Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про зміну розміру аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що з 27.09.2007 року Позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з Відповідачем. Шлюб розірвано на підставі рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 03.12.2013 року. Від даного шлюбу народилась одна дитина, син [PERSON], 19.10.2010 року. Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 02.04.2014 року з Відповідача на користь Позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 27.03.2014 року і до повноліття. Відповідач аліменти сплачує несвоєчасно та не в повному обсязі, чим порушує в першу чергу, право дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. На даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, оскільки її потреби зростають, а Позивач жодних доходів не отримує, перебуває повністю на утриманні своїх родичів. Окрім того, має на утриманні ще одну малолітню дитину, [INFO]. [PERSON] просить змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON], [INFO], на її користь на утримання [PERSON], [INFO], з 400 гривень щомісячно, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що не визнає позов. На даний час він одружений, від даного шлюбу має сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на його утриманні. Вважає, що вимога Позивача про зміну розміру аліментів на підставі внесених змін до законодавства є безпідставною, такою, що не відповідає вимогам закону. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просить задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, Суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав: Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Так, Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 03 грудня 2013 року розірвано на підставі заочного рішення Ратнівського районного суду Волинської області у справі №166/1493/13-ц. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], є сторони у справі. На виконання рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 02.04.2014 року у справі №166/405/14-ц, Ратнівським районним судом Волинської області було видано 23.06.2014 року виконавчий лист про стягнення з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 27.03.2014 року і до повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як передбачає ч. 2 ст. 182 СК України. З врахуванням викладеного і вимог ст.ст.180, 184 СК України, зважаючи на відсутність у відповідача систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів з Відповідача на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу Українирозмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як роз'яснено у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З матеріалів справи встановлено, що матеріальне становище Відповідача задовільне, він є матеріально забезпеченим та фізично здоровим, не є платником аліментів на інших дітей, на утриманні має неповнолітню дитину. Враховуючи принцип рівності прав та обовязків батьків по відношенню до їх дитини, частка у матеріальному утриманні дитини для кожного з них не може бути меншою половини від прожиткового мінімуму. Враховуючи інтереси дитини на користь якої стягуються аліменти, її стан здоров'я, матеріальне становище та обставини викладені вище, суд дійшов висновку, що з Відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини на користь Позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, задовольнивши позов. У відповідності з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує з Відповідача в користь Держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., які пов'язані із розглядом справи, є обґрунтованими та пропорційним до предмета спору. На підставі викладеного,

Outcome: approved