Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Київського районного суду м. Одеси в якому просять визнати частково недійсним договір купівлі-продажу від 19 грудня 2012 року квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] в частині зазначеної в пункту 2 договору, а саме вартості квартири та визнати, що за пунктом 2 договору купівлі-продажу від 19 грудня 2012 року квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], вартість квартири становить 95000 Дол. США, що відповідно до курсу НБУ еквівалентно 760000 (сімсот шістдесят тисяч) грн. 00 коп. Позивачі посилаються на те, що 19 грудня 2012 року між ними та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1928. Відповідно до п. 2 зазначеного договору продаж вчинено за 239329,00 грн., що на час укладання договору становило 35000,00 Дол США. Проте, зазначена квартира фактично була придбана за 95000,00 Дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно сумі в розмірі 760000,00 грн., у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутися з позовом для захисту своїх прав. У судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовну заяву. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення зазначеного позову. Вислухавши пояснення сторін, присутніх у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до купівлі-продажу від 19 грудня 2012 року, який був укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], остання передала у власність квартиру [ADDRESS] за 239329,00 грн., що відповідно до курсу НБУ на той час еквівалентно 35000,00 Дол США. Відповідно до розписки від 19 грудня 2012 року [PERSON] продала позивачам зазначену квартиру за 95000 Дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 760000,00 грн. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до листа № 10-1390/0/4-12 від 27 вересня 2012 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів із зобов'язань , що виникають із договорів та інших правочинів» істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ. За загальним правилом (частина перша статті 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно з п. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності угоди є недотримання в момент здійснення угоди стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першої - третьої, п'яток і шостий ст. 203 Цивільного кодексу України, а саме: 1) зміст угоди не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним принципам суспільства, 2) особа, що укладає угоду, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника угоди повинне бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) угода повинна бути спрямована на реальне настання правових наслідків, обумовлених нею. Слід зазначити, що судом було відкладено розгляд справи, який був призначений на 11 лютого 2014 року у з'язку з неявкою відповідача та було запропоновано представнику відповідача повідомити особисто свого довірителя для того, щоб він особисто надав пояснення суду відносно зазначеної справи, проте представник відповідача в судовому засіданні надав листок непрацездатності серія АГЕ № 380128, який був відкритий 20 лютого 2014 року про те, що [PERSON] перебуває на домашньому режимі у зв'язку з загальним захворюванням, діагноз гострий бронхіт. Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved