Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] у вересні 2012 року звернулись до суду з позовом до [PERSON], Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання договору недійсним та виселення особи з домоволодіння. Посилались на те, що 04 липня 2007 року помер [PERSON], який заповіту не залишив. Після його смерті залишалась спадкове нерухоме майно по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району. Спадкоємцями на майно померлого є його дочки [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON], остання по усній домовленості з іншими спадкодавцями, залишалась проживати у вказаному будинку, а дочки спадкодавця мешкали в будинку періодично. Зазначили, що в листопаді 2012 року [PERSON] в порушення усної домовленості подала до суду позов про визнання права власності на частину вказаного житлового будинку. Вказали, що після смерті [PERSON] Терешківська сільська рада Полтавського району в особі сільського голови спірний будинок передала під охорону [PERSON] Вказана передача була здійснена без дозволу інших спадкоємців та їх представника [PERSON], яка проживає поряд з вказаним будинком. Вважають, майно під охорону [PERSON] передано незаконно і з порушенням законодавства, а саме, вимог ст.ст.1283-1285 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», а [PERSON] незаконно прийняла вказане майно під охорону та грубо порушує взяті зобовязання щодо охорони спадкового майна. Зокрема, вона користується і використовую спадкове майно на свій розсуд, чинить перешкоди спадкоємцям та їх представнику у доступі до спадкового майна, впустила проживати до будинку сторонніх осіб. Таким чином вважають, що в даному випадку порушені правила передачі спільного спадкового майна під охорону, не складені належні документи або складені з грубим порушенням законодавства. Враховуючи вказане, просили визнати договір про охорону спадкового майна з актом опису спадкового майна, укладений між Терешківською сільською радою Полтавського районного району Полтавської області та [PERSON] недійсним; примусово виселити [PERSON] з домоволодіння, яке знаходиться по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району Полтавської області та призначити [PERSON] зберігачем спадкового майна, що знаходиться за вищезазначеною адресою; зобовязати Полтавську районну державну нотаріальну контору передати спірне майно під охорону [PERSON] (т.1 а.с.3-6) В листопаді 2012 року [PERSON] та [PERSON] змінили та уточнили позовні вимоги (т.2 а.с.202-206), посилаючись на те, що оскільки договір про охорону спадкового майна не укладався, а був складений акт опису, вважають, що представник Терешківської сільської ради [PERSON], яка втрутилась у спір між спадкоємцями на майно спадкодавця [PERSON], зобовязана була укласти договір охорони спадкового майна, а не обмежитись актом опису майна та дала перевагу у заволодіння спірним майно [PERSON] та ініціювала ХІІІ позачергову сесію Терешківської сільської ради, на якій прийнято рішення від 08 червня 2011 року про передачу у користування земельною ділянкою по вул.Харківська,30 [PERSON] без правових підстав. Навіть заповіт [PERSON] склала на користь [PERSON] тільки 11 липня 2011 року. При складенні заповіту голова сільської ради [PERSON] не пересвідчилась у дієздатності спадкодавця та не засвідчила його у присутності свідків. У тексті заповіту допущена помилка у зазначенні місця народження спадкодавця. Вказане свідчить, що власника паспорта, тобто [PERSON] при складанні заповіту поруч не було. Також зазначили, що опис майна головою сільської ради здійснено у відсутності інших спадкоємців та без представника спадкоємців [PERSON], яка проживає у будинку, що розташованим із спадковим майно, що є предметом спору. Вказали, що будинок побудований [PERSON] до того, як він почав проживати з [PERSON], що може підтвердити будівельно-технічна експертиза. З врахуванням вказаного просили визнати акт опису спадкового майна домоволодіння по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району Полтавської області, складений в травні 2012 року головою Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області [PERSON] за участю [PERSON] незаконним; визнати заповіт складений 11 липня 2011 року [PERSON] на користь [PERSON] і посвідчений Терешківським сільською головою [PERSON] реєстраційний №121 недійсним з моменту його вчинення; зобовязавши Терешківську сільську раду Полтавського району внести в реєстрову книгу відомості про недійсність заповіту з повідомленням Полтавської державної нотаріальної контори; примусово виселити [PERSON] з домоволодіння, що знаходиться по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району Полтавської області без надання іншого житла; призначити [PERSON] зберігачем вказаного спадкового майна. В жовтні 2015 року представники [PERSON] [PERSON] та [PERSON] [PERSON] уточнили позовні вимоги та остаточно просили визнати заповіт, складений 11 липня 2011 року [PERSON] на користь [PERSON] і посвідчений головою Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області [PERSON], реєстраційний №121 недійсним з моменту його посвідчення, зобовязавши Терешківську сільську ралу Полтавського району та області внести в реєстрову книгу відомості про недійсність заповіту з повідомленням Полтавської державної нотаріальної контори; призначити [PERSON] зберігачем спадково майна, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с.Копили, вул.Харківська,30. [PERSON] в листопаді 2012 року звернулась до суду із зустрічним позовом до Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, [PERSON], [PERSON] про визначення часток у сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно (т.2 а.с.166-171). В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначила, що 16 квітня 2012 року померла [PERSON], яка залишила заповіт, згідно якого усе належне майно заповідала їй. В передбачений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори за оформленням права власності в порядку спадкування. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено у звязку з відсутністю домовленості між спадкодавцями щодо поділу спадкового майна. Зазначила, що спадкодавець [PERSON] з чоловіком [PERSON] проживали у фактичних шлюбних стосунках з 1990 року, а потім офіційно одружилися у 1995 році. Під час фактичних шлюбних відносин та шлюбу побудували будинок з господарськими будівлями по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району, в якому проживали та вели спільне господарство. Оскільки частки співвласників на вказане майно не змінювались, їх часки є рівними. 04 липня 2007 року [PERSON] помер. Спадкоємцями на майно [PERSON] є вона та дочки померлого [PERSON] та [PERSON] Всі вони звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину їм відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, хоча згідно висновку спеціалістів вказаний будинок придатний для проживання. Зауважила, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. На момент смерті все майно подружжя знаходилось у спільній сумісній власності без виділення часток. Отже, за діючим законодавством половина будинку має належати [PERSON] Вказала, що [PERSON] намагалася в судовому порядку визнати за нею право власності на свою частку у спадковому майні, однак у звязку із смертю не встигла вказане зробити. Враховуючи вказане, просила встановити факт рівності часток у спільному майні подружжя [PERSON], померлої 16 квітня 2012 року та [PERSON], померлого 04 липня 2007 року, а саме по ? частині кожному; визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлої [PERSON] на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по вул.Харківська в с.Копили Полтавському районі, розташованих на земельній ділянці площею 0,08 га державного фонду. Вказані позовні вимоги ухвалою суду від 06 грудня 2012 року обєднані в одне провадження (т.2 а.с.223, 224). В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] уточнені позовні вимоги, що заявлені нею в інтересах [PERSON] просила задовольнити на визнати заповіт від 11 липня 2011 року складений [PERSON] на користь [PERSON] недійсним, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Представники [PERSON] [PERSON] та [PERSON] вважали, що в ході судового розгляду ними доведено позовні вимоги в інтересах [PERSON], а тому просили позов задовольнити, у задоволенні позовних вимог [PERSON] вважали слід відмовити. Відповідач за первинним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] позов до неї не визнала, оскільки вважала, що спадкодавець [PERSON] за своїм власним бажанням заповідала їй своє майно, оскільки за станом здоровя могла відповідати за свої дії та розуміти їх. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] вважала, що в ході судового засідання доведено безпідставність позовних вимог про визнання заповіту недійсним та призначення зберігачем майна [PERSON], а тому просила відмовити у їх задоволенні. Позовні вимоги [PERSON] вважала доведеними, а тому просила їх задовольнити. Представник Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області [PERSON] позов до сільської ради не визнала, оскільки вважала, що при вчиненні дій сільською радою вимоги закону не порушено. В подальшому представник Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області до суду направив заяву про розгляду справи без його участі, при вирішені спору покладався на розсуд суду. Представник Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» [PERSON] вважав, що суд не повинен брати до уваги, відомості щодо року побудови спірного нерухомого майна, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Представник Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та містобудуванні Полтавського району» [PERSON] при вирішення спору покладався на розсуд суду. Свідок [PERSON], яка була допитана судом показала, що з [PERSON] дружила з липня 2007 року [PERSON] хворіла, була нервозна, забувалася. При відвідуванні місця її проживала бачила пусті пляшки з спиртних напоїв. Свідок [PERSON] суду дала показання з приводу здійснення будівництва житлового будинку, який на даний час є спадковим майном. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що її чоловік був двоюрідним братом чоловіка [PERSON] Житловий будинок по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району був побудований приблизно у 1991 році, [PERSON] в ньому поклеїла лише шпалери. Останні роки свого життя [PERSON] хворіла. Вона не могла з нею спілкуватися, оскільки [PERSON] цьому перешкоджала. Свідок [PERSON] показав суду, що працює лікарем та останні два-три роки лікував [PERSON], у хворої стан був свідомий, в основному її турбувала задишка, хвороба серця, два роки до смерті з кімнати не виходила. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] була в хороших дружніх стосунках. Приїхала [PERSON] до с.Копили приблизно у 1993 році. Останні два роки життя дуже хворіла, задихалась, у неї були проблеми з серцем та ногами. Про заповіт їй не відомо. Під час допиту у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що до с.Копили [PERSON] переїхала приблизна у 1990 1991 році, привезла багато грошей. Останні роки життя [PERSON] хворіла, доглядала за нею [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив суду, що знає [PERSON] приблизно з 1990 року, вона приїхала в с.Копили з Півночі. Останні роки життя [PERSON] дуже хворіла, до неї приїжджали лікарі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що товаришував з чоловіком [PERSON], а сама [PERSON] приїхала проживати в с.Копили приблизно в 1990 році. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що житловий будинок в с.Копили побудував [PERSON] в 1990 році, в ньому тільки не зроблена підлога. Йому відомо, що останні роки життя [PERSON] дуже хворіла. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він жив по сусідству з [PERSON], яка останні роки життя дуже хворіла, була неадекватна. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача за первинним та позивача за зустрічним позовом, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 04 липня 2007 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №074807 від 14 липня 2007 року (т.2 а.с.8). Після його смерті залишилось спадкове нерухоме майно, яке відповідно до технічного паспорту, виготовленого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» 02 вересня 2011 року знаходиться по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району Полтавської області. До спадкового майна входить житловий будинок літ. «А-1» (рік побудови 1996), сарай літ. «Б» (рік побудови 1970), навіс літ. «б» (рік побудови 1970), погріб літ. «б1» (рік побудови 1970), гараж літ. «Б1» (рік побудови 1997), теплиця літ. «В» (рік побудови 1997), літній душ літ. «Г» (рік побудови 1997), вбиральня літ. «Д» (рік побудови 1992), ворота-хвірка «1, огорожа «2, свердловина №3. З нього гараж літ. «Б1», теплиця літ. «В», літній душ літ. «Г», збудовано самовільно. Інвентаризаційна вартість спадкового нерухомого майна складає 104385 грн. (т.2 а.с.16-20). Згідно технічної документації на вказане нерухоме майно, яка була заведена раніше ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації та містобудування», зокрема технічним паспортами, виготовленими станом на 31 липня 1992 року та станом на 05 жовтня 2015 року, житловий будинок по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району Полтавської області побудований у 1990 році, а інші будівлі та споруди збудовані до 1993 року (т.4 а.с.24-29, 41-43). Спадкоємцями за законом на вказане нерухоме майно являлися дружина спадкодавця [PERSON] та його доньки [PERSON], [PERSON] Родинні звязки спадкодавця із вказаними особами підтверджується копією паспорта громадянки України [PERSON] серії КО №562243, виданого 07 квітня 2004 року. свідоцтвом про народження серії АЗ №1477637 від 14 березня 1968 року; свідоцтвом про народження серії ЖГ №402839 від 25 грудня 1973 року (т.2 а.с.10, 108, 109, 156). В установлений законом строк з дня відкриття спадщини [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини на майно померлого [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину їм не видано у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно, яке розташоване по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району Полтавської області, що підтверджується довідкою Полтавської районної державної нотаріальної контори №02-14/2092 від 18 жовтня 2011 (т.1 а.с.11). Рішенням реєстратора КП Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» від 10 жовтня 2011 року [PERSON] відмовлено в реєстрації прав та виготовлення витягу з реєстру прав власності на вказану квартиру у звязку з тим, що після проведення реконструкції квартира не була прийнята в експлуатацію (т.2 а.с.186). Відповідно до архітектурно-будівельного висновку від 23 вересня 2011 року, загальний стан житлового будинку, який розташований по вул.Харківська,30 в с.Копили Полтавського району Полтавської області відповідає діючим Державним будівельним нормам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та є придатним для подальшої експлуатації (т.2 а.с.22-24). 16 квітня 2012 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 218764, виданим виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області (т.2 а.с.187). При житті [PERSON], а саме 11 липня 2011 року склала заповіт, яким усе нажне їй на день смерті майно заповідала [PERSON] Вказаний заповіт посвідчено Терешківським сільською головою [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №21 (т.2 а.с.188). За заявою [PERSON] нотаріальною конторою Полтавського району на майно спадкодавця [PERSON] заведена спадкова справа. У звязку з відсутністю домовленості між спадкодавцями свідоцтво про право на спадщину не видано (т.2 а.с.102). Під час розгляду справи за клопотанням представника [PERSON] [PERSON] ухвалою суду від 23 травня 2013 року призначена посмертна психіатрична експертиза на предмет встановлення психічного стану [PERSON] на час складання заповіту від 11 липня 2011 року. Згідно висновку посмертної судово-психіатричної експертизи №403 від 06 серпня 2013 року, проведеної експертами Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім.О.Мальцева на підставі медичної документації та показаннях свідків, допитаних в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] під час укладення одностороннього правочину (заповіту) 11 липня 2011 року страждала стійким хронічним психічним розладом у вигляді судинної деменції. Наявний у [PERSON] стійкий хронічний психічний розлад під час укладання одностороннього правочину (заповіту) 11 липня 2011 року позбавляв її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Визначення «впливу стану здоровя, вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища на здатність усвідомлювати реальний зміст власних дій та повною мірою свідомо керувати ними і передбачати їх наслідки» можливе лише у осіб, що не мають стійкого хронічного психічного розладу. Наявність відхилення у психічному розвитку, які не є виявленням психічного захворювання» неможливо встановити у особи, що має стійкий хронічний психічний розлад (т.3 а.с.139-154). Не погодившись з висновком вищевказаної експертизи представник [PERSON], адвокат [PERSON] в судовому засіданні заявила клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертиза. Вказане клопотання судом задоволено та призначена вказана експертиза. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №15 від 06 січня 2015 року, проведеної експертами Українського науково-дослідного інституту соціальної та судової психіатрії і наркології Міністерства охорони здоровя України, [PERSON] під час складання заповіту на [PERSON] 11 липня 2011 року не страждала на тяжкі психічні розлади, а виявляла ознаки органічного ураження головного мозку судинного ґенезу з інтелектуально-мнестичним зниженням, що не досягло деменції. За своїм психічним станом [PERSON] моглапід час підписання заповіту від 11 липня 2011 року могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т.3 а.с.244-254). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Верховний Суд України у Постанові від 29 лютого 2012 року, прийнятій за наслідками розгляду заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в порядку статті 335 ЦПК України, зазначив, що висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів\~\~у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Проведеною у справі експертизою Українського науково-дослідного інституту соціальної та судової психіатрії і наркології Міністерства охорони здоровя України не зроблено однозначного висновку про абсолютну нездатність підекспертної усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними при складанні оспорюваного заповіту. Тобто не стверджено, що підекспертна усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними, а відтак, суд приходить до висновку про те, що волевиявлення [PERSON] під час складання заповіту 11 липня 2011 року не було вільним та не відповідало її внутрішній волі. Вимогами\~\~ст.ст.1233, 1234 ЦК України\~\~встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ст.30 ЦК України цивільну дієздатність\~\~має фізична особа, яка усвідомлює\~\~значення своїх дій та може керувати ними. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину зазначені в ст.203 ЦК України.\~\~Так, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати\~\~ необхідний обсяг цивільної дієздатності. Недотримання цих вимог, відповідно до ст.215 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до\~\~ч.1 ст.225 ЦК України\~\~правочин,\~\~який\~\~дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та\~\~не\~\~могла керувати ними,\~\~може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи,\~\~а в разі її смерті - за позовом інших осіб,\~\~чиї\~\~цивільні права або інтереси порушені. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.1257 ЦК України, за\~\~позовом\~\~заінтересованої\~\~особи\~\~суд\~\~визнає\~\~ заповіт недійсним,\~\~якщо буде встановлено,\~\~що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У\~\~разі\~\~недійсності\~\~заповіту\~\~спадкоємець,який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування,\~\~одержує право\~\~на спадкування за законом на загальних підставах. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~\~розяснено,\~\~що за позовом\~\~ заінтересованої\~\~ особи\~\~ суд\~\~ визнає\~\~ заповіт недійсним, якщо він був складений особою, яка через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій\~\~та\~\~(або)\~\~не\~\~могла керувати ними. Для встановлення психічного\~\~стану заповідача в момент складання заповіту,\~\~який давав би підставу припустити,\~\~що особа\~\~не\~\~розуміла\~\~значення\~\~своїх дій і (або) не могла керувати ними\~\~на\~\~момент\~\~складання\~\~заповіту,\~\~суд\~\~призначає\~\~ посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК).\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З огляду на наведене, суд вважає за необхідне визнати недійсним заповіт від 11 липня 2011 року, складений [PERSON] на користь [PERSON] і посвідчений головою Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області. А тому позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання заповіту недійсним підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо призначити [PERSON] зберігачем спадково майна, що знаходиться за адресою: Полтавська область Полтавський район, с.Копили, вул.Харківська,30 є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд вважає недоведеними позовні вимоги щодо встановлення факту рівності часток у спільному майні подружжя [PERSON], померлої 16 квітня 2012 року та [PERSON], померлого 04 липня 2007 року, оскільки подані документи щодо здійснення будівництва та покази свідків є суперечливими, а тому не можуть бути прийняти судом як належні докази. До того ж, [PERSON] у звязку із визнанням судом заповіту недійсним, не є спадкоємцем майна належного [PERSON], а спадкоємець на майно [PERSON] [PERSON] померла. Оскільки суд не знайшов підстав для задоволення вищевказаних позовних вимог, вважає відсутніми і підстави для захисту прав [PERSON] шляхом визнання за нею право власності в порядку спадкування після померлої [PERSON] на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по вул.Харківська в с.Копили Полтавському районі, розташованих на земельній ділянці площею 0,08 га державного фонду. На підставі викладеного,

Outcome: partial