overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

[PERSON] подала позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2011року, від шлюбу мають двох малолітніх дочок. У зв`язку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, постійно принижує позивачку, влаштовує сварки, дебоші, що негативно впливає на виховання дітей, стан їхнього здоров`я просить шлюб розірвати. Позивач згідно заяви позов підтримала повністю, просить шлюб розірвати. Відповідач згідно заяви позовні вимоги визнав, просить шлюб розірвати. Суд вважає, що відповідно до положень ст. 112 СК України позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно положень ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку за умови встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.05.2011 року. Сторони по справі мають дочку [PERSON] , [INFO] (ксерокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ), та дочку [PERSON] , [INFO] (ксерокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). У зв`язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, сторони не ведуть спільне господарство, з часу звернення до суду позивач не змінив свого бажання розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З урахуванням наведеного вище, суд не вважає за можливе в подальшому сім`ю сторін зберегти міцною та здоровою та вважає за необхідне їх шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

[PERSON] подала позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2012 року, від шлюбу мають двох малолітніх дітей. У зв`язку з тим, що між сторонами виникають непорозуміння, шлюб між сторонами існує формально. Строк на примирення не дасть бажаних результатів враховуючи несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, просить шлюб розірвати. Позивач згідно заяви позов підтримала повністю, просить шлюб розірвати. Відповідач згідно заяви позовні вимоги визнав, просить шлюб розірвати. Суд вважає, що відповідно до положень ст. 112 СК України позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно положень ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку за умови встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.11.2012 року. Сторони по справі мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] (ксерокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ), та дочку [PERSON] , [INFO] (ксерокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). У зв`язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, сторони не ведуть спільне господарство, з часу звернення до суду позивач не змінив свого бажання розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З урахуванням наведеного вище, суд не вважає за можливе в подальшому сім`ю сторін зберегти міцною та здоровою та вважає за необхідне їх шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] подала позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2015 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що спільне подружнє життя не склалося, шлюб між сторонами існує лише формально. На даний час відповідач відбуває покарання у Катеринівській виправній колонії №46, тому відповідно вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство, а тому у сторін відсутні будь-які умови та бажання для їх відновлення. Строк на примирення не дасть бажаних результатів враховуючи несумісність характерів та поглядів на сімейне життя. Перебування в шлюбі суперечить їх інтересам. Збереження сім`ї стало неможливим, у зв`язку з чим позивач просить шлюб розірвати. Позивач згідно заяви позов підтримала повністю, просить шлюб розірвати. Відповідач згідно заяви позовні вимоги визнав, просить шлюб розірвати. Суд вважає, що відповідно до положень ст. 112 СК України позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно положень ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку за умови встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2015 року. Сторони по справі мають сина [PERSON] , [INFO] (ксерокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). У зв`язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, сторони не ведуть спільне господарство, з часу звернення до суду позивач не змінив свого бажання розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З урахуванням наведеного вище, суд не вважає за можливе в подальшому сім`ю сторін зберегти міцною та здоровою та вважає за необхідне їх шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

[PERSON] подала позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2017 року. Під час шлюбу у них народився син. Спільне сімейне життя у них не склалося, оскільки вони мають різні характери та протилежні погляди на життя у сім`ї, між ними зникло взаєморозуміння і взаємоповага один до одного. Будь-які спроби помиритися не давали жодних результатів. Збереження сім`ї стало неможливим, шлюб на сьогоднішній день є лише формальним, оскільки, сторони проживають окремо у зв`язку з чим позивач просить шлюб розірвати. Позивач згідно заяви позов підтримала повністю, просить шлюб розірвати. Відповідач згідно заяви позовні вимоги визнав, просить шлюб розірвати. Суд вважає, що відповідно до положень ст. 112 СК України позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно положень ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку за умови встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2017 року. Сторони по справі мають сина [PERSON] , [INFO] (ксерокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). У зв`язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, сторони не ведуть спільне господарство, з часу звернення до суду позивач не змінив свого бажання розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З урахуванням наведеного вище, суд не вважає за можливе в подальшому сім`ю сторін зберегти міцною та здоровою та вважає за необхідне їх шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

[PERSON] подала позов до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання та утримання сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком дитини, від утримання якої ухиляється, добровільно матеріальної допомоги не надає, тому просила\~ стягувати з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, [PERSON] просила стягувати аліменти на її утримання до досягнення сином 3-х річного віку у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно. В\~ судове засідання сторони не з`явились, в направлених на адресу суду заявах просили розглядати справу у їх відсутності, позивач підтримала позов, відповідач позов визнав. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

[PERSON] подала позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком дитини, від її утримання ухиляється, добровільно матеріальної допомоги не надає, тому просила стягувати з нього аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з`явились, в направлених на адресу суду заявах просили розглядати справу у їх відсутності. Представник позивача підтримав позов, відповідач позов визнав. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави 50% судового збору, що становить 454 грн 00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

[PERSON] подала позов до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Благовіщенської районної державної адміністрації Кіровоградської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину. Позов обґрунтувала тим, що з 21.09.2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини між сторонами припинені через різність характерів, відсутність взаєморозуміння. Подальше збереження шлюбу не можливе і суперечить інтересам сторін. В судовому засіданні позивачка заявила клопотання про залишення позову без розгляду в частинні стягнення аліментів на дитину та визначення місця проживання малолітньої дитини. Згідно п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Заява позивачки про залишення позовної заяви без розгляду не суперечить вимогам чинного законодавства, прав та охоронюваних законом інтересів сторін та інших осіб не порушує, законні підстави для залишення позовної заяви без розгляду. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти позову. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіркою питання наявності законних підстав для задоволення позову та питання того, чи не порушує визнання позову відповідачем вимог закону, прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено: З дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про шлюб (а.с.7) встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.09.2016 року Благовіщенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 27. Сторони не бажають проживати у шлюбі і шлюб носить формальних характер. Збереження шлюбу не можливе, що вказано позивачкою та не заперечено відповідачем. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: Відповідно до ч.2 ст.104, ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Передбачених законом обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з задоволенням позову суд покладає на відповідача понесені позивачкою і документально підтверджені судові витрати - 840 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

[PERSON] подано заяву про встановлення факту належності документу, а саме: диплому серії Г № 437054, виданого професійно-технічним училищем № 5 від 09.07.1982 року, диплому серії ИТ 853202, виданий 30 червня 1985 року Конотопським індустріально-педагогічним технікумом Держкомітету СРСР по профтехосвіті, а також свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ № 380351 від 02.11.1985 року. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що усі вищеназвані документи видані на прізвище Балицька, хоча дівоче прізвище заявниці [PERSON]. Вважає, що така розбіжність у написанні прізвища виникла при його перекладі з української мови на російську мову. Стверджує, що справжнє її дівоче прізвище [PERSON]. В судовому засіданні заявниця [PERSON] уточнила заявлені вимоги, просить встановити факт належності їй документів, а саме: диплому серії Г № 437054, виданого професійно-технічним училищем № 5 від 09.07.1982 року, диплому серії ИТ 853202, виданий 30 червня 1985 року Конотопським індустріально-педагогічним технікумом Держкомітету СРСР по профтехосвіті, а також свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ № 380351 від 02.11.1985 року. В усіх цих документах її прізвище зазначено як «Балицька», хоча насправді її дівоче прізвище «Балецька». Така помилка у написанні прізвища була допущена відповідальними особами при перекладі прізвища з української на російську мову. Додатково суду пояснила, що встановлення факту належності їй вищеназваних документів необхідне для звернення у органи пенсійного фонду з приводу нарахування пенсії. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 287829 вбачається, що 09.10.1963 року в с. Сошично Камінь-Каширського району народилася [PERSON]. Таким чином, суд приходить до висновку, що документи - диплом серії Г № 437054, виданий професійно-технічним училищем № 5 від 09.07.2015 року; диплом серії ИТ 853202, виданий 30 червня 1985 року Конотопським індустріально-педагогічним технікумом Держкомітету СРСР по профтехосвіті; свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЕГ № 380351 від 02.11.1985 року належать [PERSON]. За таких обставин суд вважає, що вимога заявниці щодо встановлення факту належності вказаних правовстановлюючих документів підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

[PERSON] подано заяву про встановлення факту належності документу, а саме: довідки трудового архіву Ковельського району від 04.02.2016 року № 58/06.14/2-16, в якій наказом генерального директора «Ковельбудіндустрія» № 31-к від 08.06.2011 року звільнено зварювальника арматурних сіток і каркасів арматурного цеху [PERSON] (так у документі) 11 червня 2001 року у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності працівників п.1ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що він працював на заводі «Ковельбудіндустрія» з 1979 року по 2001 рік, однак при звільненні його з посади в наказі генерального директора була допущена помилка при написанні його анкетних даних, а саме замість «Нестеровича» зазначено «Петровича». Таку ж помилку містить і довідка трудового архіву Ковельського району. Встановлення факту належності йому вищеназваної довідки необхідне для звернення у органи Пенсійного фонду з приводу призначення пенсії. В судовому засіданні заявник [PERSON] подану заяву підтримав і просить її задоволити. Представник заінтересованої особи Ковельського об»єднаного управління Пенсійного фонду України в судове засідання не з»явився, попередньо подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження серії І-ЯР № 197157 вбачається, що 02.03.1956 року народився [PERSON], батьком якого зазначений [PERSON]. Паспорт громадянина України серії АС № 356675 виданий [PERSON], [INFO]. Про те, що довідка трудового архіву Ковельського району від 04.02.2016 року № 58/06.14/2-16 належить дійсно [PERSON] свідчать записи в його трудовій книжці. Так, 01.02.1979 року [PERSON] було прийнято на роботу в Люблінецький комбінат будматеріалів арматурником другого розряду в арматурний цех заводу залізно-бетонних виробів (запис № 1 трудової книжки), а 11 червня 2001 року [PERSON] було звільнено у зв»язку зі змінами в організації виробництві праці, в тому числі скорочення чисельності працівників ( запис № 12 трудової книжки). За таких обставин суд вважає, що вимога заявника щодо встановлення факту належності довідки трудового архіву Ковельського району від 04.02.2016 року № 58/06.14/2-16 підлягає до задоволення.

Outcome: approved