Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) 31 серпня 2015 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком дітей, однак не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі 1 500 грн. щомісячно, оскільки відповідач отримує не регулярний мінливий дохід, що надає йому таку можливість. В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини. Відповідач в судове засідання також з'явився, будучи повідомленим про дату розгляду справи в суді, в судовому засіданні він не заперечує проти стягнення аліментів, позовні вимоги визнає частково та згоден сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі, по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Просить суд врахувати, що від батьківського обов'язку він не ухиляється. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3 - 15, 17-20, 75-84, 180-182 Сімейного кодексу України. За змістом ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 184 Сімейного кодексу України суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Приймаючи до уваги матеріальне забезпечення відповідача, наявність на утриманні матері двох неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, вказує, що в даний час не має постійної роботи, іншим особам аліменти не сплачує, тому зобов'язаний утримувати дітей до повноліття. Суд приймає до уваги, що позивач не має достатнього доходу, необхідного для витрат на забезпечення її та дітей їжею та достатніх витрат на прожиття, а тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має змогу надати. Суд приймає до уваги, що за змістом ст. 184 Сімейного кодексу України визначено, що у випадку якщо розмір аліментів, визначений судом в твердій грошовій сумі, буде меншим мінімального розміру передбаченого частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, дитині призначається відповідно до закону державну допомогу в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотковим прожитковим мінімумом для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За відсутності доказів про доходи сторін, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно на утримання кожної дитини.

Outcome: partial