Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , внесення змін до актового запису про народження [PERSON] від 17 квітня 2006 року № 774, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, шляхом зазначення у графі «батько» - « [PERSON] , громадянин України», внесення змін до актового запису про народження [PERSON] від 19 лютого 2015 року № 403, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, шляхом зазначення у графі «батько» - « [PERSON] , громадянин України», стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на одну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вимоги мотивує тим, що з квітня 2005 року по осінь 2014 року проживала з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання з відповідачем народилось двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Проте, восени 2014 року, коли позивач перебувала у стані вагітності, відповідач покинув сім`ю, при цьому він не перестав брати участь у вихованні дітей, систематично бачиться, підтримує з сім`єю спілкування, проводить час, вітає з днем народження, діти в свою чергу, знають, що відповідач є їх батьком. Всі зазначені дії відповідача свідчать про визнання ним свого біологічного батьківства щодо народжених позивачем дітей: [PERSON] та [PERSON] . Втім, відповідач відмовився подати заяву до органів реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію як батька дітей, внаслідок чого, запис про народження дітей вчинено згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Після того, як відповідач залишив сім`ю, він не виконує свого обов`язку по матеріальному утриманню дітей, хоча має таку можливість. Стан здоров`я та матеріальне становище батька дітей дозволяє надати допомогу (сплачувати аліменти) на їх утримання. Відповідач є забезпеченою людиною, офіційно працевлаштований та має достатній дохід. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає. Суд ухвалив справу розглядати у відсутності осіб, що не з`явилися в судове засідання, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18.04.2006 року (а.с.10). Згідно витягу з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 04.09.2009 року, реєстрація народження [PERSON] відбулася [INFO] , актовий запис 774, відповідно до якого відомості про батька зазначено як [PERSON] (а.с.13). [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19.02.2015 року (а.с.11). Згідно витягу з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 16.06.2016 року, реєстрація народження [PERSON] відбулася [INFO] актовий запис 403, відповідно до якого відомості про батька зазначено як [PERSON] (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. У відповідності ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексуУкраїни. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Оскільки батьківство [PERSON] стосовно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , ним не заперечується, тому суд доходить висновку про наявність підстав для визнання відповідача батьком цих дітей. Відповідно до ст.134 СК України, яка регламентує порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове Свідоцтво про народження. Крім того, відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладене, визнання відповідачем позовних вимог у цій частині, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки його доходу до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати вирішити на підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved