Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області у цивільній справі № 1715/8612/12 та стягувати починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Позовну заяву мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2012 року у цивільній справі № 1715/15831/12 було розірвано шлюб між нею та відповідачем, та визначено місце проживання дитини разом з нею. Одночасно з розірванням шлюбу нею було подано також позов про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання спільної дитини. Так, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 грудня 2012 року у цивільній справі № 1715/8612/12 її позов про стягнення аліментів було задоволено та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 23 квітня 2012 року і до повноліття дитини. При цьому позивач вказує, що має право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин. Крім того, з моменту ухвалення Рівненським міським судом Рівненської області рішення у цивільній справі про стягнення аліментів збільшився їх мінімальний розмір, також на даний період часу витрати на дитину зросли, оскільки син почав відвідувати школу, а її заробітної плати не вистачає, щоб забезпечувати його усім необхідним. Оскільки судом вже попередньо був визначений розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь, а на день звернення з даним позовом до суду суттєво змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини, то вважає, що позов є обґрунтованим. У судове засідання позивач не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою її представника, яка знаходиться в матеріалах справи. 01 липня 2020 року представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач також не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 01 липня 2020 року відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення. Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та задоволення позову у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено судом, сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2012 року в справі №1715/15831/12 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18 травня 2007 року Користівською сільською радою Корецького району Рівненської області, актовий запис №3, розірвано та місцем проживання дитини визначено місце проживання матері. Як слідує з виконавчого листа, виданого Рівненським міським судом 26 грудня 2012 року в справі №1715/8612/12, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 25 грудня 2012 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 23 квітня 2012 року і до повноліття дитини. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням, в зв`язку зі зміною матеріального становища позивача через збільшення витрат на утримання дитини є недостатнім для забезпечення належного розвитку дитини, водночас стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, відповідно суд доходить висновку про необхідність зміни розміру аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. 00 коп. та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, визнання позову зі сторони відповідача, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved