Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Позивач зазначала, що вона є одноосібним власником житлового приміщення, а саме: житлового блоку [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В жовтні 2015 року позивач зареєструвала відповідача за вищевказаною адресою за спільною домовленістю строком на півроку. Відповідач [PERSON] , хоча і зареєстрований на даний час за вищевказаною адресою, проте, на момент подання цієї позовної заяви в зазначеній квартирі не проживає, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 23.08.2019 р. Враховуючи вищевикладене, вбачається, що відповідач станом на дату подання даної позовної заяви залишається зареєстрованим у спірній квартирі, добровільно знятися з реєстрації не бажає. У зв`язку з тим, що в квартирі зареєстрована стороння особа у позивача виникають труднощі щодо реалізації свого права власності на нерухоме майно. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим блоком № [NUMBER] , що знаходиться в будинку [ADDRESS] , зобов`язати Броварський районний відділ Державної міграційної служби в Київській області зняти з обліку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового приміщення, а саме: житлового блоку [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно про\~реєстрацію права\~власності (а.с.7-9, 10). Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 23 серпня 2019 року, за адресою: [ADDRESS] , фактично [PERSON] з 17.10.2015 р. не проживає, вказані обставини підтверджують свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.16). Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим блоком [ADDRESS] , так як відповідач понад одного року не проживає у спірній квартирі. Також, підлягає задоволенню позовна вимога про зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. З огляду на те, що даним рішенням відповідача [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , вимога про зняття відповідача з реєстраційного обліку є законною та обґрунтованою й підлягає задоволенню. Крім того,

Outcome: approved