Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) просить розірвати шлюб з [PERSON] (надалі відповідач) мотивуючи тим, що відносини в сімї не склалися. Сімя фактично розпалася, сторони не проживають разом з 2007 року, шлюб існує формально. Дітей від шлюбу сторони не мають, позивач має дочку від цивільного шлюбу [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що зберегти їхній з відповідачем шлюб неможливо, вони проживають окремо з 2007 року, при цьому спільних дітей не мають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, тому строк для примирення просила не надавати. На даний час вона не перебуває у стані вагітності, дітей віком до одного року у них з відповідачем на утриманні немає. Після розірвання шлюбу висловила бажання залишити прізвище «Авджи». \~\~\~\~Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та заявив, що вони не живуть разом з 2007 року, проте позивач постійно до нього приїжджала, майна спільного не мають, їхній з позивачкою шлюб необхідно розірвати, примирення між ними неможливе, тому строку для примирення просив не надавати. Висловив незгоду із стягненням з нього судового збору. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, та наявні в них докази, перевіривши законність визнання позову суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.3), виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції від 04 листопада 2015 року, серії 1-ГЮ № 110680, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 жовтня 2006 року, актовий запис № 7. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON], дружині [PERSON]. Спільних дітей від шлюбу не мають. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із наданих в судовому засіданні пояснень вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків і категорично не погоджуються на примирення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Після розірвання шлюбу позивачу необхідно залишити прізвище «Авджи». Позивачем сплачено судовий збір у сумі 487,20 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved