Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Казанківської селищної ради, як органу опіки та піклування, третя особа: Служба у справах дітей Казанківської райдержадміністрації, про скасування усиновлення В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що на підставі рішення Заводського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2010 року, позивачі усиновили [PERSON] , [INFO] . Прізвище дитини після усиновлення змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я залишено без змін, по-батькові змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », а місце народження - з «Дмитрівка, Вознесенського району, Миколаївської області» на «Миколаївка, Казанківського району, Миколаївської області», у зв`язку з чим, внесено відповідні зміни до актового запису про народження усиновленої дитини, зробленого відділом реєстрації актів цивільного стану по Вознесенському району Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області та видано нове свідоцтво про народження. Так, власної дитини у позивачів не було. Із самого початку проживання [PERSON] в сім`ї позивачу стало зрозуміло, що це дуже складна дитина. Позивачі приділяли дуже багато уваги до виховання дитини, намагалися йому роз`яснювати основні елементарні правила поведінки, огортали любов`ю, прививали йому любов і повагу до інших, проводили з Олегом багато часу. Проте, дитина не сприймала та не сприймає позивачів, не проявляє елементарної поваги. В подальшому між позивачами з певного часу почали псуватися стосунки, в результаті чого їх шлюб було розірвано рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 квітня 2017 року. Після розлучення, позивач [PERSON] залишилася з [PERSON] сама, його поведінка стала ще нестерпніша, оскільки він не ночував дома, бродяжив, без дозволу вчителя залишав навчальний заклад, мав багато пропусків уроків без поважних причин, грубив, не цікавився навчанням, вживав спиртні напої та тютюнові вироби, спілкувався з громадянами з асоціальними рисами поведінки, на зауваження позивача [PERSON] не реагував або кричав із вживанням нецензурної лексики на її адресу. В школі у дитини були постійні проблеми, [PERSON] не проявляв та не проявляє уваги до навчання, в колективі з дітьми конфліктує і веде себе знервовано, на зауваження вчителів не реагує. У зв`язку з тим, що у позивача [PERSON] з дитиною виникали неодноразові проблеми на ґрунті негативної поведінки в школі, суспільстві та ставленням до позивача вдома, позивач була змушена помістити його до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, де він перебуває з 08 травня 2009 року. Під час перебування в центрі, поведінка [PERSON] не змінилася, його характеризують негативно. Позивач як мати вживала всіх заходів щодо виховання дитини, проводила співбесіди особисто, в школі з дирекцією та вихователями, виконувала всі поради педагогів, соціальних працівників, маючи надію на виправлення дитини, але жодних позитивних результатів це не дало, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Казанківської РДА від 28.11.2019 року. Враховуючи наведені обставини, позивачі просять суд усиновлення ними неповнолітнього [PERSON] (після усиновлення [PERSON] ) скасувати, передати дитину під опіку органу опіки та піклування. Ухвалою суду від 06.12.2019 року провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26.12.2019 року, підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання представник відповідача не з`явилася, подала суду заяву, де просила розглянути справу за їх відсутності, зазначила що позовні вимоги визнає та просить суд їх задовольнити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2010 року, позивачів оголошено усиновлювачами [PERSON] , записано у Книзі реєстрації народжень відповідно матір`ю дитини - [PERSON] і батьком - [PERSON] , змінено усиновленій дитині прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я залишено без змін, по-батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », місце народження з «село Дмитрівка Вознесенського району Миколаївської області» на «село Миколаївка Казанківського району Миколаївської області», дату народження залишено попередньою, відділом реєстрації актів цивільного стану по Вознесенському району Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області внесено відповідні зміни до актового запису та видано нове свідоцтво про народження. Як пояснили позивачі в судовому засіданні, зі свого боку вони /позивачі/, як мати та батько, вживали всіх необхідних заходів щодо виховання [PERSON] , але це не призвело до позитивних результатів. На даний час стосунки, які склалися між ними /позивачами/ та усиновленим, унеможливлюють їх спільне проживання і виконання ними /позивачами/ своїх батьківських обов`язків. При цьому, стосунки між позивачами на теперішній час погіршилися та шлюбні відносини між ними припинилися. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Казанківської райдержадміністрації № 10 від 23.10.2019 року встановлено, що малолітній [PERSON] у родині позивачів виховувався 7 років. У сім`ї [PERSON] склалася несприятлива ситуація щодо спільного проживання позивачів, в результаті чого, їх шлюб було розірвано рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 11.04.2017 року. Після розлучення батько [PERSON] зловживає спиртними напоями, не займається вихованням дитини, не створює належні умови для проживання, утримання, виховання та навчання [PERSON] . Психологічна атмосфера в сім`ї несприятлива і заважає всебічному розвитку хлопця. Характер взаємовідносин батька з сином «пасивність». Батько інтересами хлопця не цікавиться, заходів щодо попередження бродяжництва не вживав. З 08.05.2019 року дитина перебуває в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради. Батьки жодного разу [PERSON] не навідували, не надавали йому матеріальної допомоги, не намагалися у будь-який спосіб з ним поспілкуватися та налагодити стосунки. Враховуючи наведене, комісія вирішила що усиновлення суперечить інтересах дитини, у зв`язку з чим, вважає за доцільне скасувати усиновлення малолітнього [PERSON] . З характеристики КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради від 28.12.2019 року № 09-1349 вбачається, що [PERSON] перебуває в центрі з 08.05.2019 року та по теперішній час. Перебуваючи в центрі, дитина змінилася на краще, у спілкуванні з однолітками відвертий, прагне бути в центрі уваги, спокійно та з розумінням реагує на критику, відверто та щиро визнає свої помилки, любить товариство. Дитина має добрий фізичний розвиток, який відповідає віковій нормі. До дорослих ставиться шанобливо, намагається прислухатися до порад та виправлятися, не завжди критично ставиться до своєї поведінки. Дитина швидко підпадає під сторонній вплив, тому потребує підвищеної уваги та контролю з боку дорослих. Ситуація яка склалася в родині [PERSON] , заважає всебічному розвитку дитини, оскільки психологічна атмосфера в сім`ї несприятлива, характер взаємовідносин батьків з сином - пасивність. Батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, долею дитини не цікавляться, жодного разу не відвідували дитину в центрі, не намагалися налагодити стосунки. Непорозуміння та конфліктні ситуації між дитиною та батьками заважають всебічному розвитку особистості дитини, тому повернення [PERSON] в родину може спричинити погіршення психоемоційного стану, дезорганізувати поведінку і діяльність дитини та завдати шкоди психічному та фізичному здоров`ю. Як вбачається з заяви [PERSON] від 28.12.2019 року, він не має бажання повертатися до родини батька та матері. Також, з дослідженого в судовому засіданні висновку № 855-02 від 29.11.2019 року Служби у справах дітей Казанківської районного державної адміністрації вбачається, що батьки будь-якого впливу на дитину не мають, він не ночував дома, бродяжив, без дозволу вчителя залишав навчальний заклад, мав багато пропусків уроків без поважних причин, грубив, не цікавився навчанням, вживав спиртні та тютюнові вироби, спілкувався з громадянами з асоціальними рисами поведінки. Сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом, у зв`язку з ситуацією яка склалася в родині, з ними постійно проводилися профілактично-роз`яснювальна робота щодо належного виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини. З огляду на наведений висновок, з метою захисту прав, свобод та законних інтересів малолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає доцільним скасувати усиновлення малолітнього [PERSON] . Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Відповідно до ст.207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст.282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ч.ч.3-5 ст.232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Відповідно до п.п.1, 3 ч.1, ч.4 ст.238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного вихованнята якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, яка ратифікована Законом №3017-VI від 15 лютого 2011 року із застереженням та заявою, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Проаналізувавши викладене, суд приходить до переконання, що протягом всього часу з моменту усиновлення, позивачі, як мати та батько, вживали заходів для досягнення найвищих інтересів, забезпечення стабільних та гармонійних умов життя сина, але це не призвело до бажаних результатів, і останні роки відносини між ними та дитиною склалися такі, що унеможливлюють подальше виховання ними дитини, їхнє спільне проживання. Судом також враховується, що сама дитина не відноситься та не бажає сприймати позивачів як частину своєї родини, стосунки які між ними склалися, незалежно від волі усиновлювачів, роблять неможливим їх подальше спільне проживання, сама дитина з часу знаходження в соціальному центрі змінилася на краще. При цьому, позивачі спільно не бажають займатися піклуванням дитини, припинили фактично його виховання. Наведене дає підстави для висновку про те, що усиновлення в цьому випадку суперечить найвищім інтересам дитини, оскільки вказані обставини не сприяють усвідомленню дитиною сімейного оточення та родинного затишку. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, вважає за необхідне позов задовольнити та скасувати усиновлення малолітнього [PERSON] (до усиновлення - [PERSON] ), [INFO] , актовий запис про народження № 4 від 07 червня 2006 року здійснений Дмитрівською сільською радою, Вознесенського району, Миколаївської області та передати його під опіку органу опіки та піклування виконавчого комітету Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області.

Outcome: approved