Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] (далі - Позивачі) звернулися до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 липня 2015 року померла їх мати, [PERSON], яка за життя була власницею частини 2/5 частин домоволодіння №134-136, що по вулиці Інгулецька, у місті Кривому Розі, та складається з: житлового будинку «Б-1» (загальна площа приміщень 43.7 кв.м., житлова площа 21,6 кв.м.), житлового будинку «Д-1» (загальна площа приміщень 29,4 кв.м., житлова площа 23,0 кв.м.), вбиралні «К», вбиральні «Т», літнього душу «О», навісу «С». Зазначене спадкове майно належало померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 21.03.2001 року Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі №1-1551; та свідоцтва про право власності, виданого 19.10.2001 року згідно з рішенням Центрально-Міського виконавчого комітету Криворізької міської ради №239 від 15.08.2001 року «Про видачу свідоцтв про право власності на обєкти нерухомого майна». Позивачі вважають себе єдиними спадкоємцями на спадкове майно, оскільки проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем на момент її смерті; інших спадкоємців немає; заповіт за життя померла не складала. У встановлений законом строк, Позивачі звернулись до Першої Криворізької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері, однак у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, їм було відмовлено, у звязку з тим, що у правовстановлюючому документі, а саме свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданого Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстром №1-1551 від 21.03.2001 року [PERSON] належить 2/5 частки домоволодіння №134-136, по вулиці Інгулецька, у місті Кривому Розі, яке складається з 1/2 частки обкладеного цеглою житлового будинку А-1, глинобитного, обкладеного цеглою житлового будинку Б-1, шлакоблокового сараю Е, дощатої вбиральні И, водо колонки І, огорожі №1-6. За життя [PERSON] збудувала новий житловий будинок за цією ж адресою, зазначеного в технічній документації за літерою Д-1, отримала свідоцтво про право власності від 19.10.2001 року. Однак, належна частка не була перерахована з урахуванням збудованого будинку, і залишається як 2/5 частки, що фактично не відповідає дійсності. Крім того, за рахунок реконструкції загальна площа приміщень будинку Б-1, змінилась, тому не відповідає будівлі зазначеній у правовстановлюючому документі. Зазначене унеможливлює оформлення спадкових прав Позивачів, тому вимушені звертатися до суду із вказаним позовом, оскільки отримати спадщину в органах нотаріату не представляється можливим. У судове засідання Позивачі та їх представник, будучі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не зявились, надали письмові заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] Центрально-Міської районної у місті ради [PERSON], будучі належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, правом присутності у судовому засіданні не скористувалась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог, не заперечувала. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 27 липня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №880 від 28.07.2015 року (а.с.12). Як убачається зі свідоцтв про народження Позивачів, [PERSON], є матірю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7, 11). За життя [PERSON] на праві приватної власності належало 2/5 частини домоволодіння, яке у цілому складається з глинобитного, ? обкладеного цеглою житлового будинку А-1, житловою площею 48,4 кв.м., загальною площею 69,7 кв.м., глинобитного, обкладеного цеглою житлового будинку Б-1, житловою площею 20,5 кв.м., загальною площею 34,6 кв.м., шлакоблокового сараю Е, дощатої вбиральні И, вод колонки І, огорожі №1-6, що знаходиться у місті Кривому Розі, вулиця Інгулецька, 134-136; вказана частина домоволодіння розташована на земельній ділянці, яка переходить у тимчасове користування [PERSON], та підлягає оформленню у особисту власність згідно діючого законодавства, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, пив даного 21.03.2001 року Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 1-1551, зареєстрованого у Криворізькому бюро технічної інвентаризації 20.04.2001 року, у реєстрову книгу №67, стор.52, запис 16782 (а.с.14); та житловий будинок «Д-1», розташований у домоволодіння №134-136, по вулиці Інгулецька, у місті Кривому Розі, та складається з житлового будинку, розміром 4,30 Х 7,08 м., та надвірних будівель, згідно свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 19.10.2001 року, виданого згідно рішення Центрально-Міського виконкому Криворізької міської ради від 15.08.2001 року, №239 «Про видачу свідоцтв про право власності на обєкти нерухомого майна», зареєстрованого у КП «КБТІ» 19.10.2001 року у книгу №67-52, за реєстровим номером 16782 (а.с.15). У встановлений законом строк, Позивачі у справі, звернувся до Першої Криворізької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.03.2016 року, їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, - відмовлено (а.с.23). У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, зважаючи на те, що на підставі рішення Центрально-Міського виконкому Криворізької міської ради від 15.08.2001 року, №239 «Про видачу свідоцтв про право власності на обєкти нерухомого майна», [PERSON] набула права власності на житловий будинок «Д-1» та надвірні будівлі, а за життя належна їй частка не була перерахована з урахуванням збудованого будинку, тобто на законних підставах, оскільки інше прямо не випливає із закону та незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України). Відповідно до норм ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 392 ЦК України встановлено право власника майна предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який посвідчує його право власності. Отже, позовом про визнання право власності є позадоговірний позов власника майна про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що посвідчує його право власності. Необхідність у даному способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Таким чином, зважаючи на перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю документа, який засвідчує дійсну частку спадкового майна, право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом підлягаю визнанню за Позивачами у судовому порядку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved