Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

[PERSON] о.звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] національного університету радіоелектроніки ( який був уточнений в період розгляду справи), і просив визнати протиправним та скасувати пункт 3 Наказу т.в.о. ректора [PERSON] національного університету радіоелектроніки [PERSON] «Про організацію перевірки» №1176-К від 14 грудня 2015 року в частині його відсторонення від виконання посадових обовязків проректора з наукової роботи , допустити його до виконання посадових обовязків проректора з наукової роботи [PERSON] національного університету радіоелектроніки; допустити негайне виконання рішення суду та стягнути з відповідача судові витрати. В своєму позові позивач посилався на те , що підстав для його відсторонення від виконання посадових обов'язків проректора з наукової роботи не було, а дії т.в.о. ректора [PERSON] національного університету радіоелектроніки [PERSON]Ю є упередженими та необ'єктивними. Наказ про відсторонення від виконання посадових обов'язків в розумінні ст. 46 КЗпП України порушує його трудові права, не ґрунтується на вимогах закону є незаконним і підлягає скасуванню. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовну заяву підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] національного університету радіоелектроніки [PERSON] проти позову заперечував та пояснив, що мета перевірки, що проводиться, чітко вказана у Наказі т.в.о. ректора [PERSON] національного університету радіоелектроніки [PERSON] «Про організацію перевірки»№1176К від 14.12.2015 року - запобігання і протидія корупції та перевірка стану фінансової діяльності в університеті. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобовязаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи. Одним із заходів врегулювання конфлікту інтересів, відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про запобігання корупції», є, зокрема, усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів. Під час перевірки позивач приходить на роботу, користується кабінетом, отримує заробітну плату, користується всіма належними соціальними гарантіями. Дію трудового договору [PERSON] на час перевірки не було припинено. Суд , вислухавши пояснення представників сторін, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено: Згідно контракту( з працівником закладу освіти) від 01.10.2011 року [PERSON] національний університет радіоелектроніки з одного боку , та громадянин [PERSON] з другого боку , уклали контракт про таке : [PERSON] , [INFO], доктор фізико математичних наук,професор приймається на роботу в [PERSON] національний університет радіоелектроніки за посадою проректора з наукової роботи на строк з 01.10.2011 року до 14 липня 2018 року. ( а.с. 20) Відповідно посадової інструкції, затвердженої 09.10.2013 року в.о. ректора ХНУРЕ, [PERSON] здійснює свої права та виконує обовязки проректора з наукової роботи [PERSON] національного університету радіоелектроніки. Наказом тимчасово виконуючого обовязки ректора [PERSON] національного університету радіоелектроніки [PERSON] «Про організацію перевірки» № 1176К від 14 грудня 2015 року та наказом «Про внесення змін до наказу ХНУРЕ від 14.12.2015 №1176К» №1192К від 15.12.2015 року [PERSON] відсторонено від виконання посадових обов'язків проректора з наукової роботи [PERSON] національного університету радіоелектроніки з 15 грудня 2015 року на час проведення перевірки стану фінансової діяльності університету з господарської, наукової, навчальної діяльності та міжнародного співробітництва до 15.04.2016 року, тобто закінчення створеної цим же наказом комісійної службової перевірки. Відповідно до вимог ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відсторонення від роботи здійснюється за винні дії працівника, які можна кваліфікувати як дисциплінарні проступки. Підставами для відсторонення можуть бути тільки такі обставини, що пов'язані з забезпеченням безпеки виробництва, безпеки самого працівника або інших осіб, а також випадки вчинення кримінально караних діянь, що безпосередньо пов'язані з професійною діяльністю працівника. Відповідно до вимог ст..ст. 10, 11, 58, 60, 179 ЦПК України, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні було встановлено та не оспорювалося сторонами , що підстави для відсторонення [PERSON] від роботи в розуміння ст. 46 КЗпП України були відсутні. Представник відповідача посилався лише на ст.28,30 Закону України«Про запобігання корупції» Але не надав жодного доказу про виявлення порушень з боку позивача на час винесення Наказу № 1176-к від 14 грудня 2015 року. А , відповідно до ст.ст. 131, 154 КПК України, відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Надані сторонами докази свідчать про відсутність доказів того, що [PERSON], перебуваючи на посаді проректора з наукової роботи, підозрювався у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення. Він не є службовою особою правоохоронного органу. Відносно позивача не існує рішення слідчого судді про відсторонення його від посади. Для встановлення всіх обставин справи, причин та умов, що призвели до порушення та прийняття відповідного рішення відносно посадової особи може бути проведено службову перевірку або службове розслідування (проводиться лише щодо державних службовців). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну службу» державного службовця відносно якого проводиться службове розслідування може бути відсторонено від виконання повноважень за посадою. Службове розслідування відносно державних службовців може проводитись: у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян. Під перевищенням службових повноважень треба розуміти: а) вчинення дій, які є компетенцією вищестоящої службової особи цього відомства або службової особи іншого відомства; б) вчинення дій, виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках, або з особливого дозволу або з додержанням особливого порядку, - за відсутності цих умов; в) вчинення одноособово дій, які могли бути вчинені лише колегіально; г) вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти. у разі недодержання державними службовцями законодавства про державну службу, про боротьбу з корупцією, порушення етики поведінки. Позивач не є державним службовцем, а тому вказане відсторонення від посади в розумінні вимог ст. 22 Закону України «Про державну службу»є також неприйнятним. Також відповідно до КЗпП України невиконання або неналежне виконання саме трудових обов'язків (невиконання громадських доручень, недотримання етичних норм) не може тягти за собою відповідальності. Частиною 3 ст. 99 ЦК України встановлено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Але ця норма закону регулює діяльність Товариств, а XНУРЕ, як вищій навчальний заклад державного сектору економіки не відноситься до їх числа. Отже тимчасове відсторонення на підставі цієї статті закону теж не вбачається. Так у листі Мінсоцполітики від 31.07.2014 року № 8475/0/14-14/06 вказано, що відсторонення від виконання повноважень за нормами Цивільного кодексу України за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від відсторонення від роботи за нормами статті 46 КЗпП. Відтак, під «відстороненням» у розумінні Цивільного кодексу України слід розуміти прийняття рішення компетентним органом товариства, спрямованого на унеможливлення здійснення членом виконавчого органу в межах корпоративних відносин з товариством повноважень у сфері управлінської діяльності. Відповідно можливість такого відсторонення не є предметом регулювання нормами трудового права. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції»,безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобовязаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи. Одним із заходів врегулювання конфлікту інтересів, відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про запобігання корупції», є, зокрема, усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів. Суд приходить до висновку про те, що відсторонення позивача від виконання посадових обовязків на час проведення перевірки не відповідає вимогам ст. 29 Закону України «Про запобігання корупції», у якій зазначається про усунення особи від виконання завдання. Враховуючи наведене та зважаючи на обставини, за яких позивач звернувся за захистом своїх прав,суд вважає, що наказ про відсторонення від виконання посадових обов'язків [PERSON]І в розумінні ст. 46 КЗпП України, порушує трудові права останнього, не ґрунтується на вимогах закону, є незаконним та підлягає скасуванню в частині, що стосується саме позивача. У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; 3) відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, - умежах суми стягнення за один місяць; 4) поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; 5) відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; 6) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; 7) примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу. Право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, незалежно від форм власності підприємства, установи, організації, виду власності, галузевої належності. З огляду на те, що предметом судового спору являється трудовий спір щодо визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від виконання посадових обов'язків та відновлення попереднього становища, суд задовольняє позовні вимоги та визнає необхідним застосувати положення п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України та допустити негайне виконання рішення суду в частині допуску виконання [PERSON]І посадових обов'язків проректора з наукової роботи [PERSON] національного університету радіоелектроніки. Судовий збір у розмірі 559 грн., сплачений позивачем повертається позивачу , так як не передбачено Законом України «Про судовий збір» по трудовим спорах його сплачувати. На підставі викладеного,

Outcome: approved