Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

[PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] звернулася з позовом до Броварської міської ради Київської області, третя особа: служба у справах дітей Броварської міської ради Київської області про визнання частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування. Позивач зазначала, що [INFO] помер [PERSON] - чоловік [PERSON] (далі - позивач-1), батько [PERSON] (далі - позивач-2), батько [PERSON] (далі - позивач-3), що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12 жовтня 2019 року, серія [NUMBER] , виданим Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №1110. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на частину квартири [ADDRESS] . Вказана квартира належала позивачу-2, позивачу-3 та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 травня 2007 року, виданого виконкомом Броварської міської ради Київської області на підставі рішення №231 від 27.04.2007 р. Позивач-1, позивач-2, позивач-3 є спадкоємцями за законом, що підтверджується копіями свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та позивачем-1, свідоцтва про народження позивача-2, свідоцтва про народження позивача-3. У свою чергу, 25 липня 2020 року нотаріусом Броварської міської нотаріальної контори Журавською В.В. було встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] було прийнято позивачем-1, позивачем-2, позивачем-3, однак постановою про відмову від 25 липня 2020 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не виділена (визначена) частка спадкодавця у спільному майні. Посилаючись на викладене позивачі просили суд визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 85,6 кв.м., житловою площею 46,1 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] становить 1/3 (одну третю) її частину за кожним, визнати за кожним з позивачів право власності на 1/9 (одну дев`яту) частки спірної квартири. В судове засідання позивачі [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направили до суду клопотання про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Броварської міської ради Київської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направили до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнали, не заперечували проти їх задоволення в повному обсязі, а також просили про розгляд справи у відсутність представника. В судове засідання представник третьої особи служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направили до суду пояснення, в яких позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] - чоловік [PERSON] , батько [PERSON] , батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12 жовтня 2019 року, серія [NUMBER] , виданим Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №1110 (а.с.17). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на частину квартири [ADDRESS] , яка належала позивачу [PERSON] , позивачу [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 травня 2007 року, виданого виконкомом Броварської міської ради Київської області на підставі рішення №231 від 27.04.2007 р., та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14476215, виданого Броварським бюро технічної інвентаризації 08 травня 2007 року (а.с.18-19). Позивач [PERSON] , позивач [PERSON] , позивач [PERSON] є спадкоємцями за законом, що підтверджується копіями свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), згідно якого шлюб зареєстровано 15.05.1993 р., свідоцтва про народження позивача [PERSON] , свідоцтва про народження позивача [PERSON] (а.с.14-16). 25 липня 2020 року нотаріусом Броварської міської нотаріальної контори Журавською В.В. було встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] було прийнято позивачем [PERSON] , позивачем [PERSON] , позивачем [PERSON] , однак постановою про відмову від 25 липня 2020 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не виділена (визначена) частка спадкодавця у спільному майні (а.с.10). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В ч. 2 ст. 1220 ЦК України зазначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зі змісту ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. зазначено, що зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила Ѕ». Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, що не суперечить інтересам сторін та заінтересованим особам, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved