Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

[PERSON], РНОКПП [NUMBER], звернулася в суд із позовною заявою про визнання [PERSON], РНОКПП [NUMBER], таким, що втратив право користування житловим\~ приміщенням, зокрема квартирою №15, що знаходиться за адресою: вулиця 16 липня, 2а, с. Крихівці Івано-Франківської міської ради. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що саме вона - [PERSON] є власником квартири №15, що знаходиться за адресою: вулиця 16 липня, 2а, с. Крихівці Івано-Франківської міської ради. Крім позивача у вказаному будинку зареєстрований також і\~ відповідач.\~ Відповідно до тверджень позивача, у вказаному будинку [PERSON] не проживає протягом тривалого часу і\~ по\~ даний час, однак реєстрація місця проживання залишається за даною адресою. Як вбачається із поданої до суду позовної заяви, а також наданих пояснень позивача, жодних особистих речей відповідача у будинку немає, на думку позивача, відповідач втратив інтерес до даного житлового приміщення як до свого постійного проживання. Крім того, реєстрація відповідача у даній квартирі тягне за собою понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які ж відповідач не оплачує. Враховуючи те, що позивач не має можливості належним чином здійснювати своє право власності та користування будинку у звязку із реєстрацією в ній відповідача, вона звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. а саме: квартирою №15, що знаходиться за адресою: вулиця 16 липня, 2а, с. Крихівці Івано-Франківської міської ради. В судовому засіданні сторона позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подав суду відзив на позовну заяву в якій просив відмовити у задоволенні позову з мотивів того, що ним сплачено 4500,00 грн. за комунальні послуги та 37550,00 грн. на утримання дитини. Суд вважає можливим розглядати справи у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів справи. В судовому засіданні по розгляду даної справи, в якості свідків були допитані [PERSON], [INFO], що проживає [INFO] міської ради, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НМ №743819 та [PERSON], [INFO], що проживає [INFO] міської ради, паспорт громадянина України СЕ №596815. Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач є чоловіком позивачки, і дійсно проживав разом з нею у квартирі позивача, однак близько як півтора роки назад він за адресою реєстрації не зявляється, речей його в квартирі немає.\~ Свідок [PERSON] пояснила суду, що з осені 2017 року вона не бачила ані відповідача, ані його машини в дворі, а його речей в помешканні позивача на даний час немає. Вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира №15, що знаходиться за адресою: вулиця 16 липня, 2а, с. Крихівці Івано-Франківської міської ради. Відповідно\~ до\~ витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7), квартира №15, що знаходиться за адресою: вулиця 16 липня, 2а, с. Крихівці Івано-Франківської міської ради належить [PERSON] на підставі договору дарування від 24.03.2015 року (а.с.6). В спірній квартирі, окрім позивача на даний час зареєстрований і відповідач, що підтверджується довідкою від 23.03.2018 року за №547 (а.с. 8). У своїх позовних вимогах позивач вказує про те, що відповідач не проживає протягом тривалого часу і\~ по\~ даний час, однак реєстрація місця проживання залишається за даною адресою, обовязків\~ по оплаті комунальних послуг жодних не здійснює, у звязку з чим просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно із ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, відповідно до ст.317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як визначено нормами ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Крім того, відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як визначено ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України свідчить, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Виходячи з наведених вище норм діючого законодавства, право власності позивача на спірну квартиру, що в свою чергу включає право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, виникло після реєстрації цього права у встановленому законом порядку і порушується на даний час. Факт не проживання відповідача у квартира №15, що знаходиться за адресою: вулиця 16 липня, 2а, с. Крихівці Івано-Франківської міської ради понад 1 рік підтверджується у своїй сукупності безпосередньо свідченнями свідків, а також актами обстеження матеріально-побутових умов від 06.09.2018р, 08.08.2018р., 12.07.2018р., 13.06.2018р., 02.05.2018р., 17.04.2018р., 06.03.2018р. (а.с. 11-22),\~ відповідно до яких відповідач вже значний період часу не проживає у вказаній квартирі, у даному жилому приміщенні відсутні речі відповідача, а також той факт, що відповідач не бере участі у оплаті комунальних послуг та веденні господарства, в той же час факт реєстрації місця проживання відповідача за спірною адресою несе додаткові витрати для позивача по оплаті житлово-комунальних послуг. Суд не може взяти до уваги покликання відповідача про те, що він несе витрати по оплаті комунальних послуг за вказаної адресою, виходячи з такого. З представлених відповідачем копій платіжних доручень не вбачається призначення платежу саме за комунальні послуги. З платежів вбачається, що вони призначені на забезпечення задоволення основних потреб дитини сторін по справі (на лікування, харчування, навчання, одяг тощо). Всі платіжні доручення без призначення платежу мали місце у січні (05-06.2018, 18.01.2018 та 22.01.2018), а також 18.05.2018 року та 11.06.2018 року і оскільки відповідачем, який як вбачається з представлених суду копій документів є дуже ретельною людиною, яка точно формулює призначення своїх платежів, то в цих платіжних документах повинно б було бути зазначеним їх призначення, як на оплату житлово-комунальних послуг, однак такого не вчинено. За таких обставин суд не може дійти до висновку про приналежність цих платежів, як таких, що призначені на оплату житлово-комунальних послуг і вважає таке посилання відповідача не доведеним. Крім того, судом встановлено, що будь-яких перешкод позивач у користуванні спірною квартирою відповідачу не створює. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є підставними, обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. В зв'язку з задоволенням позову, судові витрати покладається на відповідача, згідно до ст. 141 ЦПК України . Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved