Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 08.08.2009 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що після народження доньки у сторін почалися постійні конфлікти, спільне життя стало неможливим. Відповідач неодноразово застосовував до позивача та своєї доньки психологічне та фізичне насильство, вчиняв перешкоди у користуванні житлом. На теперішній час сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. За таких обставин позивач вважає, що подальші спільні шлюбні відносини з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам. Шлюбні відносини між ними припинені та поновлювати позивач їх не бажає. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, але через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони 08 серпня 2009 року зареєстрували шлюб, про що Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (актовий запис № 468). Як встановлено судом, після народження доньки у сторін почалися постійні конфлікти, спільне життя стало неможливим. Відповідач неодноразово застосовував до позивача та своєї доньки психологічне та фізичне насильство, вчиняв перешкоди у користуванні житлом. На теперішній час сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, збереження сім`ї неможливо та суперечить їх інтересам, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивача та відповідача звільнено від сплати судового збору, оскільки вони є інвалідами I та II груп.

Outcome: approved