Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

[PERSON] , через представника - адвоката Нестеренка Олександра Степановича, звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , мотивуючи тим, що [PERSON] має важкий, конфліктний характер і вже впродовж багатьох років систематично вдається до фізичного, економічного та психологічного насилля щодо заявника та їх спільних дітей. [PERSON] зловживає алкоголем і не дивлячись на багаторазові обіцянки змінитися, за всі роки їх шлюбу не змінив своєї поведінки. Коли заявник поряд з ним, він часто психологічно знущається над нею та дітьми, ображає, періодично вдаючись до побоїв. Неодноразово він бив як заявника, так і дітей. У січні 2021 року [PERSON] вигнав [PERSON] з дитиною із місця помешкання. В теперішній час вона з дітьми змушена переховуватись від [PERSON] . Продовжуючи свої насильницькі дії, [PERSON] розшукав [PERSON] у місті Чернігів, де остання з дітьми переховувалась від нього та почав чинити на неї психологічний тиск. В заяві також вказано, що 13.09.2021 до Деснянського районного суду м. Києва [PERSON] подала позов про розірвання шлюбу з [PERSON] , стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей. За її позовом вищевказаним судом відкрито провадження у справі № 754/14154/21. Квартира, де [PERSON] планує проживати з дітьми знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При цьому, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Тобто вони проживають окремо один від одного. Заявниця просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: 1) заборонити перебувати в місці проживання заявника, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; 2) не перешкоджати у користуванні майном, що є об`єктом особистої приватної власності [PERSON] ; 3) заборонити наближатися до [PERSON] на безпечну відстань, в межах сорока метрів, як до неї так і до місця її проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць її частого відвідування; 4) заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 5) заборонити вести з [PERSON] листування, телефонні розмови або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено заяву до розгляду на 13.12.2021. У судовому засіданні представник заявниці підтримав вимоги заяви про видачу обмежувального припису та просив їх задовольнити з підстав, викладених у вказаній заяві, а також вказав, що [PERSON] та [PERSON] на даний час разом не проживають, однак заінтересована особа створює для заявниці психологічно некомфортні умови, у зв`язку з чим заявниця змушена переховуватися. На даний в суді розглядається справа про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей. Дії [PERSON] продовжуються вже тривалий час. Заявниця побоюється, що якщо буде проживати з дітьми за місцем реєстрації, то [PERSON] її знайде. Представник заінтересованої особи заперечувала щодо задоволення заяви мотивуючи тим, що [PERSON] вже більше року не бачився з дітьми, тому змушений їх розшукувати, на даний час не має обставин, які б свідчили, що заінтересована особа вчиняє будь-які насильницькі дії відносно заявниці, останні події відбулися 8 місяців тому. Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з таких підстав. Як вбачається з матеріалів доданих до заяви, 20 грудня 2014 року [PERSON] (далі - заявник) уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 2027. До реєстрації шлюбу, вони проживали спільно. Від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа від 22.07.2021 № 873, в період з 05.09.2012 по 14.09.2012 [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми КНП «КМК ЛШМД» з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Закрита травма грудної клітки: перелом 5-го. Ребра зліва. Забій нижньої долі лівої легені. Лівобічний плеврит. Закрита травма живота: забій передньої черевної стінки. Забій поперекового відділу хребта. Забій лівої нирки. Множинні садна та забої тіла. Згідно записів у медичній картці хворої [PERSON] травма отримана внаслідок побиття співмешканцем [PERSON] 02.09.2012 близько 20-00 годині. Згідно з листом Начальника відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області поліції №3062/124/48.1-2021 від 23.06.2021 в період часу з червня 2011 року до 2013 року включно, з приводу протиправних дій та побутових конфліктів на лінію «102» зверталась громадянка [PERSON] , [INFO] три рази. Дані відомості внесені в журнал єдиного обліку № 1888, 1889 від 27.06.2012 та № 2599 від 03.09.2012. З відповіді Деснянського УП ГУНП в м. Києві від 24.06.2021 № 208-Аз/125/49-2021 на адвокатський запит вбачається, що згідно з даними Інформаційного порталу Національної поліції України, в період часу з червня 2011 року по 17 червня 2021 року, в Деснянському УП ГУНП у місті Києві зареєстровано тринадцять звернень гр. [PERSON] , прож.: [ADDRESS] , щодо неправомірних дій з боку гр. [PERSON] , а саме: - ЖРЗПЗ № 16399 від 04.09.2012 - заява про те, що в м. О?