Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернувся в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач, третя особа на стороні відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Студія «1+1», в якому просить визнати недостовірною інформацію, яка вийшла в ефір 18.05.2015р. на телеканалі «1+1» та висловлена [PERSON] у телепрограмі «Гроші»: «Хабарництво годує міську владу. На чолі з мером [PERSON] [PERSON], у якого навіть є відповідне прізвисько. Клічка в нього «полтіннік»; «Любий бізнес можна організувати з цією умовою, що 50 процентів по життєво буде його», зобовязати [PERSON] в 10 денний термін спростувати у той самий спосіб інформацію, що не відповідає дійсності і порочить [PERSON] честь, гідність і ділову репутацію, висловлену у програмі «Гроші» 18.05.2015р.: «Хабарництво годує міську владу. На чолі з мером [PERSON] [PERSON], у якого навіть є відповідне прізвисько. Клічка в нього «полтіннік»; «Любий бізнес можна організувати з цією умовою, що 50 процентів по життєво буде його», а також просить стягнути із [PERSON] в його користь моральну шкоду в сумі 20\~000 грн. та зобовязати [PERSON] перерахувати ці кошти на розрахунковий рахунок дитячого будинку «Вифлеєм». В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що 18.05.2015р. на телеканалі «1+» вийшла в ефір програма «Гроші», в одному із сюжетів якої, відзнятому в м. Тернополі відповідач [PERSON] висловив та подав інформацію, яка стосується Тернопільської міської ради та голови міста [PERSON] [PERSON], яка не відповідає дійсності і є недостовірна, а саме [PERSON] сказав, що «хабарництво годує міську раду. На чолі із мером [PERSON] [PERSON], у якого навіть є відповідне прізвисько. Клічка в нього «полтіннік», а також [PERSON] сказав, що «любий бізнес можна організувати з цією умовою, що 50 процентів по життєво буде його». Тобто, представник позивача вважає, що відповідач ствердив про те, що міська рада на чолі із мером [PERSON] [PERSON] отримує хабарі. Дані твердження не відповідають дійсності, оскільки будь-яких доказів в підтвердження отримання [PERSON] хабара відповідач не подав. Твердження про те, «що любий бізнес можна організувати з цією умовою, що 50 процентів по життєво буде його» не відповідає дійсності за не доведеністю відповідачем. Щодо висловлення відповідача про те, що у «міського голови [PERSON] є відповідне прізвисько і клічка в нього «полтіннік» не відповідають дійсності, оскільки чинним законодавством не передбачено отримання клічок. Вказаними діями відповідача, що полягають у викладені ним в засобах масової інформації недостовірної інформації позивачу [PERSON] було нанесено моральну шкоду. Неправдиві відомості порочать честь, гідність та ділову репутацію міського голови, який своїми професійними та моральними якостями заслужив довіру в громадян міста [PERSON] і повторно був обраний на посаду міського голови, а також і як фізичної особи, яку не можна звинувачувати у вчиненні діянь, які не відповідають дійсності. Висловлювання носять образливий характер, так як будь-яких, які б могли надавати відповідачу сказати про отримання хабарів [PERSON] не вчиняв. Таким чином, позивач оцінив розмір понесеної моральної шкоди в сумі 20\~000 грн., яку просить стягнути із відповідача, якого зобовязати перерахувати дані кошти на рахунок дитячого будинку. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечують, мотивуючи тим, що [PERSON] не поширював неправдивої інформації, не був ініціатором поширення інформації. Виступ журналісту є його оціночним судженням і не вказують конкретні вимоги до міського голови [PERSON] Зважаючи, що посада міського голови є публічною, його обирали громадяни міста, а тому [PERSON] повинен був знати та усвідомлювати про неоднозначну критику та висловлювання щодо його діяльності громадянами. [PERSON] не було сказано, що міський голова [PERSON] є обєктом хабарництва, а безпосередньо працівники Тернопільської міської ради, яку лише очолює міський голова [PERSON] і повинен знати про всі дії його підпорядкованих працівників. [PERSON] відомі факти отримання посадовими особами Тернопільської міської ради хабарів та їх затримання правоохоронним працівниками, і він сам давав суму хабара посадовій особі Тернопільської міської ради для укладення договору оренди земельної ділянки. Стверджує, що [PERSON] мав право говорити про хабарництво в Тернопільській міській раді, так як сам стикався із таким фактом і видавав інформацію із особистого сприяння щодо своєї діяльності. Щодо вислову, що міський голова має прізвисько «полтіннік», то це його судженням, оскільки всі громадяни міста знають, що мера називають таким прізвиськом. Вислів, що «любий бізнес можна організувати за 50 процентів, які будуть належати йому по життєво» сказав, оскільки чув від знайомих, що в разі виникнення проблем посадові особи Тернопільської міської ради можуть допомогти у їх вирішення за 50 процентів. Зазначає, що [PERSON] не мав на увазі, а висловлювання стосувалося апарату Тернопільської міської ради, який може вирішувати певні питань, які не стосуються безпосередньо міського голови. В частині стягнення моральної шкоди відповідачі не визнають за відсутності доказів її понесення, і приймаючи до уваги те, що [PERSON] не було висвітлено інформації, а лише його судження з тих чи інших питань. Крім цього зазначають, що [PERSON] є неналежним відповідачем у даній справі і до нього не може застосовуватися такий спосіб захисту прав позивача як спростування недостовірної інформації. Належним відповідачем повинна бути студія каналу «1+1», яка і готувала випуск програми «Гроші» в ефір. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, будь-яких пояснень по суті справи не надав. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Стаття 34 Конституції України надає право кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 277 ЦК України, Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію та у такий же спосіб, у який вона була поширена. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила. Як встановлено в пункті 15 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову є сукупність таких обставин як поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. За правилами статті 277 Цивільного кодексу України і статті 10 цього Кодексу обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недовідності поширення інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису програми «Гроші», яка вийшла в ефір на телеканалі Студії «1+1» 18.05.2015р. встановлено, що журналіст програми повідомив, пославшись на джерело інформації підприємця [PERSON] (51 хв. 46 сек. по 51 хв. 54 сек.): «підприємець стверджує, це тому, що хабарництво годує міську владу на чолі з мером [PERSON] [PERSON], у якого, стверджує підприємець, навіть є відповідне прізвище». [PERSON] (із 51 хв. 55 сек. по 51 хв. 56 сек.) сказав: «клічка в нього «полтіннік». На запитання журналіста, а чому? [PERSON] (із 51 хв. 58 сек. по 52 хв. 04 сек.) сказав, що: «любий бізнес можна організувати з цією умовою, що 50 процентів по життєво буде його». В судовому засіданні [PERSON] та його представник пояснили, що [PERSON] вказав інформацію, що хабарництво годує міську владу із тих обставин, що він сам давав хабара спеціалісту земельного відділу Лосику для укладення договору оренди земельної ділянки, громадськості та йому відомі факти отримання посадовими особами Тернопільської міської ради та їх затримання правоохоронним органами щодо хабарів. Він не мав на увазі, що хабарництво годує міську владу і також мера [PERSON] [PERSON], а лише про факти отримання хабарів чиновниками Тернопільської міської ради, а тому висловив свою думку, виходячи із власник міркувань та своєї діяльності із Тернопільською міською радою. Також фраза, що бізнес можна організувати при умові, що 50 процентів по життєво буде його не стосується міського голови [PERSON], а відноситься до посадових осіб Тернопільської міської ради, які вирішують певні питання. Вказана інформація була відома йому із розмов знайомих йому громадян міста [PERSON]. На клопотання відповідача та його представника для підтвердження його обґрунтувань та вказаної ним інформації в програмі «Гроші» в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] і [PERSON]. Свідок [PERSON] надала покази, з яких вбачається, що [PERSON] у програмі «Гроші» висказав своє бачення про свої проблеми, які він мав і пережив із посадовими особами Тернопільської міської ради. Вважає, що про хабарництво у міській раді має право говорити той, хто стикнувся із тою проблемою, на отриманні хабара спіймали не одного із посадовців. Та обставина, що [PERSON] надавав гроші як хабар посадові особі Тернопільської міської ради було для нього достатнім, щоб висловлювати свою думку. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] мав відносини із Тернопільською міською радою і їй відомо, що [PERSON] давав гроші посадові особі Тернопільській міській раді, а тому має право висловлюватися про хабарництво в міській раді. Зазначає, що громадськості відомі факти отримання хабара посадовими особами Тернопільської міської ради. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У відповідності до ст.ст. 60, 212 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, оцінивши критично покази свідків, вважає, що поширена в програмі «Гроші», яка вийшла 18.05.2015р. на телеканалі Студії «1+1» інформація, а саме: «хабарництво годує міську владу. На чолі з мером [PERSON] [PERSON]» і «Любий бізнес можна організувати з цією умовою, що 50 процентів по життєво буде його» визнається судом як недостовірна, оскільки не відповідає дійсності, викладена не правдиво і містить відомості про події, які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені), а відтак не є оціночними судженнями [PERSON] Відповідач [PERSON] належними і допустимими доками при розгляді справи не довів правдивість викладеної ним інформації та оприлюднення її журналістом в програмі «Гроші». Долучена відповідачем до матеріалів справи відповідь начальника СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області від 02.04.2014р. щодо закриття кримінального провадження відносно вимагання головним спеціалістом відділу земельних ресурсів [PERSON] не можуть служити належним доказом в підтвердження того, що [PERSON] надав інформацію про те, що «хабарництво годує міську владу. На чолі з мером [PERSON] [PERSON]» і «Любий бізнес можна організувати з цією умовою, що 50 процентів по життєво буде його». Також суд, розглянувши докази в їх сукупності, а саме дослідивши зміст відеозапису програми «Гроші», яка вийшла в ефір на телеканалі «Студія 1+1», прийшов до висновку, що [PERSON] висловив інформацію про те, що хабарництво годує міську владу як посадових осіб органу місцевого самоврядування, так і на чолі із мером [PERSON] [PERSON]. Фраза, висловлена [PERSON] про те, що «любий бізнес можна організувати, з цією умовою, що 50 процентів по життєво буде його» - стосувалася саме міського голови [PERSON] Суд зробив даний висновок із того, що зміст і тема програми «Гроші» в частині міста [PERSON] як ствердив журналіст стосувалася «мерських схем», а також йшов коментар із запитанням журналіста «за що мера [PERSON] прозвали «полтіннік», на що [PERSON] і відповів: «любий бізнес можна організувати, з цією умовою, що 50 процентів по життєво буде його». При цьому, відповідач [PERSON] після виходу в ефір програми «Гроші», в якій була висвітлена інформація про Тернопільську міську раду та міського голову [PERSON], мав право звернутися до Студії і зазначити, що він мав на увазі при висловленні інформації про дії посадових осіб Тернопільської міської ради, а не про міського голову [PERSON] В даному випадку при досліджених судом доказів та встановлених обставин прослідковується наявність юридичного складу правопорушення, а відтак і наявність правової підстави для задоволення позову в цій частині, а саме є: поширення інформації, тобто доведення її до відома громадськості шляхом виходу програми в ефір; поширена інформація стосується певної фізичної міського голови [PERSON]; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширенням інформації були порушені особисті немайнові права позивача. А тому, заявлені позовні вимоги позивача в частині визнання недостовірною інформацію, а саме: «любий бізнес можна організувати з цією умовою, що 50 процентів по життєво буде його» та зобовязання [PERSON] спростувати вказану недостовірну інформацію у той самий спосіб слід задовольнити. В частині заявлених позивачем позовних вимог, а саме визнання недостовірної інформації: «хабарництво годує міську владу. На чолі з мером [PERSON] [PERSON]» та зобовязання [PERSON] спростувати вказану інформацію у той самий спосіб до задоволення не підлягають, оскільки як встановлено судом при дослідженні відеозапису програми «Гроші» поширив недостовірну інформацію журналіст програми із посиланням на джерело підприємця [PERSON] Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009р. №1 відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Однак, позивач не скористався наданим право на залучення до участі у справі в якості співвідповідача Студію телеканалу «1+1», на каналі якого 18.05.2015р. вийшла програма «Гроші», журналіст якої поширив недостовірну інформацію з посилання на джерело. Згідно п. 19 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. За таких обставин, вислів [PERSON], який прозвучав у програмі «Гроші» про те, що у «мера міста [PERSON] [PERSON] є прізвисько і клічка його «полтіннік» є оціночне судженнями [PERSON], яке не можна перевірити на предмет його відповідності діяльності і простувати, при цьому, що на території України нормами матеріального права не передбачено присвоєння особам прізвиська (клічок), які б можна було використовувати. Із показів свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що їм також відомо, що на міського голову [PERSON] деякі громадяни говорять як «полтіннік» ще від роботи [PERSON] в податкових органах, проте чи це образливо вирішує кожна людина самостійно. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 23 цього Кодексу моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. При визначенні розміру моральної шкоди слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності, визначений розмір грошового відшкодування має бути співрозмірним із заподіяною шкодою. Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно пункту 3 Постанови визначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить. Позивач в позовній заяві зазначив, що також обґрунтував в судовому засіданні його представник, що поширенням недостовірної формації було підірвано ділову репутацію, ганьбить честь і гідність, перш за все як міського голови міста [PERSON], і особи, яка завдяки своїм професійним, моральним якостям заслужила довіру у тернополян. Висловлена відповідачем в програмі «Гроші» недостовірна інформацію є образлива, псує імя в громадській думці з точки зору додержання законів за відсутності при цьому будь-яких доказів. Поширенням недостовірної інформації [PERSON] був ображений та принижений в очах [PERSON]. Тому, позивач визначив розмір понесеної моральної шкоди в сумі 20\~000 грн. При розгляді справи судом було встановлено факт поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності і яка стосується міського голови [PERSON] Поширення недостовірної інформації, яка відноситься до нібито вчинення дій міським головою [PERSON], за які передбачена кримінальна відповідальність, ображає і принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, зокрема як міського голови перед громадськістю, які оцінюють поширену недостовірну інформацію щодо його професійної діяльності на виборчій посаді, яку йому довірили тернополяни для представлення та захисту їхніх інтересів. Однак, приймаючи до уваги ті обставини, що поширена інформація стосовно міського голови [PERSON] визнана судом недостовірною і такою, що не відповідає дійсності, було зобовязано відповідача вчинити дії на її спростування, а тому суд вважає, що визначеним способом було захищено та відновлено особисті немайнові права позивача і це буде справедливим і співрозмірним із заподіяною шкодою. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір позивачу відшкодовуються за рахунок відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Outcome: partial