Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

АБ «Експрес-Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] і [PERSON] про стягнення донарахованих процентів за користування кредитом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 4 травня 2011 року між АБ «Експрес-Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №3725/06/к4, згідно з яким банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 20000 грн., строком на 24 місяці по 4 травня 2013 року, зі сплатою за користування кредитом 25 відсотків річних. Сторони домовились, що погашення кредиту та відсотків за користування ним здійснюватиметься відповідно до графіку погашення, який є додатком №1 до договору. Згідно з договором поруки №3725/06/пр4 від 4 травня 2011 року відповідач [PERSON] зобовязався відповідати по зобовязаннях відповідача [PERSON] по кредитному договору. Проте всупереч умовам укладених договорів відповідачі своїх зобовязань за ними не виконали, у звязку з чим банк змушений був звернутися з позовом до суду про стягнення з відповідачів заборгованості у судовому порядку. Згідно з рішенням Деражнянського районного суду від 29 березня 2013 року з відповідачів [PERSON] і [PERSON] стягнуто солідарно на користь позивача заборгованість, яка склалася станом на 5 лютого 2013 року, у розмірі 10880 грн. 75 коп., з яких: 3332 грн. заборгованість по кредиту, 6973 грн. 79 коп. прострочена заборгованість по кредиту, 233 грн. 82 коп. заборгованість по відсотках, 341 грн. 14 коп. пеня за несвоєчасне повергнення кредиту. Проте незважаючи на це, зобовязання відповідача [PERSON] залишається не виконаним. Посилаючись на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору і не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за період з 25 листопада 2014 року по 24 листопада 2015 року у розмірі 5091 грн. 62 коп., з яких: 3421 грн. 64 коп. прострочені проценти по кредиту та 1669 грн. 98 коп. пеня за несвоєчасне повернення процентів, а також стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] на повторні виклики в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у справі письмовими повідомленнями про вручення їм рекомендованих поштових відправлень. Повідомлення про причини неявки від них не надійшло, тому суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 4 травня 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №3725/06/к4, згідно з яким банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 20000 грн., строком на 24 місяці по 4 травня 2013 року, зі сплатою за користування кредитом 25 відсотків річних, а відповідач зобовязався виконати зобовязання щодо сплати заборгованості за кредитом і відсотками у строки, що встановлені графіком погашення кредиту. Згідно з договором поруки №3725/06/пр4 від 4 травня 2011 року відповідач [PERSON] зобовязався перед кредитором відповідати за невиконання боржником [PERSON] зобовязань за кредитним договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобовязань за кредитним договором і станом на 5 лютого 2013 року ним була допущена заборгованість перед позивачем у розмірі 12880 грн. 75 коп. Згідно з рішенням Деражнянського районного суду від 29 березня 2013 року з [PERSON] і [PERSON] стягнуто солідарно на користь банку частину вказаного розміру заборгованості, а саме 10 880 грн. 75 коп., з яких: 3332 грн. - непогашений кредит, 6973,79 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 233,82 грн. заборгованість по відсотках, 341,14 грн. несплачена пеня за несвоєчасне повернення кредиту. Зясовано і те, що після ухвалення судового рішення відповідачі продовжують не виконувати взяті на себе зобовязання, у звязку з чим за період з 25 листопада 2014 року по 24 листопада 2015 року позивачем було нараховано відсотки за користування кредитом у розмірі 3421 грн. 64 коп. та пеню за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 1669 грн. 98 коп. Таким чином, станом на 25 листопада 2015 року розмір заборгованості становить 5091 грн. 62 коп., що підтверджується наявним в матеріалах справи письмовим розрахунком. Відповідно до ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.ст. 610-612 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. В силу ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідачів направлялися письмові вимоги про виконання ними взятих на себе зобовязань, проте, як зясовано судом, вони залишилися невиконаними. Згідно з роз'ясненнями, наданими Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Аналізуючи наведене, суд доходить до висновку про доведеність невиконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань перед позивачем за кредитним договором, забезпечених порукою [PERSON], та про наявність підстав для солідарного стягнення заборгованості по кредиту з боржника та поручителя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такі витрати, понесені позивачем, складають розмір 1218 грн.

Outcome: approved