Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON], у листопаді 2015 року звернулася до суду із вищезазначеною заявою в інтересах [PERSON]І, яка діє як законний представник неповнолітньої [PERSON], вказуючи на те, що 05.09.2014 року на території тимчасово окупованої АР Крим, в м.Севастополі помер [PERSON], який за життя склав заповіт, відповідно до якого він все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON], [INFO]. [PERSON], як представник неповнолітньої доньки, звернулась до Новокаховської міської державної нотаріальної контори з метою подачі заяви для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], проте, їй в усній формі було відмовлено з тих підстав, що свідоцтво про смерть останнього видано відділом РАЦС Ленінського району, м.Севастополь, що є неналежним документом. Відділ реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції в Херсонській області у підтвердженні факту смерті та видачі свідоцтва про смерть [PERSON] також відмовив та рекомендував звернутися до суду для його встановлення. В судове засідання представник заявниці не з`явилася, в письмовій заяві просила справу розглянути у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, до суду не зявився, але надіслав листа, в якому просив справу розглянути в свою відсутність Суд, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, вважає можливим, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.8 ч.1ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], Німеччіни, був зареєстрований за адресою [INFO], що підтверджується ксерокопією паспорту серії МО №949283, виданого Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області 10.09.2001 року (а.с.5). 27 квітня 2010 року, [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого, на випадок смерті, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON], [INFO] (а.с.6) 05 вересня 2014 року [PERSON], перебуваючи на території тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим в м.Севастополь, помер. З довідки про причину смерті, виданої відділом медичної експертизи №1208 від 08.09.2014 року, вбачається, що причиною смерті [PERSON] є травматичний шок, переломи з залученням декількох областей тіла (а.с.7). З відповіді начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції від 04.11.2015 року вбачається, що, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться на підставі документу встановленої форми про смерть, виданому закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, чи рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» затверджена форма первинної документації №106-1/0. Згідно перевірки державного реєстру цивільного стану громадян та паперових носіїв, актового запису про смерть [PERSON], [INFO] не виявлено, а тому заявниці відмовлено у підтвердженні факту смерті та видачі свідоцтва про смерть (а.с.9) та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», сухопутна територія АРК та міста Севастополя визнається тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації, тому будь-яка діяльність органів та посадових осіб на тимчасово окупованій території вважається незаконною, а видані ними акти не створюють правових наслідків. Реалізувати своє право на спадкування на території України [PERSON] не має можливості, оскільки документи, які підтверджують факт смерті [PERSON], є недійсними через те, що видані незаконними органами. Надана представником заявниці копія свідоцтва про смерть, видана 09.09.2014 року, актовий запис №1048, відділом ЗАГС Ленінського району м. Севастополя Управління ЗАГС уряду Севастополя Російської Федерації, не приймається до уваги судом, оскільки, у відповідності до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» даний документ не є належним доказом по справі. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів» зазначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. За таких обставин, оскільки заявниця фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved