Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) в березні 2015 року звернулася до суду із позовом до ПП «Зоря 2013» (надалі відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та [PERSON] було укладено договір позики № 1 від 04 грудня 2014 року (надалі договір) за умовами якого [PERSON] було надано позику в розмірі 270 000 грн. на термін до 18 січня 2015 року. 04 грудня 2014 року між сторонами та між ПП «Зоря 2013» також було укладено договір поруки, за яким поручитель - ПП «Зоря 2013» зобов'язалось відповідати про повернення суми позики у розмірі, строки та в порядку, передбаченому договором поруки. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 05 грудня 2014 року було укладено та посвідчено нотаріально іпотечний договір (надалі договір іпотеки, зареєстровано в реєстрі № 566), згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно: - житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 429 кв. м., житловою площею 107 кв. м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 5674835103, номер запису про право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 990396; - земельну ділянку площею 0, 0821 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану за адресою: по [ADDRESS], для ведення особистого селянського господарства, номер запису про право власності 992809, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 58536535103; - земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану за адресою: по [ADDRESS], для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вартість предмету іпотеки дорівнює 270 000 грн. Зобов'язання передбачені договором не виконані, просить суд звернути стягнення на предмети іпотеки за договором іпотеки від 05 грудня 2014 року (зареєстровано в реєстрі № 566) в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором позики № 1 від 04 грудня 2014 року в сумі 270 000 (двісті сімдесят тисяч) грн. шляхом визнання права власності за [PERSON] на нерухоме майно вартістю 270 000 (двісті сімдесят тисяч) грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи в суді, про причину неявки до суду відповідач суд не повідомила. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Інтереси позивача в суді по довіреності представляв [PERSON] Представник відповідача проти позову заперечує, надавши до суду письмове заперечення. Просить суд врахувати, що між сторонами досі триває позасудове врегулювання спору, хоча конкретний термін, що був вказаний в договорі минув. Враховуючи складну ситуацію із отриманням кредитних коштів в даний час визначаються шляхи та способи повернення отриманих коштів. Інтереси ПП «Зоря 2013» в суді по довіреності представляла Коваленко К.Р. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Правовідносини сторін врегулюванні Законом України «Про заставу», Законом України «Про іпотеку» та ст. ст.4 -11, 15, 16, 19, 20, 22, 251- 267, 311, 316- 321, 331, 346-348, 355, 358-361, 382, 525, 526, 610, 614 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки врегульовується нормами спеціального Закону України «Про іпотеку». Відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно ст.ст. 33, 37 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 04 грудня 2014 року було укладено договір позики № 1 (надалі договір) за умовами якого [PERSON] отримав кошти в сумі 270 000 грн. позики, за яким термін повернення коштів було визначено - 18 січня 2015 року. 04 грудня 2014 року між сторонами та між ПП «Зоря 2013» також було укладено договір поруки, за яким поручитель - ПП «Зоря 2013» зобов'язалось відповідати про повернення суми позики у розмірі, строки та в порядку, передбаченому договором поруки. Між сторонами 05 грудня 2014 року також було укладено договір іпотеки, та посвідченого нотаріально, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS], - земельну ділянку площею 0, 0821 га, кадастровий номер [NUMBER], та земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], які розташовані за адресою: по [ADDRESS], власником цих об'єктів нерухомого майна є ПП «Зоря 2013». Вартість предмету іпотеки дорівнює 270 000 грн. 00 грн. Зобов'язання передбачені договором позики не виконані. За умовами договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань за кредитним договором у випадку порушення іпотекодавцем якого-небудь із зобов'язань, передбачених умовами договору. Відповідно до п. 3.5.3. договору іпотеки від 05 грудня 2014 року іпотеко держатель з своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів, зокрема шляхом передачі іпотеко держателю. Право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленою статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Судом встановлено, що свої зобов'язання, передбачені договором позики відповідачем не виконано, суму 270 000 грн. позивачу у справі досі не повернуто. Судом встановлено, що сторонами дотримано форми договору позики та договору іпотеки, який було посвідчено нотаріально. Позивачем заздалегідь вжито заходів для повернення боргу. Суд дійшов висновку, що умови договору іпотеки не виконуються. Позивач скористалася наданим їй правом одержати задоволення вимог за рахунок іпотечного майна. З урахуванням викладеного, враховуючи наявні у нормативно-правових актах вимоги щодо порядку оформлення угод нерухомого майна, правомірною є вимога позивача щодо передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань. Судом також встановлено, що відповідач дійсно є власником будинку розташованого по [ADDRESS], а також земельну ділянку площею 0, 0821 га, кадастровий номер [NUMBER], та земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташовані за цією ж адресою. Суд приймає до уваги, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки згідно витягу від 05 грудня 2014 року приватним нотаріусом внесено запис про іпотекодержаьтеля - [PERSON], майнового поручителя - ПП «Зоря 2013» за предметами іпотеки: - житловий будинок [ADDRESS], - земельну ділянку площею 0, 0821 га, кадастровий номер [NUMBER], та земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], які розташовані за адресою: по [ADDRESS], власником цих об'єктів нерухомого майна вказано ПП «Зоря 2013». Суд дійшов висновку, що виходячи із положень ч. 2 ст. 16, ч. 3 ст. 33, 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотеко держателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Суд також дійшов висновку задовольнити в повному обсязі позовну вимогу звернення стягнення на предмет іпотеки в розмірі, що визначений на момент фактичного задоволення в сумі 270 000 грн. 00 коп. Спосіб реалізації предмета іпотеки - судом визначається в межах заявлених позовних вимог - звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за позивачем на нерухоме майно в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача суд присуджує з другої сторони понесені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved