Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

[PERSON] предявила позов до Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 17 жовтня 2013 року помер її чоловік [PERSON], якому належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул.Центральній,10 в с.Сахнівці Старокостянтинівського району , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 18 серпня 2003 року. Після смерті чоловіка вона прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем. 11 вересня 2015 року вона звернулась до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак в цей же день постановою державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину із-за того, що не ідентифікована особа [PERSON], що проживає [INFO], на нерухоме майно якого 7 травня 2010 року накладений арешт відділом державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області. Іншим шляхом оформити право власності на спадкове майно неможливо, тому позивачка просить задовольнити її вимоги. Сторони в судове засідання не зявились, однак подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі, позивачі свої вимоги підтримали, представник відповідача позов визнав. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 жовтня 2013 року помер чоловік позивачки [PERSON], якому належав житловий будинок з господарському будівлями та спорудами, що знаходяться по вул.Центральній, 10 в с.Сахнівці Старокостянтинівського району, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 18 серпня 2003 року. Після його смерті спадщину прийняла позивачка, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем. Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 11 вересня 2015 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом із-за того, що не ідентифікована особа [PERSON], що проживає [INFO], на нерухоме майно якого 7 травня 2010 року накладений арешт відділом державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області. Зазначені обставини підтверджуються даними спадкової справи померлого [PERSON], свідоцтвами про укладення шлюбу і смерті, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 18 серпня 2003 року. Відповідно до вимог ст.1216-1218, 1223 ч.2, 1258 ч.1, 1261, 1268 ч.1,3,5, 1269 ч.1, 1270 ч.1 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оскільки після смерті [PERSON], якому належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул.Центральній,10 в с.Сахнівці Старокостянтинівського району , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 18 серпня 2003 року, позивачка прийняла спадщину, тому її позовні вимоги слід задовольнити та визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Враховуючи, що відповідачем по справі є орган місцевого самоврядування, тому судові витрати слід віднести на рахунок позивача. На підставі ст. 1216-1218, 1233, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved