Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

[PERSON] у липні 2014 року звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] в яких просить надати їй дозвіл на право без згоди батька на оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої дитини за межі України до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, який розірвала [INFO]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], яка проживає постійно з нею в місті Южноукраїнську Миколаївської області. Вона бажає з дитиною виїжджати на відпочинок за межі України, проте відповідач безпричинно не надє згоди на виїзд дитини. Так цього літа вона спланувала поїздку за кордон на відпочинок з дитиною, але відповідач не надав згоди на виїзд дитини. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Посилаючись на зазначені обставини, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що він не відмовляється надавати згоду на виїзд дитини на відпочинок за кордон, однак позивачка з конкретним питанням виїзду, на який строк та в яку країну не зверталася. При наданні такої інформації позивачем він не буде заперечувати та надасть такий дозвіл, однак не згоден, щоб суд надав дозвіл позивачці без згоди батька оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої дитини за межі України до досягнення нею повноліття, так як він бере активну участь у вихованні дитини, і повинен знати її місцеперебування. Надання такої згоди унеможливить його зустрічі з нею, та бути обізнаним про місце її перебування. Треті особі в судове засідання не з»явилися, надали заяви про слухання справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини дійшов до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 29 березня 2012 року. Від зазначеного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 березня 2007 року виданого відділом РАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області на підставі актового запису № 74. Неповнолітня донька проживає на даний час постійно з матір'ю в місті Южноукраїнську Миколаївської області. Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються Сімейним кодексом України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57. Виходячи із змісту ст. ст. 1,3, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадяни України мають право виїхати з України. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього закону та інших законів України. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. За Правилами перетинання державного кордону громадянами України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.09.2012 року № 868 (п.п. 3-5)) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів (далі - батьків)) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених одним із батьків з нотаріально посвідченою згодою здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого із батьків із зазначенням у ній країни прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого із батьків у разі пред'явлення зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого із батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Аналізуючи зазначену норму, суд вважає, що при постановленні рішення суду щодо надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька в ньому повинно бути зазначено дозвіл на виїзд (одноразовий) із зазначенням держави та визначенням початку й закінчення терміну виїзду. Відтак, вимоги позивачки про надання судом багаторазового дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої доньки без згоди та супроводу батька без зазначення конкретного строку, конкретної держави не передбачено законодавством України. Незважаючи на роз'яснення суду, позовні вимоги позивачкою уточнені в судовому засіданні не були. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, позивачка в порушення зазначеної процесуальної норми не надала будь-яких доказів того, що відповідач був обізнаний з датою від'їзду дитини за межі України, в конкретну державу прямування і відмовився надати дозвіл. Допитаний судом свідок [PERSON] (який на даний час перебуває у фактичних шлюбних стосунках з позивачкою) підтвердив в суді, що на даний час вони не знають в яку іноземну державу вони бажають поїхати на відпочинок, та термін від їзду та приїзду. Зважаючи на викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення пред»явлених позовних вимог.

Outcome: dismissed