Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору про надання банківських послуг №б/н від 08.04.2011 року [PERSON] отримала картковий рахунок зі встановленням початкового кредитного ліміту, розмір якого зазначений у довідці про зміну умов кредитування та який в подальшому був збільшений до 12000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Дія Договору підтверджується фактом користуванням відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу у користування кредитну картку та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору. [PERSON] не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями у порушення умов Договору. Станом на 28.12.2020 року відповідач має заборгованість у загальній сумі 10519,88 грн., яка складається з наступного: 8231,51 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2288,37 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 08.04.2011 року станом на 28.12.2020 року\~ у загальній сумі 10519,88 грн., яка складається з наступного: 8231,51 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2288,37 грн. заборгованість за простроченими відсотками, та судові витрати у розмірі 2270 грн. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Кіріченко В.М. в судове засідання не з`явився, у позові просив про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. 12.02.2021 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі. 22.04.2021 року судом постановлено ухвалу заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 08.04.2011 року [PERSON] підписала Анкету-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, згідно з якою виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну карту кредитка «Універсальна». [PERSON] у поданій заяві погодилась, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг та Тарифами становлять між нею та банком договір надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. [PERSON] відповідно до договору №б/н від 08.04.2011 року отримала десять кредитних карт. Остання карта № [NUMBER] з терміном дії 07/23 була видана відповідачу 07.12.2019 року, що\~ підтверджуються довідкою АТ КБ «Приватбанк». 08.04.2011 року відповідачу був встановлений кредитний ліміт по кредитній картці в розмірі 11000 грн., який в період з 08.04.2011 року по 08.04.2020 року неодноразово змінювався, та станом на 08.04.2020 року становив 0 грн. Згідно з випискою за договором за період з 27.04.2011 року по 01.08.2020 року відповідач [PERSON] користувалася кредитними коштами шляхом зняття готівкових коштів та оплати товарів та послуг, перерахування коштів на інші картки. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №б/н від 08.04.2011 року станом на 28.12.2020 року [PERSON] має заборгованість у загальній сумі 10519,88 грн., яка складається з наступного: 8231,51 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2288,37 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання були розроблені АТ КБ «Приватбанк», то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У заяві №б/н від 08.04.2011 року, яку підписали відповідач [PERSON] та уповноважений працівник банку, процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні будь-які умови договору про надання банківських послуг, крім виду кредитної картки, яку виявила бажання оформити відповідач на своє ім`я. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] , просив стягнути тіло кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами. Зазначені позовні вимоги обґрунтовані тим, що їх розмір і порядок нарахування, крім тіла кредиту, визначені у Тарифах та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку ( https://privatbank.ua/terms/), і є невід`ємними частинами спірного договору. Суду не було надано доказів того, що відповідач [PERSON] ознайомилась з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, оскільки вони не були нею підписані. Доказів на підтвердження протилежного позивачем та його представником надано не було. При цьому в судовому засіданні не було встановлено, що саме з доданими до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг ознайомилась відповідач і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Не було встановлено і того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили саме такі умови щодо порядку нарахування, сплати і розміру процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем Витяг з Тарифів та Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем [PERSON] кредитного договору. Суд вважає, що АТ КБ «Приватбанк» в порушення приписів ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив [PERSON] про умови кредитування і не узгодив їх з нею. Таким чином, між сторонами був безпосередньо укладений кредитний договір від 08.04.2011 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, яка не містить строку повернення кредиту (користування ним). Зазначені висновки суду відповідають висновкам, зробленим Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17 за аналогічними правовідношеннями. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] фактично отримала в АТ КБ «Приватбанк» і використала на власний розсуд грошові кошти в сумі 8231,51\~ грн. Судом було встановлено, що зазначені грошові кошти відповідач банку не повернула, що порушує права позивача та за змістом ч. 2 ст. 530 ЦК України надає йому право вимагати виконання боржником свого обов`язку в будь-який час шляхом звернення до суду з позовом про повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в розмірі 8231,51 грн. Аналізуючи обставини , встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача тіла кредиту в сумі 8231,51 грн., що має наслідком відмову в задоволенні решти позовних вимог. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає підлягають стягненню судовий збір пропорційно сумі задоволених позовних вимог в розмірі 1776,28 грн.

Outcome: partial