Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

[PERSON] через всвого представника [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Виконавчого комітету ВМР Служби в справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини, про припинення стягення аліментів та стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, між сторонами спору [INFO] було укладено шлюб, однак, рішенням Сторожинецького районного суду від 27.12.2011 року шлюб був розірваний. Він даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка за рішенням суду була залишена на виховання у матері. Також, з позивача на корсить відповідачки стягуються аліменти на утримання доньки. Незважаючи на рішення суду щодо залишення на виховання матері дитини - [PERSON] , дочка значну частину часу проживала разом із позивачем та його новою сім`єю. В грудні 2019 року донька. приїхала до позивача на святкові канікули та відмовилася повертатися до матері. Відтак, з 15.12.2019 року [PERSON] проживає разом із батьком - [PERSON] . У сім`ї позивача для дитини створені всі належні умови для розвитку. Дитина має добрі стосунки із дружиною [PERSON] та її донькою від першого шлюбу. Таким чином, позивач вважає, оскільки донька проживає разом із ним, повністю перебуває на його вихованні та утриманні, доцільним є змінити її місце проживання та визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] із її батьком, а також звільнити позивача від аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] та стягувати з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ј від всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідного віку дитини до досягнення нею повноліття. У ході розгляду справи позивачем було зменшено розмір позовних вимог. У своїй заяві позивач відмовився від позовної вимоги в частині стягнення судових витрат з відповідачки. Ухвалою суду від 15.09.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. За клопотанням сторони позивача 01.12.2020 року витребувано зі Служби у справах дітей ВМР висновок щодо доцільності визначення місця проживання [PERSON] разом з батьком. В судове засідання позивач та його представник не з`явилася, надали суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позов підтримують у повному обсязі, просили задовольнити. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялась на офіційному web-сайті Вінницького міського суду Вінницької області. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, підтримав висновок служби. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно повторного свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Як вбачається з Свідоцтва про шлюб [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис № 429 від 05.03.2015 року (а.с.11). Від першого шлюбу у [PERSON] народилась донька [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с.12). На даний час [PERSON] , [PERSON] , та двоє дітей проживають разом. Як вбачається з характеристик наданих суду [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , разом з дружиною та двома доньками. [PERSON] є поміркованим та доброзичливим, перебуває у гарних відносинах з сусідами, має хороших та вихованих дітей (а.с.13-14,22). Відповідно до Довідки виданої ГУ ДПС у Вінницькій області дохід [PERSON] за період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року складає 95 557,19 грн (а.с.21). Як вбачається з заяви [PERSON] до Директора Вінницької гімназії № 6, остання не заперечує щодо проживання та навчання її доньки [PERSON] за місцем проживання батька [PERSON] (а.с.15). Згідно з Характеристик виданих КЗ «НВК ЗОШ 1-3 ступенів гімназія № 6 ВМР» [PERSON] , [INFO] , навчалась у вищевказаній школі з 23.08.2018 року по 22.01.2019 року, а також з 21.01.2020 року і по даний час. Має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня. Батько [PERSON] , систематично контролює навчання доньки та відповідально ставиться до її виховання у родині. Батько систематично спілкується з класним керівником, готовий до співпраці задля покращення навчальних успіхів доньки. Регулярно відвідує батьківські збори, бере активну участь у позакласних заходах школи, благодійних акціях та творчих конкурсах. Також, під час спілкування з шкільним психологом було з`ясованоь, що [PERSON] позитивно відреагувала на зміну місця проживання, на те, що має свою окрему кімнату і ій комфортно проживати з батьком (а.с.16-19). Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно із ст. 11 ЗУ «Про охоронну дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У ч.1, 2 ст. 15 даного Закону зазначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» сказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 26.04.2021 року про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] [INFO] , орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , разом з батьком [PERSON] (с.82-84). Таким чином, враховуючи усі надані докази в сукупності, суд приходить до висновку про доцільність визначення місце проживання неповнолітньої [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Згідно Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30.05.2018 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] , щомісячно, по 1000 грн., але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. (а.с.23-24) Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи те, що з грудня 2019 року [PERSON] почала проживати зі своїм батьком, останній вправі звернутися до суду з позовом про стягнення на свою користь аліментів на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що позивач просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини у частці від доходу відповідачки, з урахуванням положень статті 181 СК України, розмір аліментів слід визначити у частці від доходу відповідачки. Відповідно до частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Тому, враховуючи вікову категорію дитини та звичайні її потреби, суд вважає, що розмір аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідачки, щомісячно, є необхідним та достатнім для утримання неповнолітньої дочки від одного з батьків. Також, у зв`язку із тим, що судом повністю задоволено вимогу про стягнення аліментів з відповідачки на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття, суд вважає за неможливе подальше стягнення таких аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30.05.2018 року, оскільки відбуватиметься одночасне стягнення аліментів на утримання дитини з двох батьків, а тому суд вважає за необхідне припинити стягнення за рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30.05.2018 року, щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , в розмірі 1 000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. За клопотанням представника позивача судові витрати залишити за позивачем. Враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору, згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідачки в сумі 1 681,60 грн. за дві вимоги немайнового характеру на користь держави. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 155, 157, 160,161 СК України,

Outcome: approved