Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Адвокат Каменецька Х.Д. в інтересах [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилалась на те, що нещодавно її довірителю [PERSON] стало відомо про те, що приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготарем М.В. відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису №23885, вчиненого 28.04.2021 приватним нотіріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з нього на користь ТзОВ «Українські фінансові операції» заборгованості в розмірі 25 297грн. Вважає, що даний виконачий напис не підлягає виконанню, оскільки приватним нотарісом не перевірено безспірність вимог стягувача та вчинено його з грубим порушенням чинного законодавства. Згідно виконавчого напису підставою для вчиненення його нотаріусом слугувало невиконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №1394058 від 29.06.2019, укладеним між ним та ТзОВ «Верона» (правонаступником якого є ТзОВ «Українські фінансові операції»). Так, дійно, 29.06.2019 між ТзОВ «Фінансова компанія «Верона» та [PERSON] було укладено Акцепт Заява про прийняття пропозиції укласти Договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (оферти) №1394058 в електронному вигляді, відповідно до якого її довіритель отримав позику у сумі 3 600,00 грн. Однак [PERSON] взагалі не отримував листів чи повідомлень від ТзОВ «Фінансова компанія «Верона», ТзОВ «Українські фінансові операції» про необхідність погасити заборгованість за кредитним договором, заміни кредитора, а також щодо вчинення дій про стягнення з нього заборгованості в позасудовому порядку. Більше того, подані нотаріусу документи для вчинення виконавчого напису не підтверджували безпірність заборгованості, оскільки, на її думку, відповідачем неправильно було здійснено розрахунок заборгованості за кредитним договором, зокрема неправомірно нарахована пеня за період 30.08.2020 по 28.04.2021. Просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., реєстровий №23885. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. 12.10.2021 через канцелярію суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Каменецької Х.Д. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У разі неявки відповідача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Крім того, зазначила, що розрахунок виконаних робіт про надання нею правничої допомоги позивачу та квитанції будуть надані суду протягом п`яти днів. Представник відповідача ТОВ «Українські фінансові операції» в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином неодноразово був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов та жодних клопотань, заяв до суду не подав. Розгляд справи відбувався у відсутність третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В., які причини неявки суду не повідомили. Письмових заперечень на позов та будь-яких клопотань, заяв до суду не подали. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Оскільки в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 29.06.2019 між ТзОВ «Фінансова компанія «Верона» та [PERSON] було укладено Акцепт Заява про прийняття пропозиції укласти Договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (оферти) № 1394058 в електронному вигляді, відповідно до якого позивач отримав позику у сумі 3 600,00 грн., загальна вартість позики встановлена 4968грн. зі сплатою річної відсоткової ставки за кредитом у розмірі 693%від суми позики строком 20 календарних днів з моменту підписання договору та перерахування коштів позичальнику, а саме з 29.06.2019 по 18.07.2019 включно (а.с.14-18). 28 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №23885, яким стягнуто з позивача [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» (якому ТОВ «Фінансова компанія «Верона», на підставі Договору факторингу №1-31/08-В від 31.08.2020 відступлено право вимоги за Кредитним договором №1394058 від 29.06.2019) заборгованості за період з 30.08.2020 по 28.04.2021 в розмірі 25 297грн., з яких 3600грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1368грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 19399грн. - заборгованість за нарахованою пенею (а.с.19). Приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготарем М.В. відкрито виконавче провадження №66095415 щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису, в ході якого звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.23-29). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (надалі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї норми Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису на підставі Кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З метою з`ясування всіх фактичних обставин справи, судом, за клопотанням представника позивача, витребувано від приватного нотаріуса та відповідача документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Втім, жодних витребуваних матеріалів до суду не надійшло. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Враховуючи те, що позивач не може надати докази на підтвердження своїх доводів, так як вони у нього відсутні, а відповідач на вимогу суду жодних витребуваних матеріалів не надав, суд виходить із наявних у справі доказів. Так, в матеріалах справи міститься тільки кредитний договір, виконавчий напис та постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та здійснення виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого напису. Таким чином, суд, розглядаючи даний спір, не може встановити та дати оцінку документам, на підставі яких приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис та чи підтверджували вони безспірність заборгованості [PERSON] . Також відсутні і відомості чи було надіслано боржнику повідомлення про порушення основного зобов`язання із вимогою про добровільну сплату заборгованості, яке відповідно до вимог чинного законодавства є необхідною та обов`язковою дією перед вчиненням виконавчого напису. Більше того, відсутні належні докази на підтвердження того, що дійсно ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право вимоги за кредитним договором від 29.06.2019, укладним між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Верона». За таких обставин, враховуючи вказані вимоги закону та наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved