Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Прокуратури Волинської області про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [PERSON] на праві співвласності (1/3 частка) належало приміщення контори хлібокомбінату загальною площею 169 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 13 серпня 2009 року. Іншими співвласниками зазначеного нерухомого майна є [PERSON] (1/3 частка) та [PERSON] (1/3 частка). [INFO] [PERSON] помер. Вони як спадкоємці [PERSON] , дружина та дочка, звернулися до приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області Семенюк Н.М. з метою отримати свідоцтво про прийняття спадщини після смерті [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на належні [PERSON] на день його смерті автомобіль, квартиру, комерційну нерухомість та земельні ділянки в рівних частках по 1/2 частині кожній. Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на приміщення контори хлібокомбінату у зв`язку з накладенням арешту на вказане майно. Вказаний арешт був накладений згідно постанови старшого слідчого прокуратури міста Нововолинська від 18 серпня 2011 року. Однак про існування вказаного арешту їм відомо не було. Згодом було встановлено, що у 2011 році було накладено арешт у рамках кримінальної справи про обвинувачення голови правління Іваничівського районного споживчого товариства в скоєнні злочинів передбачених ст. 367, ч. 1 та ч. 2 ст. 366 КК україн, а саме, на приміщення контори хлібокомбінату, що знаходиться в [ADDRESS] . Іваничівським районним судом Волинської області було постановлено вирок у вказаній кримінальній справі , однак не було вирішено питання про зняття арешту з майна. Враховуючи, що у них як спадкоємців відсутня можливість для отримання свідоцтва про право власності на зазначене нерухоме майно, а також беручи до уваги, що у кримінальному провадженні питання про зняття арешту з нерухомого майна вирішено не було і воно вже завершене постановленням вироку, який набрав законну силу, то просять суд звільнити з-під арешту (скасувати арешт) з приміщення контори хлібокомбінату загальною площею 169 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] . 13 листопада 2019 року було відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 09 грудня 2019 року від прокуратури Волинської області надійшов відзив на позовну заяву (а.с.26-31) згідно якого провадження у справі просять закрити на підтаві п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 21 січня 2020 року було замінено неналежного відповідача - Прокуратуру Волинської області належним відповідачем - Головним управлінням Державної фіскальної служби у Волинській області. Прокуратуру Волинської області залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Підготовче провадження було закрите та справу призначено до розгляду на 23 березня 2020 року. Від Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС у Волинській області надійшло повідомлення, згідно якого слідчим управлінням фінансових розслідувань, який функціонує в складі ГУ ДФС у Волинській області в межах розслідуваних кримінальних проваджень не здійснювалось досудове розслідування відносно [PERSON] та [PERSON] , а також не вилучалось належне їм майно. У зв`язку із запровадженням на території України карантину на розгляд справи представник відповідача з`явитися не може (а.с.53). Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, однак від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повістю та просять позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явився. Оскільки розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з вимогами ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/3 частини контори хлібокомбінату загальною площею 169 кв.м. згідно договору купівлі-продажу контори хлібокомбінату № 2067 від 13 серпня 2009 року, який був посвідчений Іваничівською державною нотаріальною конторою, що підтверджується копією договору купівлі-продажу та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.20-21). Згідно постанови про накладення арешту на майно від 18 серпня 2011 року старшого слідчого прокуратури м. Нововолинська Волинської області Божко С.І. було накладено арешт на будівлю контори хлібокомбінату загальною площею - 169 кв.м, що розташована в [ADDRESS] . (а.с.47) Вказаний арешт був накладений в межах кримінальної справи № 50-015-11 відносно [PERSON] за ст. ст. 364 ч.2, 366 ч. 2 КК України. Вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 12 грудня 2011 року [PERSON] було засуджено за статтями 366 ч. , 367 ч. 2 КК України, однак питання щодо зняття арешту з об`єкту нерухомості вирішено не було. Зазначений вирок набрав законну силу. (а.с.50-51). [INFO] [PERSON] помер. (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] а.с. 7). Згідно довідки Згоранської сільської ради, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , позивачі по справі (а.с.15). Копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 09 жовтня 1993 року (а.с. 8). Від спільного проживання у них народилась дочка [PERSON] , що підтверджується копіє свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.9). Судом належно встановлено спорідненість позивачів із особою спадкодавця [PERSON] . Копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підтверджується, що на даний час існує накладений арешт на нежитлову будівлю, будівлю контори хлібокомбінату загальною площею 169 кв.м., що в [ADDRESS] згідно постанови про накладення арешту на майно від 18 серпня 2011 року старшого слідчого прокуратури м. Нововолинська (а.с.16). Приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області Семеннюк Н.М. 30 вересня 2019 року № 24102-14 позивачам було надіслано лист згідно якого, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 вересня 2019 року на будівлю контори хлібозаводу, що в [ADDRESS] накладено арешт, то є підстави для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Рекомендовано звернутися до суду з заявою про зняття арешту на будівлю контори (а.с.17). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом належно встановлено, що арешт на об`єкт нерухомості, будівлю приміщення контори хлібокомбінату було накладено органом досудового слідства під час процесу досудового розслідування у вказаній кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року. Також встановлено мету вказаного арешту, а саме, забезпечення можливого в майбутньому цивільного позову та вжиття заходів до відшкодування спричинених Іваничівському РСТ збитків. Досудове розслідування завершено та по кримінальній справі 12 грудня 2011 року постановлено вирок, який набрав законну силу. Однак по даний час арешт скасований не був. Накладений арешт не дає можливості позивачам здійснити спадкування майна, яке залишилось після смерті [PERSON] . Відповідно до постанови Великої Палати Верхового Суду України від 08 листопада 2019 року справа № 450/1411/16 розгляд справи про звільнення майна з-під арешту, який був накладений під час досудового слідства на підставі положень КПК України 1960 року повинен здійснюватись в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Таким чином, накладений арешт порушує права та інтереси позивачів, оскільки унеможливлює прийняти спадщину після смерті [PERSON] , набуття права власності в порядку спадкування та в майбутньому користування та розпорядження даним майном. Виходячи з наведеного та враховуючи те, що реєстратори не мають визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивачів арешту об`єкту нерухомого майна, а також те, що позивачі позбавлені можливості захистити свої права в інший спосіб, як звернення до суду з позовом, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. Приймаючи таке рішення, суд також виходить з того, що відсутня сама підстава для існування арешту накладеного на майно [PERSON] , оскільки кримінальне провадження в рамках якого було накладено арешт закінчилось ще у 2011 році, що підтверджується вироком суду від 12 грудня 2011 року. Виконавчих листів про відшкодування завданих кримінальним злочином збитків видано не було. У зв`язку із тим, що обтяження №11537563, яке відображене у Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 25 серпня 2011 року, не зняте, позивачі не можуть вільно розпоряджатися своїм нерухомим майном.

Outcome: approved