Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] мотивував позов тим, що відповідно до розрахунку державного виконавця його заборгованість по аліментам становить 32\~861,86 грн. і до бухгалтерії за місцем його роботи була направлена постанова державного виконавця від 12.02.2013 року про відрахування з його заробітної плати аліментів, проте згодом постанова була відкликана і 25.04.2013 року державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів на користь [PERSON] і станом на 01.01.2013 року сума становить 14\~006,34 грн. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 197 СК України просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, оскільки 15.02.2006 року за викликом [PERSON] працівниками міліції та братами [PERSON] йому були нанесені тілесні ушкодження, він тривалий час перебував в лікарні, не міг працювати і сплачувати аліменти. Крім того, з 01.07.2012 року до 30.06.2013 року [PERSON] перебувала на обліку в Лівобережному відділі соціального захисту населення і отримувала тимчасову державну допомогу на сина [PERSON], всього 4263,30 грн. Крім того, [PERSON] має борг перед [PERSON] 2250 грн. та 1200 грн., самовільно вивезла з квартири речі, які належать йому на праві власності і залишила без засобів до існування. Дані обставини є підставами для звільнення від сплати заборгованості по аліментам в сумі 32\~861,86 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Відповідач [PERSON] і представник відповідача [PERSON] позов не визнали. Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 28.09.2001 року у справі №АО-152 Замостянським райсудом м. Вінниці був виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки всіх видів заробітку, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 24.09.2001 р. і до його повноліття. Даний виконавчий лист перебував на виконанні в Замостянському відділі ДВС, а також Лівобережному міжрайонному центрі зайнятості м.Вінниці до 07.02.2007 року. 30.11.2007 року Замостянським райсудом м. Вінниці розглянуто цивільну справу № 2-3425 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів і суд вирішив стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з 04.10.2007 р. до повноліття сина. В зв`язку з ухваленням судом рішення, 05.03.2012 року виконавче провадження за виконавчим листом АО-152 було закінчене на підставі п. 9 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», про що повідомлено [PERSON] в листі № 3228/9-28 від 06.03.2012 року, а виконавчий лист повернуто до суду. Станом на 05.03.2012 року заборгованість по сплаті аліментів не визначалась. Виконавчий лист № 2-3425 за рішенням суду виданий 21.06.2012 року і 25.06.2012 року був пред`явлений на виконання до Ленінського ВДВС ВМУЮ, проте відповідачем також не виконувався. В зв`язку з ухиленням від сплати аліментів 04.09.2012 року відносно [PERSON] порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. В постанові зазначено, що станом на 01.07.2012 року борг по сплаті аліментів становив 27\~819,81 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2014 року кримінальне провадження № 12012010380000351 по обвинуваченню [PERSON] за ч. 1 ст. 164 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України закрите. В зв`язку з ухиленням [PERSON] від сплати аліментів [PERSON] перебувала на обліку у Лівобережному відділі соціального захисту населення № 2 Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради і в період з 01.07.2012 року до 30.06.2013 року отримала тимчасову допомогу в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в загальному розмірі 4263,30 грн. В подальшому стало відомо, що [PERSON] офіційно працевлаштований у дошкільному навчальному закладі № 73 м. Вінниці, тому державним виконавцем Вишенського ВДВС до бухгалтерії за місцем роботи направлена постанова про проведення відрахувань із заробітної плати в розмірі 50% із розрахунком боргу по аліментам станом на 01.01.2013 року в сумі 14\~006,34 грн. (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Виконавчий лист № 2-3425/07 від 21.06.2012 року перебуває на виконанні з 25.06.2012 року (а.с. 65). Під час розгляду даної справи державним виконавцем Вишенського ВДВС [PERSON] зроблено розрахунок заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів за період з червня 2009 року станом на 18.04.2015 року і дана сума складає 13\~122,20 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на позовних вимогах і просив звільнити його від сплати боргу по аліментах в сумі 32\~861,86 грн. Разом з тим, судом встановлено, що сума боргу за період з червня 2009 року до 18.04.2015 року становить 13\~122,20 грн., проте підстав для звільнення від сплати цієї суми немає. В судовому засіданні не було встановлено, що борг [PERSON] виник в зв`язку з тяжкою хворобою. Також позивач не довів наявність обставин, що мають істотне значення. Разом з тим, суд приймає до уваги, що відповідач з 01.02.2007 року офіційно працевлаштований (а.с. 66), проте аліменти не сплачував і не повідомляв державного виконавця щодо офіційного місця роботи. Крім того, не підлягає звільненню [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами на підставі ч. 3 ст. 197 СК України, оскільки виконавчий лист від 21.06.2012 року був пред`явлений до виконання 25.06.2012 року, проте до 05.03.2012 року на виконанні перебував виконавчий лист АО-152-2001, по якому [PERSON] також не сплачував аліменти. Суд також приймає до уваги, що в судовому засіданні [PERSON] визнав, що в нього існує борг і він підлягає сплаті з червня 2009 року, при цьому позивач надав свій розрахунок (а.с. 88-90). Разом з тим, суд вважає, що даний розрахунок зроблений не повно і лише за період до червня 2012 року. Твердження позивача про те, що оскільки відповідачка отримувала допомогу від держави в період з 01.07.2012 року до 30.06.2013 року, тому його слід звільнити від сплати аліментів за цей період, є необґрунтованим, оскільки ст. 197 СК України не визначено, що боржник звільняється від сплати аліментів в разі отримання стягувачем такої допомоги, крім того, стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги врегульовано п. 12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого Постановою КМУ № 189 від 22.02.2006 року. За таких обставин і враховуючи те, що позивач [PERSON] не довів позовних вимог, його позов задоволенню не підлягає. Оскільки позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у даній справі, проте в задоволенні його позову відмовлено, судовий збір підлягає стягненню з позивача на користь держави відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved