Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Адвокат Хорольський Ігор Володимирович звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області в інтересах [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що по 02 жовтня 2003 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.07.2011 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.05.2011 і до повноліття дитини. В результаті не виконання відповідачем обов`язку по сплаті аліментів утворилася заборгованість по аліментам, яка станом на 10.09.2020 є непогашеною, виконавче провадження відкрите і її розмір складає 15 558 грн. 55 коп. Таким чином, представник позивача вважає, що [PERSON] має право на стягнення на свою користь неустойки (пені) за весь час прострочення сплати аліментів відповідачем у розмірі 15 558, 55 грн. У судовому засіданні представник позивача Хорольський І.В. підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог. У письмових поясненнях зазначила, що на момент виникнення вказаної в позові заборгованості справа щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ще не була розглянута, тому і не існувало виконавчого провадження, в межах якого, починаючи з 06.09.2011 державний виконавець визначив би щомісячний розмір аліментів та розрахував би заборгованість, яка виникла з моменту подання позову про стягнення аліментів. Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи. У судовому засіданні встановлено, що згідно з копією заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.07.2011 у справі № 2-1869/11 з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позовної заяви - 23.05.2011, до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . 06.09.2011 державним виконавцем Шемедюк О.О. на підставі заяви позивача [PERSON] було відкрите виконавче провадження ВП № 28534647 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1869, виданого Сєвєродонецьким міським судом 01.09.2011 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] . Згідно з копією супровідного листа державного виконавця Шемедюк О.О. вищезазначена постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена на адреси сторін для ознайомлення 06.09.2011. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу ДВС Васюк Л.І., станом на липень 2020 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-1869/11 від 05.08.2011 у загальній сумі 15 558 грн. 55 коп. 02.10.2020 постановою державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Васюк Л.І. було закінчено виконавче провадження № 28534647 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1869, виданого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області 01.09.2011, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду. Таким чином, відповідач [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] виплачував нерегулярно та не в повному обсязі, тому рішення суду від 25.07.2011 на час звернення позивача з даним позовом до суду не було виконано у повному обсязі. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу систематичної несплати відповідачем на користь позивача аліментів на утримання дочки, у зв`язку з чим позивач бажає стягнути з відповідача відповідну суму неустойки. Вказані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач надала належні, допустимі та достатні докази того, що станом на 01.09.2020 відповідач без поважних причин, систематично, протягом декількох років не сплачував аліменти у повному обсязі на утримання дитини, у зв`язку з чим за ним утворився значний розмір заборгованості, а саме 15 558 грн. 55 коп. При цьому, позивач у позовній заяві просить суд стягнути неустойку у зв`язку із несплатою аліментів за травень 2011 року та червень 2011 року, а тому суд на підставі принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України) розглядатиме відповідні позовні вимоги саме за цей період. Перевіряючи правильність розрахунків позивача та обраховуючи розмір неустойки за несплату аліментів, суд враховує наступне. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц. Обраховуючи розмір неустойки у зв`язку із несплатою відповідачем аліментів, суд, із використанням відомостей викладених у розрахунку заборгованості по аліментам станом на липень 2020 року, доходить висновку про те, що розмір відповідної неустойки в декілька десятків разів перевищує той розмір неустойки, який заявлений до стягнення позивачем у сумі 15 558 грн. 55 коп. Наприклад, лише виходячи із заборгованості відповідача зі сплати аліментів за 2011 рік суд отримує суму в розмірі 79 893 грн. 43 коп. виходячи з такого розрахунку: (нарахована та несплачена сума аліментів за травень 2011 року 299,10 грн. х 1% х 3380 днів прострочки по 01.09.2020 = 10109,58 грн.) + (за червень 2011 року 299,10 грн. х 1% х 3350 днів = 10019,85 грн.) + (за липень 2011 року 299,10 грн. х 1% х 3319 днів = 9927,13 грн.) + (за серпень 2011 року 299,10 грн. х 1% х 3288 днів = 9834,41 грн.) + (за вересень 2011 року 299,10 грн. х 1% х 3258 днів = 9744,68 грн.) + (за жовтень 2011 року 306,60 грн. х 1% х 3227 днів = 9894 грн.) + (за листопад 2011 року 306,60 грн. х 1% х 3197 днів = 9802 грн.) + (за грудень 2011 року 333,60 грн. х 1% х 3166 днів = 10561,78 грн.) = всього 79 893 грн. 43 коп. неустойки лише по простроченим аліментним платежам за 2011 рік. Отже, розмір неустойки, який заявлений до стягнення позивачем у сумі 15 558 грн. 55 коп., є обґрунтованим. За таких обставин, ураховуючи вимоги ч. 1 ст. 196 СК України, згідно з якими розмір неустойки, на стягнення якої має право одержувач аліментів, може бути не більше 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача може бути стягнуто не більше 15558 грн. 55 коп. (розмір загальної заборгованості по аліментам станом на 01.09.2020), а отже задоволення цього позову не порушить прав відповідача в аспекті приписів абзацу 2 частини 1 статті 196 СК України. Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 15 558 грн. 55 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України). У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі № 161/4985/17. Ураховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання цього позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та позовні вимоги судом задоволені повністю, а саме у розмірі 15 558, 55 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору у сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved