Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Адвокат Возьний\~Я.В.\~в інтересах\~позивача [PERSON] \~звернувся з\~позовною заявою\~до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 22 червня 2016 року позивач уклала шлюб з громадянином України [PERSON] , який вони\~зареєстрували в\~органі реєстрації\~актів громадського\~стану м.\~Вайнхайм реєстраційний\~номер,\~запис про\~укладення шлюбу,\~Е 174/2016. Від даного шлюбу в них дітей не має. Сімейні стосунки між ними не склалися, почали виникати суперечки, непорозуміння, вони перестали розуміти один одного, фактично їхня сім`я розпалася. На даний\~момент вони\~разом не\~проживають і\~не підтримують\~сімейних стосунків,\~більше року,\~спільного господарства\~не ведуть. Позивач має\~намір створити\~нову сім`ю. Тому зважаючи не це їхнє подальше сімейне життя та збереження шлюбу і примирення стало не можливим. Ухвалою суду від 30 січня 2020 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Представник позивача [PERSON] адвокат Возьний Я.В. в підготовче засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, 14.02.2020 року електронною поштою надіслав письму заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. На підставі вимог ст.ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституціії України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1 ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно до ч.1 ст. 16, ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Судом встановлено, що сторони 22.06.2016 року зареєстрували шлюб в РАГСі міста Вайнхайм, реєстраційний номер: Запис про укладення шлюбу, Е 174/2016, що підтверджується свідоцтвом про шлюб РАГС: Вайнхайм.(а.с. 17). Спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини не підтримують, шлюб існує формально і зберігати його неможливо. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved