Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

[PERSON], звертаючись до суду, просила визнати безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], останнє відоме місце реєстрації: [ADDRESS], початком безвісно відсутності вважати 01 лютого 2013 року, та вирішити питання про призначення [PERSON] у встановленому порядку опікуном належного її сину майна. Заявник [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити заяву та визнати безвісно відсутнім свого сина - [PERSON], [INFO], пояснила, що в січні 2013 року зник її рідний син [PERSON], його зникнення було раптовим, при огляді квартири де проживав син з'ясувалось, що зникли особисті речі та документи сина, залишилась власноручно написана записка, що він просить його не шукати, має намір повернутись через деякий час, з цього часу син на зв'язок не виходить, мобільний телефон відключений, всі вжиті заходи спрямовані на розшук сина виявились марними, до цього часу місце його перебування залишається невідомим. Заявник вимушена звернутись до суду з заявою про визнання сина безвісно відсутнім, оскільки до свого зникнення син виконував зобов'язання за Попереднім договором міни від 11 жовтня 2011 року, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «Максимум», на даний час кошти інвестовані в об'єкт незавершеного будівництва повністю сплачені заявником, що підтверджується Актом звірки від 28 січня 2015 року, виданим ТОВ «КУА «Крістал Естет Менеджмент», однак укласти основний договір міни та здійснити реєстрацію обміненої квартири на свого сина не виявляється можливим, оскільки потребує особистою присутності сторін договору, в даному випадку це можливе лише за наявності призначеного у встановленому порядку опікуна над майно особи, яка безвісно відсутня. Представник заявника - адвокат Висоцький Р.В. в судовому засіданні просив задовольнити заяву та визнати безвісно відсутнім сина заявника - [PERSON], [INFO], та призначити заявника опікуном над належним її сину майном, з підстав, викладених у поданій до суду заяві та пояснень, наданих заявником [PERSON] в судовому засіданні. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації Дранова Л.О., в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви в частині вимог про визнання безвісно відсутнім сина заявника - [PERSON], та просила відмовити у задоволенні заяви в частині призначення заявника опікуном над майном особи, яка визнається безвісно відсутньою, оскільки в даному випадку призначення опікуна над майном особи безвісно відсутньої не відноситься до компетенції органу опіки та піклування. Заслухавши пояснення заявника [PERSON] та представника заявника - адвоката Висоцький Р.В., представника заінтересованої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Отже, обов'язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування. Відповідно до вимог ст.ст. 246-249 Цивільного процесуального кодексу України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. У статті 247 Цивільного процесуального кодексу України зокрема визначено обов'язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS], що підтверджується ксерокопією паспорта громадянина України, виданого на ім'я [PERSON] (а.с.4) 11 жовтня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Максимум» та [PERSON] укладено Попередній довір міни, за умовами договору сторони зобов'язувались на умовах, передбачених цим розділом 2 цього Попереднього договору укласти Договір міни. За основним договором кожна із сторін зобов'язувалась передати іншій Стороні у власність один об'єкт права власності в обмін на інший об'єкт права власності, а саме: Покупець зобов'язувався передати у власність Забудовника Заставну в оригіналі шляхом вчинення Індосаменту на оригіналі Заставної на користь Забудовника в порядку, встановленому чинним законодавством та визначеному у п.2.6 цього Договору, а Забудовник зобов'язувався після введення Будинку в експлуатацію, реєстрації права власності на приміщення на Забудовника, але не раніше отримання у власність від Покупця оригіналу Заставної, передати Покупцю у власність Приміщення. Виходячи з положень п.1.1.1, 1.1.3 Попереднього договору міни визначено, що об'єкт будівництва - житловий будинок, незавершений будівництвом на день укладання Попереднього договору ( з усім обладнанням, інструментами, підсобними та допоміжними будівлями, внутрішніми інженерними мережами), який згідно з генеральним планом має номер 3 та будується за будівельною адресою: місто Київ, вулиця Воскресенська, 7/3. Приміщення - об'єкт нерухомості - квартира в будинку. Технічні характеристики квартири: квартира загальною проектною площею 52,46 кв.м (в тому числі площа з понижуючим коефіцієнтом балкону - 0,8, лоджії - 1,0), за умовним номером 122, на поверсі 17, кількість кімнат 1). 12 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві із заявою про розшук сина - [PERSON], [INFO], де була заведена розшукова справа ( а.с. 29). За даними Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, які викладено у відповідь на звернення [PERSON] №Б-5297 від 12 жовтня 2015 року, встановлено, що під час проведення оперативно-розшукових заходів, було перевірено обліки невстановлених трупів, невідомих хворих доставлених до лікувальних закладів м. Києва та Київської області, осіб затриманих ОВС, та осіб перебуваючих на обліках та лікуванні в психіатричних закладах, проведеними заходами місцезнаходження [PERSON], [INFO], не встановлено. (а.с.29) За змістом ст. ст. 248, 249 ЦПК України, якими визначено порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. (ст.63 Цивільного процесуального кодексу України) За клопотанням заявника [PERSON], на підтвердження факту зникнення [PERSON] з останнього місця проживання, в судовому засіданні допитані свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON], батько [PERSON], пояснив, що його син [PERSON] проживав з батьками в одному будинку, між ними були гарні родинні стосунки, батьки бачились з ними щоденно, телефонували одне одному, в кінці січня 2013 року син раптово зник, оглянувши приміщення квартири, де проживав син з'ясувалось, що зникли особисті речі та документи сина, з того часу місцеперебування їх сина батькам невідомо, намагання розшукати сина через знайомих та правоохоронні органи виявились марними, до цього часу відсутні будь-які відомості про місцеперебування їх сина. Будучи допитаною в судовому засіданні свідок [PERSON] , проживає по сусідству з сім'єю Балабан, пояснила, що протягом 20 років знайома з сім'єю Балабан, з дитинства знає їх сина [PERSON], який отримав вищу освіту, працював, добре відносився до своїх батьків, вони проживали в одному будинку та щоденно спілкувались один з одним. В кінці січня 2013 року свідку стало відомо, що [PERSON] раптово зник в невідомому напрямку, залишивши батькам записку з проханням його не шукати, з цього часу відсутні жодні відомості про місце перебування [PERSON], на зв'язок він не виходить, мобільний телефон відключений, намагання його розшукати виявились марними. Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що перебувала в дружніх стосунках з [PERSON], спілкувались одне з одним, мали постійній зв'язок по телефону, однак в кінці січня 2013 року [PERSON] зник в невідомому напрямку, про його зникнення свідку повідомили батьки [PERSON], які були приголомшені такою подією, не могли збагнути про причини зникнення сина, який залишив записку де просив його не шукати, рідні через знайомих намагались з'ясувати куди міг поїхати [PERSON], однак до цього часу місце його передання нікому невідоме, на зв'язок він не виходить. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи судом не встановлено, покази свідків об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ч.2 ст.43 Цивільного кодексу України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Аналізуючи наявні в справі доказами у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що з січня 2013 року відсутні відомості про місце перебування [PERSON], [INFO], ці обставини підтверджується дослідженими судом доказами та показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які засвідчили факт зникнення [PERSON] з останнього відомого місця проживання в січні 2013 року, що дає підстави суду визнати безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], та вважати початком його безвісної відсутності 01 лютого 2013 року. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім має для заявника [PERSON] юридичне значення та зумовлене необхідністю захисту майнових прав [PERSON], які виникли на підставі Попереднього договору міни від 11 жовтня 2011 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Максимум» та [PERSON], наслідком належного виконання договірних зобов'язань сторонами договору є набуття права [PERSON] права власності на об'єкт нерухомого майна, що є предметом вищезазначеного договору. Відповідно до ст.1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Зі змісту статті 44 Цивільного кодексу України на підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою нотаріус за останнім місцем її проживання описує належне їй майно та встановлює над ним опіку. Опікун управляє майном в інтересах особи, яка визнана безвісно відсутньою, приймає виконання цивільних обов'язків на користь особи, яка визнана безвісно відсутньою. Відповідно до ст.39 Цивільного процесуального кодексу України права, свободи та інтереси особи, яка визнана безвісно відсутньою, захищає опікун, призначений для опіки над її майном. Системний аналіз наведених правових норм, дає підстави вважати, що рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою після набрання ним законної сили є підставою для опису майна безвісно відсутньої особи нотаріусом та для прийняття ним рішення про встановлення опіки над майном цієї особи, тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] щодо призначення її опікуном над майном її сина [PERSON], оскільки в даному випадку опіка над майном особи, яка визнана в судовому порядку безвісно відсутньою, відноситься до компетенції органів нотаріату. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON], заінтересована особа Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання фізичної особи безвісно відсутньою та призначення опікуном над майном підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд визнає безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], уродженця міста Маріуполя Донецької області, громадянина України, та визначає, що початком безвісної відсутності [PERSON] вважати 01 лютого 2013 року, в іншій частині вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ч.7 ст.235 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: partial