Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

[PERSON], з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 144), звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи його тим, що з 12.04.2008 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] За час шлюбу сторони придбали автомобіль марки «CITROEN JUMPY», 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який позивачка, з урахуванням визнання нею позову [PERSON], просить розділити як спільне майно подружжя, визнавши за нею та за [PERSON] право власності по 1/3 частини вказаного автомобіля. Ухвалою судового засідання від 12.08.2015 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача залучено [PERSON] 12.08.2015 року у справу вступив [PERSON] пред'явивши позов до [PERSON], [PERSON] про визнання майна спільної сумісної власності членів сім'ї, обґрунтовуючи його тим, що дізнався про наявність спору про поділ спірного автомобіля від бабусі [PERSON] Зазначає, що з дитинства разом зі своїм братом [PERSON] проживають в родині [PERSON], оскільки мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування. [PERSON] у встановленому законом порядку призначена піклувальником над ним та опікуном над його братом і вона отримує від держави соціальну допомогу на їх утримання. В 2011 році [PERSON] вирішили продати належні їм два легкові автомобілі і придбати більш зручніший, але коштів від проданих автомобілів не вистачало, і тому вони запропонували йому вкласти в спільну справу належні йому кошти, які бабуся отримала і зберігала у себе, на що він погодився. Зазначає, що старі автомобілі продали за 8 000 доларів США і разом з [PERSON] він поїхав до м. Тернопіль, де вони придбали автомобіль марки «CITROEN JUMPY» за 9 600 доларів США. Так як автомобіль був вантажний, вони там же переобладнали його в пасажирський за 1 400 доларів США та придбали запчастини на 1000 доларів США, витративши разом 12 000 доларів США. [PERSON] вказує, що його участь у грошовому виразі в придбанні автомобіля склала суму в розмірі 4000 доларів США, а по курсу НБУ 32000 грн. Стверджуючи, що за таких обставин автомобіль був придбаний в результаті спільної праці й за спільні грошові кошти членів сім'ї та враховуючи висновок експерта про вартість автомобіля, просив припинити право спільної сумісної власності на автомобіль марки «CITROEN JUMPY», 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та визнати за ним право власності на 1/3 його частину. Ухвалою судового засідання від 11.01.2016 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] залучено [PERSON] в інтересах якого діє опікун [PERSON] Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Охлопков О.І. в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням їх уточнень, підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позові. Також, в порядку уточнень, на випадок якщо суд дійде висновку про залишення позову [PERSON] без задоволення чи часткового задоволення, просили поділити спірний автомобіль в рівних частинах між [PERSON] та [PERSON] Додатково [PERSON] пояснила, що з 2009 року отримувала допомогу на [PERSON] та [PERSON] як дітей, які перебувають під опікою та піклуванням, й заощаджені кошти в розмірі 32000 грн. були витрачені на купівлю спірного автомобіля, оскільки саме вказаної суми не вистачало для цього. Крім того, [PERSON] зазначила, що відносини між [PERSON] й онуками [PERSON] та [PERSON] в останні роки дуже погіршилися, вони не можуть знайти спільну мову, тому майже не спілкуються, тоді як в [PERSON] та [PERSON] дуже гарні братерські стосунки. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Старчеус С.І. позовні вимоги [PERSON] визнали в частині поділу спірного автомобіля між ним та [PERSON] в рівних частинах. Позов [PERSON] як третьої особи із самостійними вимогами не визнали з підстав необґрунтованості та недоведеності позовних вимог. Також представник вважав, що [PERSON] пропущено строки звернення до суду, тому просив при вирішенні справи по суті застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні заявлених ним позовних вимог. [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини зазначені ним в позовній заяві та підтримав вимоги у заявленому ним позові. Позов [PERSON] в редакції позовних вимог про визнання права власності за нею та за [PERSON] по 1/3 частини спірного автомобіля визнав. [PERSON], діюча в інтересах неповнолітнього [PERSON], зазначила, що згодна з вимогами про поділ спірного автомобіля між нею, [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Додатково пояснила, що з 2009 року отримувала допомогу на [PERSON] та [PERSON] як дітей, які перебувають під опікою та піклуванням, й заощаджені кошти в розмірі 32000 грн. були витрачені на купівлю спірного автомобіля, бо саме вказаної суми не вистачало для цього після продажу двох належних їй та [PERSON] автомобілів. Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників цивільного процесу, розглянувши подані документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Згідно ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України (далі - СК України),сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України, майно, нажите подружжям в період шлюбу, належить чоловіку і дружині на правах спільної сумісної власності. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст.ст. 70, 71 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 368 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до вимог частин 1-3 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 12.04.2008 року було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.04.2008 року (а.с. 3). Сторони спільно мешкали, вели сумісне господарство та підтримували сімейні відносини. В період шлюбу в 2011 році сторони придбали автомобіль марки «CITROEN JUMPY», 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Вказані обставини визнані сторонами, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні сторонами також визнані обставини з приводу продажу в 2011 році належних подружжю [PERSON] двох легкових автомобілів за 8 000 доларів США та придбання в тому ж році автомобіля марки «CITROEN JUMPY» за кошти на загальну суму в розмірі 11000 доларів США, з яких 9600 доларів США - вартість автомобіля, 1400 доларів США - сума коштів витрачених на його переобладнання з вантажного на пасажирський, й з урахуванням того, що [PERSON] не визнано факту купівлі запчастин до автомобіля на суму 1000 доларів США, як про те зазначав [PERSON] у позовній заяві, а останнім належних та допустимих доказів цього не надано, суд, при вирішенні спору виходить з суми за яку було придбано спірний автомобіль в розмірі 11000 доларів США. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в травні 2011 року на потязі їздив до м. Київ і на залізничному вокзалі в м. Херсон зустрів знайомого йому [PERSON], який повідомив, що їде до брата позичити гроші. Як вбачається з копії розписки, [PERSON] взяв у борг 6000 доларів США на купівлю автомобіля у [PERSON] та зобов'язався повернути кошти за першою вимогою (а.с. 135). З урахуванням показів свідка [PERSON], суд не приймає доводи [PERSON] та [PERSON] щодо заперечення ними поїздки [PERSON] в 2011 році до м. Коростень. Суд також не приймає доводи представника позивачки щодо неможливості прийняття вищевказаної розписки до уваги з підстав того, що за наявності підпису [PERSON] вона виконана не ним власноручно, оскільки вказане не суперечить чинному законодавству. Разом з тим, суд звертає увагу, що [PERSON] не доведено використання коштів, зазначених в розписці саме на купівлю спірного автомобіля, а отже використання їх в інтересах сім'ї, й сам [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що про суму вказаної позики не було відомо його дружині [PERSON] Також, суд звертає увагу на наявність оригіналу вказаної розписки у боржника, що також наводить на сумніви щодо взагалі отримання коштів за нею. Крім того, як встановлено судом, для купівлі спірного автомобіля після продажу належних [PERSON] старих автомобілів не вистачало суми в розмірі 3000 доларів США, а не суми вказаній в розписці. Як вбачається з копії розпорядження голови Скадовської РДА Херсонської області від 10.04.2009 року, [PERSON] призначено піклувальником над неповнолітнім онуком [PERSON] та опікуном над малолітнім [PERSON] (а.с. 5). Копіями довідок № 5308, 5308/1, 5308/2, 5308/3, 5308/4, 5308/5, 5308/6 від 03.10.2014 року підтверджується отримання [PERSON] допомоги на [PERSON] по 31.12.2012 року та на [PERSON] по 30.11.2014 року, які знаходяться під опікою та піклуванням. З копій звітів піклувальника вбачається, що в період з 2009 року по 2011 рік [PERSON] було заощаджено із вищевказаної допомоги 32000 грн., (що станом на період придбання автомобіля було еквівалентно 4000 доларів США), які в липні 2011 року були витрачені на купівлю автомобіля, з яких кошти в сумі 21602 грн. - заощаджені від допомоги отриманих на [PERSON] Таким чином, його частка вкладених коштів на купівлю спірного автомобіля, виходячи з його вартості на момент придбання та офіційного курсу долара по відношенню до гривні становить 25%, а отже ? його частини. Разом з тим, беручи до уваги, що заощаджена сума від допомоги на [PERSON] та [PERSON] витрачена на купівлю спірного автомобіля становить частину, яка в незначній мірі перевищує 1/3 частину його вартості на момент придбання, враховуючи дружні братерські відносини між [PERSON] та [PERSON] й, в деякій мірі негативні та ворожі їх відносини з [PERSON], що не приховують самі сторони та вбачається з їх поведінки в судовому засіданні, визнання [PERSON] діючої в інтересах неповнолітнього [PERSON] позову [PERSON], суд, виходячи з вимог добросовісності, виваженості, розумності та справедливості, вважає необхідним задовольнити позов [PERSON] в межах заявлених ним позовних вимог . Позовні вимоги [PERSON] в редакції про поділ спірного автомобіля між нею та [PERSON] по 1/3 частини спірного автомобіля підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на законі та підтверджені належними та допустимими доказами. На думку суду прийняттям саме такого рішення у даній цивільній справі не буде порушено балансу прав і законних інтересів учасників цивільного процесу, зокрема відповідача [PERSON], яким не доведено наявності інших, належних подружжю коштів, крім як від виручених продажу належних їм автомобілів, сума яких співвідноситься з 2/3 частини вартості спірного автомобіля. Суд не приймає доводи представника відповідача [PERSON] - адвоката Старчеуса С.І. про наявність підстав у задоволенні позовних вимог [PERSON] у зв'язку з пропуском позовної давності з наступних підстав. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як зазначив [PERSON], про порушення своїх прав йому стало відомо після подання позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в квітні 2015 року. За захистом порушених прав [PERSON] звернувся з позовом до Скадовського районного суду Херсонської області 05.08.2015 року, що свідчить про звернення його до суду в межах строку позовної давності. Також суд не приймає доводи представника відповідача [PERSON] з приводу недоведеності [PERSON] існування в нього на час придбання спірного автомобіля коштів і доларовому еквіваленті, оскільки як пояснив в судовому засіданні [PERSON], частина коштів на придбання автомобіля була в доларах США, а частина в гривнях й вартість спірного автомобіля визначалась по курсу долара США на час його придбання, що не спростовано в ході судового розгляду. Судові витрати по справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved