Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 02 вересня 2014 року звернулися в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про визнання права власності на квартиру. Посилалися на те, що 13 листопада 1996 року згідно розпорядження відділу приватизації житла нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], але оригінал свідоцтва було втрачено. Посилаючись на втрату свідоцтва про право власності та неможливість отримання дублікату, просили суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в рівних частках по 1/2 частині кожному. Позивач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, заяв про розгляд справи без його участі не подавав, наміри про бажання підтримувати в судовому засіданні свої позовні вимоги жодним чином суду не підтвердив. При цьому позивач, повідомивши суд про свою адресу місця проживання [ADDRESS] судову кореспонденцію за вказаною адресою не отримував. За таких обставин, враховуючи повторну неявку позивача в судове засідання, згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2014 року позовні вимоги [PERSON] залишені без розгляду. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги свого довірителя, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Додатково пояснила, що позивач [PERSON] перебуває в місцях позбавлення волі, але має наміри на відчуження спірної квартири, у зв'язку з чим триває процес підготовки документів. Також пояснила, що в спірній квартирі на реєстраційному обліку також знаходяться двоє неповнолітніх дітей позивача, відносно яких [PERSON] позбавлена батьківських прав. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала. Вважає, що ПАТ «Укрнафта» жодних прав позивача не порушувало. Інші особи в судове засідання своїх представників не направили, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з розпорядженням відділу приватизації житла «Полтаванафтогаз» від 13 листопада 1996 року № 301 [PERSON] та [PERSON] на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» 13 листопада 1996 року було видано свідоцтво про право власності на житло та передано в спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Згідно з довідкою ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 11 січня 2014 року квартира [ADDRESS] станом на 31 грудня 2012 року була зареєстрована в бюро технічної інвентаризації за [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. Також встановлено, що станом на 23 жовтня 2014 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] відсутні. Відповідно до ст. 392 ЦК України, на яку посилається позивач в поданій до суду позовній заяві, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В поданій до суду позовній заяві, як на підставу своїх позовних вимог, позивач [PERSON] посилається на втрату оригіналу свідоцтва про право власності. Разом з тим, процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868. Згідно з даним Порядком (пункт 48) для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, реєстрація якого проведена до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, у зв'язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку заявник подає органові державної реєстрації прав: 1) завірену в установленому порядку органом, що видавав документ, копію примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа; 2) оголошення про втрату документа у регіональних друкованих засобах масової інформації за місцем розташування нерухомого майна, в якому повинні бути зазначені назва документа, його номер і дата видачі, на чиє ім'я виданий, яким органом (крім випадків пошкодження чи зіпсування документа). За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор органу державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію права власності з видачею свідоцтва на заміну втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа. У свідоцтві зазначається серія, номер, назва, дата видачі та суб'єкт, який здійснив видачу втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа. Як встановлено судом, позивач [PERSON] у встановленому законом порядку не зверталася до уповноважених органів з заявою про проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру у зв'язку із втратою правовстановлюючого документа. Державний реєстратор органу державної реєстрації прав не відмовляв позивачу у проведенні державної реєстрації такого права власності з видачею свідоцтва на заміну втраченого документа. Тому суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом без дотримання встановленого законом порядку щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Крім того, позивач [PERSON], користуючись на власний розсуд наданими їй процесуальними правами, з відповідним позовом до суду звернулася до відповідача - Публічного акціонерного товариства «Укрнафта». Разом з тим, дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідач жодним чином право позивача не порушував та не оспорював. На підставі викладеного, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог та наданих до суду доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ Укрнафта» про визнання права власності на квартиру є безпідставними та не підлягають до задоволення. При вирішенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на квартиру судом також враховується наступне. Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Співвласник спірної квартири [ADDRESS] [PERSON] в судовому порядку вимоги про визнання права власності не підтримував, що дає підстави суду вважати про відсутність його згоди, як співвласника, на звернення до суду за захистом права власності. Крім того, позивач [PERSON], звертаючись до суду з вимогами про визнання права власності на квартиру, жодних доказів на підтвердження обставини відсутності накладених на квартиру арештів та/чи заборон не надала. Незважаючи на роз'яснення судом обов'язку по наданню доказів, відповідні докази суду не надані, інформація з Реєстру обтяжень прав на нерухоме майно в справі відсутня. На підставі викладеного, враховуючи встановлені судом обставини та відповідні правовідносини, вирішуючи справу в межах заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed