Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Станично-Луганської селищної ради Станично-Луганського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що [INFO] у смт. Станиця Луганська зник їхній батько [PERSON] .. На підставі рішення суду 28 листопада 2017 року вони отримали свідоцтво про смерть батька, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), площею 2,0000 га, кадастровий номер 4424855100120130011. Позивачі мешкали з батьком за однією адресою та фактично прийняли спадщину. За життя батько заповіту не склав. Інших спадкоємців немає. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачі звернулися до Станично-Луганської державної нотаріальної контори де отримали роз`яснення про неможливість встановити місце відкриття спадщини та коло осіб-спадкоємців, їм було рекомендовано звернутися до суду. У зв`язку з наведеним просили суд визнати за ними право власності у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] по Ѕ частки земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), площею 2,0000 га, кадастровий номер 4424855100120130011. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій просить розглядати справу за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28 листопада 2017 року, [PERSON] помер [INFO] . Померлим його було оголошено рішенням Біловодського районного суду Луганської області №2о/408/437/17 від 18 жовтня 2017 року Померлий [PERSON] був батьком позивачів по справі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] від 19.05.1990 про народження [PERSON] , та копією свідоцтва серії [NUMBER] від 21.12.1991 про народження [PERSON] , яка 17.09.2011 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на Кізієву (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17.09.2011). Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, позивачі є спадкоємицями першої черги після смерті батька. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), площею 2,0000 га, кадастровий номер 4424855100120130011, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЛГ №179212, зареєстрованого в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010542300202. Згідно витягу з технічної документації №954 від 10.10.2016 нормативно грошова оцінка земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , складає 1338,22 грн. Довідкою Станично-Луганської селищної ради Луганської області №6165 від 15.12.2017 підтверджується, що [PERSON] з травня 2004 року та по день смерті проживав по [ADDRESS] із співмешканкою [PERSON] , сином [PERSON] та донькою [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1261 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Із роз`яснення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва В.М. №570/01-16 від 31.05.2018 вбачається, що позивачі зверталися до нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , але їм було роз`яснено, що неможливо встановити місце відкриття спадщини та коло осіб-спадкоємців, та рекомендовано звернутися до суду. З повідомлення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва В.М. №796/01-10 від 07.08.2018 вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа не заводилася, заповіти відсутні, що підтверджується інформаційними довідками зі спадкового реєстру №52865493 та №52865499 від 06.08.2018. У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається із матеріалів справи позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не можуть. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя ст. 1223 ЦК). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved