Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] пред'явив у суді позов до [PERSON] про стягнення відсотків за користування грошовими коштами на підставі договору позики від 01.11.2010 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.11.10р. між сторонами у справі було укладено договір позики, що підтверджується відповідною розпискою. Як стверджує позивач за умовами розписки [PERSON] передав [PERSON] 695592,00 дол. США. В обґрунтування правових підстав позову [PERSON] зазначив ст. 1048 ЦК України. До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач свого права на участь у судовому засіданні не використав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення в газеті «Урядовий кур'єр» оголошення про судовий виклик. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 04.12.14р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.11.2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики (а.с. 2-3). На підтвердження фату виконання договору позики, [PERSON] 18.11.2010 року власноручно написав розписку про отримання в позику 695592,00 дол. США (а.с. 5). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Зі змісту тексту наявної у матеріалах справи розписки вбачається, що [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти, які останній зобов'язався повернути 11.11.2011 року. Відповідно до положень ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З огляду на те, що сторонами в договорі позики не було обумовлено розміру процентної ставки за користування позикою, слід виходити з розміру ставки Національного банку України. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимогу про стягнення відсотків за період з 18.11.2010 року до 22.08.2014 року. З 18.11.2010 року по 22.08.2014 року розмір ставки НБУ змінювався: до 22.02.2012-7,75%, до 09.06.2013 - 7,5%, до 12.08.2013 - 7%, до 14.07.2014 р. - 6,5%, до 16.07.2014 р. - 9,5%, до 22.08.2014 р. - 12,5%, тобто сума відсотків становить 190596,99 доларів США. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 04.12.14р. курс долара по відношенню до гривні становив: 100 доларів США = 1529.6657 грн. Таким чином, сума відсотків 190596,99 доларів США в гривневому еквіваленті становить 2 915 496, 78 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, об'єктивно встановивши обставини справи суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] знайшов своє доведення, ґрунтується на чинному законодавстві, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 3654,00 грн. (а.с. 11, 12), а також додаткові витрати, пов'язані з викликом відповідача у судове засідання в розмірі 93,97 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 1046, 1047, 1048 ЦК України,

Outcome: approved