Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON], де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, є [PERSON], про усунення перешкод шляхом виселення відповідачів із квартири [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстрації місця проживання. Мотивуючи свої вимоги, позивачка зазначає, що вона є власником цієї квартири, яку придбала 17 січня 2011 р. за договором купівлі-продажу у [PERSON] При укладанні договору, який посвідчено нотаріально, від імені продавця за його довіреністю діяв [PERSON] Відповідно до договору [PERSON] зобов'язався передати їй ключі від квартири до 17 лютого 2011 р. До цього часу своїх обов'язків не виконав, спілкування з нею уникає, перешкоджає їй користуватися квартирою, порушуючи її законні права як власника, передбачені Конституції України, нормами ЦК України та ЖК України. В судовому засіданні представник первісного позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав позов та пояснив, що довіреність, яку видав [PERSON] [PERSON], скасована в липні 2011 р. Відповідачі [PERSON] до цього часу проживають в спірній квартирі. На момент приватизації квартири [PERSON] мав статус піднаймача. Квартира складається із однієї жилої кімнати. Договір купівлі -продажу було вчинено за 28 тис. грн. Передача коштів продавцеві була здійснена в присутності свідків. До укладення договору купівлі-продажу квартира була приватизована. [PERSON] не спілкувалася з [PERSON] з приводу укладення договору. Цим займався [PERSON], який був знайомий з чоловіком останньої. Відповідач за первісним позовом [PERSON] первісний позов не визнав та звернувся із зустрічним позовом до Олександрійської міської ради та [PERSON], де третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, є Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації, [PERSON], приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації Олександрійської міської ради від 6 січня 2011 р. № 21083, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, виданого 12 січня 2011 р. Олександрійською міською радою, визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Мотивуючи зустрічні позовні вимоги, [PERSON], зазначає, що в цій квартирі він проживає та зареєстрований разом із своїм сином [PERSON] Приватизацією цієї квартири вони не займалися. В вересні 2010 р. він, [PERSON], познайомився із [PERSON] Останній почав пропонувати йому продати квартиру, в якій він, [PERSON], мешкає. Він відмовив, сказавши, що йому треба порадитися із сином. Приблизно через тиждень невідомі особи шляхом пошкодження дверей проникли в квартиру і спричинили йому тілесні ушкодження, вимагаючи підписати боргові розписки та документи з приводу продажу квартири. Він звернувся до міліції, але йому відмовили в притягненні цих осіб до кримінальної відповідальності. Наступного дня до нього прийшов [PERSON] разом з двома невідомими чоловіками, які погрожуючи розправою, забрали у нього паспорт та попередили, щоб він нічого на розповідав своєму синові. Зранку 13 січня 2011 р. [PERSON] відвіз його до нотаріуса, де він підписав якийсь документ, не читаючи його, бо переживав за своє життя та життя сина. В лютому 2011р. він розповів про усе своєму синові. Той звернувся до правоохоронних органів. 29 квітня 2011 р. порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Слідство досі триває. Під час досудового слідства йому стало відомо, що 17 січня 2011 р. приватний нотаріус [PERSON] посвідчила договір купівлі-продажу квартири. Для посвідчення договору представником продавця було надано свідоцтво про право власності, видане міською радою згідно розпорядження від 6 січня 2011 р. № 21083, зареєстрованим за [PERSON] в бюро технічної інвентаризації 14 січня 2011 р. Приватизація житла здійснена з порушенням. Ні він, ні його син не подавали заяви про приватизацію житла, а комунальне підприємство «Житлогосп» не видавали довідку про склад сім`ї. Більш того, як з'ясувалося, син був зареєстрований в квартирі за підставі договору піднайму, однак такого договору вони не укладали. Довіреність на здійснення продажу квартири була підписана ним під впливом фізичного та психічного насильства, яке полягало в спричиненні йому тілесних ушкоджень та погрозою розправи над ним та його сином. Ці обставини можуть підтвердити свідки. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що заяву про приватизацію житла він не подавав. [PERSON] та інші невідомі особи залякали його. 7 березня 2010 чи можливо 2011 р. його хотіли вбити якісь особи, але його спасло те, що в цей час під'їхав автобус. [PERSON] возив його до нотаріуса. До БТІ з приводу приватизації житла він, [PERSON], не звертався, звернення про проведення приватизації не підписував. З [PERSON] він познайомився начебто в серпні 2010 р. чи 2011 р. в парку біля басейну. [PERSON] знав про його ваду - алкоголізм, тому підпаював та пропонував продати квартиру, приходив до його квартири. Вони говорили про продаж квартири, про рибалку. Коли він, [PERSON], оформляв довіреність на продаж квартири, [PERSON] та інші особи сиділи під кабінетом нотаріуса, а перед цим погрожували йому розправою. На питання нотаріуса, де він надалі буде жити, сказав, що буде жити в приватному секторі. Після оформлення довіреності у нього пропав паспорт та ключі від квартири. З приводу їх пропажі він звернувся в міліцію в січні 2011 р. Відповідач [PERSON] первісний позов не визнав та пояснив, що від свого батька [PERSON] дізнався про те, що останній познайомився з [PERSON], який вмовляв батька продати квартиру, а коли останній відмовив, то восени батька побили, і він переховувався у друзів. Взимку дізнався, що квартиру продано. Він, [PERSON], звернувся до міліції. Розслідування досі не завершено. Батько страждає на алкоголізм. Через цю обставину батьки розлучилися. Він, [PERSON], спочатку був зареєстрований за місцем проживання матері, а згодом - зареєструвався за місцем проживання батька як його син і час від часу проживає в квартирі. Договору піднайму не укладав. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] пояснив, що провадження у кримінальній справі зупинено, бо місце перебування [PERSON] не встановлено. Довідки про склад сім`ї [PERSON], яка начебто була видана, в ЖЕК не зареєстрована. Працівник ЖЕК [PERSON] в міліції пояснювала, що вона її не підписувала та не видавала, колишній начальник комунального підприємства «Житлогосп» [PERSON] - теж. Договір купівлі-продажу квартири вчинено під тиском і не відповідає волевиявленню продавця. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Представник відповідача за зустрічним позовом - Олександрійської міської ради в судове засідання не з'явився, натомість подав заперечення проти позову, які полягають в наступному: розпорядження органу приватизації № 21083 від 6 січня 2011 р. готувалося працівниками Олександрійського міжміського бюро технічної інвентаризації на підставі документів, які було особисто надано [PERSON] Після надання всіх необхідних документів та підготовки розпорядження його було подано на підпис міського голови. Ні працівники міжміського бюро технічної інвентаризації, ні посадові особи міської ради не уповноважені перевіряти документи на предмет їх достовірності. Відповідальність за достовірність документів несе особа, яка їх подає. Розпорядження про приватизацію житла приймалося в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України, а тому з боку Олександрійської міської ради як органу приватизації жодних порушень не було. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за зустрічним позовом, - приватний нотаріус [PERSON] пояснила, що 13 січня 2011 р. до неї звернувся [PERSON] для посвідчення довіреності на ім'я [PERSON]. Він прибув з паспортом, виданим 22 грудня 1999 р., довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера, документами на квартиру, довідкою про склад сім`ї. Мав при собі свідоцтво про право власності на квартиру. Вона посвідчила довіреність. Його особу вона встановила за паспортом. Ознак психічного захворювання він не виявляв, був в тверезому стані. [PERSON] повідомив, що продає квартиру. Вона його попередила, що після посвідчення такого договору його право власності припиняється, але він сказав, що надалі буде жити в селі. [PERSON] прочитав довіреність. 17 січня 2011 р. вона посвідчила договір купівлі-продажу цієї квартири. При укладенні договору були присутні [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]). Квартира була продана відповідно до оцінки БТІ за 13 849 грн. Згодом з'явився [PERSON] та його син, сказали, що квартира продана незаконно. [PERSON] висловив бажання скасувати довіреність. Ним був пред'явлений вже інший паспорт. Вона скасувала довіреність, що була видана ним раніше. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за зустрічним позовом, - Олександрійського міжміського бюро технічної інвентаризації в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Вислухавши пояснення та доводи осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, що їх надали сторони, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Суд встановив, що 17 січня 2011 р. [PERSON], який діяв від імені власника квартири [PERSON] на підставі довіреності, виданого останнім 13 січня 2011 р., уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Договір посвідчений нотаріально і здійснена державна реєстрація права власності. За цим договором [PERSON] набула право власності на квартиру. Продаж вчинено за 13 849 грн. Продавець в особі його представника зобов'язався знятися з реєстрації, звільнити квартиру від речей та передати ключі покупцю до 17 лютого 2011 р. Продавець [PERSON] досі користуються квартирою, оспорюючи право покупця на неї з підстав застосування до нього фізичного та психічного тиску, укладення договору проти його справжньої волі. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ч.2 ст. 328 ЦК України). Згідно ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації ( ч.4 ст. 334 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 391 ЦК України). Кожен має право на житло, ніхто не може бути позбавлений цього права інакше як на підставі закону за рішенням суду ( ст.47 Конституції України). Згідно ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.2 ст. 60 ЦПК України). Аналізуючи надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що право позивача за первісним позовом в частині виселення відповідачів підлягає захисту, а зустрічний позов не підлягає задоволенню, оскільки відсутні беззаперечні докази на підтвердження факту насильства при вчиненні [PERSON] приватизації житла та укладенні договору купівлі - продажу квартири. Так, свідок [PERSON] показала, що [PERSON] проживає в [ADDRESS]. В квартирі був притон, бо туди приходили різні чоловіки та жінки, які вживали алкогольні напої, вчиняли сварки та бійки. Чула, що його били, щось від нього вимагали. Це було восени 2010 р. Ходили чутки , що його забирали і кудись відвозили. Потім привезли побитого. Хто його лупцював, вона не знає. Власне, [PERSON] постійно був п'яний та побитий. В квартирі майже нічого немає, а двері квартири постійно були не зачинені, лише рік - півтори тому з'явилися нові вхідні двері. Свідок [PERSON] показав, що з 1 грудня 2010 р. комунальне підприємство «Житлогосп» розпочало свою роботу. Він був директором цього підприємства в період з 27 грудня 2010 р. по 10 березня 2011 р. Довідку про склад сім`ї [PERSON] він не підписував. Такі довідки готує паспортист. Свідок [PERSON], паспортист, показала, що довідку про склад сім`ї [PERSON] вона не видавала та не підписувала. З метою перевірки доводів [PERSON] про те, що він не замовляв інвентаризацію квартири для її приватизації, договір піднайму квартири не укладав та не підписував, суд за його клопотанням призначив судово - почеркознавчу експертизу. Як свідчать висновки судової почеркознавчої експертизи від 25 липня 2014 р., рукописний текст в оригіналі замовлення про приватизацію квартири від 6 січня 2011 р. (а.с. 125) такого змісту: «Прошу провести инвентаризацию квартиры в связи с приватизацией» - виконаний самим [PERSON]. Підпис в договорі піднайму від 8 жовтня 2010 р. (а.с. 162), укладеному між [PERSON], наймачем квартири, що знаходиться [ADDRESS], та піднаймачем [PERSON], а також підпис в графі «Документи одержав» в оригіналі замовлення про приватизацію квартири від 6 січня 2011 р. (а.с.125) виконані самим [PERSON]. Відтак, у суду не має підстав піддавати сумніву дійсність намірів та підпису [PERSON] в замовленні на інвентаризацію квартири, договорі піднайму жилого приміщення. Факт застосування насильства по відношенню до [PERSON] при вчиненні ним правочину в судовому засіданні не знайшов підтвердження. Відсутні також докази того, що у передбаченому законом порядку встановлені особи, причетні до позбавлення його права на житло, та доведена їх вина. Разом з тим, вимоги позивача про зняття з реєстрації місця проживання відповідачів є передчасними. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб. Згідно зі ст. 7 цього Закону цими органами зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.. Отже, підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідачів є рішення суду про їх виселення. В зв'язку із задоволення первісного позову відповідачі повинні компенсувати позивачці понесені нею судові витрати у рівних частках - кожен по 53 грн. 65 коп. В зв'язку із відмовою в задоволенні зустрічного позову понесені відповідачем [PERSON] судові витрати йому не компенсуються.

Outcome: partial