Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] у квітні 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно, вказавши, що з 14.06.2003 року перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Під час шлюбу він придбав наступне майно, - газову плиту вартістю 2500 гривень, мікрохвильову піч вартістю 500 гривень, два телевізори вартістю 2000 гривень, меблеву стінку вартістю 2000 гривень, диван та два крісла вартістю 1500 гривень, а також за його рахунок було зроблено ремонт вартістю близько 9000 гривень у квартирі [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Крім того під час спільного життя його мати [PERSON] подарувала йому особисто наступне майно, - холодильник ВЕКО вартістю 8000 гривень, мікрохвильову піч вартістю 500 гривень, компютер вартістю 4500 гривень, пральну машинку вартістю 2600 гривень, пилосос вартістю 300 гривень. Оскільки на даний час сімейні відносини між ним та [PERSON] припинені та вони мешкають окремо, позивач просив суд визнати за ним право власності на холодильник ВЕКО вартістю 8000 гривень, газову плиту вартістю 2500 гривень, мікрохвильову піч вартістю 500 гривень, компютер вартістю 4500 гривень, пральну машинку вартістю 2600 гривень, пилосос вартістю 300 гривень. У травні 2015 року позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд визнати за ним право власності на холодильник «ВЕКО» та компютер, які подарувала йому матір. Все інше майно бажав залишити у розпорядженні [PERSON]. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали уточнені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. [PERSON] додатково суду пояснив, що при розлученні, [PERSON], зі всього спільно нажитого майна, виділила йому лише магнітофон та обігрівач, загальна вартість яких менше 1000 гривень, а все інше майно (побутову техніку, меблі тощо) залишила собі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що переважна більшість майна нажитого за час шлюбу із [PERSON] була придбана за її власні кошти. Так, приблизно у 2005 році вона продала акції ПАТ «Азот» на суму близько 21000 гривень та на ці кошти придбала газову плиту, мікрохвильову піч, шафу, диван та два крісла, два телевізори, пральну машину, пилосос тощо. Компютер дійсно придбала мати [PERSON] [PERSON], однак подарувала його своєму онуку [PERSON], а не позивачу. Не заперечувала, що холодильник, музикальний центр та обігрівач вони придбали із [PERSON] за спільні кошти, а тому і віддала позивачу дві останні речі. Холодильник вона не бажає віддавати [PERSON], оскільки тоді їй не буде в чому зберігати продукти. Суд вислухавши пояснення сторін та представника позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Горюнова) Т.В. з 14.06.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.14). Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.05.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 34). Згідно товарного чеку ФОП [PERSON] та гарантійного талону №604336, - 08.12.2007 року придбано холодильник ВЕКО моделі СSA34000 серійний номер [NUMBER] вартістю 2150 гривень (а.с. 41). У графі гарантійного талону «Покупець з умовами гарантії ознайомлений» міститься підпис [PERSON]. Відповідач у судовому засіданні пояснила, що через деякий час після придбання холодильника, оформлення та видачі гарантійного талону вона сама за своєю ініціативою проставила на вказаному талоні ще й свій підпис та прізвище. Однак суд вважає, що заповнення гарантійного талону повинно відбуватися у присутності продавця чи виробника, а тому записи самостійно зроблені [PERSON] на вказаному гарантійному талоні є юридично нікчемними. Згідно товарного чеку №Р3-003124 від 20.08.2008 року ФОП [PERSON], - придбано персональний компютер загальною вартістю 3939 гривень, який складається із монітора LG вартістю 1475 грн., клавіатури вартістю 35 грн., мишки вартістю 59 грн., килимка вартістю 16 грн., мережного фільтру вартістю 25 грн., акустичної системи вартістю 175 грн., а також складових та комплектуючий, які складають системний блок вартістю 2154 гривні (а.с. 40). Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснила, що [PERSON] її син, а відповідач колишня невістка. У 2007 році вона за свої кошти придбала та подарувала особисто сину холодильник ВЕКО, а у 2008 році подарувала сину та онуку [PERSON] персональний компютер. [PERSON] не заперечувала, що на час розгляду справи спірне майно, а саме холодильник та компютер знаходяться у її квартирі за адресою м. Черкаси вул. Припортова ([PERSON]), 4 кв. 44. Відповідно до ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу України, - особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування. \~За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність (ч. 1 ст. 717 Цивільного кодексу України). Згідно ч.1 ст. 719 ЦК України, - договір дарування предметів особистого користування та побутового призначення може бути укладений усно. Надані сторонами та досліджені у судовому засіданні докази свідчать про те, що спірне майно холодильник подарований [PERSON] своєму сину [PERSON], а компютер подарований [PERSON] своєму сину [PERSON] та онуку [PERSON]. [PERSON] даючи показання в суді була приведена до присяги свідка та попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Натомість відповідач не надала суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та показання свідка [PERSON]. Згідно ст. 392 ЦК України, - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки право власності [PERSON] на спірне майно не визнається відповідачем він мав право звернутися до суду з розглядуваним позовом. В той же час позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити частково а саме визнати за ним право власності на холодильник ВЕКО СSA 34000 та монітор TFT LG L204WT-SF 20``Wide, як частину персонального компютера. При цьому суд виходить з того, що компютер було подаровано не тільки [PERSON], а і його синові [PERSON], який після розлучення батьків проживає з матірю. Крім того за твердженням [PERSON] вона після припинення шлюбних відносин із позивачем проводила ремонт системного блоку персонального компютера та заміну певних комплектуючих системного блоку. На підставі викладеного,

Outcome: partial