Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

[PERSON] у серпні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] і приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та скасування реєстрації права власності, вказавши, що 21.10.2004 року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті спадщину прийняв його дід [PERSON], який помер 23.04.2005 року. Відповідно до заповіту від 13.11.2000 року [PERSON] все своє майно заповів позивачу, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину та звернувся до Другої черкаської державної нотаріальної контори для отримання Свідоцтва про право власності на спадкове майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Однак нотаріус не зміг видати йому свідоцтво про право на спадщину, у звязку із тим, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, - вказана квартира вже була зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.06.2004 року по справі № 2-3400/02. Рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] прийняла державний реєстратор [PERSON] 29.09.2015 року. [PERSON] та його представник звернулися до поліції для розслідування протиправних дій осіб, які незаконно заволоділи спадковим майном. 07.11.2015 року було відкрито кримінальне провадження №12015251010000019 за ст. 358 ч. 1 КК Країни. Згідно висновку Придніпровського районного суду м. Черкаси про проведення службової перевірки від 19.10.2015 року в архіві суду під № 2-3400/2002 знаходиться рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі, а не про визнання права власності на квартиру. Крім того відповідно до обліково-статистичних даних суду, в період з 2002 по 2004 роки, позов [PERSON] до будь-кого про визнання права власності на нерухоме майно в суді не розглядався. Відповідно до висновку службової перевірки суду рішення від 21.06.2004 у справі № 2-23400/2002, щодо визнання права власності на квартиру за [PERSON] є підробленим. Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року, яка набрала законною сили 16.04.2016 року, у справі № 823/15/16 визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора [PERSON] від 29.09.2015 року №24836354 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру за адресою [ADDRESS]. Однак не дивлячись на наявність вказаної Постанови Черкаського окружного адміністративного суду, 16.03.2016 року приватний нотаріус [PERSON] посвідчила Договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продав спірну квартиру [PERSON]. За таких обставин позивач просив суд визнати недійсним з моменту укладання договір від 16.03.2016 року купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та скасувати реєстрацію права власності на вказану квартиру за [PERSON]. Ухвалою суду від 06.09.2017 року провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 06.09.2017 року за заявою позивача застосовано заходи забезпечення позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою суду від 25.09.2017 за ініціативою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено [PERSON]. Ухвалою суду 18.10.2017 року за клопотанням представника позивача витребовано докази у приватного нотаріуса [PERSON], а саме належним чином завірену копію нотаріальної справи із посвідчення 16.03.2016 року Договору купівлі-продажу квартири зареєстрованого в реєстрі за №2040. 15.12.2017 набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України згідно із Законом України №2147-VIII від 03.10.2017. Відповідно до п.п. 9 п.1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в ред. згідно із Законом №2147-VIII від 03.10.2017), - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позовне провадження здійснюється в загальному або спрощеному порядку (ч.2 ст. 19 ЦПК). Відповідно до ч. 6 ст. 240 ЦПК України, - якщо в судовому засіданні було оголошено перерву, провадження у справі після її закінчення продовжується зі стадії, на якій було оголошено перерву. Згідно ухвали суду від 16.01.2018 року розгляд цивільної справи №711/6783/17 продовжено за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 16.01.2018 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено дружину відповідача [PERSON], - [PERSON]. Ухвалою суду від 02.02.2018 за клопотанням представників сторін в судовому засіданні була оголошена перерва до 26.02.2018 для вирішення питання про добровільне врегулювання спору. Однак після закінчення вказаної перерви представник позивача повідомив суд, що вирішити спір в позасудовому порядку сторонам не вдалося. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], - [PERSON] підтвердив обставини викладені у позові, та просив задовольнити позовні вимоги. Наполягав, що право власності за [PERSON] на спірну квартиру було зареєстровано на підставі підробленого рішення суду, а отже [PERSON] не мав права розпоряджатися вказаною квартирою і продавати її [PERSON]. Претензії до нотаріуса [PERSON] у [PERSON] відсутні, однак оскільки вона посвідчила оспорюваний договір купівлі-продажу квартири то позивач зазначив її в якості співвідповідача. Після визнання недійсним договору купівлі-продажу від 16.03.2016 та скасування реєстрації права власності на квартиру за [PERSON], позивач [PERSON] отримає можливість оформити у нотаріуса свої спадкові права на квартиру [ADDRESS]. Представник відповідача нотаріуса [PERSON], - [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що нотаріус є неналежним відповідачем в даній справі. При посвідченні оспорюваного договору купівлі-продажу квартири нотаріус не знала і не могла знати, що рішення суду на підставі якого за [PERSON] було зареєстроване право власності є підробленим. Про наявність постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року по справі №823/15/16 нотаріусу також не було відомо. В судове засідання 26.02.2018 позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та його представник, - адвокат [PERSON], а також треті особи [PERSON] і [PERSON], не зявилися. Були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, - [PERSON] подав письмове клопотання про розгляд справи 26.02.2018 без його участі та заперечував проти задоволення позову [PERSON]. В судових засіданнях за його участі відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що у березні 2016 року директор агентства нерухомості [PERSON] запропонував йому придбати квартиру по вулиці Толстого в м. Черкаси. Його влаштувала вказана пропозиція. Нотаріус [PERSON] перевірила правовстановлюючі документи на квартиру та ніяких зауважень не висловила. Правовстановлюючим документом на квартиру було рішення суду. В день підписання договору купівлі-продажу квартири 16.03.2016 року заявився продавець [PERSON] з ним було ще два чоловіки та жінка. Вони із [PERSON] підписали Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. За квартиру він фактично сплатив 12000 доларів США, хоча у договорі була вказана менша ціна для того, щоб зменшити суму податків. Придбана ним квартира була у занедбаному стані та з великими боргами по сплаті комунальних послуг. Про те, що рішення суду було підробленим він довідався тільки після отримання позову [PERSON]. Вважав, що не вчиняв ніяких протиправних дій, а тому суд не може забрати в нього квартиру. Суд заслухавши представників сторін, відповідача [PERSON], допитавши свідка, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до [PERSON] з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.12.2005 року (а.с. 17), а також Інформаційних довідок із вказаного Реєстру від 26.05.2016 року та від 20.03.2017 року (а.с. 24, 33), - право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці за кожним на підставі Свідоцтва про право власності від 17.01.1996. Право власності на житло набуте в результаті приватизації. Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-СР № 015802 (а.с. 9) [PERSON] померла 21.10.2004 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-СР № 015549 (а.с. 42) [PERSON] помер 23.04.2005 року. 29.08.2005 року, тобто в межах шестимісячного строку з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК), [PERSON], як спадкоємець за заповітом, звернувся до Другої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 41). За заявою [PERSON] Другою черкаською державною нотаріальною конторою 29.08.2005 року заведено спадкову справу №1074. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.12.2007 року у цивільній справі № 2-320/2007 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, стягнення майнової та моральної шкоди, зобовязання прийняти заяву та видати свідоцтво про право на спадщину, - у задоволенні позовних вимог відмовлено. При цьому судом встановлено, що 13.11.2000 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON]. Суд прийшов до висновку, що вказаний заповіт підписано [PERSON], відповідає його волі та посвідчений належним чином (а.с. 10-14). Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12.03.2008 року та Ухвалою Верховного Суду України від 18.11.2008 року залишено без змін рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.12.2007 року у цивільній справі № 2-320/2007 (а.с. 15-16). Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК). За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняв у встановленому порядку спадщину, а отже не зважаючи на те, що він не був стороною оспорюваного договору купівлі-продажу квартири від 16.03.2016 року, має право на предявлення до суду позову про визнання даного договору недійсним. 16.03.2016 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) (а.с. 115). Згідно п.2 Договору, - квартира належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.06.2004 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.09.2015 року, номер запису про право власності 11371826, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 736509971101. [PERSON] нотаріусу [PERSON] надане «рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.06.2004 року у цивільній справі № 2-3400/02» за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 118-119), яким затверджено мирову угоду між [PERSON], [PERSON] і [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі вказаного «рішення суду» державним реєстратором [PERSON] 29.09.2015 року прийнято рішення №24836354 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Однак під час службової перевірки у Придніпровському районному суді м. Черкаси, - Висновком від 19.10.2015 року (а.с. 18) встановлено, що так зване «рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.06.2004 по справі № 2-3400/02», яким визнано право власності на нерухоме майно за [PERSON] є підробленим. Під номером 2-3400/02 насправді була розглянута справа за позовом [PERSON] до ЗАТ «Будівельне управління «Опорядбуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Матеріали перевірки вирішено направити прокурору м. Черкаси для внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування. 08.11.2015 прокурором прокуратури м. Черкаси внесено відомості до ЄРДР за ст. 358 ч.1 КК України та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12015251010000019 за фактом підробки судового рішення (а.с. 19). Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року в адміністративній справі №823/15/16 за позовом [PERSON] до Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, державного реєстратора [PERSON], третя особа, [PERSON] про скасування рішення, позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю, - визнано протиправним та скасоване рішення державного реєстратора [PERSON] від 29.09.2015 року №24836354 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Постанова суду набрала законної сили 16.04.2016 (а.с. 20-23). Скасовуючи рішення державного реєстратора суд виходив із того, що факт прийняття рішення суду про визнання права власності на квартиру за [PERSON] не підтверджено. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що працює ріелтером. У березні 2016 року до нього від [PERSON], як представника [PERSON], надійшла пропозиція щодо продажу квартири по вул. Толстого у м. Черкаси. Оскільки він знав, що [PERSON] шукає квартиру то розповів останньому про наявний варіант. [PERSON] показала квартиру [PERSON] та вони домовились про ціну 12000 доларів США. Нотаріус [PERSON] подивилась документи на квартиру наявні у продавця та про будь-які складнощі не повідомила. Безпосередньо на підписання договору до нотаріуса прийшов [PERSON] разом із ним були [PERSON], [PERSON] та чоловік на імя [PERSON]. На вулиці знаходився [PERSON]. Гроші у [PERSON] брали [PERSON] та Володимир, а [PERSON] підписав договір і написав розписку про отримання коштів. Після того, як [PERSON] предявив свої претензії на квартиру, то свідок зустрічався із [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак вирішити ситуацію в позасудовому порядку не вдалося. Тоді він про те що сталося повідомив Службу безпеки України. Згідно ч. 1\~ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5 та 6\~ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом статей\~317, 319 ЦК України\~саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. З урахуванням встановлених судом обставин, [PERSON] не є та ніколи не був законним власником квартири [ADDRESS], а правовстановлюючий документ наданий ним нотаріусу при посвідченні договору купівлі-продажу 16.03.2016 року є підробленим. Щодо обраного позивачем способу захисту своїх прав шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу необхідно зазначити наступне. За змістом ч. 1 ст. 216 ЦК України наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції, а тому, за загальним правилом, коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача. В той же час розглядувана справа є винятком із загального правила, у звязку із наявністю постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року в адміністративній справі №823/15/16 якою визнано протиправним та скасоване рішення державного реєстратора [PERSON] від 29.09.2015 року №24836354 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Таким чином визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 16.03.2016 не призведе до відновлення реєстрації права власності [PERSON] на спірне майно. Натомість фактично буде відновлено реєстрацію права власності на квартиру за первісними власниками - [PERSON] та [PERSON], що дозволить [PERSON] в нотаріальному порядку оформити своє право на спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. За таких обставин суд у розглядуваній справі вважає можливим застосувати запропонований [PERSON] спосіб захисту його прав, оскільки такий спосіб, з урахуванням обставин справи, дозволить в повній мірі відновити порушені права позивача. Тому Договір від 16.03.2016 року купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2040 необхідно визнати недійсним, як такий, що суперечить Цивільному Кодексу України та вчинений всупереч волі власника. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, - нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. У звязку із визнанням недійсним Договору купівлі-продажу квартири від 16.03.2016 року, підлягає скасуванню державна реєстрація права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. [PERSON], якщо вважає свої права порушеними, не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом до особи (осіб) чиї неправомірні дії призвели до завдання йому шкоди. Що ж до рішень, дій та бездіяльності слідчого і прокурора у кримінальному провадженні № 12015251010000019 від 08.11.2015 за ч. 1 ст. 358 КК України, то такі рішення, дії та бездіяльність можуть бути оскаржені слідчому судді в порядку передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України. В межах цивільної справи суд не має повноважень здійснювати контроль за досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні. Наявність правових підстав для задоволення позовних вимог до нотаріуса [PERSON] позивачем не доведена. При цьому [PERSON] та його представник не вказали які саме, неправомірні, на їх думку, дії вчинив нотаріус та не довели, що [PERSON] було відомо про те, що «рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.06.2004 по справі № 2-3400/02» є підробленим, а державна реєстрація права власності [PERSON] на квартиру протиправною. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При зверненні до суду [PERSON] сплачено судовий збір на загальну суму 960 гривень, що підтверджується квитанціями від 15.08.2017 року (а.с. 1, 2). Оскільки позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволені, а у задоволенні позовних вимог до нотаріуса необхідно відмовити, то із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 480 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 182, 203, 215, 236, 316-317, 319, 321, 658, 1216-1218, 1268, 1286, 1296 ЦК України,

Outcome: approved