overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON] просить визнати за ним право власності у порядку спадкування на нерухоме майно, що знаходиться по [ADDRESS]. Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] після смерті батька - [PERSON] - залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого є позивач. Через відсутність державної реєстрації успадкованого він не може оформити своїх прав. За таких обставин змушений звернутись до суду. Позивач у попереднє судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. На підставі частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі --ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень частини 4 статті 130 ЦПК при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку статті 174 цього ж Кодексу. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. У позовній заяві позивач вказує, що він у встановлені на момент відкриття спадщини [INFO] спосіб та строк її прийняв, а тому при вирішенні цього спору слід застосовувати чинне на той час законодавство. Відповідно до статті 527 Цивільного кодексу Української РСР редакції 1963 року (далі -- ЦК УРСР) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Частиною першою статті 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до частини другої статті 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з частинами першою, другою статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи викладене, наявні у справі докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а рішення суду слугуватиме підставою для державної реєстрації прав [PERSON] на нерухоме майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

[PERSON] просить визнати за ним право власності у порядку спадкування на нерухоме майно, що знаходиться по вулиці 1 Травня, 39 села Цир Любешівського району Волинської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті 25 листопада 2011 року його діда [PERSON] залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого за законом є позивач. Через відсутність державної реєстрації успадкованого [PERSON] не може оформити своїх прав, за таких обставин змушений звернутись до суду. На призначену дату попереднього судового засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності його представника. На підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень частини четвертої статті 130 ЦПК при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку статті 174 цього ж Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини першої статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Пунктом 11 частини першої статті 346 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з статтями 1216, 1217 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1266 ЦК встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до частин першої, п'ятої статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

[PERSON] просить визнати за ним право власності у порядку спадкування на нерухоме майно, що знаходиться по вулиці Береговій, 126 села Зарудчі Любешівського району Волинської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті 10 липня 2012 року його батька [PERSON] залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого за законом є позивач. Через відсутність державної реєстрації успадкованого [PERSON] не може оформити своїх прав. За таких обставин змушений звернутись до суду. На призначену дату попереднього судового засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Від відповідачів надійшли заяви про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності. На підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень частини четвертої статті 130 ЦПК при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку статті 174 цього ж Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини першої статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Пунктом 11 частини першої статті 346 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з статтями 1216, 1217 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частин першої, п'ятої статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] просить визнати за ним право власності у порядку спадкування на нерухоме майно, що знаходиться по вулиці Вересневій, 10 селища Любешів Волинської області. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що після смерті його батька [PERSON] 24 липня 2015 року залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого за законом є позивач. Через відсутність державної реєстрації успадкованого [PERSON] не може оформити своїх прав, за таких обставин він змушений звернутись до суду. На призначену дату попереднього судового засідання позивач не з'явився, заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. На підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень частини четвертої статті 130 ЦПК при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку статті 174 цього ж Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини першої статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Пунктом 11 частини першої статті 346 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з статтями 1216, 1217 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частин першої, п'ятої статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

[PERSON] просить визнати за ним право власності у порядку спадкування на нерухоме майно, що знаходиться по вулиці Квітневій, 42 села Деревок Любешівського району Волинської області. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що після смерті 24 березня 2016 року його матері [PERSON] залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого за законом є позивач. Через відсутність державної реєстрації успадкованого [PERSON] не може оформити своїх прав. За таких обставин змушений звернутись до суду. На призначену дату попереднього судового засідання позивач не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Від представника відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. На підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень частини четвертої статті 130 ЦПК при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку статті 174 цього ж Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини першої статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Пунктом 11 частини першої статті 346 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з статтями 1216, 1217 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частин першої, п'ятої статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

