Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке розташоване в [ADDRESS] . Мотивує свій позов тим, що вона є власником вказаного вище житлового будинку. Відповідач, [PERSON] є зареєстрованим за даною адресою, однак з 2014 року не проживає без поважних причин. Враховуючи вищенаведене, те, що відповідач добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, просить поданий позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судовою повісткою про час та місце розгляду справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.07.2019 року, власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] є [PERSON] . Довідкою Галичанської сільської ради від 22.08.2019 року №477 стверджується, що в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , зареєстрований син, [PERSON] . Згідно з актом №2 від 01.10.2019 року, у домогосподарстві [PERSON] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , але з 2014 року там не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що слід визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, який розташований в [ADDRESS] . Згідно з ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 267 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття відповідача з реєстрації.

Outcome: approved