Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому зазначили, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.06.2013року [PERSON]. (далі - Відповідач) отримав кредит у розмірі 38 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві, та надав згоду щодо встановлення розміру кредитного ліміту за рішенням банку. Банк свої зобов'язання за договором виконав і видав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. В порушення умов кредитного договору позичальник кредитні кошти своєчасно не повернув, в зв'язку з чим, станом на 25.12.2018 року виникла заборгованість на загальну суму 124389 гривень 28 копійок, з них заборгованість за кредитом в сумі 63613 гривень 81 копійка, по відсоткам за користування кредитом у сумі 20731 гривня 80 копійок, пеня - 40043 гривні 67 копійок, що і просять стягнути з відповідача. Ухвалою від 07 лютого 2019 року відкрито провадження справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26.02.19 відповідачем подано відзив на позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК у якому [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову, оскільки кошти зняті з рахунку шахрайським шляхом невідомою особою. 21.03.2019 року до суду надійшла відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК на відзив на позов [PERSON] у якому просили задовольнити позов у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд даної цивільної справи без участі представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у якому зазначено, що позов підтримують у повному обсязі. У судовому засіданні [PERSON] позов не визнав повністю та просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що періодично користувався кредитною карткою АТ КБ «ПРИВАТБАНК, яку отримав у 2013 році разом із карткою для заробітної плати. 06 січня 2018 року він вніс на кредитний рахунок кошти у розмірі 200 грн, та не мав заборгованості перед банком. У ввечері 12.01.2018 перестав працювати мобільний зв»язок у його телефоні, з номером [NUMBER], з даного приводу він із іншого номера телефонував до оператора «лайфселл», який запропонував перезавантажити телефон, але зв'язок не з'явився. Через декілька днів він отримав новий номер телефону оператора «Київстар» та 18.01.2018 звернувся у відділення «ПРИВАТБАНК», щоб повідомити про зміну номера телефону, де від працівника банку дізнався про те, що 12 січня 2018 року з його карткового рахунку [NUMBER] знято кошти у сумі 37 тисяч 430 гривень у м. Кривий Ріг. Працівник банку оформила заявку на блокування його картки та відкрила новий кредитний рахунок, проте картки не видала. 19.01.2018 він звернувся із заявою до Оболонського відділення поліції м. Києва про зняття коштів шахрайським шляхом із карткового рахунку, і за його заявою зареєстровано кримінальне провадження. Також заяву про вчинення злочину написала і його дружина [PERSON], так як 12.01.2018 хтось намагався зняти кошти із її кредитною картки, шляхом перерахування їх на зарплатну картку. Після 06.01.2018 він не користувався вказаною карткою, не проводив особисто жодних операцій по рахунку, в тому числі щодо зняття коштів, оплати частинами, а всі ці дії зроблені шахрайським шляхом. Також він ніколи та нікому не повідомляв пароль та секретний код карток. Протягом останнього часу працівники АТ КБ «ПРИВАТБАНК» йому неодноразово направляли листи з вимогою сплатити борг, до одного з яких долучили підроблене рішення суду щодо стягнення з нього коштів, з метою спонукати сплатити борг. Він неодноразово направляв письмові листи до банку у яких просив анулювати борг, так як він не брав даних коштів і до 12.01.2018 не був боржником банку. Суд, заслухавши відповідача, повно та всебічно дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства України. Як встановлено в судовому засіданні 14.06.2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов'язувався використовувати платіжну карту в розмірі платіжного ліміту, погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування по перевитратам платіжного ліміту та сплачувати комісії (а.с.8-25). 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ ««ПРИВАТБАНК»). Відповідачем [PERSON] не заперечується факт користування кредитними коштами до 06.01.2018 згідно картки № [NUMBER]. Звертаючись до суду із даним позовом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказувало про те, що у встановлені договором строки відповідач зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 25.12.2018 року виникла заборгованість на загальну суму 124389 гривень 28 копійок, з них заборгованість за кредитом в сумі 63613 гривень 81 копійка, по відсоткам за користування кредитом у сумі 20731 гривня 80 копійок, пеня - 40043 гривні 67 копійок, про що надали розрахунок (а.с.6-7 ). Судом встановлено, що станом на 06.01.2018 позивач [PERSON] не мав заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за наданим кредитом по рахунку [NUMBER], що підтверджується даними руху коштів по рахунку № [NUMBER], так як відповідачем 05.01.2018 було внесено на рахунок готівку у розмірі 200 грн., і залишок його власних коштів на рахунку складав 13 грн. 09 коп. (а.с.56 -57) та даними розрахунку заборгованості (а.с.7 зворот). Згідно виписки про рух коштів у період із 06 січня 2018 року по 11 січня 2018 року включно фінансові операції по рахунку [NUMBER] не проводилися, 12 січня 2018 року зафіксовано збільшення банком кредитного ліміту у сумі 38 000 грн., та того ж дня знову було збільшено ліміт на 25 000 грн. Також 12.01.2018 з рахунку [PERSON] відбулися перекази на свою картку [NUMBER] через IVR меню коштів у розмірі 13508 грн. 84 коп., та 18 710 грн. 62 коп., які готівкою було знято 12.01.2018 через термінал самообслуговування у м. Кривий Ріг, вул. Косіора, б.33, також 12.01.18 здійснено 8 платежів за сервісом оплата частинами на загальну суму 3134 грн. 31 коп., на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування за кредитним договором (а.с.56-57) 19.01.2018 [PERSON] звернувся до відділення поліції із заявою про зняття з його рахунку коштів у розмірі 37 тисяч 430 гривень невідомою особою у м. Кривий Ріг, відповідно до якої зареєстроване кримінальне провадження № 12018100050000156 за ч. 1 ст. 190 КК України, розслідування якого триває до даного часу (а.с.107,126-129, 132). Також відповідачем направлялися заяви до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо надання інформації за фактом несанкціонованого зняття коштів з кредитної картки (а.с.121-125). З інформації наданої на запит суду ТОВ «лайфселл» вбачається, що 12.01.18 о 18 год 04 хв.,на підставі дзвінка невідомої особи з номера [NUMBER] було заблоковано абонентський номер [NUMBER] у зв'язку із крадіжкою, та після ідентифікації було повідомлено даній особі код блокування картки. Безпосередню заміну сім картки із абонентським номером [NUMBER] (так званий пере випуск SIM картки) було здійснено невідомою особою 12.01.2018 о 18:18:52 в магазині дилера ТОВ «лайфселл», а саме ТОВ «ЛЕО-С» м. Кривий Ріг, вул. Косіора, буд 8 а. (а.с .118). Довідкою від 11.03.2019 року підтверджується, що [PERSON], який працює на посаді вчителя у школі № 9 Оболонського району м. Києва 11 та 12 січня 2019 року перебував на робочому місці. (а.с.106). У відповіді на відзив на позов [PERSON] АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в обґрунтування вимог щодо задоволення позову зазначив, що у відповідності до умов та правил надання банківських послуг Приватбанком банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, картки, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в СМС- повідомленні, ПІН-коду, паролях системи ПРиват24, або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання. Зазначають, що банком було розглянуте звернення [PERSON] щодо зняття коштів 12.01.18 з платіжної картки. Для того щоб зняти кошти був правильно введений ПІН-код картки. Отже відповідно особа (або ж сам відповідач) яка отримала кошти мала у наявності платіжну картку і знала ПІН код властивий даній картці. Також вказують, що на даний час жодну особу не визнано винною у шахрайських діях за рішенням суду і тому відповідальність за операції, що проводилися несе тільки клієнт (а.с.114-116). При вирішенні спору, що виник між сторонами суд застосовує наступні норми права. Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 7, 8 розділу VI Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON], не мав боргу перед позивачем за кредитним договором № б/н від 14.06.2013 року станом на 11.01.2018 включно, після того як дізнався про несанкціоновані ним фінансові операції по його рахунку, що мали місце 12.01.18 у м. Кривий Ріг, він невідкладно через працівника банку повідомив позивача про необхідність блокування картки у зв'язку з шахрайськими діями, звернувся із заявою до поліції щодо проведення перевірки за фактом несанкціонованого зняття коштів, та наявне кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, також встановлено, що невідомою особою 12.01.2018 о 18:18:52 в магазині дилера ТОВ «лайфселл», а саме ТОВ «ЛЕО-С» в м. Кривий ріг, вул. Косіора, буд 8 а. було здійснено безпосередню заміну сім картки із абонентським номером [NUMBER], що належав відповідачу та використовувався для банківських операцій у АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Твердження позивача викладені у відповіді на відзив (а.с.114-116) про те, що особа (або ж сам відповідач) яка отримала 12.01.2018 кошти з рахунку [PERSON] мала у наявності платіжну картку і знала ПІН код властивий даній картці не підтверджені жодними доказами. Позивачем не виконано ухвали Талалаївського районного суду від 26 лютого 2019 року та від 15.03.2019 року, у яких суд зобов'язував АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати інформацію про час та місце зняття (перерахування) 11 та 12 січня 2018 року коштів із карткового рахунку на ім'я [PERSON] за договором від 14.06.2013 із зазначенням суми коштів, способу зняття коштів, кількості платіжних операцій, та даних про особу, яка здійснювала дані фінансові операції та надати суду фото та відео дані камер спостереження терміналів, де відбулися переказ та зняття коштів 12 січня 2018 року із карткового рахунку на ім'я [PERSON] за договором від 14.06.2013 року. Оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження вчинення [PERSON] дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, розголошення секретної інформації третім особам, суд доходить висновку відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. При вирішенні спору суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71 цс15 на яку послався Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року справа № 127/23496/15-ц та 20 червня 2018 року справа № 691/699/16-ц. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України у зв'язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed