Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області із заявою до Головного управління пенсійного фонду в Чернівецькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що останній звернувся до Управління пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії, однак в задоволенні вказаної заяви йому відмовлено, оскільки необхідно надати ряд документів, а саме: архівну довідку №1/197/28 від 11.07.2018 року, яка видана трудовим архівом Кіцманської районної ради Чернівецької області, де відомості заявника вказано «[PERSON].-*». Посилається на те, що факт належності [PERSON] архівної довідки підтверджується паспортом, РНОКПП, свідоцтвом про народження дітей, свідоцтвом про розірвання шлюбу, трудовою книжкою, в яких дані заявника вказано « [PERSON] ». Вважає, що допущене посадовими особами зазначення скороченого імені та по батькові заявника призвело до відмови в призначення йому пенсії та порушує права заявника, а тому представник просила задовольнити вимоги заяви. [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за їхньої відсутності. Представник зацікавленої особи - ГУ ПФУ в Чернівецькій області подав письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника управління з урахуванням наданих заявником доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку. Так, ч.1 ст.5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1-2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість,достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України, в окремому провадженні суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що заявник відповідно до копій паспорта громадянина України [NUMBER] , картки платника податків від 19.08.2015 року, свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 10.06.2020 року та серії [NUMBER] від 21.04.1984 року, свідоцтв про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27.09.2002 року, трудової книжки від 1977 року, значиться як [PERSON] . Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їхній сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved