Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вищевказаною позовною заявою, поданою та підписаною їх представником згідно з ордером [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] в с. Дорожне, Вінницького району Вінницької області померла їхня баба [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі, на 1/5 частину будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке відноситься до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір». Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] була її рідна донька - [PERSON] , [INFO] , яка спадщину прийняла, оскільки протягом шести місяців з моменту смерті матері вступила у володіння спадковим майном, а саме: постійно проживала та була зареєстрована в спадковому будинковолодінні, однак за життя свої спадкові права не оформила. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] відсутні. [INFO] в с. Дорожне, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON] (батько позивача по справі [PERSON] ). Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі, на 1/5 частину будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] свого батька [PERSON] . Крім неї, спадкоємцями першої черги за законом також є дружина померлого - [PERSON] та діти померлого - [PERSON] і [PERSON] . Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняли вона, [PERSON] , її сестра [PERSON] , а також їхня мати - дружина померлого [PERSON] , оскільки на момент його смерті постійно проживали та були зареєстровані у спадковому будинку за однією адресою. Син [PERSON] спадщину після смерті [INFO] батька [PERSON] не прийняв і на неї не претендує, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. [INFO] в с. Дорожне, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] (мати позивача по справі [PERSON] ). Після її смерті відкрилася спадщина загалом на 7/15 часток, в тому числі, на 1/5 частину будинковолодіння [ADDRESS] , яка належала їй як члену колгоспного двору, а також на 1/5 частку, яку вона успадкувала після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] , але за життя не оформила своїх спадкових прав, та на 1/15 частку, яку вона успадкувала після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] , але за життя також не оформила своїх спадкових прав.Позивач [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] . Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] є також інша дочка померлої - [PERSON] . Спадщину після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] вони прийняли, подавши у встановлений законом строк заяви нотаріусу про прийняття спадщини, та на частину спадкового майна, а саме: на земельну ділянку, [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] є син померлої - [PERSON] , який спадщину після смерті матері не прийняв. Таким чином, [PERSON] зі своєю сестрою [PERSON] успадкували після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] 7/15 часток спадкового будинковолодіння, що належали матері, в рівних частках, тобто по 7/30 часток кожна. Згідно з записами в погосподарських книгах Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , які не втратили право на майно двору, були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які відповідно набули право власності на майно двору в рівних частках, тобто по 1/5 частці кожний. [PERSON] та його дружина [PERSON] (померла в лютому 2019 року ) прийшли проживати в спадковий будинок лише в 1992 році, так як з 1986 року вони були на заробітках у Хабаровському краї, а тому своєю працею та коштами не брали участі, станом на 1991 рік та три роки до цього часу, у веденні майна двору і відповідно не набули право на частку у майні колгоспного двору даного будинковолодіння. [INFO] в м. Вінниці померла [PERSON] (мати позивача по справі [PERSON] ). Після її смерті відкрилася спадщина загалом на 1/2 частку будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке відноситься до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір», в тому числі, на 1/5 частину, яка належала їй як члену колгоспного двору, а також на 1/15 частку, яку вона успадкувала після смерті [INFO] свого батька [PERSON] , та на 7/30 часток, які вона успадкувала після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] , але за життя не оформила своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] та спадщину прийняла. Чоловік померлої - [PERSON] спадщину після її смерті не прийняв та на неї не претендує. Однак, оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку позивачі [PERSON] та [PERSON] не мають можливості через приналежність спадкового будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір». 26 лютого 2020 року позивачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якою просять суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , дійсно є рідною дочкою [PERSON] , 1904 року народження, яка померла [INFO] . Також позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на 7/30 часток, після смерті [INFO] батька [PERSON] на 1/15 частку, а також право власності, як за членом колгоспного двору, на 1/5 частку, а загалом на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на належну їй як члену колгоспного двору 1/5 частку, на 7/30 часток фактично прийнятих у спадщину після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] , на 1/15 частку фактично прийняту у спадщину після смерті [INFO] батька [PERSON] , а загалом на 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 31 березня 2020 року прийнято до провадження заяву про збільшення позовних вимог та продовжено строк підготовчого провадження по даній справі. В підготовче засідання 14.05.2020 учасники справи не з`явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому представник позивачів [PERSON] та [PERSON] згідно з ордером [PERSON] в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, а представник відповідача - сільський голова Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги сільська рада визнає. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: [PERSON] та [PERSON] в поданих заявах зазначили, що проти задоволення позовних вимог не заперечують. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, надані учасниками справи та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом установлено, що [INFO] в с. Дорожне, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.08.1990 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі, на частку будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке відноситься до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір», що підтверджується копією свідоцтва [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння від 25.12.1989, виданого виконкомом Дорожненської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів за № 128 від 19.05.1988, згідно з яким цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 28); виписками з погосподарських книг Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 48-54). Відповідно до копії технічного паспорта, виготовленого ФОП [PERSON] станом на 21.08.2019, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 17,1 кв.м, загальною площею приміщень 70,4 кв.м в цілому складається з: житлового будинку літ. «Б», прибудови літ. «Б1», прибудови літ. «б1», веранди літ. «б2», ганку літ. «б3», літньої кухні літ. «А», погребу літ. «П/А», убиральні літ. «У», огорожі № 1-2 та колодязю № 3 (а.с. 30-34). Згідно з копією свідоцтва про народження [INFO] [PERSON] серії [NUMBER] , виданого повторно 18.07.2008, матір`ю останньої записана [PERSON] (а.с. 14). Після реєстрації шлюбу з гр. [PERSON] [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 07.10.1961 (а.с. 15). З довідок № 47 та [NUMBER], виданих виконавчим комітетом Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області 28.02.2019, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , фактично прийняла спадщину після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] , так як на момент смерті останньої постійно проживала та була зареєстрована з нею за адресою: [ADDRESS] (а.с. 42, 47). Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] відсутні, що підтверджується виписками з погосподарських книг Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 48-54) та листом Вінницької районної державної нотаріальної контори № 127/01-16 від 17.01.2020, згідно з яким відповідно до Спадкового реєстру спадкоємці померлої [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися (а.с. 116). [INFO] в с. Дорожне, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.06.1995 (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі, на частку будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке відноситься до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір», що підтверджується копією свідоцтва [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння від 25.12.1989, виданого виконкомом Дорожненської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів за № 128 від 19.05.1988, згідно з яким цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 28); виписками з погосподарських книг Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 48-54). З копії свідоцтва про народження [INFO] [PERSON] серії [NUMBER] від 25.04.1967 вбачається, що батьками останньої записані: батьком - [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с. 16). Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, наявний актовий запис № 03 від 08 лютого 1986 року про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Після реєстрації шлюбу з гр. [PERSON] [PERSON] змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 17). З виписок з погосподарських книг Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області вбачається, що дружиною [PERSON] була [PERSON] та, крім позивача по справі [PERSON] , він мав ще дітей: [PERSON] і [PERSON] (а.с. 48-54). З даних погосподарських книг також вбачається, що на час смерті [INFO] [PERSON] разом з ним за однією адресою проживали: [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (дочка) (а.с. 48-54). Зазначені обставини також підтверджуються довідками № 97 та № 98, виданими виконавчим комітетом Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області 05.04.2019 (а.с. 38, 39). З акта від 04.04.2019, посвідченого Дорожненською сільською радою Вінницького району Вінницької області, вбачається, що [PERSON] , 1964 року народження, разом зі своєю дружиною [PERSON] , 1967 року народження, прийшли проживати в будинковолодіння [ADDRESS] в 1992 році. [PERSON] в 1986 році вибув в Хабарівський край і повернувся в с. Дорожне лише в 1992 році разом з дружиною [PERSON] , 1967 року народження, а до цього часу вони не брали участь своєю працею та коштами у веденні господарства колгоспного двору будинковолодіння [ADDRESS] в період з 1986 року по 1992 рік, так як взагалі не проживали в цей період у будинку (а.с. 37). Відповідно до листа Вінницької районної державної нотаріальної контори № 127/01-16 від 17.01.2020 за відомостями Спадкового реєстру спадкоємці померлого [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися (а.с. 116). [INFO] в с. Дорожне, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.10.2010 (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі, на частку будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке відноситься до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір», що підтверджується копією свідоцтва [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння від 25.12.1989, виданого виконкомом Дорожненської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів за № 128 від 19.05.1988, згідно з яким цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 28); виписками з погосподарських книг Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 48-54). Спадкова частка складається з частки, яка належала померлій як члену колгоспного двору, частки, яку вона успадкувала після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] , але за життя не оформила своїх спадкових прав, та частки, яку вона успадкувала після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] , але також за життя не оформила своїх спадкових прав. З виписок з погосподарських книг Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області вбачається, що крім позивача по справі [PERSON] , померла [INFO] [PERSON] мала ще дітей: дочку [PERSON] , що також підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.06.1963 (а.с. 18) та сина [PERSON] (а.с. 48-54). З письмовими заявами про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори у визначений законом строк звернулись позивач по справі [PERSON] , а також [PERSON] , і на частину спадкового майна, а саме: на 1/2 земельної ділянки, [PERSON] вже отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується копією спадкової справи № 84/2011, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 64-85). В поданій через канцелярію суду письмовій заяві [PERSON] зазначає, що він та його дружина [PERSON] , яка померла в лютому 2019 року , прийшли проживати в спадковий будинок в [ADDRESS] лише у 1992 році, так як з 1986 року вони були на заробітках у Хабарівському краї і не брали станом на 1989-1991 роки участі у веденні майна та господарства двору і відповідно не набули право на частку у майні колгоспного двору даного будинковолодіння, тому на відповідну частку у цьому майні він не претендує взагалі (а.с. 99). [INFO] в м. Вінниця померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.01.2013 (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на частку будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке відноситься до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір», що підтверджується копією свідоцтва [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння від 25.12.1989, виданого виконкомом Дорожненської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів за № 128 від 19.05.1988, згідно з яким цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 28); виписками з погосподарських книг Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 48-54). Спадкова частка складається з частки, яка належала померлій як члену колгоспного двору, частки, яку вона успадкувала після смерті [INFO] свого батька [PERSON] , але також за життя не оформила своїх спадкових прав, та частки, яку вона успадкувала після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] . З копії свідоцтва про народження [INFO] [PERSON] серії [NUMBER] від 18.08.1981 вбачається, що її матір`ю записана [PERSON] (а.с. 20), яка після реєстрації шлюбу у 2006 році з [PERSON] змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.08.2006 (а.с. 19). З листа Першої Вінницької державної нотаріальної контори № 4095/02-14 від 13.12.2019 вбачається, що згідно з даними зі Спадкового реєстру та архівними даними спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с. 94). Відповідно до довідок, виданих Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку « Першотравневе 98 » 03.02.2020 , [PERSON] , 1963 року народження, на час смерті з 25.07.1999 по [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею з 14.01.2009 за цією адресою зареєстрована [PERSON] , 1981 року народження (а.с. 128, 129). Згідно з актом, затвердженим Дорожненською сільською радою Вінницького району Вінницької області 17.02.2020, [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] та померла [INFO] , дійсно є рідною дочкою [PERSON] , 1904 року народження, яка померла [INFO] (а.с. 154). З копії довідки № 06-58, виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 05.05.2008, 07 жовтня 1961 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що було складено актовий запис № 2199, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 155). Відповідно до довідки № 42, виданої виконавчим комітетом Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області 17.02.2020, згідно з погосподарськими книгами Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області гр. [PERSON] , [INFO] , дійсно є рідною дочкою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с. 156). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. З досліджених судом письмових доказів убачається, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , дійсно була рідною дочкою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Встановлення вищевказаного факту родинних відносин необхідно позивачам для подальшого кінцевого оформлення в нотаріальному порядку своїх спадкових прав, без доведення цього факту в судовому порядку позивачі будуть позбавлені можливості оформити свої спадкові права, що дає суду законні підстави для задоволення позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин. Згідно з вимогами ст. 7 Конституції СРСР (в редакції 1936 року) колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно до затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі тавідомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначавсяВказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками,затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно з п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У рай смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Згідно з ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. За ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1, 2 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Таким чином, судом установлено, що після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємицею першої черги за законом була її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, вступивши у володіння спадковим майном. Після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом були: його дружина [PERSON] та діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняли троє спадкоємців: [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (дочка), а син [PERSON] від прийняття спадщини відмовився та на неї не претендує, про що зазначив у поданій до суду письмовій заяві. Після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом є її діти: [PERSON] (дочка), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (син). З вказаних осіб спадщину прийняли лише [PERSON] (дочка), [PERSON] (дочка), а син [PERSON] від прийняття спадщини відмовився та на неї не претендує, про що зазначив у поданій до суду письмовій заяві. Після смерті [INFO] [PERSON] єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину, є її дочка [PERSON] . До спадкової маси входить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який відносився до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір». Станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були п`ятеро осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідно, кожному з них належить по 1/5 частці майна цього колгоспного двору. Установлено, що в нотаріальній конторі позивачі [PERSON] та [PERSON] оформити свої спадкові права та отримати свідоцтва про право на спадщину не мають можливості, тому порушене право позивачів підлягає судовому захисту. Іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у позивачів немає, що дає суду законні підстави для задоволення прозову. Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, рішенням суду за [PERSON] слід визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на 7/30 часток, після смерті [INFO] батька [PERSON] на 1/15 частку, а також право власності як за членом колгоспного двору на 1/5 частку, а загалом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; за [PERSON] слід визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на належну їй як члену колгоспного двору 1/5 частку, на 7/30 часток фактично прийнятих у спадщину після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] , на 1/15 частку фактично прийняту у спадщину після смерті [INFO] батька [PERSON] , а загалом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За клопотанням позивачів суд вважає залишити за позивачами судові витрати по справі.

Outcome: approved