Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори (надалі «Відповідач 1»), державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON] (надалі «Відповідач 2») про визнання неправомірною відмови державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії; скасування Постанови державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 червня 2016 року № 1897/02-31; зобовязання державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON] виправити арифметичну помилку в Свідоцтві про право на спадщину за заповітом серія НАС №605294 від 25 листопада 2015 року, скасувати дане свідоцтво та видати [PERSON] нове Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у якому зазначити: спадщина, на яку видано це Свідоцтво, складається з 2/3 (двох третіх) частин (66,27%) домоволодіння в м. Івано-Франківську по вул. Ясінських, 41а; внести зміни у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та видати Позивачу: нове Свідоцтво про право на спадщину за заповітом; Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; Витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі; у відомості про складові частини обєкта нерухомого майна внести зміни щодо розміру житлової площі, що є у власності Позивача, а саме: замість зазначеного розміру у 44 кв.м. житлової площі, яка зазначена у Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, записати розмір житлової площі 60,9 кв.м. решта відомостей залишити такими як є, оскільки вони відповідають майну, що успадковане. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зокрема, позовні вимоги мотивовані тим, що відмова державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, викладена у відповідній постанові від 07 червня 2016 року № 1897/02-31, є протиправною, оскільки не ґрунтується на вимогах закону. Так, як зазначив представник Позивача, оформлюючи спадкові права Позивача після смерті матері Позивача, державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON] у Свідоцтві про право на спадщину за заповітом серія НАС №605294 було невірно зазначено частку майна (домоволодіння за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Ясінських, 41а), а саме 1/2 замість 2/3 частки вказаного домоволодіння, яка насправді належала матері Позивача. Оскільки ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 січня 2013 року, якою було затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON], та, зокрема, у власність [PERSON] виділено 2/3 частки домоволодіння, відтак, на думку Позивача, її матір була власником 2/3 даного домоволодіння, а не 1/2, а тому державний нотаріус зобовязана виправити допущену нею при видачі свідоцтва арифметичну помилку у розмірі частки успадкованого майна та вчинити подальші дії щодо внесення таких відомостей до відповідних реєстрів. Відповідач 1 Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора, явку уповноваженого представника до суду не забезпечила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином. Відповідач 2 державний нотаріус Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON], в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов. Зокрема, як зазначила Відповідач 2, при оформленні спадкових прав [PERSON] та, зокрема, видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, Відповідач 2, як державний нотаріус, діяла у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи наявність відповідних правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві та перевірці відсутності заборони або арешту щодо даного майна. Оскільки при перевірці вищевказаних обставин на підставі відомостей з Реєстру речових прав на нерухоме майно та інформаційних довідок було встановлено, що за померлою [PERSON] зареєстровано 1/2 частина спірного домоволодіння, відтак, на підставі зазначених відомостей державним нотаріусом на імя [PERSON] було видано відповідне Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 цього домоволодіння. Крім того, оскільки після звернення Позивача із заявою про виправлення арифметичної описки нотаріусом було встановлено, що спадкодавець [PERSON] не зареєструвала за собою у встановленому чинним законодавством порядку право власності на 2/3 частки домоволодіння, визначених ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 січня 2013 року, у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення відповідної нотаріальної дії, а тому Позивачу, як вказала Відповідач 2, відповідною постановою було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Заслухавши пояснення Позивача та її представника, Відповідача 2, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Згідно з частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно Заповіту від 21 листопада 2011 року [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON]. 