Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулась у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 30.12.2006, року 22.07.2010 року, 23.07.2010 року, 28.09.2010 року, позивач позичив відповідачу грошові кошти у сумі 1471836,00 грн.. Вказує, що позивачем була надіслана Відповідачу вимога, яка була вручена особисто 18 квітня 2012 року. Зазначив, що кошти відповідачем на день подачі позову не повернені. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за розписками виконав належним чином, надавши кошти у відповідних сумах відповідачу, а відповідач в свою чергу суму боргу за розписками не повернув, уточнивши свої позовні вимоги просить стягнути з [PERSON] на суму основного боргу у розмірі 1471836,00 грн., 3% річних у розмірі 138755,83 грн., інфляційних збитків у розмірі 1038203,32 грн., а всього 2648795,15 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, шляхом подавання оголошення у пресі (а.с.45), повторно не з'явився, явку у судове засідання свого представника не забезпечив, будь-яких заперечень з приводу заявлених позовних вимог на адресу суду не направив. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене та позицію представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність відповідача за наявними у справі доказами, яким задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено, що факт отримання відповідачем коштів від позивача підтверджується розписками, а саме: розпискою від 30.12.2006 року, відповідно до якої [PERSON]. позичив [PERSON] 348000,00 грн (а. с. 6); розпискою від 22.07.2010 року, відповідно до якої [PERSON]. позичив [PERSON] 1103836,00 грн (а. с. 6); розпискою від 23.07.2010 року, відповідно до якої [PERSON]. позичив [PERSON] 15000,00 грн (а. с. 6); розпискою від 28.09.2006 року, відповідно до якої [PERSON]. позичив [PERSON] 5000,00 грн (а. с. 6); Загальна сума заборгованості по розпискам становить 1471836,00 грн.. З огляду на те, що кошти за розписками відповідач не повернув, то відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої договором та законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Водночас, відповідно до заявлених позовних вимог, позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь 3% річних у розмірі 138755,83 грн., інфляційних збитків у розмірі 1038203,32 грн, суму заборгованості визначає за період з 26.04.2012 року по 16 червня 2015 року включно. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 530 ЦКУ: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк виконання боржником не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Оскільки 18.04.2012 [PERSON] отримав вимогу про повернення отриманої суми позики (а.с. 9), з огляду на що, суд приходить до висновку, що, позивач вірно визначає період з якого виникла сума заборгованості. З огляду на викладене, вказана сума також підлягає стягненню з відповідача. На основі з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved