Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права на спадщину житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в смт.Гоща по вул.Л.Українки, 37 Рівненської області. Позивачі посилаються на те, що 17 серпня 2015 року помер їхній батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в смт.Гоща вул.Л.Українки, 37 Рівненської області. На випадок смерті батько склав заповіт, яким все належне йому майно заповів їм в рівних долях. На час відкриття спадщини заповіт не змінено і не відмінено. Спадщину вони прийняли своєчасно, оскільки у визначений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями не можуть через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на це майно. Відповідачка, яка являється дружиною спадкодавця, не претендує на спадщину, в звязку з чим у визначений законом строк подала нотаріусу заяву про відмову від належної їй частки у спадковому майні. В звязку з наведеним просять в судовому порядку визнати за ними право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями по ? частині за кожним з них. В судовому засіданні позивачі та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечує, щоб право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями було визнано за позивачами в рівних долях. Заслухавши пояснення позивачів, представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON], відповідачки, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що [PERSON] являється батьком позивачів [PERSON] (до одруження [PERSON]) З.М. та [PERSON], а чоловіком відповідачки [PERSON] За життя [PERSON] 10 лютого 2010 року склав заповіт, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Гощанського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] за реєстровим № 93, і цим заповітом все належне йому на праві власності майно, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями, заповів своїм дітям - позивачам по справі в рівних частках. На день смерті заповіт не змінено і не відмінено. Таким чином, позивачі являються спадкоємцями за заповітом. 17 серпня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Свідоцтво про право власності на житловий будинок у спадкодавця відсутнє, оскільки державна реєстрація права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в смт.Гоща по вул.Л.Українки, 37 не проводилася, що підтверджується довідкою виданою Рівненським обласним БТІ 02 лютого 2016 року за реєстровим № 10/415. Відповідно до положень ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІУ державна реєстрація прав на нерухоме майно є обовязковою. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Оскільки житловий будинок, побудований згідно даних технічного паспорта у 1970 році до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то суд вважає, що спадкодавець набув право власності на житловий будинок в установленому законом порядку. Одночасно судом встановлено, що житловий будинок [PERSON] побудовано у 1970 році і в цей час він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження. Згідно положень ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України, який був чинним на час введення в експлуатацію житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. За таких обставин, суд приходить до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в смт.Гоща по вул.Л.Українки, 37 Рівненської області, належав на праві спільної сумісної власності спадкодавцю [PERSON] та його дружині [PERSON] відповідачці по справі. Таким чином, після смерті [PERSON] спадщина відкрилася на належну йому ? частку в житловому будинку, а не на цілий будинок. В звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 21 квітня 2016 року. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачі у визначений законом строк подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини, але в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок у спадкодавця нотаріус не може видати їм свідоцтво про право на спадщину. Відповідачка у визначений законом строк подала нотаріусу заяву про відмову від належної їй частки у спадковому майні, що стверджується відповідною заявою, і така відмова не суперечить закону.

Outcome: partial