Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

[PERSON] свої вимоги мотивує тим, що працювала у ТОВ «Українські торгові електронні системи», з 01.09.2017 року на посаді менеджера (управителя із комунікаційних технологій) та 31.07.2019 року була звільнена за ч. 1 ст. 36 КзПП України. Під час роботи несвоєчасна виплата заробітної плати мала систематичний характер. З липня підприємство мало перед мною заборгованість по заробітної платі за травень - липень 2019 року. 31 липня 2019 року працювала останній день. При звільнення за наказом № 2-007 від 31.07.2019 року їй 31 липня 2019 року видали трудову книжку. При звільненні їй не була виплачена заробітна плата за травень - липень 2019 року. Крім того не виплачена компенсація за невикористану відпустку. Але, 31 липня 2019 року вона не отримала жодної копійки за роботу на вказаному підприємстві за період травень - липень 2019 року. Крім заробітної плати також не отримала компенсацію за невикористану відпустку. Неодноразово зверталась до керівництва підприємства щодо виплати заборгованості, але це не дало результату. Останній раз частково отримала заробітну плату за квітень 2019 року 16 травня 2019 року, що підтверджується банківською випискою. 16 грудня 2019 року направила поштою листа до керівництва відповідача з заявою № 2 про надання довідки про заборгованість по заробітної платі. Вказана заява отримана уповноваженою особою підприємства 20.12.2019, але жодної відповіді не надано. Нею отримана довідка форми ОК-7 з Управління Пенсійного фонду України в м. Суми. Згідно довідки за травень - липень 2019 року відповідачем їй нараховані 15192,61 гривень. Оскільки Відповідач неправомірно відмовився виплачувати нараховану позивачу заробітну плату в день звільнення, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку. Просить суд стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом учасників справи. 26.03.2020 ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми відкладено розгляд справи та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські торгові електронні системи» належним чином завірені довідку про суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та прирівняних до неї виплат, у тому числі компенсації за невикористану відпустку; довідку про середню заробітну плату, довідку про середньоденну заробітну плату, розраховану відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 №100. 02.06.2020 через канцелярію суду представником ТОВ «УТЕС» надано відзив на позовну заяву, відповідно у якому зазначили: З інформації у пошуковій системі web-pecypcy Ковпаківського районного суду м. Суми Відповідачу випадково стало відомо, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться справа №592/1611/20 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські торгові електронні системи», третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі. Відповідач з доводами Позивача, викладеними у позовній заяві не згоден в повному обсязі, вважає що позов задоволенню не підлягає в зв`язку з наступним: Предметом розгляду у даній справі є стягнення заборгованості по заробітній платі. Ухвалою суду від 06 березня 2020 року було відкрито провадження у справі № 592/1611/20 та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. При цьому, у судовій справі відсутній предмет спору з огляду на той факт, що станом на дату звернення до суду відсутнє порушене право Позивача. 31 липня 2019 року трудові відносини з [PERSON] було припинено за угодою сторін (ч. 1 ст. 36 КЗпП України.) В свою чергу, зважаючи на той факт, що [PERSON] в день звільнення не працювала, ТОВ «УТЕС» було здійснено усі можливі дії, передбачені діючим законодавством України при звільненні працівника. Так, в день звільнення [PERSON] було видано у встановленому порядку трудову книжку та повідомлено про належні їй до розрахунку та виплати суми, що підтверджується листом № __ від 31 липня 2019 року. Факт видачі трудової книжки при цьому визнається особисто Позивачем, в зв`язку з чим доказуванню не підлягає. При цьому, станом на дату звернення до суду, [PERSON] не було пред`явлено вимогу про розрахунок у встановленому діючим трудовим законодавством порядку, в зв`язку з чим відсутнє порушене право Позивача станом на дату звернення до суду, та відповідно предмет спору у даній судовій справі. Слід також відзначити, що позовної заяви та доданих до неї документів Відповідачем отримано не було, в зв`язку з чим існує необхідність встановлення додаткового строку для подання Відповідачем додаткових пояснень з урахуванням позиції Позивача після отримання позову та ознайомлення з його текстом. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Разом з відзивом на позовну заяву представником ТОВ «УТЕС» надано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.06.2020 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські торгові електронні системи» про розгляд справи в порядку загального позовного провадження - залишено без задоволення. В судове засідання позивач надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В судове засіданні представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надав відзив. Разом з відзивом через канцелярію суду подано клопотання про відкладення розгляду справи. Третя особа у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Судом неодноразово відкладався розгляд справи 26.03.2020, 27.04.2020, 15.05.2020. Відповідач був обізнаний про наявність даної справи у суді, надавав заяви про відкладення розгляду справи. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надавав суду заяви про відкладення, надав відзив на позовну заяву, суд не вбачає підстав для повторного відкладення розгляду справи. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала у ТОВ «УТЕС». 31.07.2019 року звільнилася з підприємства за ч.1 ст.36 КЗпП України. Викладені обставини підтверджуються копією наказу про звільнення позивача. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що ТОВ «УТЕС» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Відповідач була відсутня на робочому місці у день звільнення 31.07.2019, дана обставина підтверджується Актом відсутності на робочому місці ТОВ «УТЕС». 16.12.2019 Позивач направила поштою листа до керівництва відповідача з заявою, в якій зазначила, що вона працювала з 01.09.2017 по 31.07.2019 на посаді менеджера, при звільненні наказом №2-007 від 31.07.2019 їй видали трудову книжку, але не виплатили заробітну плату за травень-липень 2019 та компенсацію за невикористану відпустку, просила надати їй довідку про заборгованість по заробітній платі. Вказана заява отримана уповноваженою особою підприємства 20.12.2019. 28.01.2020 позивач повторно звернулась до відповідача з заявою, в якій зазначила, що вона працювала з 01.09.2017 по 31.07.2019 на посаді менеджера, при звільненні наказом №2-007 від 31.07.2019 їй видали трудову книжку, але не виплатили заробітну плату за травень-липень 2019 та компенсацію за невикористану відпустку, просила надати їй довідку про заборгованість по заробітній платі, середньомісячну заробітну плату за останні два календарні місяці роботи, що передували дню звільнення, середньоденну заробітну плату за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню. Вказана заява отримана уповноваженою особою підприємства 14.02.2020. Після того, як позивач не отримала відповіді на свої заяви від 16.12.2019 та 28.01.2020, вона звернулася 05.02.2020 з даною позовною заявою до суду. Тобто на момент звернення до суду з нею не був проведений повний розрахунок по заборгованості по заробітній платі. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить у травні 2019 - 4180,00 грн., у червні 2019 - 4180,00 грн., у липні 4180,00 грн., компенсація за невикористану відпустку у сумі 2652,61 грн., разом у сумі 15192,61 грн. Згідно Довідки Пенсійного фонду України (Форма СК-7) Індивідуальних відомостей про застраховану особу на ім`я [PERSON] , здійснювався перерахунок у Звітному 2019 році за травень - 4180,00 грн., червень - 4180,00 грн., липень 4180,00 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпусту в розмірі 15192,61 грн. (з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів). Відповідно до ч.3 п.2. Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 «У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата». Як вбачається з матеріалів справи, для розрахунку середньоденної заробітної плати слід обчислювати з останніх двох місяців перед звільненням. Так, позивач отримувала заробітну плату у розмірі 4180,00 грн. щомісяця у липні та червні місяці 2019. У червні місяці кількість робочих днів становила 20 днів, у липні - 23 дні. Тобто середньоденна заробітна плата вираховується за наступною формулою: заробітна плата за червень та липень 2019 - 4180,00 грн.+4180,00 грн. / кількість робочих днів за ці місяці 20+23. ((4180,00+4180,00) / (20+23)=388,84 грн. за один робочий день). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач була відсутня на робочому місці у день звільнення 31.07.2019, дана обставина підтверджується Актом відсутності на робочому місці ТОВ «УТЕС». 16.12.2019 Позивач направила поштою листа до керівництва відповідача з заявою, яку суд вважає заявою про вимогу здійснення розрахунку, про надання довідки про заборгованість по заробітної платі. Вказана заява отримана уповноваженою особою підприємства 20.12.2019. Тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні слід рахувати з дати отримання ТОВ «УТЕС» заяви Позивача та по день винесення рішення суду, тобто з 20.12.2019 по 03.06.2020. Середньоденна заробітна плата становить 388,84 грн. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення цього рішення, тобто з 20.12.2019 року по 03.06.2020 року становить 112 робочих днів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 43550,08 грн. (388,84 х 112 = 43550,08 грн.). При застосуванні положень статті 117 КЗпП України, яка спрямована на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку, необхідно враховувати пропорційність та справедливий і розумний баланс між інтересами працівника і роботодавця. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: 1. розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; 2. період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 3. ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; 4. інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника. Суд з урахуванням обставин справи, наявної диспропорції вказаних сум, що підлягають стягненню, враховуючи те, що в разі присудження позивачу до виплати середнього заробітку за затримку у вищенаведеній сумі можуть бути порушені права інших працівників відповідача на оплату їх праці, вважає за необхідне застосувати принцип співмірності при визначенні розміру відшкодування позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначити його в розмірі 15192,61 грн. З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково і стягнути з ТОВ «УТЕС» на користь позивача заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 15192 грн. 61 коп. з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15192 грн. 61 коп. з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. та також суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: partial