[PERSON] просить визнати її брата [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. На обгрунтування вимог довірена особа заявника адвокат [PERSON] зазначила, що будинок №65 по вул.Заводській селища Заводського, Конотопського району належить на праві власності покійному батьку заявника. У цьому будинку зареєстрований [PERSON], проте з 01 серпня 2013 року не проживає і місце його перебування нікому не відоме. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно для розпорядження правом на спадкове майно після смерті батьків, зокрема вказаним будинком. Заінтересована особа: Конотопський МВ УДМС в Сумській області подав заяви про розгляд справи без їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши доводи довіреної особи, пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], сусідів по будинку, які підтвердили факт не проживання [PERSON] за місцем реєстрації більше чотирьох років і невідоме місце його перебування, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць- перше січня наступного року. Під час судового розгляду було встановлено, що [PERSON], який значиться зареєстрованим у [INFO] за вказаною адресою не проживає з 01 серпня 2013 року і місце його перебування невідоме. Власником будинку є [PERSON], який помер ще у 2012 році (а.с.3-11). Отже, відсутність більше року відомостей в місті постійного проживання [PERSON] про місце його перебування є підставою для визнання безвісно відсутнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] просить визнати її доньку [PERSON], [INFO], недієздатною, встановити над нею опіку, призначивши її опікуном, зазначивши, що [PERSON] є інвалідом з дитинства, їй надано першу «А» групу інвалідності безстроково, перебуває на обліку в КЛПУ «Міська психоневрологічна лікарня м. Горлівки» з 1998 року через те, що страждає глибокою розумовою відсталістю, потребує постійного стороннього нагляду. Вона опікується своєю донькою, здійснює постійний догляд за нею, за станом свого здоров'я може бути опікуном. Заявник у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність та з посиланням на підтримання заявлених вимог. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Горлівської міської ради за довіреністю Школяренко О.В. у судовому засіданні висловилася на підтримання заявлених вимог. Суд, заслухавши представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом з дитинства, їй надано першу «А» групу інвалідності безстроково, перебуває на обліку в КЛПУ «Міська психоневрологічна лікарня м. Горлівки», за своїм психічним станом потребує постійного стороннього догляду і нагляду, що підтверджується відповідним висновком ЛКК №73 від 24.09.2013 р., медичним висновком №58 від 22.08.2011 р. За висновком судово-психіатричної експертизи згідно Акту № 602а/32а від 26.02.2014 р. [PERSON], [INFO], страждає стійким хронічним психічним розладом - розумовою відсталістю у ступені ідіотії (важкою розумовою відсталістю - в редакції Міжнародної класифікації хвороб 10-го перегляду), за психічним станом на теперішній час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За наведених обставин, враховуючи також подання органу опіки та піклування Горлівської міської ради щодо призначення опікуна, матеріали, що характеризують заявника, суд вважає за необхідне задовольнити заяву, визнавши [PERSON] недієздатною та призначивши її опікуном [PERSON] На підставі ст.ст. 39, 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON] просить визнати її колишнього чоловіка [PERSON], [INFO], який зареєстрований у [INFO], безвісно відсутнім. На обгрунтування вимог [PERSON] зазначила, що будинок №7 по вул.Набережній в с.Соснівка, Конотопського району належить їй на праві власності. За вказаною адресою залишився зареєстрованим колишній чоловік [PERSON], який після розірвання шлюбу, ще в лютому 2003 року, забравши особисті речі виїхав у невідомому напрямку і до теперішнього часу місце його перебування нікому не відоме. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно для розпорядження правом власності на належний їй будинок продажу. Адвокат [PERSON] підтримав вимоги фактично пославшись на обставини викладені вище. Заінтересована особа: Соснівська сільська рада подала заяву про розгляд справи без їх представника, з вимогами погоджуються (а.с.11). Суд, вислухавши доводи заявника, її представника, пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт не проживання [PERSON] за місцем реєстрації більше десяти років і невідоме місце його перебування, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць- перше січня наступного року. Під час судового розгляду було встановлено, що [PERSON], який значиться зареєстрованим у [INFO] за вказаною адресою не проживає з лютого 2003 року і місце його перебування невідоме. Власником будинку є [PERSON] колишня дружина [PERSON] (а.с.3-7). Отже, відсутність більше року відомостей в місті постійного проживання [PERSON] про місце його перебування є підставою для визнання безвісно відсутнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] просить визнати його усиновителем дитини [PERSON], [INFO]. Вказує, що з його матір'ю перебуває у шлюбі з 2013р. Дитина визнає його своїм батьком. Біологічний батько [PERSON] жодних відносин з дитиною не підтримує, не утримує, надав згоду на усиновлення. Сам заявник відповідає вимогам для усиновлення та має для цього необхідні умови, має позитивний висновок органу опіки та піклування. Заявник [PERSON], представник Балаклійської РДА Харківської області як органу опіки та піклування, заяву підтримали з наведених у ній підстав. Мати дитини [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності. Батько дитини [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, однак в судове засідання не прибув. Але ним надано письмову згоду на усиновлення дитини [PERSON], яка засвідчена нотаріально. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Дитина [PERSON] народився [INFO], про що 26 квітня 2005р. за № 76 ВРАЦС Первомайського МУЮ Луганської області зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації народжень і видано свідоцтво про народження Серії [NUMBER]. Батьками вказані [PERSON] і [PERSON]. Останній після реєстрації шлюбу з [PERSON] 01.03.2013р. присвоєно прізвище «[PERSON]». Біологічний батько дитини [PERSON] в порядку ч. 5 ст. 217 СК України надав письмову згоду на усиновлення дитини [PERSON], яка засвідчена нотаріально. За висновком Балаклійської РДА Харківської області, як органу опіки та піклування, від 16.11.2015р. заявник [PERSON] відповідає вимогам для усиновлення та має для цього необхідні умови. За матеріалами справи та висновками органу опіки та піклування, заявник має своїх дітей; старше 23 років, старше дитині більш ніж на 15 років; у встановленому порядку не обмежений в дієздатності, не визнаний недієздатним; раніше не позбавлявся батьківських прав; не був усиновлювачем (опікуно м, піклувальником, прийомною матір'ю, матір'ю-вихователем) іншої дитини; не перебуває на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами; має постійне місця проживання та постійний заробіток (доход); не страждає на хвороби, перелік яких затверджений Міністерством охорони здоров'я України; не є іноземцем; не був засудженим; за станом здоров'я не потребує постійного стороннього догляду; має громадянство України; перебуває у шлюбі з матір'ю цієї дитини. Суперечностей інтересів дитини інтересам заявника не убачається. Інші особи не виявили бажання усиновити дану дитину. Зі станом здоров'я дитини, а також з умовами, правами та обов'язками усиновлювача, правовими наслідками усиновлення, порядком здійснення контролю за умовами проживання і виховання усиновленої дитини заявник ознайомлений. Матеріальні та житлово-побутові умови дозволяють заявникові повноцінно виконувати обов'язки батька та виховувати дитину. Дитина надала згоду на усиновлення заявником та на зміну свого імені. Вимога про зміну прізвища матері дитини в актовому записі про народження не грунтується на законі. На підставі викладеного,

Outcome: partial