31 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори із Заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті її матері [PERSON], яка померла 24 травня 2015 року. 18 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори із Заявою видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до відомостей з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 48331673 від 25 листопада 2015 року нотаріусом було встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 домоволодіння за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Ясінських, 41а. На підставі вищевикладеного, державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25 листопада 2015 року серії НАС № 605294, відповідно до якого спадщина, на яку видане дане свідоцтво, складається з 1/2 (однієї другої) частини домоволодіння в м. Івано-Франківську по вул. Ясінських, 41а. 16 травня 2016 року [PERSON] звернулася до завідувача Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори із заявою, в якій, посилаючись на те, що її матері на праві власності належало 2/3 частики домоволодіння, а не 1/2 (згідно ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 січня 2013 року), просила зобовязати державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON] виправити арифметичну помилку у Свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 25 листопада 2015 року серії НАС № 605294, а саме замість частки успадкованого домоволодіння у 1/2 вказати частку у 2/3, а також вчинити подальші дії, повязані з реєстрацією вказаних змін у відповідних реєстрах. Поставою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 червня 2016 року № 1897/02-31 державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом згідно Ухвали суду на домоволодіння, яке знаходиться в м. Івано-Франківську по вул. Ясінських, 41а. Вважаючи вищевказану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною, [PERSON] звернулася до суду з даним цивільним позовом. Як підтверджується матеріалами справи, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 грудня 2004 року ВВТ № 542407 та відповідно до відомостей з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 48331673 від 25 листопада 2015 року, [PERSON] була власником 1/2 частки домоволодіння за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Ясінських, 41а. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 січня 2013 року у справі №0907/5180/2012 визнано по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна укладену між сторонами мирову угоду, за умовами якої: СТОРОНА 1 [PERSON], який проживає за адресою [INFO], СТОРОНА 2 дудко [PERSON], яка проживає за адресою: Івано-Франківськ, вул. Ясінських, 41а, обговоривши між собою предмет позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом, домовилися про добровільне врегулювання спору в наступному порядку: 1. За СТОРОНОЮ 1 ([PERSON]В.) визнати право власності в домоволодінні №41а по вул. Ясінських в м. Івано-Франківську на: 33,73 % від загальної ( корисної) площі будинку або 34,98% від загальної вартості будинку вцілому наступні приміщення в житловому будинку: 1- 4 житлову кімнату площею 16,6 кв. метрів; 1-5 житлову кімнату площею 9,7 кв.м.; 1-6 ванну 4,7 кв.м.. а всього по надземній частині будинку - 31,0 кв.м. загальною вартістю 90,486 грн; частка в житловому будинку становить 35/100 або 35 %. господарські будівлі та споруди, а саме: огорожу (літер №2) та ворота, що становить 4.8% в будівлях та спорудах, які збудовані згідно чинного законодавства, або 55.8% в загальній вартості будівель та споруд, які збудовані в домоволодінні (вартість 2.979 грн.). виділити земельну ділянку № 1 площею 368,5 кв.м. (в т.ч. під моєю частиною житлового будинку - 41,6 кв.м. та під господарськими будівлями - 48,0 кв.м. За відхилення від ідеальної частки на 16,27% від загальної (корисної) площі будинку або на 15.02% від загальної вартості будинку в цілому СТОРОНА 1 відмовляється від грошової компенсації в сумі 38 843 грн. Витрати, пов'язані з переобладнанням виділених СТОРОНІ 1 приміщень, буде виплачувати самостійно. Виділити СТОРОНІ 1 в користування горище над виділеними йому приміщеннями. За відхилення від ідеальної частки в будівлях та спорудах від грошової компенсації в сумі 28 189 грн. 50 коп. СТОРОНА 1 відмовляється. 2. За СТОРОНОЮ 2 ([PERSON]В.) визнати право власності в домоволодінні №41а по вул. Ясінських в м. Івано-Франківську на 65/100 або 65% в житловому будинку: підвал, кладову, приміщення 1-1 коридор площею 8,4 кв.м., 1-2 кухню 13,5 кв.м., 1-3 житлову кімнату площею 17,7 кв.м., 1-7 веранду 13,4 кв.м., ґанок, всього по житловому будинку в цілому площею 60,9 кв.м. загальною вартістю 168 172 грн., що становить 66,27% від загальної ( корисної) площі будинку або 65,02 % від загальної вартості будинку в цілому; горище над виділеними СТОРОНІ 2 приміщеннями. господарські будівлі та споруди: літню кухню (літер Б), вбиральню (літер б), сарай (літер В), огорожу (літер № 1) хвіртку, загальна вартість яких становить 53 358 грн., що становить 95,2 % в будівлях та спорудах, які збудовані згідно чинного законодавства. земельну ділянку № 2 площею 368,5 кв.м., (в т.ч. під моєю частиною житлового будинку - 69,2 кв.м. та під господарськими будівлями - 30,0 кв.м.) 3. СТОРОНИ підтверджують відсутність будь-яких інших претензій з приводу вказаного реального поділу будинковолодіння (в т.ч. щодо сплати компослуг станом 01.02.2013 р.) та покладають кожний на себе витрати, понесені по даній справі. 4. СТОРОНИ погоджуються із тим, що відповідно до умов цієї угоди вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання будь-яких зустрічних претензій, не мають і не матимуть ніяких інших вимог, включно вимог про відшкодування збитків тощо. 5. СТОРОНИ визнають, що із врахуванням положень цієї Угоди та норм, договорів і документів, на які є в ній посилання, визначені всі суттєві умови та існують належні підстави для визначення зобов'язань сторін. 6. СТОРОНИ мають належне уявлення про сутність цієї Угоди і всіх її елементів. Не існує ніяких факторів, які могли б вплинути на їх уявлення по мету цієї Угоди. 7. СТОРОНИ стверджують, що дана угода укладена в добровільному порядку на прийнятних для них умовах, без тиску чи обману, умови мирової угоди зрозумілі, вищевикладені умови відповідають їх волевиявленню і породжують настання бажаних наслідків, які відповідають дійсним інтересам. Текст угоди прочитаний сторонами особисто, доповнень та зауважень немає. 8. СТОРОНИ ознайомлені із ст.ст. 175, п.2. ч.1 ст 205, ст. 206 ЦПК України. Наслідки укладення мирової угоди та закриття провадження по цивільній справі зрозумілі. 9. Дана мирова угода набирає чинності та ознак рішення суду з моменту визнання її судом шляхом прийняття ухвали про визнання мирової угоди. У зв'язку з визнанням сторонами мирової угоди провадження в справі закрито. Таким чином, Судом встановлено, що у 2013 році в судовому порядку між матірю Позивача [PERSON] та іншим співвласником спірного домоволодіння ([PERSON]В.) було перерозподілено частки в даному домоволодінні і ухвалою суду затверджено мирову угоду, за умовами якої, зокрема, за [PERSON] було визнано право власності на 65/100 (65%) домоволодіння за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Ясінських, 41а. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з частиною 2 статті 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що за життя [PERSON] нею на підставі Ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 січня 2013 року у справі №0907/5180/2012 було зареєстровано у встановленому чинним законодавством порядку право власності на 65/100 (65%) домоволодіння за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Ясінських, 41а. В той же час, згідно відомостей, які містяться в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 48331673 від 25 листопада 2015 року, [PERSON] була власником 1/2 частки домоволодіння за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Ясінських, 41а. Відповідно до статті 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов'язаний, зокрема, здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Згідно з пунктом 4.15 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Оскільки станом на час видачі Відповідачем 2 на імя Позивача [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 листопада 2015 року серії НАС № 605294 згідно чинного правовстановлюючого документу спадкодавця [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 грудня 2004 року ВВТ № 542407, та відповідно до відомостей з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 48331673 від 25 листопада 2015 року, [PERSON] була власником 1/2 частки домоволодіння за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Ясінських, 41а, Суд звертає увагу на те, що при видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 листопада 2015 року серії НАС № 605294 на імя Позивача [PERSON] державним нотаріусом [PERSON] було правомірно та відповідно до вимог закону видано вказане свідоцтво. Крім того, в судовому засіданні Позивач самостійно визнала той факт, що в листопаді 2015 року вона не надавала нотаріусу копії ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 січня 2013 року у справі №0907/5180/2012 і не повідомляла про її існування, а надала таку ухвалу лише в травні 2016 року разом із заявою про виправлення арифметичної описки у свідоцтві про право на спадщину. В той же час, Суд звертає увагу на те, що посилання Позивача на допущення державним нотаріусом арифметичної описки в Свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 25 листопада 2015 року серії НАС № 605294 є безпідставним, оскільки відповідна розбіжність у частці успадкованого майна Позивачем не є арифметичною опискою, а є наслідком не завершення померлою матірю Позивача процедури оформлення її права власності на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 січня 2013 року у справі №0907/5180/2012 (не вчинення дій щодо реєстрації права власності на частку у 65/100). Як зазначено в пункті 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду Ураїни з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», «право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків». Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, зясувавши обставини спірних правовідносин, Суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах державним нотаріусом [PERSON] не було порушено вимог чинного законодавства України, у звязку з чим постанова державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 червня 2016 року № 1897/02-31 є законною, а підстави для зобовязання Відповідача 2 виправити арифметичну помилку в Свідоцтві про право на спадщину за заповітом серія НАС №605294 від 25 листопада 2015 року, скасувати дане свідоцтво та видати [PERSON] нове Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а також вчинити інші дії відсутні, оскільки у спірних правовідносинах нотаріусом не було допущено арифметичної описки. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 331, 1217, 1218, 1223, 1225, 1235, 1268, 1269, 1296, 1297 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 5, 66-68 Закону України «Про нотаріат», глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5,

Outcome: dismissed