Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] у позові просила визнати за нею право власності на житловий будинок № 7 по вул. Лугова (колишня Чапаєва) у с. Бобрик Броварського району Київської області з відповідними господарськими будівлями і спорудами, в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла 04.12.2010 р., мотивуючи тим, що її матері належав даний житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами, після смерті матері відкрилася спадщина на вказане майно, вона є єдиною спадкоємицею хто прийняв спадщину, у визначений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі свідоцтва на належний матері житловий будинок їй відмовлено, оскільки відсутня державна реєстрації права власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Третьою особою [PERSON] заявлено самостійні вимоги на предмет спору - пред'явлено позов до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку також в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачка не є єдиною спадкоємицею зазначеного майна, [PERSON] мала двох дочок позивачку і [PERSON], він і [PERSON] є дітьми дочки спадкодавця [PERSON]., яка померла 24.07.2009 р., тобто до відкриття спадщини на спірний будинок, тому після смерті баби [PERSON] вони набули право на спадкування належної їх матері частки спадкового майна за правом представлення, тобто на 1/2 частку спадкового будинку, виходячи з рівності часток спадкоємців однієї черги. Його сестра [PERSON] не пред'являє своїх прав на належну матері 1/2 частку спірного житлового будинку. Він як спадкоємець за правом представлення до відкриття спадщини постійно проживав разом із бабою [PERSON] у спадковому будинку, після її смерті спадщину прийняв, від прийняття спадщини не відмовлявся, тому вважає, що вказане спадкове майно має бути успадковане позивачкою і ним у рівних частках. Проти визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування на Ѕ частку вказаного будинку не заперечує. Позивачем за первісним позовом [PERSON] подано відзив на позов третьої особи, у якому вона визнала позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Крім того, 03.04.2018 р. [PERSON] подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, з урахуванням зменшених позовних вимог просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку № 7 по вул. Луговій (колишня Чапаєва) у с. Бобрик Броварського району Київської області з відповідними господарськими будівлями і спорудами, в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла 04.12.2010 р. Треті особи [PERSON] і [PERSON] визнали зменшені позовні вимоги [PERSON], про що зазначили у письмових поясненнях щодо позову. Також третьої особою [PERSON] в підготовчому провадженні подана заява про залишення його позову до [PERSON] і Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області без розгляду, оскільки він має намір здійснити свої права шляхом звернення до нотаріуса. Ухвалою суду від 04.04.2018 р. позов третьої особи [PERSON] до [PERSON], Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області, треті особи Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області, [PERSON], про визнання права власності 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування залишено без розгляду. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні зменшених позовних вимог наполягала. Відповідач просив розглянути справу без участі представника, своїх прав на вказане позивачкою майно не предявляє, не оспорював спадкових прав позивача і належності спадкодавцю при житті вказаного нерухомого майна на праві власності. Треті особи [PERSON], представник третьої особи [PERSON] [PERSON], Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області просили розглянути справу без їх участі. З наданих доказів встановлено: З свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу позивачки встановлено, що її батьками є [PERSON] і [PERSON]. Після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище на [PERSON]. Оскільки у паспорті матері і свідоцтві про її смерть у прізвищі допущено помилку написано зайву букву «Й» ([PERSON]), факт родинних відносин між позивачкою і [PERSON] встановлений у судовому порядку, а саме, що вона, позивачка, є рідною дочкою [PERSON] (рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2012 р., набрало законної сили 07.02.2013 р.). 08.02.1986 р. батько позивачки [PERSON] помер. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] мали ще одну дочку [PERSON], [INFO], яка після укладення першого шлюбу змінила прізвище на [PERSON], після укладення другого шлюбу на [PERSON]. Згідно свідоцтв про народження, про шлюб третіх осіб встановлено, що [PERSON] і [PERSON], дошлюбне прізвище [PERSON], є сином і дочкою [PERSON]. 24.07.2009 р. [PERSON] померла. 04.12.2010 р. [PERSON] померла. За життя [PERSON] заповіту не залишили. Зі спадкової справи № 274/2011 до майна померлої 04.12.2010 р. [PERSON], наданої завідувачем Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], встановлено, що після смерті [PERSON] 08.04.2011 р. із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка спадкодавиці [PERSON] Іншими спадкоємцями до майна померлої є її онуки [PERSON] і [PERSON] за правом представлення замість померлої дочки [PERSON]. [PERSON] і [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після [PERSON] не звертались. Згідно довідки Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області від 01.04.2011 р. [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована по день смерті у с. Бобрик по вул. Чапаєва, 7, з померлою на день смерті і станом на день видачі довідки проживає онук [PERSON],[INFO] Даних про інших спадкоємців, які б прийняли спадщину чи які б претендували на спадщину після смерті [PERSON], в тому числі на обовязкову частку у спадщині, або претендували б на право власності на спадкове майно з інших підстав, не виявлено. Свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] нікому не видавалось. Своїм листом від 16.03.2012 р. нотаріус Броварської районної державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину на даний житловий будинок позивачу відмовив, оскільки право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу, згідно яких спадкоємцями першої черги за законом є діти, батьки померлого та той з подружжя, хто його пережив. Згідно із ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення).Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1. ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, позивачка як спадкоємець першої черги у визначений законом строк прийняла спадщину після смерті матері подавши заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, третя особа [PERSON], як спадкоємець за правом представлення замість померлої матері [PERSON] (дочки спадкодавиці [PERSON]В.), станом на час смерті [PERSON] проживав із нею і до даного часу проживає у спадковому будинку, у визначений законом строк не заявив про відмову від спадщини, тому вважається таким, що прийняв спадщину після [PERSON] прийняв. Інший спадкоємець за правом представлення [PERSON] заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини або відмову від спадщини не подавала, на спадкове майно не претендує. Тому [PERSON] і [PERSON] прийняли спадщину після [PERSON] у рівних частках кожен по 1/2 частці. Стосовно будинку, на 1/2 частину якого претендує позивач, судом встановлено наступні обставини: Згідно технічного паспорту на житловий будинок за адресою: Київська область, Броварський район, с. Бобрик, вул. Чапаєва, 7 - будинок побудований у 1983 році, веранда у 1983 році, загальна площа будинку становить 70,1 кв.м., житлова площа 38,7 кв.м. Згідно даних погосподарського обліку Бобрицької сільської ради [PERSON] рахується власником домоволодіння № 7 по вул. Чапаєва (перейменована на Лугову) у с. Бобрик Броварського району Київської області, з 1960 р. має у користуванні земельну ділянку розміром 0,33 га для обслуговування даного будинку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, з наданих доказів встановлено, що спадкодавцю [PERSON] за життя належав на праві власності житловий будинок № 7 по вул. Луговій (колишня Чапаєва) у с. Бобрик Броварського району Київської області. Дане нерухоме майно належало [PERSON] на праві власності незалежно від того, чи було воно зареєстроване. При цьому суд враховує дату забудови (створення) нерухомого майна до 1992р., і існуючі на той час порядок обліку і прийняття в експлуатацію житлових будинків та оформлення на них прав власності, згідно якого ведення обліку житлових будинків, прав власності на них у сільській місцевості покладався на сільські ради шляхом ведення по господарських книг і внесення до них відповідних поточних записів. Оскільки спадкодавець набув право власності на законних підставах, то дане право власності зберігалось за ним протягом подальшого часу до самої смерті, незалежно від наявності чи відсутності державної реєстрації такого права, і незалежно від подальших змін у законодавстві з цього приводу. Право власності на даний будинок [PERSON] при житті не втратила. Тому даний будинок увійшов до майна, на яке відкрилась спадщина. Позивач довела свої спадкові права є одним з двох спадкоємців за законом, хто прийняв спадщину після [PERSON] і набула право власності на 1/2 частину всього належного на день смерті спадкодавцю майна, виходячи з рівності часток спадкоємців.. Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна з законних підстав, то позивач може захистити і довести свої спадкові та майнові права у суді. Позов з урахуванням зменшених вимог підлягає задоволенню. Разом з тим, суд не перебирає на себе повноважень технічного органу, і не визначає технічного складу обєкту нерухомого майна, а у своєму рішенні, розглядаючи справу і вирішуючи спір, надає оцінку правовідносинам з правової точки зору: наявності права на обєкт нерухомого майна в цілому (у тому складі, в якому цей обєкт належав спадкоємцю станом на день його смерті і відкриття спадщини). Тому у рішенні суду суд не зазначає технічного змісту обєкту нерухомого майна, а зазначає лише ті відомості про обєкт , які підлягають внесенню до державного реєстру речових прав на нерухоме майно і ті відомості, які б були зазначені у свідоцтві про право на спадщину - у разі видання такого свідоцтва нотаріусом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved