Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

[PERSON] у квітні 2021 року звернувся з позовом до суду до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 січня 2005 року. Рішенням Пирятинського районного суду від 11 січня 2021 року шлюб був розірваний. За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем та перебувають на його повному утриманні, оскільки восени 2017 року відповідач залишила місце їх спільного проживання і з цього часу припинила спілкування з дітьми. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач пояснив, що діти повністю знаходиться на його утриманні та вихованні. Відповідачка у 2017 року залишила місце їх спільного проживання та поїхала в невідомому напрямку, про дітей не турбувалася. Останній раз діти бачили матір у 2018 році, потім декілька раз спілкувалися з нею по телефону. У старшого сина взагалі немає бажання сілкуватися з матір`ю. Аліменти на утримання дітей відповідач сплачує нерегулярно. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлена належним чином, шляхом публікації оголошення про її виклик на офіційному сайті суду, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення слухання справи від неї до суду не надійшло. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак остання своїм правом не скористалася, відзиву до суду не надіслала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце слухання справи і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей виконкому Пирятинської міської ради Полтавської області - Войтенко Л.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги щодо позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що питання про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав розглядалося на комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Пирятинської міської ради. Розглянувши всі матеріали, комісія встановила, що [PERSON] дійсно самоусунулуся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні дітей не приймає, матеріально не допомагає, не цікавиться їх життям та здоров`ям. Опитаний у судовому засіданні неповнолітній син сторін [PERSON] пояснив суду, що з матір`ю не спілкується та не має такого бажання, чому мати їх залишила вона не пояснила. Вважає, що відповідачка не виконує свої батьківські обов`язки, тому не заперечував щодо позбавлення її батьківських прав. Суд, заслухавши позивача, його неповнолітнього сина [PERSON] , представника третьої особи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 січня 2005 року. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 11 січня 2021 року шлюб був розірваний (а.с.5-6). За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Неповнолітні діти проживають з позивачем та перебувають на його повному утриманні. Восени 2017 року відповідачка залишила місце їх спільного проживання і з цього часу припинила спілкування з дітьми. Відповідачка [PERSON] участі у вихованні дітей не бере, не цікавиться їх життям, не відвідує їх з 2018 року, матеріальну допомогу на утримання надає не в повному обсязі та нерегулярно. Станом на 01.03.2021 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей за рішенням суду становить 29 838,57 грн (а.с.11-12). За висновком виконавчого комітету Пирятинської міської ради від 20.05.2021 [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. З 2017 року мати з сім`єю не проживає, участі у вихованні дітей не бере, матеріально не допомагає. Діти проживають з батьком, перебувають на його повному утриманні, мають всі умови для проживання та виховання. Розглянувши наявні матеріали, комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Пирятинської міської ради прийшла до висновку, що є всі підстави прийняти рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей ( а.с. 36). Відповідно до ст. Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991р., держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно принципу ст.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За приписами ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідачка вказані вимоги закону не виконувала, про сина та доньку не піклується, матеріальну допомогу надає нерегулярно та не в повному обсязі, не виявляє інтересу до дітей, не бере участь у їх вихованні та житті. Таким чином, відповідач свідомо ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків, тому у суду відсутні підстави стверджувати про існування передумов для зміни поведінки відповідача відносно її неповнолітніх дітей в кращу сторону. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як слідує з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.07, із змінами, внесеними постановою Пленуму ВС України № 20 від 19.12.08, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей порушує права та інтереси неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , тому суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог щодо позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав та задоволення позову.

Outcome: approved