Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовними вимогами, в яких просять визнати частково недійсними розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на житло, витребувати майно із незаконного володіння, усунути перешкоди в користуванні загальним приміщенням комунальної квартири та про приведення приміщення в первісний стан. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Первомайської міської ради народних депутатів №349 від 04.05.1982 року та рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів від 1988 року, [PERSON] та [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 1982 року та 1988 року відповідно. За вищевказаною адресою вони мешкають по теперішній час. Позивачі, бажаючи реалізувати своє право на приватизацію, звернулися до КП «Міське агентство з приватизації житла» з наміром приватизувати займану ними площу квартири [ADDRESS], загальною площею 52,24 кв.м. Після виготовлення технічного паспорту інженером КП «Міське агентство з приватизації житла» від 27.04.2012 року, позивачам було відмовлено у приватизації, оскільки згідно даним технічного паспорту квартири [ADDRESS] та іншим архівним документам, у позивачів в фактичному користуванні знаходиться менше площі, ніж треба, а саме: власником [PERSON] самочинно було відокремлена частина житлової кімнати за №11 загальної площі 9,3 кв.м. (9,3 - 4,1 = 5,2); згідно експлікації внутрішньої площі до плану житлового будинку технічного паспорту від 27.04.2012 року антресоль, яка на плані зображена під №15 площею 16,0 кв.м. знаходиться у загальному користуванні трьох сімей, а саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а коридор під №3 площею 6,8 кв.м. знаходиться у власності [PERSON] та [PERSON]. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, вказуючи на те, що [PERSON] продала частину житлової кімнати [PERSON], про що є розписка [PERSON] від 07.06.1999 року, а також подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином через засоби масової інформації, про причини неявки суд не повідомив. Представник Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» до судового засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник Департаменту міського господарства Одеської міської ради до судового засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до судового засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, позов доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі рішення Первомайської міської ради народних депутатів №349 від 04.05.1982 року та рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів від 1988 року, [PERSON] та [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 1982 року та 1988 року відповідно. За вищевказаною адресою вони мешкають по теперішній час. Позивачі, бажаючи реалізувати своє право на приватизацію, звернулися до КП «Міське агентство з приватизації житла» з наміром приватизувати займану ними площу квартири [ADDRESS], загальною площею 52,24 кв.м. Після виготовлення технічного паспорту інженером КП «Міське агентство з приватизації житла» від 27.04.2012 року, позивачам було відмовлено у приватизації, оскільки згідно даним технічного паспорту квартири [ADDRESS] та іншим архівним документам, у позивачів в фактичному користуванні знаходиться менше площі, ніж треба, а саме: власником [PERSON] самочинно було відокремлена частина житлової кімнати за №11 загальної площі 9,3 кв.м. (9,3 - 4,1 = 5,2); згідно експлікації внутрішньої площі до плану житлового будинку технічного паспорту від 27.04.2012 року антресоль, яка на плані зображена під №15 площею 16,0 кв.м. знаходиться у загальному користуванні трьох сімей, а саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а коридор під №3 площею 6,8 кв.м. знаходиться у власності [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 65-1 ЖК України, наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду, можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з ними, придбати разом з ними займані ними приміщення у власність на підставах передбачених законодавством. Відповідно до норм статей 5, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир у власність здійснюється за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно проживають з наймачем, або за якими зберігається право на житло. Відповідно до п. п. 18-28 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян» № 56 від 15.09.1992 року, та який діяв станом на 1996 рік, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру, звертається в орган приватизації з заявою, до якої додається згода всіх членів сім'ї, з довідкою про склад сім'ї наймача та займані ними приміщення, посвідчена підприємством, що обслуговує житловий будинок. Згідно ч.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в редакції 1996 року, допоміжні приміщення передаються у власність квартиронаймачам. Згідно із розпорядженням органу приватизації №85513 від 03.09.1996 року [PERSON], який мешкає у двох кімнатах квартири було передано у власність 321/1000 частини квартири [ADDRESS], які у свою чергу складаються з житлової кімнати під №7,площею 17,6 кв.м., житлової кімнати під №8 площею 15,8 кв.м., коридору під №9, площею 4,3 кв.м., коридору під №10, площею 3,3 кв.м., вбиральні під №2, площею 1,4 кв.м., та частки загальних приміщень (? частини коридору під №12, площею 7,0 кв.м., ? частини кухні під №1, площею 13,9 кв.м., ? частини коридору під №3, площею 6,8 кв.м., 1/3 частини антресолі, площею 16,0 кв.м.). На підставі розпорядження органу приватизації №85513 від 03.09.1996 року [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким, [PERSON] є власником 321/1000 частини квартири [ADDRESS], площею 55,17 кв.м. Згідно із розпорядженням органу приватизації №85792 від 31.10.1996 року [PERSON], який на той час мешкав у двох кімнатах квартири було передано у власність 408/1000 частини квартири [ADDRESS], які у свою чергу складаються з житлової кімнати під №5, площею 17,0 кв.м., житлової кімнати під №6, площею 30,9 кв.м., вбиральня під №4, площею 1,3 кв.м., та частки загальних приміщень ? частини кухні під №1, площею 13,9 кв.м., ? частини коридору під №3, площею 6,8 кв.м., 1/3 частини антресолі, площею 16,0 кв.м.). На підставі розпорядження органу приватизації №85792 від 31.10.1996 року [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким, [PERSON] є власником 408/1000 частини квартири [ADDRESS] загальною площею 69,55 кв.м. Згідно договору купівлі-продажу від 06.11.1996 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила 408/1000 частини квартири [ADDRESS] загальною площею 69,55 кв.м. Згідно договору дарування від 24.05.1999 року, [PERSON] подарувала, а [PERSON] та [PERSON], в рівних долях кожний, прийняли в дар 408/1000 частин квартири [ADDRESS] загальної площі 69,55 кв.м. та яка складається в цілому з 7 кімнат, загальної площі 170,7 кв.м., у тому числі житловою - 111,9 кв.м. У ході судового розгляду справи було встановлено порушення відповідачами конституційних прав позивачів , які передбачені ст. 41 Конституції України та у якій закріплено, що громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно п. 6.2. Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року, у комунальній квартирі, жилому блоці (секції) у гуртожитку, де мешкають два і більше наймачі, загальна площа, що передається у власність громадян, визначається як сума площ займаних наймачами жилих кімнат (з урахуванням відповідних коефіцієнтів площі розташованих у них веранд, засклених балконів, лоджій, холодних комор, відкритих балконів, лоджій та терас) та площі підсобних приміщень, яка розподіляється між всіма наймачами пропорційно площі займаних ними жилих кімнат. У зв'язку з тим, що позивачі можуть користуватися підсобним приміщенням антресоллю під №15 площею 16,0 кв.м., оскільки воно є приміщенням загального користування, то для її використання у позивачів повинен бути прохід (коридор), що на технічному паспорті відображено під №3, площею 6,8 кв.м., який у свою чергу станом на 1996 рік був власністю [PERSON] та [PERSON] а на теперішній час є власністю [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] Згідно із рішення товариського суду при ЖЕУ-14 Жовтневого району від 13.09.1984 року справа №5, за [PERSON], яка була прописана за даною адресою та була піклувальницею [PERSON] було визнано право користування загальним приміщенням кухнею під №1. Таким чином, це право збереглося також за особами, які зареєстровані та мешкають на тій самій площі, що і [PERSON], якими і є позивачі. Також слід зазначити, що у задоволені позовних вимог про витребування майна із незаконного володіння слід відмовити з тих підстав, що ні [PERSON] ні [PERSON] на час звернення до суду із даним позовом ні є співвласниками квартири [ADDRESS], а є користувачами та бажають, шляхом приватизації, прийняти у власність займану ними площу квартири [ADDRESS]. Посилання представника [PERSON] на те, план розподілу квартири [ADDRESS] на дві окремі квартири був давно вирішений між мешканцями квартири №1, що підтверджується розпискою [PERSON] від 07.06.1999 року про отримання [PERSON] 400 доларів США не є допустимим доказом по справі, оскільки [PERSON] не будучи співвласником квартири [ADDRESS] не мала право розпоряджатися квадратними метрами кварти, які належать державі. Суд вважає, що позивачами не пропущено строк звернення до суду з позовною заявою, оскільки, як вбачається з матеріалів справи їм стало відомо про порушення їх прав на приватизацію після виготовлення технічного паспорту інженером КП «Міське агентство з приватизації житла» та відмови у приватизації житла, а саме 27.04.2012 року. Таким чином, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задовольнити частково.

Outcome: partial