Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом, який мотивують тим, що [INFO] помер їх чоловік та батько відповідно - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку [ADDRESS] . Оскільки фактом постійного проживання із спадкодавцем вони прийняли за ним спадщину, однак нотаріусом у оформленні такої їм було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок, тому просять позов задовольнити. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - [PERSON] пред`явив позов до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання за ним права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] у порядку спадкування за законом за [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який був головою домогосподарства [ADDRESS] , де постійно проживав. Разом з останнім на момент його смерті серед спадкоємців першої черги були зареєстровані позивачі та він, його син. Оскільки у позасудовому порядку оформити свої спадкові права він не має можливості, так як правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні, тому просить позов задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, в якій змінили позовні вимоги, а саме просили визнати за ними право власності по 1/3 частині спадкового будинку за кожною. Крім цього, просили розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги [PERSON] задовольнити та не вирішувати питання розподілу понесених ними процесуальних витрат. У підготовче судове засідання третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, визнати за ним та позивачами право власності по 1/3 частині спадкового будинку кожному. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та не заперечив щодо визнання за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] і [PERSON] - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 11 червня 2019 року (а. с. 6, 7-10, 22, 46, 47). Також встановлено, що згідно довідок виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області [PERSON] був головою домогосподарства [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ), де на момент смерті був зареєстрований разом з дружиною [PERSON] , [INFO] , дочкою [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] (а. с. 11, 12). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59124077 від 23 січня 2020 року та повідомлення Перечинської міської ради Закарпатської області № 138/01-13 від 04 лютого 2020 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , відсутня (а. с. 34-35, 36). Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу за вих. № 132/01-16 від 16 грудня 2019 року позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок [ADDRESS] , відсутній (а. с. 18). Згідно архівної довідки Перечинської міської ради № Ш-560/02-10 від 13 грудня 2019 року в архіві РКП «Бюро технічної інвентаризації» відомості щодо проведення державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок відсутні (а. с. 13). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 192971609 від 13 грудня 2019 року відомості про права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження у вказаних реєстрах щодо житлового будинку [ADDRESS] відсутні (а. с. 14). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, враховуючи те, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мали зареєстроване місце проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилися від неї, а наявність інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено (а. с. 11, 35, 36), відтак позивачі та третя особа прийняли таку по 1/3 частині кожен. Оскільки у них існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що змінений первісний позов та позов третьої особи підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанцій № №0.0.1575119522.1, 0.0.1575118410.1 від 09 січня 2020 року позивачами сплачено по 779 грн. судового збору (а. с. 19, 20). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданих позивачами заяв, останні, з врахуванням принципу диспозитивності, просять не вирішувати питання розподілу понесених ними судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке їх волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. На підставі наведеного та

Outcome: approved