тер Чернігівської області співмешканець забрав неповнолітнього сина 2010 р.н. та не віддає. За результатами перевірки прийнято рішення про передачу даного звернення за підслідністю до відповідного ОВС в Чернігівській обл. (вих. № 46/8934 від 12.09.2012); - ЄO № 25962 від 06.06.2015 - о 21:42 повідомлення за телефоном служби «102» про те, що за місцем мешкання чоловік погрожував фізичною розправою. Дане звернення розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян»; - ЄО № 61423 від 27.10.2015 - заява про те, що чоловік забрав спільну дитину 2013 р.н. та не повертає. Дане звернення розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян»; - ЄО № 812 від 05.01.2016 - о 04:06 повідомлення за телефоном служби «102» про те, що за місцем мешкання побив чоловік. Даний виклик відпрацьовано на місці події співробітниками патрульної поліції міста Києва; - ЄO № 830 від 05.01.2016 - о 06:49 повідомлення за телефоном служби «102» про те, що за місцем мешкання чоловік вибиває двері. Дане звернення розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян»; - ЄO № 64767 від 31.08.2017 - o 17:24 повідомлення за телефоном служби «102» про те, що за місцем мешкання буянить чоловік. Дане звернення розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян»; - ЄO № 51949 від 14.07.2018 о 12:31 повідомлення за телефоном служби «102» про те, що чоловік за кермом авто в нетверезому стані, в авто троє дітей, їде в напрямку Одеської траси, а потім їхатиме на вул. Висоцького в Joy land. Даний виклик відпрацьовано на місці події співробітниками патрульної поліції міста Києва; - ЄO № 53024 від 17.07.2018 - заява про те, що за місцем мешкання чоловік погрожував фізичною розправою та наніс тілесні ушкодження. Дане звернення розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян»; - ЄO № 54739 від 24.07.2018 - заява щодо можливих неправомірних дій. Дане звернення розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян», - ЄO № 63247 від 21.08.2018 - о 18:37 повідомлення за телефоном служби «102» про те, що за адресою: [ADDRESS] , в ресторані «Грузинське вино і сир», чоловік заявниці побив її та дитину, не відпускає її додому. Даний виклик відпрацьовано на місці події співробітниками патрульної поліції міста Києва; - ЄO № 34918 від 21.05.2019 - заява про те, що за місцем мешкання чоловік систематично б`є заявницю та погрожує фізичною розправою. Дане звернення розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян»; - ЄO № 34922 від 21.05.2019 - заява про те, що за місцем мешкання чоловік забрав свідоцтво про шлюб та свідоцтва про народження дітей. Дане звернення розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян»; - ЄO №14453 від 15.03.2021 - заява щодо систематичного насильства в родині. Дане звернення розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян». З відповіді Дарницького УП ГУНП в м. Києві від 29.06.2021 № 13988/125/48/05-2021 на адвокатський запит вбачається, що громадянка [PERSON] до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві в період часу з червня 2017 до червня 2021 щодо протиправних дій відносно неї зі сторони чоловіка [PERSON] , зверталася 6 разів. Дані повідомлення зареєстровані до ІП Національної поліції України, а саме: 10.07.2018 ЄO № 50222, 02.08.2018 ЄO № 56880, 05.03.2020 ЄО № 14324, 05.03.2020 ЄO № 14304, 29.03.2020 ЄO №19761, 15.03.2021 ЄO № 16076. На виклики ЄO № 50222 від 10.07.2018, ЄO 19761 від 29.03.2020, ЄO 16076 від 15.03.2021 черговою частиною Головного управління Національної поліції у м. Києві були направлені наряди Управління патрульної поліції ДПІ у м. Києві. Також на виклики ЄO 56880 від 02.08.2018, ЄO 14324 від 05.03.2020, ЄO 14304 від 05.03.2020, ЄO 16076 від 15.03.2021 черговою частиною Головного управління Національної поліції у м. Києві було направлено групу по протидії насильства Дарницького УП ГУНП у м. Києві. З відповіді Київського міського центру соціальних служб від 30.06.2021 № 06/0284 вбачається, що [PERSON] 29.08.2017 зверталася до Центру із потребою у безпечному місці проживання для неї та її дітей, оскільки, з її слів, потерпала від домашнього насильства з боку чоловіка [PERSON] . Того ж дня [PERSON] з меншою дитиною [PERSON] , [INFO] , було розміщено до соціальної квартири. В процесі роботи з [PERSON] було з`ясовано, що двоє старших дітей залишились з батьком. 01.09.2017 до соціальної квартири також було розміщено двох старших дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 06.09.2017 [PERSON] разом з трьома дітьми було відраховано із соціальної квартири за її заявою, у якій вона зазначила, що повертається до чоловіка у зв`язку з примиренням з ним та проживатиме за адресою: [ADDRESS] . У відповідь на адвокатський запит Святошинський районний у місті Києві центр соціальних служб надав лист від 02.07.2021 № 390/07, відповідно до якого повідомив, що до Центру надійшла заява від громадянки [PERSON] від 15.01.2020 щодо фізичного, морального, сексуального та фінансового насильства з боку її чоловіка громадянина [PERSON] , [INFO] , яке він систематично та безперервно вчиняв до неї у присутності дітей. Гр. [PERSON] вказала, що в зв`язку з ситуацією, яка склалася, вона з дітьми була вимушена переховуватися. У неї був відсутній паспорт, а найменша дитина, на момент звернення, не була зареєстрована та не мала свідоцтва про народження. Відповідно до звернення фахівці Центру здійснили оцінку потреб сім`ї/особи (акт від 31.01.2020 № 133/02-2020), за висновком якої родина перебуває в складних життєвих обставинах (класифікація випадку-середньої складності). Родині була запропонована послуга соціального супроводу, але після підписання договору та плану, протягом місяця гр. [PERSON] змінила місце проживання, не повідомивши про це фахівців. Послуга соціального супроводу була припинена у зв`язку зі зміною місця проживання клієнта. Намагання зв`язатися з клієнткою були марними. [PERSON] 30.03.2020 зателефонувала фахівцю та повідомила, що в кінці лютого 2020 вона з дітьми переїхала зі Святошинського району та знаходиться в хостелі в іншому районі м. Києва. З того часу на зв`язок з фахівцями Центру вона не виходила і місце її знаходження не відоме. У відповідь на адвокатський запит Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації листом від 24.06.2021 № 10223-2746 повідомила, що за період липня-серпня 2018 року до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло одне звернення [PERSON] , яке було адресоване представнику Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Враховуючи, що адреса місця проживання дітей територіально належала до Дарницького району міста Києва, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації межах своїх повноважень направила відповідну заяву за належністю. 18.07.2018 з приводу насильницьких дій [PERSON] , заявник зверталася до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. У листі Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, зазначається, що до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини звернулась [PERSON] щодо сприяння у поверненні їй дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , яких забрав та утримує їх батько, [PERSON] . У своєму зверненні [PERSON] вказує, що [PERSON] протягом восьми років вчиняє над нею та дітьми насильство, позбавляє права свободу пересування та спілкування з іншими людьми, зловживає спиртними напоями, не здійснює належного догляду за дітьми. У зв`язку з чим Уповноважений просив надати інформацію чи зверталась [PERSON] до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з приводу захисту від домашнього насильства. 02.08.2018 Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація перенаправила лист Службі у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, зазначивши, що 17.07.2018 до Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла від [PERSON] , про сприяння в проведенні психіатричної експертизи його дружини та матері дітей - [PERSON] . 23.07.2018 заявнику була надана відповідь про те, що порушені ним питання в заяві до компетенції Служби у справах дітей, не належать. На даний час малолітні діти, [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 2013 року народження та [PERSON] , 2017 року народження, мешкають разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . 20.07.2018 спеціалістами Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації спільно з фахівцями соціальної роботи Деснянського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді здійснено виїзд за місцем проживання матері за адресою: [ADDRESS] . Проте [PERSON] до квартири спеціалістів не впустила, відповідно здійснити обстеження умов проживання дитини не виявилось можливим. Зі слів сусіда вищевказаного будинку, квартири [ADDRESS] з`ясовано, що діти за даною адресою не проживають. Представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини листом 10.10.2018 у відповідь на звернення [PERSON] про повернення дітей повідомив що на запит Уповноваженого Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією листом від 03.08.2018 № 101-101/Є-1224 поінформовано про здійснені заходи щодо захисту її родини від насильства з боку чоловіка та сприяння повернення дітей. Зокрема, зазначено, що 01.08.2018 [PERSON] діти були передані [PERSON] на виховання за місцем проживання: [ADDRESS] . Також з`ясовано, що наразі діти мешкають разом з [PERSON] , батько дітей спілкується з синами та надає матеріальну допомогу на утримання дітей. З огляду на вказане наразі відсутні підстави для вжиття додаткових заходів реагування Уповноваженого за зверненням [PERSON] . У заяві про видачу обмежувального припису зазначається, що з січня 2021 року [PERSON] та [PERSON] не проживають разом. Заявниця вказує, що останній неодноразово приїздив до будинку, де вона проживала та знаходився у дворі. У зв`язку з чим вона боялася вийти у двір з дітьми, оскільки поведінка [PERSON] не передбачувана. Останній неодноразово дзвонив у квартирні дзвінки її сусідам та просив відкрити коридорні двері. Такими діями він створював незручності сусідам, які викликали наряди поліції для вжиття заходів реагування на хуліганські дії [PERSON] . Цими діями останній ставив [PERSON] у незручне становище перед сусідами. 18.08.2021 [PERSON] прийшов з працівниками поліції повідомивши, що їх дітям загрожує небезпека. 25.08.2021 [PERSON] прибув до будинку заявника із його сусідами з міста Києва, які на думку [PERSON] були у стані сп`яніння, та почали викрикувати на її адресу різні пропозиції. Вийти у двір для переговорів з ними, помиритися з [PERSON] , тощо. Це все відбувалось при мешканцях багатоквартирного будинку, де проживала. Такі дії [PERSON] ставили [PERSON] у незручне становище перед мешканцями будинку, де вона тимчасово проживала. Також [PERSON] привіз до багатоквартирного будинку православного священнослужителя, який здійснював обряд біля цього будинку. При цьому [PERSON] не є православним віруючим. Така поведінка [PERSON] ставила заявника у незручне становище перед мешканцями багатоквартирного будинку, де вона тимчасово проживала. Також у заяві про видачу обмежувального припису зазначається, що поведінка [PERSON] створює для заявника і дітей незручності та чинить психологічний, а в окремих випадках економічний та фізичний тиск. 13.09.2021 до Деснянського районного суду м. Києва [PERSON] подала позов про розірвання шлюбу з [PERSON] , стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Пунктами 6, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно з ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Важливим є те, що виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (див. пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»). При вирішенні питання домашнього насильства, суд вважає за необхідне зазначити, що суд при оцінці даного питання, повинен переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18. Крім того, у вказаній постанові роз`яснено, що під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З пояснень представників заявниці та заінтересованої особи слідує, що [PERSON] та [PERSON] з січня 2021 року разом не проживають. З матеріалів справи вбачається, що з моменту вчинення насильницьких дій, про які вказується в заяві, до моменту звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису сплив значний проміжок часу. Також у сторін був період примирення, у який вони проживали разом і у них народилася четверта дитина - [PERSON] , [INFO] . Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що за останні 9 місяців чоловіком [PERSON] вчинялися дії щодо дружини [PERSON] , які могли б бути кваліфіковані як домашнє насильство. Також не доведено існування загрози вчинення протиправних дій у майбутньому. Таким чином, достатньою підставою для задоволення заяви про видачу обмежувального припису могло бути існування обґрунтованого побоювання вчинення насильства зі сторони заінтересованої особи у майбутньому, що у цій справі доведено не було. З огляду на викладене, суд вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для видачі обмежувального припису, оскільки наявні докази та надані в судовому засіданні пояснення свідчать про наявність спору між заявницею та заінтересованою особою щодо розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей, а тому підстав для задоволення заяви суд не вбачає. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису відносяться за рахунок держави.

Outcome: dismissed