Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

[PERSON] пред`явив у суді позов до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - Міністерство соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Відповідно до змісту позовних вимог позивач просив суд: визнати протиправною бездіяльність Подільської районної в місті Києві державної адміністрації щодо позачергового забезпечення позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, та його родини жилою площею протягом року з дня подання заяви (17 травня 2016 року), у відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». зобов`язати Подільську районну в місті Києві державну адміністрацію забезпечити позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, та його родину жилою площею з врахуванням надання додаткової жилої площі у вигляді окремої кімнати, як особі, що отримала інвалідність внаслідок Чорнобильської катастрофи, - у відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позов обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 і має статус громадянина, який постраждав внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач разом зі своєю сім`єю перебуває з 17.05.2016 року на квартирному обліку у Подільській районній в місті Києві державній адміністрації. Позивач зазначає, що він та його родина віднесені до категорії громадян, які мають бути забезпечені житлом протягом року з дати звернення до відповідача з відповідною заявою. Однак, відповідач, допустивши протиправну бездіяльність, досі не забезпечив [PERSON] та членів його сім`ї відповідною жилою прощею чим порушив права та законні інтереси позивача. Позивач в судове засідання не з`явився. До суду звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. До суду подав відзив, в якому проти задоволенні позову заперечував у повному обсязі. Третя особа свого права на участь у судовому засіданні не використала, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та має статус громадянина (особи), яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням. (а.с. 76) Позивач отримав захворювання, яке призвело до значного погіршання стану здоров`я і призначення позивачу в 2014 році третьої групи інвалідності (довічно), що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ [NUMBER] . (а.с. 77) З 17 травня 2016 року позивач та члени його сім`ї у складі 4 осіб перебувають на квартирному обліку у Подільській районній в місті Києві державній адміністрації та мають позачерговий порядок забезпечення житлом, відповідно до довідки відділу обліку та розподілу житлової площі від 10 жовтня 2017 року №1152. (а.с. 78) Позивач зазначає, що він та його родина віднесені до категорії громадян, які мають бути забезпечені житлом протягом року з дати звернення до відповідача з відповідною заявою. Листом від 27.11.2017 року № УК-49672/1 Подільська районна у місті Києві державна адміністрація повідомила, що позивача буде забезпечено житлом згідно квартирної черги. Вищевказану відмову позивач вважає протиправною та такою, що порушує його право на забезпечення житлом. Правовідносини, що виникли регулюються положеннями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Житлового кодексу Української РСР, Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Статтею 47 Конституції України передбачено, зокрема, право громадян на житло. Крім того, визначено, що громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілі від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, до яких, згідно матеріалів справи, належить і позивач - відносяться до категорії 1. Відповідно до статті 40 Житлового кодексу Української РСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною 2 цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік. Відповідно до пункту 10 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадяни, віднесені до категорії 1 мають право на позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім`ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України. Відповідно до статті 43 ЖК УРСР, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Відповідно до витягу з облікової справи за № 26466, станом на 26.03.2018 року позивач перебуває в загальній черзі за № 5280, в позачерговій за № 540, по пільговій категорії за № 116. У поданому до суду відзиві відповідач зазначає, що родина, яка перебуває першою в списку на позачергове отримання житла як «потерпілі від аварії на ЧАЕС 1 категорії» зарахована на квартирний облік до пільгової черги в 1995 році. Жодних інших доказів того, що позивач має право на зміну черговості видачі квартир, до суду не було надано. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, суд вбачає, недоведеність позовних вимог та приходить до висновку про відмову у їхньому задоволенні у повному обсязі.

Outcome: dismissed