Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] в січні 2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою, стягнення частини доходу від здачі квартири в оренду. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками по Ѕ частці квартири під номером [ADDRESS] . Право власності на зазначене майно ними набуто на підставі про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідач по справі одноособово володіє, користується та розпоряджається квартирою. Відповідач використовую квартиру у власних цілях та отримує прибуток від здачі квартири в оренду. Позивачу стало відомо , що відповідач не узгоджуючи жодних питань щодо використання квартири, яка перебуває у спільній власності позивача та відповідача, здала квартиру в найм (оренду) стороннім людям. Протягом трьох років отримує орендну плату та весь дохід одноособово привласнила. Позивач зазначає, що протягом 2017 -2019 року відповідачем [PERSON] отримувалась орендна плата за здачу в оренду спільного майна, проте частину орендної плати позивачу не відшкодовано, а також від протиправних дій відповідача позивач зазнав моральної шкоди, яка полягає у необхідності доводити право позивача на власність. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила усунути перешкоди [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом забезпечення доступу [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] до квартири [ADDRESS] , надати ключі від вхідних дверей квартири. Стягнути з [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] на користь [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] частини доходу від здачі квартири у сумі 64000,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Представник позивача в ході судового розгляду позов підтримала в повному обсязі. В подальшому надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради....... в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що відповідач не допускає позивача до спірної квартири та використовує квартиру для власних потреб. Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками по Ѕ частці квартири під номером [ADDRESS] . Право власності на зазначене майно ними набуто на підставі про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . З копії особового рахунку № [NUMBER] від 09.09.2019 року вбачається що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані двоє осіб [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до листа МКП «Управляюча компанія «Житло - Гарант» від 10.09.2019 року № 755 згідно бази даних МКП «Управляюча компанія «Житло - Гарант» власником особового рахунку у квартирі [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO] , яка з 27.01.2009 року знята з реєстрації. Також, син власника житла - [PERSON] , [INFO] з 21.02.2015 року знятий з місця реєстрації за вказаною адресою. Окрім того, на даний час зареєстровані та проживають у вказаному житловому приміщенні: [PERSON] , [INFO] - внучка власника житла та [PERSON] - [INFO] - невістка власника житла. Заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг відсутня. Відповідно листа Вишенського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області від 16.09.2019 року, направлено адвокату Бевз О. зазначено, що в ході розгляду запиту було встановлено, що 05.08.2019 року о 22:27 год. по спец. лінії «102» надійшло повідомлення про те, що в ініціатора виклику виник конфлікт з невідомими особами, які не пускають до квартири. При виїзді працівників патрульної поліції у м. Вінниці, на місце події ініціатор повідомлення від написання будь - яких заяв та пояснень відмовилась, оскільки допомоги працівників поліції не потребувала, а в усній формі повідомила, що з приводу конфлікту з особами, які не пускали до квартири буде звертатись до суду з цивільним позовом. Згідно листа Вишенського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області від 26.09.2019 року на звернення [PERSON] від 08.08.2019 року, яке надійшло до чергової частини Вишенського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області по факту непорозуміння із [PERSON] , повідомили, що з громадянкою [PERSON] було проведено бесіду профілактичного характеру з метою недопущення вчинення протиправної поведінки в майбутньому та роз`яснено, що вона може бути притягнена до відповідальності згідно з чинним законодавством. Також зазначено, що [PERSON] може звернутися до Вінницького міського суду із цивільним позовом у рамках приватного звинувачення. Відповідно до листа Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Вінницькій області від 03.10.2019 року за № 91/41/21/2019, стосовно подій які мали місце 05.08.2019 року повідомляє, близько 22:30 год. на лінію «102» надійшов виклик про конфлікт з невідомими особами, які не пускають заявницю до квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно електронного рапорту поліцейський - заявниця повідомила, що по даному факту буде самостійно звертатись до суду в рамках цивільного законодавства. Згідно акту про фіксацію наявних перешкод власнику у користуванні житлом від 10.12.2019 року, при спробі доступу до житла, як представників власника [PERSON] , якій належить Ѕ квартира під [ADDRESS] , під номером 44 встановили наступне: зі слів сусіда із квартири [ADDRESS] [PERSON] в квартирі [ADDRESS] на даний час ніхто не проживає. Останній раз був чоловік. Раніше проживали квартиранти протягом 4-х років. З`їхали із житла після появи поліції у серпні 2019 року. Комісією зафіксовано, що квартира [ADDRESS] закрита. Доступу до житла у представників співвласниці [PERSON] не має. Фіксація наявних перешкод здійснювалась в присутності працівників поліції. Також позивач 26.11.2019 року надсилала відповідачу лист - вимогу, в якому вимагала протягом семи днів з моменту отримання даної вимоги надати [PERSON] вільний доступ до квартири [ADDRESS] , надати ключі від вхідних дверей квартири, повідомити про наявність, на момент доступу до квартири орендарів, повідомити умови та строки оренди квартири, виплати 50% орендної плати отриманої відповідачем за весь період здачі квартири в оренду без згоди позивача починаючи із серпня 2017 року по теперішній час. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до приписів ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положеннями ст. 92 Конституції України передбачено, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Згідно з п. 2 ч.1 ст. 3 ЦК України яка визначає загальні засади цивільного законодавства, однією з таких засад є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлення права власності або обмежена у його здійсненні у випадках і в порядку, встановлених законом. З матеріалів справи встановлено, що позивач є власником 1/2 частини спірної квартири, а відповідач чинить їй перешкоди у користуванні своєю часткою шляхом заміни замків та відповідно відсутністю у неї безперервного доступу до квартири, співвласницею якої вона є. В супереч вимогам ч. 1 ст. 316 ЦК України право спільної власності позивача залежить від волі інших осіб (відповідачів), а тому позовні вимоги є обґрунтованими, а право спільної сумісної власності підлягає поновленню. Відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою, що підтверджено вищезазначеними доказами. У зв`язку із цим порушене право позивача підлягає захисту в обраний нею спосіб зобов`язання відповідача надати ключі від вхідних дверей, що і забезпечить безперервний доступ до об`єкта права власності позивача, внаслідок чого суд задовольняє позов в цій частині. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача частини доходу від здачі квартири у сумі 64000,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до листа Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області від 03.01.2017 року № 11/Р/07-28-13-05, листа ГУ ДФС у Вінницькій області від 19.07.2017 року, зазначено, що працівниками управління податків і зборів з фізичних осіб Вінницької ОДПІ згідно запиту [PERSON] проведено обстеження квартири [ADDRESS] . В ході обстеження в даному помешканні проживав [PERSON] разом з своєю дружиною, який пояснив, що помешкання належить [PERSON] . Під час спілкування по телефону [PERSON] повідомила, що в даний час знаходиться за межами м. Вінниця і що повернеться в кінці січня 2017 року. Також [PERSON] пояснила, що у вищезазначені йквартирі тимчасово проживають її родичі, з яких кошти за проживання вона не отримує, тому що є родиною. Відповідно до ст. 359 ЦК України плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до положень ст.ст. 759, 760, 810, 811 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Пред`явлення вимоги про стягнення частини доходу від здачі квартири покладає на особу обов`язок довести, що ці доходи є і дійсно були отримані відповідачем. У даному випадку намір і очікування позивача отримати частину доходу від здачі квартири пов`язувались з укладенням договору оренди між відповідачем та іншими особами. Разом з тим, матеріали справи не містять того, що договори оренди були укладені, і відповідно були правові підстави для отримання орендної плати. Посилання позивача як на доказ, а саме на роздруківки з сайту «dom.ria.com» про оренду квартири, суд не бере до уваги, так як позивачем не доведено суду факт вжиття будь-яких заходів щодо одержання відповідачем таких доходів (укладення договору оренди, тощо) і в оголошенні не зазначено, що це саме ця спірна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] здається в оренду, і в даних оголошеннях різна площа квартири. Враховуючи те, що вимога про стягнення частини доходу від здачі квартири не обґрунтована, не підтверджена доказами про реальну можливість отримання відповідачем доходу від здачі квартири, який належить двом співвласникам (позивачу і відповідачу), в оренду без згоди другого співвласника, беручи до уваги те, що позивачем не надано доказів того, що неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила її можливості отримати прибуток від здачі квартиру в оренду, потрібно відмовити [PERSON] в задоволенні вимоги про стягнення з [PERSON] частини доходу від здачі квартири в оренду в сумі 64000,00 грн. Крім того, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 п. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно абзацу другого пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що позивачу спричинено моральну шкоду, оскільки вона зазнала певних страждань від неможливості користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи глибину душевних страждань позивача, при цьому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачу [PERSON] в розмірі 2000,00 грн., тобто вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial