Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

[PERSON] у липні 2020 року звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 29.04.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 44. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 29.04.2009 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Вказує, що подальше спільне проживання та збереження шлюбно-сімейних відносини неможливо. Просила шлюб розірвати. 29.07.2020 року суд відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі. 27.08.2020 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи своєчасно та належними чином. Надала суду заяву про підтримання позовних вимог, просила їх задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, був сповіщений про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності суд, приходить до наступного. 29.04.2009 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 44 (а.с. 3). Судом встановлено, що сторони з червня 2020 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частина 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо відновлення позивачу дошлюбного прізвища, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про шлюб позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », а тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2020 року складає 2102 грн. 00 коп. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved