Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

[PERSON] пред'явила позов до [PERSON] та просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача, таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку. Заявлені вимоги позивач аргументує тим, що вказана квартира належала її чоловіку - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.1992 року. [INFO] року [PERSON] помер та після його смерті [PERSON] прийняла спадщину. Позивач стверджує, що місцеперебування відповідача вже більш 10 років їй невідомо. Формальне знаходження відповідача на реєстраційному обліку в квартирі тягне додаткові витрати для позивача по сплаті комунальних послуг та створює перешкоди у користуванні належним позивачу майном. Вказані обставини стали приводом для звернення позивача до суду з метою захисту порушених прав. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про проведення розгляду без його участі та про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 24 січня 1992 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] (надалі - квартира) та зареєстрував на неї право власності, про що свідчить договір купівлі-продажу квартири та реєстраційне посвідчення, записане в реєстрову книгу під реєстром № 1324. Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого Міськ. ЗАГСом м. Одеси [PERSON] з позивачем одружилися 10 березня 1965 року. Отже, під час придбання квартири [PERSON] та позивач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Крім [PERSON] у вказаній квартирі з 1984 року прописана та проживає позивач [PERSON], що підтверджено довідкою (випискою з будинкової книги про склад сім`ї та прописку) № 191 від 02.06.2014 року. За нормами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України). Отже, [PERSON] фактично прийняла спадщину після [PERSON]. Крім [PERSON] у квартирі зареєстрований її колишній зять - [PERSON], що підтверджується довідкою (випискою з будинкової книги про склад сім`ї та прописку) № 191 від 02.06.2014 року та довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 12.06.2014 року. [PERSON] продовжує перебувати на реєстраційному обліку в квартирі, незважаючи на те, що він не є її власником, не проживає за місцем реєстрації та не несе тягар по утриманню та обслуговуванню майна. Факт не проживання [PERSON] більш року в указаній квартирі підтверджується актом мешканців, засвідченим начальником дільниці № 3 КП «ЖКС «Вузівський». Не проживання [PERSON] [ADDRESS] підтверджено і накладною кур'єрської доставки ТОВ «Спецкур'єр» [PERSON] Зазначені обставини підтверджують безпідставність перебування відповідача [PERSON] на реєстраційному обліку за адресою, за якою він тривалий час не проживає. Відповідач самостійно з обліку не знімається та своєю бездіяльністю створює позивачу перешкоди в реалізації в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів, як власниці квартири. Позивач вимушено несе додаткові витрати із власного бюджету. При вирішені спору, суд виходить з положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, якими зазначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.. Отже, виходячи з вище перелічених правових висновків та обставин, встановлених при розгляді справи, вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] підлягають задоволенню оскільки є законними, обґрунтованими та доведеними суду. Одночасно суд критично ставиться до позовних вимог [PERSON] в частині зняття [PERSON] з реєстрації обліку з квартири [ADDRESS]. Відповідно до п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. П. 3.1 «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012 року № 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421, передбачена можливість здійснити зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно з ч. 20 ст. 4 положення про Державну міграційну службу України реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб є виключною функцією Державної міграційної служби України. Таким чином, зняття особи з реєстраційного обліку не входить до компетенції суду, однак суд може встановити порядок виконання рішення суду, визначивши, що при умові набрання рішенням, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, законної сили воно є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку.

Outcome: partial