Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до Христинівського відділення поліції Уманського відділу Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Просили стягнути на їх користь солідарно з належних відповідачів матеріальну шкоду в сумі 18650 грн., моральну шкоду в сумі 146040 грн., а також судові витрати в розмірі 98 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] та [PERSON] посилались на те, що при виготовленні технічних паспортів на домоволодіння по [ADDRESS] працівниками Христинівського відділку КП «ЧООБТІ» стягнуто плату в більшому розмірі, ніж передбачено, помилково визначено вартість житлових будинків. Із вказаного приводу вони звернулися до правоохоронних органів, а УДСБЕЗ УМВС України в Черкаській області в порушенні кримінальної справи відмовлено. У подальшому вони подали заяву до прокуратури повторно, але прокурор Христинівського району у відповіді зазначив про проведення перевірки за вказаним фактом та зауважив про розташування КП «ЧООБТІ» за межами його повноважень. Далі вони звернулись до прокуратури Черкаської області із скаргою на дії прокурора Христинівського району Резніка В.А. про відмову в розгляді заяви про злочини працівників Христинівського відділення КП «ЧООБТІ». Однак, 16.01.2009 р. була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи. Прийняте рішення було оскаржено ними в судовому порядку. Але постанова про відмову в порушенні кримінальної справи була залишена без змін. Вони не відмовлялись від спроб зобов`язати прокуратуру розглянути скаргу. І постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.12.2012 р. у справі № 2314/5999/12 їх скаргу було задоволено та зобов`язано розпочати досудове розслідування за скаргою від 04.06.2009 р. в порядку ст. 214 КПК України.СВ Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області у грудні 2012 р. було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №1201225026000084. Слідчі, прокурори, відчуваючи безкарність, виносять безліч постанов про закриття кримінального провадження, які в подальшому скасовуються судами. Вони оскаржували до суду постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, дії прокурора району в порядку кримінального та адміністративного судочинства, а також подавали скарги до прокуратур різних рівнів. Таким чином, їм була нанесена матеріальна шкода, яка за десять років становить 18650 грн. Це оплата поїздок до суду, міліції, прокуратури, поштових відділень, поштові послуги, виготовлення копій документів, оплата послуг юристів, судові витрати. Їм також заподіяна моральна шкода, яка за десять років становить 146040 грн. (мінімальний заробіток 1217 грн. х 120 місяців). 16.04.2019 р. [PERSON] та [PERSON] надали до суду пояснення до позовної заяви (а.с. 23-27), де вказано, що матеріальна шкода - це витрати транспортного характеру, витрати на виготовлення копій документів, поштові витрати, судові, процесуальні витрати. Всі ці матеріальні витрати понесені ними у зв`язку з оскарженням дій, бездіяльності та незаконних постанов посадових осіб відповідачів у даному кримінальному провадженні від 24.12.2012 р. з метою забезпечення і захисту їх процесуальних прав у досудовому розслідуванні. Матеріальна шкода складається з 6930 грн. судових, процесуальних витрат та з 11720 грн. як втрата робочого особистого часу під час розгляду кримінальних справ. Тут же зазначено, що завдана шкода становить лише 48800 грн. Однак, внаслідок тяжкого матеріального стану в державі та війни в Україні вони просять стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду в сумі 18650 грн. Підставами для відшкодування моральної шкоди є невиконання судових рішень, постанов слідчих суддів, якими скасовувались незаконні постанови слідчих, прокурорів. Це провокує загострення хронічних хвороб, що супроводжується підвищенням артеріального тиску та головними болями. З цього приводу вони змушені постійно нести витрати на придбання медикаментів та консультації в медичних установах. При цьому страждають їх гідність і ділова репутація. Спір триває протягом 11 років, до спору причетна велика кількість осіб, а тому порушується їх нормальний спосіб життя, що посилює їх душевні, фізичні, моральні страждання. Правопорушення органами досудового слідства, прокуратури триває 120 місяців, згідно з мінімальним розміром заробітної плати моральна шкода становить 504000 грн., однак внаслідок тяжкого матеріального стану в державі та війни в Україні вони просять стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду в сумі 146040 грн. Ухвалою суду від 11.05.2019 р. до участі у справі залучено як співвідповідача Державну казначейську службу України. Ухвалою суду від 21.06.2019 р. у справі було замінено неналежного відповідача Христинівське відділення поліції Уманського відділу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на належного - Головне управління Національної поліції в Черкаській області та неналежного відповідача Христинівський відділ Уманської місцевої прокуратури на належного - прокуратуру Черкаської області. Відповідачем прокуратурою Черкаської області до суду поданий відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову, оскільки за відсутності вини відсутні і підстави для покладення відповідальності за завдані майнову та моральну шкоду (за умови її наявності) на органи прокуратури, позивачами не доведений жоден із елементів цивільно-правової відповідальності, не визначений характер моральної шкоди, не надано їх обґрунтування, не мотивовано, в чому полягає винна дія або бездіяльність заподіювача та причинний зв`язок між протиправними на думку позивачів діяннями та наслідками, не надано до суду будь-яких доказів, які були б підставою для визначення такого значного розміру моральної шкоди. Відповідач Головне управління Національної поліції в Черкаській області подало до суду відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки позивачами до позовної заяви не надано жодного належного доказу на підтвердження завданої їм матеріальної та моральної шкоди, підстав для відшкодування позивачам шкоди відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» немає. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак від неї до суду поступила заява з проханням розглянути справу без її участі, у заяві також зазначено, що вона позов підтримує повністю. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача [PERSON] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позові та в поясненні до позову, пояснив також, що судовими витратами є витрати робочого та особистого часу (60 грн.), проїзд до суду для здачі позовної заяви, заяви про усунення недоліків, заяви про отримання доказів (38 грн.). Представник відповідача прокуратури Черкаської області Лозова К.В. у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позов. Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області Коваленко А.П. у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позов. Пояснила також, що кримінальні провадження тривають, тому підстав для пред`явлення позову не виникло, не підтверджено доказами матеріальну та моральну шкоду. Представник відповідача Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача Державної казначейської служби України. Ухвалою суду від 17.09.2019 р. провадження у справі в частині позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди закрите на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, питання про відшкодування процесуальних витрат у кримінальному процесі, понесених позивачами, а матеріальна шкода позивачів у цій справі має ознаки процесуальних витрат, понесених у кримінальному процесі, може бути вирішене судом у вироку суду або ухвалі у кримінальному процесі. Заслухавши вступне слово вказаних вище осіб, дослідивши письмові докази: копії постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.12.2012 р. у справі № 2314/5999/12, постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.01.2009 р., ухвал слідчого судді Христинівського районного суду про скасування постанов про закриття кримінального провадження, інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову в частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що СВ Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області у грудні 2012 р. було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №1201225026000084 на підставі постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.12.2012 р. у справі № 2314/5999/12, якою скаргу [PERSON] та [PERSON] задоволено, визнано протиправною бездіяльність прокуратури Черкаської області щодо неналежного розгляду скарги [PERSON] та [PERSON] від 04.06.2009 р. в порядку норм, передбачених кримінально-процесуальним законом на час звернення, та зобов`язано прокуратуру Черкаської області розглянути скаргу [PERSON] та [PERSON] від 04.06.2009 р. в порядку Розділу ІІІ «Досудове розслідування» КПК України в редакції від 13.04.2012 р. В ході досудового розслідування встановлено, що 10.06.2009 р. до прокуратури Черкаської області надійшла скарга [PERSON] , [PERSON] , датована 04.06.2009 р., на дії прокурора Христинівського району Резніка В.А. про відмову в розгляді заяви про злочини працівників Христинівського відділення КП «ЧООБТІ», передбачених ст. ст. 185, 225, 364, 366, 367 КК України. У зверненні зазначено, що при виготовленні технічних паспортів на домоволодіння по [ADDRESS] працівниками Христинівського відділку КП «ЧООБТІ» стягнуто плату в більшому розмірі, ніж передбачено, помилково визначено вартість житлових будинків. Із вказаного приводу скаржники звернулися до правоохоронних органів, а УДСБЕЗ УМВС України в Черкаській області в порушенні кримінальної справи відмовлено. [PERSON] та [PERSON] 25.05.2009 р. подали заяву до прокуратури повторно, але прокурором Христинівського району у відповіді зазначено про проведення перевірки за вказаним фактом та зауважено про розташування КП «ЧООБТІ» за межами його повноважень. Зважаючи на це, [PERSON] та [PERSON] просили прокурора Черкаської області призначити розслідування компетентним органам та поновити їх порушені права. За фактом зловживання службовими особами КП «ЧООБТІ» своїми повноваженнями при виготовленні технічних паспортів на житлові будинки по [ADDRESS] /у УДСБЕЗ УМВС України в Черкаській області Бойком Р. В. 16.01.2009 р. в порядку ст. 97 КПК України 1960 р. була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п. 2 ч.1 ст.6 КПК України 1960 р. у зв`язку з відсутністю в діях директора КП «ЧООБТІ» [PERSON] . ознак складу будь-якого злочину. Прийняте рішення було оскаржено [PERSON] в судовому порядку. Постановою Придніпровського районного суду від 21.04.2009 р., залишеною без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 04.06.2009 р, постанова про відмову в порушенні кримінальної справи була залишена без змін, а скарга - без задоволення. 21.07.2017 р. до кримінального провадження №12012250260000084 приєднано кримінальне провадження №12017250260000199 від 14.04.2017 р. за ч. 1 ст. 190 КК України за заявою [PERSON] щодо відмови у видачі їй працівниками БТІ технічного паспорта на будинок. Слідчими СВ Христинівського відділення поліції неодноразово виносились постанови про закриття вказаного кримінального провадження, однак судами вони скасовувались. На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває. Питання про відшкодування (компенсацію) шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю у кримінальному процесі, врегульовано статтею 130 КПК України. Так, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом (статті 1167, 1176 ЦК України; Закон України від 01.12.1994 р. «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). В цьому випадку положення Закону України від 01.12.1994 р. «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не застосовуються, оскільки статтею 1 цього Закону конкретизовано осіб, на які дія цього Закону поширюється, і заявника (потерпілого внаслідок кримінального правопорушення) до кола цих осіб не включено. Таким чином, до спірних правовідносин в частині вимог позову про стягнення моральної шкоди підлягають застосуванню положення статей 1167,1176 ЦК України. За правилами ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї статті, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно - розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, в інших випадках, встановлених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також завдана органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів чи вини посадової або службової особи (статті 1173-1174 ЦК України). В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до пункту 10.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, статтею 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність»). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. Згідно з ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Згідно з підпунктом 1 пункту 9 прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Зазначені рішення передаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання. Враховуючи зазначені обставини, судом була залучена до участі у справі як співвідповідач Державна казначейська служба України. Аналогічних позицій дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 26.06.2018 р., справа № 706/1110/15-ц, провадження № 61-23255св18. Суд вважає, що у судовому засіданні позивачами не доведена наявність моральної шкоди, яка була б спричинена позивачам відповідачами. У позовній заяві позивачі не вказали підстави для відшкодування моральної шкоди. У той же час у поясненні до позову підставами для відшкодування моральної шкоди вони вказали невиконання судових рішень, постанов слідчих суддів, якими скасовувались незаконні постанови слідчих, прокурорів. Це провокує загострення їх хронічних хвороб, що супроводжується підвищенням артеріального тиску та головними болями. З цього приводу вони змушені постійно нести витрати на придбання медикаментів та консультації в медичних установах. При цьому страждають їх гідність і ділова репутація. Спір триває протягом 11 років, до спору причетна велика кількість осіб, а тому порушується їх нормальний спосіб життя, що посилює їх душевні, фізичні, моральні страждання. Однак, на підтвердження цих обставин позивачі не надали суду жодного належного та допустимого доказу. Тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачів судові витрати, зазначені у позові.

Outcome: dismissed