Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про встановлення факту народження дитини в якій зазначили, що 15 грудня 2016 року в місті Севастополь, Автономна Республіка Крим, у них народилась донька - [PERSON]. 12 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою про реєстрацію народження [PERSON], 15.12.2016 року в м. Севастополь АР Крим. Проте, у реєстрації народження дитини їй відмовлено з посиланням на те, що свідоцтво про народження серії І-КМ №549179 від 22.12.2017 року видане відділом ЗАЦС Балаклавського району міста Севастополя не створює юридичних наслідків, як видане органом на тимчасово окупований території, діяльність якого вважається незаконною, оскільки цей орган створений у порядку не передбаченому законом. Встановлення факту їм необхідно для реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України, а також отримання медичної допомоги в разі її необхідності. Заявники просили встановити факт народження у [PERSON] дитини жіночої статі 15 грудня 2016 року в місті Севастополь, Автономна Республіка Крим, Україна. Записати відомості про матір «[PERSON], [INFO], громадянка України, зареєстрована: Україна, Донецька область, м. Донецьк, вул. Університетська, буд. 100 А, кв. 165». Записати відомості про батька: «[PERSON], [INFO], громадянин України, зареєстрований: Україна, Донецька область, с. Піски, вул. Чистякова, буд. 36». Вказати підставу відомостей про батька - актовий запис про шлюб №181, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку. [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] є громадянами України, що підтверджується копіями паспортів (а.с. 4, 6). Відповідно до свідоцтва про шлюб серій І-НО № 313088, виданого 13.04.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.04.2013 року, актовий запис № 181 (а.с. 11). На підтвердження факту народження дитини заявники надали суду копію свідоцтва про народження серії І-КМ №549179 від 22.12.2016 р., яке видано органом на тимчасово окупованій території України (а.с. 9). Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. Відповідно до частин 1-3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи і органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Аналізуючи копію свідоцтва про народження серії І-КМ №549179 від 22.12.2016 р. як доказ, який підтверджує факт народження дитини, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey». «Cypms v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic о f Moldova and Russia». «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, утому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій територій треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Крім того, факт народження дитини підтверджується копіями медичної картки, заявами про народження (а.с.20-28), поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], які у судовому засіданні пояснили, що їм відомо про народження у заявників доньки [PERSON] 15.12.2016 року в м. Севастополі. Згідно ч. 1\~ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що заявники звернулись із заявою про реєстрацію народження дитини, але 12.04.2017 року Бердянським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відмовлено у проведенні державної реєстрації народження, оскільки надані батьками документи не є підставою для державної реєстрації народження (а.с.8) Відповідно до п. 7 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено, що заявники не мають можливості отримати документ, що підтверджує факт народження дитини, а зібрані по справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту народження дитини жіночої статі - [PERSON], [INFO], уродженки [INFO].

Outcome: approved