу, тому змушена звернутись до Суду, оскільки не має фінансової змоги самостійно утримувати дітей. Відповідач повністю усунувся від виховання дочок і не надає належної матеріальної допомоги для необхідного всестороннього розвитку дітей. Він на даний час не перебуває в трудових правовідносинах з підприємствами, установами та організаціями, а також не займається офіційно зареєстрованою підприємницькою діяльністю. [PERSON] просить збільшити розмір аліментів та стягнути аліменти на утримання дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 930 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, які на її думку можуть бути достатні та необхідні на даний час для належного утримання та виховання дітей. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позову. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, Суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі-ЦПК України) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, Суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав: Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Так, Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 10 лютого 2011 року розірвано на підставі рішення Ратнівського районного суду Волинської області у справі №2-50/2011. Згідно свідоцтв про народження батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є сторони у справі. На виконання рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 04.03.2010 року, Ратнівським районним судом Волинської області було видано 26.03.2010 року виконавчий лист про збільшення розміру стягнення аліментів та стягнуто з Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], 19.01.2010 року у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня всупу рішення в законну силу і до повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як передбачає ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (надалі-СК України). З врахуванням викладеного і вимог ст.ст.180, 184 СК України, зважаючи на відсутність у відповідача систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів з Відповідача на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу Українирозмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як роз'яснено у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З матеріалів справи встановлено, що матеріальне становище Відповідача задовільне, він є матеріально забезпеченим та фізично здоровим, не є платником аліментів на інших дітей. Враховуючи принцип рівності прав та обовязків батьків по відношенню до їх дитини, частка у матеріальному утриманні дитини для кожного з них не може бути меншою половини від прожиткового мінімуму. Враховуючи інтереси дітей на користь яких стягуються аліменти, їх стан здоров'я, матеріальне становище та обставини викладені вище, визнання позову Відповідачем, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує з Відповідача в користь Держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., які пов'язані із розглядом справи, є обґрунтованими та пропорційним до предмета спору. На підставі викладеного,

Outcome: approved