Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Адвокат Суткова Рена Агабєковна в інтересах [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивач [PERSON] проходить військову службу на офіцерських посадах в структурному підрозділі (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях. В склад сім`ї позивача входить: він [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають та зареєстровані у службовому жилому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , та є внутрішньо переміщеними особами, про що свідчать довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, які додаються. Проживання у службовому житловому приміщенні - двокімнатній квартирі за вищезазначеною адресою підтверджується рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 93 від 23.02.2018 та ордером на жиле приміщення № 56 від 08.08.2018, виданим на підставі Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР. Позивачу на праві власності належало нерухоме майно у м. Щастя Луганської області до 20.07.2019, територія якого знаходиться на лінії розмежування. Його дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить нерухоме майно у м. Щастя Луганської області. Відомості щодо наявності нерухомого майна, що належить на праві власності на підконтрольній українській владі території у зазначених реєстрах відсутні. З метою реалізації права на отримання грошової компенсації відповідно до Постанови КМУ від 18.04.2018 № 280 «Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України» позивач звернувся із заявою до виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради про взяття на квартирний облік у загальну чергу та включення до першочергового списку у складі сім`ї три особи: позивач, дружина [PERSON] , син [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 909 від 16.11.2018 позивачу відмовлено у взятті на квартирний облік з підстав проживання разом з сім`єю у двокімнатній службовій квартирі у [ADDRESS] , у зв`язку з чим позивач не є потребуючим поліпшення житлових умов. Позивач вважає рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 909 від 16.11.2018 таким, що не відповідає діючому законодавству України з огляду на наступне. З урахуванням відсутності будь-якого нерухомого майна у позивача та у членів його сім`ї на території, підконтрольній українській владі, що підтверджується належними доказами, позивач як внутрішньо переміщена особа та учасник бойових дій, члени його сім`ї є потребуючими поліпшення житлових умов та підлягають включення до списку на право першочергового одержання жилих приміщень. Представник позивача просила визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 909 від 16.11.2018 про відмову [PERSON] у взятті на квартирний облік та зобов`язати виконавчий комітет Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області взяти на квартирний облік військовослужбовця Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях [PERSON] зі складом сім`ї три особи: він, дружина [PERSON] , син [PERSON] , з включенням до першочергового списку з 16.11.2018. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Згідно з копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 23.10.2004 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] 23.10.2004 року зареєстрували шлюб, актовий запис 883. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області [PERSON] народився [INFO] , актовий запис 112. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно з копією довідок Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради № 6239 від 10.11.2017, № 6240 від 13.05.2017 та № 0000204203 від 10.11.2017 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. Зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 640 від 30.09.2020, [PERSON] дійсно проходить військову службу на офіцерських посадах в структурному підрозділі (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях. Як вбачається з посвідчення Служби безпеки України серії [NUMBER] від 26 травня 2015 року, [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Згідно з копією витягу з протоколу № 1 засідання житлово-побутової комісії 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 03 березня 2018 року «Про розподіл службового житла», вирішено надати службову двокімнатну квартиру жилою площею 30,1 кв.м., загальною площею 48,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , на склад сім`ї три особи: він, дружина [PERSON] , син [PERSON] (по 10,03 кв.м. на особу). Згідно з копією ордеру на жиле приміщення № 56 від 08.08.2018, виданого виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради, ордер виданий [PERSON] з сім`єю з 3 осіб на право зайняття службового жилого приміщення жилою площею 30,1 кв.м., яке складається з 2 кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] квартиронаймач, [PERSON] дружина, [PERSON] син. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів № 223657540 від 11.09.2020 квартира розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності була зареєстрована за [PERSON] , 20.07.2019 право власності припинено. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів № 223656949 від 11.09.2020 квартира розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної сумісної власності зареєстрована за [PERSON] (1/1 частка). Згідно з копією рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 909 від 16 листопада 2018 року «Про відмову [PERSON] у взятті на квартирний облік» [PERSON] відмовлено у взятті на квартирний облік у загальну чергу та включенні до першочергового списку у виконкомі Сєвєродонецької міської ради по заяві від 10.10.2018 у зв`язку з відсутністю підстав. Рішення мотивоване тим, що [PERSON] разом з сім`єю (всього три особи) зареєстровані та проживають у двокімнатній службовій квартирі [ADDRESS] , де забезпечені жилою площею на праві користування в розмірі 10,03 кв.м. на одну особу при встановленому мінімальному рівні жилої площі у Луганській області 6 кв.м. жилої площі на одну особу, а тому відповідно до п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР [PERSON] не потребує поліпшення житлових умов. Отже,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу правомірності відмови [PERSON] \~у взятті\~на квартирний\~облік та включення до першочергового списку. Вказані правовідносини регулюються Житловим кодексом України, постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», постановою\~Ради Міністрів\~Української РСР\~від 04.02.1988\~№ 37\~«Про службові\~жилі приміщення», Інструкцією\~про організацію\~забезпечення і\~надання військовослужбовцям\~Служби безпеки\~України та\~членам їх\~сімей житлових\~приміщень,\~затвердженою наказом\~СБУ №\~792\~від 06.11.2007, Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006. Відповідно до пункту 13 постанови Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» (далі Правила) на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської місцевих Рад народних депутатів разом з радами профспілок; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках; 7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статті старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більше як з однієї кімнати); 8) внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 та особи з інвалідністю внаслідок війни, визначені в пунктах 10-14 частини другої статті 7, та члени їх сімей, а також члени сімей загиблих, визначені абзацами четвертим-восьмим, чотирнадцятим, шістнадцятим-двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до\~абз.\~4\~п.\~8\~Правил внутрішньо\~переміщені особи,\~визначені у\~підпункті 8\~пункту 13\~цих Правил,\~беруться на\~квартирний облік\~у населеному\~пункті в\~межах території\~обслуговування органу\~соціального захисту\~населення,\~в якому\~вони перебувають\~на обліку\~в Єдиній\~інформаційній базі\~даних про\~внутрішньо переміщених\~осіб незалежно\~від наявності\~майнових прав\~чи прав\~власності на\~нерухоме майно,\~що розміщується\~на тимчасово\~окупованих територіях\~Автономної Республіки\~Крим та\~м.\~Севастополя,\~Донецької та\~Луганської областей,\~в населених\~пунктах,\~на території\~яких органи\~державної влади\~тимчасово не\~здійснюють свої\~повноваження,\~розташованих на\~лінії розмежування,\~або житло\~яких зруйноване\~чи стало\~непридатним для\~проживання внаслідок\~збройної агресії\~Російської Федерації\~в Донецькій\~та Луганській\~областях.\~При цьому\~члени сім`ї\~особи з\~інвалідністю або\~учасника бойових\~дій,\~які мають\~довідку про\~взяття на\~облік внутрішньо\~переміщеної особи\~за формою\~згідно з\~додатком до\~Порядку оформлення\~і видачі\~довідки про\~взяття на\~облік внутрішньо\~переміщеної особи,\~затвердженого постановою\~КМУ від\~01.10.2014\~№ 509,\~беруться на\~квартирний облік\~разом з\~нею (ним). Отже, з наведених вище положень Правил, які регулюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов (квартирний облік), судом вбачається, що внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій, визначені у п.п. 8 п. 13 Правил беруться на квартирний облік у населеному пункті в межах території обслуговування органу соціального захисту населення, в якому вони перебувають на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб незалежно від наявності майнових прав чи прав власності на нерухоме майно, що розміщується в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] є учасником бойових дій, має довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та не має майнових прав чи прав власності на нерухоме майно на території України, на якій органи державної влади здійснюють свої повноваження. Отже, з наведеного вище суд доходить висновку, що позивач разом із членами його сім`ї має бути взятий на квартирний облік з включенням до першочергового списку, як особа, яка визнається потребуючою поліпшення житлових умов відповідно до п.п. 8 п. 13 Правил. Натомість рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 909 від 16 листопада 2018 року позивачу [PERSON] відмовлено у взятті на квартирний облік у зв`язку з тим, що він та його сім`я зареєстровані та проживають у службовій квартирі, де забезпечені жилою площею на праві користування в розмірі 10,03 кв.м. на одну особу при встановленому мінімальному рівні жилої площі у Луганській області 6 кв.м. жилої площі на одну особу. Тобто,\~однією з\~підстав відмови\~позивачу у\~взятті на\~квартирний облік\~було забезпечення\~жилою площею\~у більш\~ніж мінімальному\~розмірі,\~що,\~на думку\~суду,\~є помилковим,\~оскільки забезпечення\~жилою площею\~нижче за\~рівень,\~що визначається\~виконавчими комітетами\~обласних,\~Київської і\~Севастопольської місцевих\~Рад народних\~депутатів разом\~з радами\~профспілок,\~є окремою\~самостійною підставою для визнання особи потребуючою поліпшення житлових умов, передбаченою п.п. 1 п. 13 Правил, та не підлягає застосуванню при вирішенні цього питання одночасно з іншими підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Згідно з пунктами 60-62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 № 653/1096/16-ц,\~статті 124-125 ЖК\~України передбачають приписи, згідно з якими припинення трудових правовідносин з роботодавцем, за виключенням окремих чітко визначених випадків, є підставою для виселення особи зі службового житла без надання іншого житлового приміщення. Тобто, формулювання вказаних приписів є достатньо чіткими та передбачуваними для особи, якій таке житло надане у користування. Отже, службове житло надається особі тимчасово, допоки з роботодавцем, який надав це житло, її пов`язують трудові правовідносини. Після їх припинення службове житло має бути повернуте роботодавцю для того, щоб у ньому мали можливість проживати інші працівники. Відповідно до пункту 25 постанови Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 № 37 «Про службові жилі приміщення» зазначається, що працівники, які проживають у службових жилих приміщеннях і потребують поліпшення житлових умов, за їх бажанням, можуть забезпечуватись іншими службовими жилими приміщеннями, що відповідають вимогам, передбаченим пунктами 10-12 цього Положення, або в установленому порядку приймаються на квартирний облік. Відповідно до п. 5.1 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом СБУ № 792 від 06.11.2007, співробітники та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності за місцем проходження служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби житла для постійного проживання, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця проходження військової служби, забезпечуються службовими житловими приміщеннями. Відповідно до п. 5.3 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом СБУ № 792 від 06.11.2007, що кореспондується з п. 15 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006, службове жиле приміщення надається незалежно від перебування військовослужбовця на квартирному обліку, без урахування пільг, передбачених для забезпечення громадян житлом. Отже, з аналізу наведених нормативно-правових актів суд доходить висновку, що службове житло надається особі тимчасово у зв`язку з характером її трудових відносин і лише на період її трудових відносин. Службове житло не є постійним, а особа, яка у ньому проживає, не має на нього майнових прав чи права власності, а у разі припинення трудових відносин, у зв`язку з якими вона була забезпечена службовим житлом, підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення. Крім того, суд зазначає, що забезпеченість особи службовим житлом не позбавляє її права забезпечуватись іншими службовими жилими приміщеннями або в установленому порядку бути прийнятою на квартирний облік, а перебування на квартирному обліку не позбавляє її права отримувати службове жиле приміщення. Таким чином, наявність у користуванні позивача службового житла не позбавляє його права одночасно бути взятим на квартирний облік. За таких обставин суд доходить висновку про протиправність відмови позивачу у взятті на квартирний облік, у зв`язку з чим позов адвоката Суткової Рени Агабєковни в інтересах [PERSON] до Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області в частині визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 909 від 16.11.2018 «Про відмову [PERSON] у взятті на квартирний облік» підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про зобов`язання виконавчого комітету Військово-цивільної\~адміністрації міста\~Сєвєродонецьк Луганської\~області взяти на квартирний облік позивача та членів його сім`ї, суд зазначає про таке. Рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 909 від 16.11.2018 «Про відмову [PERSON] у взятті на квартирний облік», відмовлено [PERSON] у взятті на квартирний облік у загальну чергу та включенні до першочергового списку у виконкомі Сєвєродонецької міської ради по заяві від 10.10.2018 у зв`язку з відсутністю підстав. На момент прийняття рішення відповідачем були розглянуті документи, надані позивачем, перевірено дотримання ним усіх визначених законом умов та прийнято рішення з наведенням відповідного мотивування відмови позивачу у взятті на квартирний облік відповідно до положень чинного законодавства. Отже, на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідач мав дискреційні повноваження. У своєму позові позивач просить суд зобов`язати виконавчий комітет Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області взяти на квартирний облік військовослужбовця Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях [PERSON] зі складом сім`ї три особи: він, дружина [PERSON] , син [PERSON] з включенням до першочергового списку з 16.11.2018. З огляду на досліджені обставини справи, суд вважає, що така позовна вимога підлягає задоволенню, оскільки, на думку суду, у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Як зазначено у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18 критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд. Суд зазначив, що такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта. На цій підставі Верховний Суд дійшов висновку, що\~адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції. За таких обставин суд доходить висновку про те, що в даному випадку відсутні обставини для застосування відповідачем дискреції, а тому вважає за необхідне позовну вимогу про зобов`язання виконавчого комітету Військово-цивільної\~адміністрації міста\~Сєвєродонецьк Луганської\~області взяти на квартирний облік позивача та членів його сім`ї задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги було задоволено у повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved