Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа: Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач зазначала, що [INFO] року померла її тітка [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] В рахунок підтвердження того, що позивач являється племінницею померлої [PERSON], свідчить її свідоцтво про народження від 25 серпня 1989 року, з якого випливає, що [PERSON] є донькою померлого [PERSON] - рідного брата померлої [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на будинки [ADDRESS] За життя спадкодавиця заповіту не склала. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла відповідач [PERSON], яка також є племінницею померлої, та рідною сестрою позивача, за правом представлення, в порядку ст. 1266 ЦК України, до неї перейшло право на спадкування після смерті її батька - рідного брата померлої. Позивач не спілкувалася з померлою [PERSON], але відповідач по справі [PERSON] та її рідні знали домашню адресу, номер мобільного телефону [PERSON] і повинні були повідомити її про смерть тітки, але не зробили це умисно. Крім того, вони не повідомили про існування іншого спадкоємця державному нотаріусу, тим самим ввели його в оману. Вважає, що відповідач умисно скрила від позивача факт смерті рідної тітки [PERSON] В установлений законом шестимісячний термін позивач не звернулася до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини. На початку жовтня місяця 2015 року [PERSON] випадково дізналася від сторонніх осіб, про смерть рідної тітки [PERSON] Після чого 14 вересня 2015 року звернулася до Броварської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON] Проте, у прийнятті заяви їй було відмовлено в зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Вважає, що вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин, зокрема: - з 26.10.2013р. по 17.11.2013р. позивач перебувала за кордоном; - з листопада 2013 року по жовтень 2014 року позивач, працюючи на ТОВ «Павла», мала ненормований робочий графік та постійно їздила у відрядження (зокрема, з 27.11.2013р. по 10.12.2013р., з 03.04.2014р. по 11.04.2014р., з 03.06.2014р. по 13.06.2014р. позивач була у відрядженні). Тобто, на момент закінчення 6-місячного строку звернення із заявою про прийняття спадщини, позивач була у відрядженні і була позбавлена можливості звернутися з відповідною заявою про прийняття спадщини; - з 01.02.2014р. по 01.02.2015р. працювала за сумісництвом у ФОП [PERSON]; - з 20.03.2014р. по 25.03.2014р. позивач також знаходилась на стаціонарі інфекційного відділення; - з листопада 2014 року позивач по факту вагітності перебувала на «зберіганні», лікуванні гінекологічних та інших хвороб - міома матки, підозра на апендицит, бронхіт (в т. ч. знаходилась в лікарні 24.11.2014р., 26.11.2014р., 26.12.2014р., 12.01.2015р., з 08.02.2015р. по 09.02.2015р.). Вагітність позивача була важкою, що підтверджується медичною карткою. З травня 2015 року позивач знаходилась в декретній відпустці та 29 липня 2015 року народила дитину, після чого знаходилась у відпустці по догляду за дитиною); - з 25.08.2015р. по 02.09.2015р. позивач перебувала на лікуванні на стаціонарі хірургічного відділення. Після того, як дитина трішки підросла, позивач вирішила зайнятися оформленням спадкування після смерті тітки, в зв'язку з чим спочатку звернулася до нотаріуса, а після його відмови в оформленні спадщини в жовтні 2015 року звернулась до суду з даним позовом. Крім того, протягом 2013-2014 років позивач здійснювала постійний догляд за своїм вітчимом [PERSON], який важко хворіє, що підтверджується медичною книжкою останнього, посвідченням чорнобильця. Зокрема, близько десяти разів позивач була змушена супроводжувати вітчима до лікарів протягом жовтня 2013 року по березень 2014 року. Отже, збіг життєвих обставин позбавили позивача вчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], а оскільки вказані вище обставини є поважними (велике навантаження на роботі, постійні відрядження та ненормований робочий час; а в подальшому важка вагітність та догляд за новонародженою дитиною), то позивачу підлягає визначенню додатковий строк для прийняття спадщини. Посилаючись на викладене та враховуючи наявність поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON], позивач просить суд визначити їй додатковий строк - 2 місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, дали пояснення аналогічні позовній заяві, просили суд про задоволення позовних вимог у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі, оскільки вказані позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, не є поважними. В судове засідання представник третьої особи Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Направили до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON], яка була допитана в якості свідка, показала, що померла тітка [PERSON] повідомила їй, що у неї є сестра позивач [PERSON], після чого вона знайшла останню в соціальній мережі «ВКонтакті», позивач дала відповідачу свій номер телефону, проте, спілкувалася холодно. Після смерті тітки, відповідач зателефонувала позивачу і повідомила про смерть [PERSON], вона повідомила всіх, однак, ділитися спадковим майном із [PERSON] не бажає, оскільки та їй ніхто. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є матір'ю відповідача [PERSON], позивача свідок бачила вперше в суді, коли ще був живий її батько, то він декілька разів їздив до неї. З померлою [PERSON] свідок спілкувалася, вона була їй невісткою. Свекруха свідка казала, що мати позивача, коли була вагітною від її батька, пішла до іншого чоловіка, ніколи не приїздила. Відповідач знайшла позивача в соціальній мережі «ВКонтакті», хотіла з нею спілкуватися, проте, [PERSON] відсторонилася. Коли померла [PERSON], відповідач зателефонувала позивачу і повідомила, що: «Померла тітка [PERSON]», на що позивач відповіла: «Хто така тітка [PERSON]», і вимкнула телефон. Зі своїм чоловіком свідок зареєструвала шлюб в 1993 році, а в 1994 році у них народилася дочка. Позивач [PERSON] приїздила, коли помер батько за свідоцтвом про смерть, а до тітки [PERSON] взагалі ніколи не їздила. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що був другом батька позивача та відповідача, разом з ним працював з 1986 року, останній хрестив у свідка доньку. Батько сторін розповідав свідку, що коли вони поїхали у відрядження, то перша його жінка будучи вагітною покинула його, він знову повернувся до м. Хабаровська, десь на рік. Відносин із старшою дочкою в нього не було, його до неї не пускали. Свідок часто був у нього в гостях, позивача там ні разу не бачив. Позивач до батька та тітки не їздила, тітка [PERSON] проживала після смерті своїх батьків одна, в неї проживали квартиранти. В судовому засіданні свідок Зав»ялов О.І. показав, що він є вітчимом позивача [PERSON], одружилися з її матір'ю ще коли позивач була маленькою. Він є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, дуже хворий, за ним спочатку доглядала матір позивача, а потім позивач [PERSON] У свідка був постільній режим, він не міг залишатися вдома один, позивач постійно за ним доглядала, строк прийняття спадщини вона пропустила через нього, потім її важка вагітність, була на збереженні. Вони нормально спілкувалися з батьком позивача, який неодноразово приїздив до них в гості. Чи спілкувалися сестри між собою свідку не відомо, він знав лише батька та тітку позивача, а про відповідача [PERSON] йому нічого відомо не було. Свідок під час хвороби з ліжка не піднімався, за ним доглядали його дружина та дві дочки. В селі де вони проживають пошти немає. В судовому засіданні свідок Зав»ялова Н.Б. показала, що вона є матір'ю позивача [PERSON], була заміжня за батьком позивача, в них народилася донька, потім вони розірвали шлюб і у чоловіка з'явилася нова сім'я. Батько завжди приїздив до дочки на день народження, а потім він помер і ніхто їх не повідомив. В серпні 2015 року вони дізналися про смерть тітки [PERSON], з повідомлення відповідача [PERSON] в соціальній мережі «ВКонтакті». Позивач пропустила строк прийняття спадщини, бо важко працювала, потім захворів чоловік свідка та вітчим позивача, який хворіє вже 3-4 року. Позивач доглядала за вітчимом. Потім вона вийшла заміж і у неї були важка вагітність та пологи. З тіткою [PERSON] вони спілкувалися, свідок приїздила до неї і запрошувала в гості, чому тітка до них не приїздила не знає. Позивач пропустила строк прийняття спадщини так як не знала про смерть тітки [PERSON] Судом встановлено, що [INFO] року померла тітка сторін [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане [INFO] року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (том №1 а.с.3). Позивач [PERSON], яка 27 липня 2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON], являється племінницею померлої [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження [PERSON] від 25 серпня 1989 року, з якого вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON] - рідного брата померлої [PERSON], який помер [INFO] року (том №1 а.с.5-6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на будинки [ADDRESS], які належали їй на праві приватної власності, відповідно до Витягів про державну реєстрацію прав (том №1 а.с.223,225,230). За життя спадкодавиця [PERSON] заповіту не склала, що підтверджується матеріалами спадкової справи №405/2013 до майна померлої [INFO] року [PERSON] (том №1 а.с.181-263). Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, спадщину прийняла відповідач [PERSON], яка також є племінницею померлої, та рідною сестрою позивача [PERSON], за правом представлення, в порядку ст. 1266 ЦК України, до неї перейшло право на спадкування після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року, про що свідчить подана нею особисто заява №1531 від 17 жовтня 2013 року. У відповідності до ст..1269 ЦК України, подання заяви про прийняття спадщини є обов'язком спадкоємця. З чого слідує, що родичі повинні особисто докладати зусиль для отримання інформації про життя одне одного, а у спадкоємців немає законодавчо закріпленого обов'язку один перед одним повідомляти чи не повідомляти про смерть спадкодавця. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року №296/5, спадкоємець має право подати заяву про прийняття спадщини, окрім як особисто нотаріусу, через будь-яке поштове відділення, така заява не потребує нотаріально посвідченого підпису, є дійсною. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», Верховний Суд України роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши сторін та допитавши свідків в судовому засіданні, судом було встановлено, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], в селі, де немає відділення поштового зв'язку. З 26.10.2013р. по 02.11.2013р. позивач [PERSON] перебувала за кордоном, що підтверджується копією закордонного паспорта (том №1 а.с.153). З листопада 2013 року по жовтень 2014 року позивач, працюючи на ТОВ «Павла», мала ненормований робочий графік та постійно їздила у відрядження, а саме: з 27.11.2013р. по 06.12.2013р., з 03.04.2014р. по 11.04.2014р., з 03.06.2014р. по 13.06.2014р. позивач була у відрядженні), що підтверджується копіями посвідчення про відрядження (том №1 а.с.154-156). З 25.08.2015р. по 02.09.2015р. позивач [PERSON] перебувала на лікуванні на стаціонарі хірургічного відділення Васильківської ЦРЛ, що підтверджується виписним епікризом форми №027/о ( том №1 а.с.160). З листопада 2014 року позивач [PERSON] по факту вагітності перебувала на «зберіганні», лікуванні гінекологічних та інших хвороб - міома матки, підозра на апендицит, бронхіт (в т.ч. знаходилась в лікарні 24.11.2014р., 26.11.2014р., 26.12.2014р., 16.01.2015р.) (том №1 а.с.157-159). З 01.02.2014р. по 01.02.2015р. позивач [PERSON] працювала за сумісництвом у ФОП [PERSON], що підтверджується копією трудової книжки та трудового договору (том №2 а.с.14,15). Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що з 2013 року позивач [PERSON] доглядає за своїм вітчимом [PERSON] який є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] і вкладкою до посвідчення [NUMBER] та має захворювання пов'язане з ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС (том №2 а.с.16, 18, 19-42). Однак, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не надано належних доказів, які б свідчили про об'єктивність, непереборність та істотність труднощів, які стали поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON], яка померла [INFO] року, у встановлений законом шестимісячний строк з [INFO] року по 09 квітня 2014 року, а судом не здобуто. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed