overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до суду до Кумарівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 24.05.2007 року, оскільки строк для прийняття спадщини вона пропустила. В попередньому судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що 24.05.2007 року померла її мама [PERSON]. Ще при житті, 19.04.2007 року, мати склала заповіт, відповідно до котрого все своє майно заповідала позивачці своїй дочці [PERSON]. Після смерті матері, в визначений діючим законодавством термін, 31.10.2007 року вона склала заяву про прийняття спадщини в приватного нотаріуса по Первомайському району, оскільки в державній нотаріальній конторі на той час була велика черга. В даний час позивачка звернулася в державну нотаріальну контору по оформленню спадкової справи і відповідно отримання свідоцтва про спадщину, але їй було відмовлено, оскільки [PERSON] не подала в визначений законом час заяви про прийняття спадщини. Позивачка вважає, що строк для прийняття спадщини нею було пропущено з поважних причин і просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті її матері [PERSON], яка померла 24.05.2007 року . Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте подав заяву в якій просить проводити розгляд справи без участі представника відповідача та вказав, що Кумарівська сільська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] Так, згідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позиції позивачки, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки відповідач визнав позов позивача і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому на підставі викладеного, в силу ст.ст. 1221, 1268, 1272 ЦК України,суд вважає, що є підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до ФГ «Форт» про визнання угоди до договору оренди землі недійсною. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01 січня 2007 року між позивачем та ФГ «Форт» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,6233 га. на 10 років, кадастровий номер 2321585000:03:003:0051. Договір було зареєстровано у ЗРФ «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 січня 2007 року за № 040726000097. Після спливу строку договору позивач звернулася до відповідача з вимогою повернення земельної ділянки. Відповідач повідомив, що між сторонами 01 липня 2015 року було укладено угоду до договору оренди землі від 01 січня 2007 року, зареєстрованого у ЗРФ «Центр ДЗК» за від 09 січня 2007 року за № 040726000097, згідно якої строк дії договору продовжено ще на 10 років, тобто до 2027 року. Позивач договору не підписувала і не укладала. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази встанови наступні обставини: Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. В силу ч.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. На підставі ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодерження в момент вчинення правочинустороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятої та шостої статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визначаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд не вбачає, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до Ярмолинецької селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Посилається на поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини - здійснення догляду за хворою донькою [PERSON] , [INFO] , яка потребує постійного лікування та реабілітації. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник Ярмолинецької селищної ради в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій позов визнав та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю позивачки, що підтверджується свідоцтвом, про народження [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.07.2018 р. [PERSON] заповіла позивачу належну їй на праві особистої приватної власності Ѕ частку в праві власності на квартиру [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців не подав заяви про прийняття спадщини, оскільки остання на день смерті була зареєстрована одна в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Ярмолинецької селищної ради № 376 від 22.01.2019 р., відмовою щодо оформлення спадкових прав №12/02-31 від 22.01.2019 р. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що строк на подання заяви про прийняття спадщини був пропущений позивачем з поважних причин, а саме внаслідок здійснення догляду за хворою донькою [PERSON] , [INFO] , яка потребує постійного лікування та реабілітації, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.08.2016 р., консультаційним висновком спеціаліста міської дитячої лікарні від 29.03.2019 р, довідкою Хмельницького обласного благодійного фонду «Карітас» від 21.03.2019 р. Поважність причин пропуску строку визнана відповідачем. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, що понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи позов тим, що 18 жовтня 2001 року із відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають двох дітей. Позивач зазначає, що відповідач не надає у повному обсязі необхідної матеріальної допомоги на утримання спільних малолітніх дитей. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей до повноліття в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, які надані сторонами на обґрунтування та заперечення позовних вимог, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 18.10.2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Відділом РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції видано свідоцтво про одруження, актовий запис № 1348. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвами про народження, видані відділом РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції (а.с.4,5). Судом встановлено, що діти сторін проживає разом із позивачем. У відповідності до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд, при визначенні розміру аліментів, враховує обставини відповідно до ст.ст.182, 183 СК України та вважає необхідним встановити розмір аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів на утримання дитини подана до суду 10 жовтня 2013 року, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 10.10.2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася із цим позовом до суду, посилаючись на те, що 26 травня 2016 року відповідач отримав від неї за договором позики гроші на суму 10\~000 доларів США, та що 10 серпня 2016 року відповідач отримав від неї за договором позики гроші на суму 5 000 доларів США і зобовязався повернути їх до 26 листопада 2016 року. Однак свої договірні зобовязання вона не виконала і гроші не повернув по теперішній час. На неодноразові прохання повернути ці грошові кошти не реагує і ухиляється від їх повернення. У звязку з чим, просить стягнути на її користь з відповідача борг у розмірі 471\~490 грн. 49 коп. та моральну шкоду 500000 грн. Відповідач, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився та про причини своєї неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Встановлено, що 26 травня 2016 року та 10 серпня 2016, сторони уклали договори позики, в яких указується, що відповідач отримав 15 000 доларів США. у позивачки та зобовязався повернути їй ці гроші до 10 та 26 листопада 2016 р. (а.с.7,8). Однак прийняті на себе зобов'язання про повернення грошей відповідачем не виконані. Враховуючи наведене, суд вважає, що між сторонами відбувся договір позики, оскільки позивачкою фактично були передані відповідачеві на визначений строк у власність 15 000 доларів США., що підтверджується приєднаними до справи розписками. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, суд вважає що відповідач своїм невиконанням умов договору позики порушив свої зобовязання. Однак суд ставиться критично до вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди, оскільки питання щодо відшкодування моральної шкоди у разі порушення умов договору позики розписками та параграфом 1 глави 71 ЦК України не врегульовані. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася на адресу Врадіївського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свою заяву тим, що вона зареєструвала з відповідачем шлюб 18 червня 1993 року, який зареєстрований Врадіївським райвідділом ЗАГС Миколаївської області за актовим записом № 45. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені в грудні 2015 року через безмірне зловживання алкоголем відповідачем [PERSON], який постійно б»є, знущається та виганяє з житлового будинку її та їх неповнолітню дитину. Спільне господарство ними разом не ведеться, вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме її інтересам і неповнолітньої дитини, що і стало підставою для звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований 18 червня 1993 року Врадіївським райвідділом ЗАГС Миколаївської області за актовим записом № 45. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу з [PERSON] Аналізуючи докази та пояснення сторін, суд визнав доведеними такі факти: - сторони уклали шлюб 18 червня 1993 року, який зареєстрований Врадіївським райвідділом ЗАГС Миколаївської області за актовим записом № 45 (свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-ФП № 288627, видане 18 червня 1993 року Врадіївським райвідділом ЗАГС Миколаївської області, пояснення сторін); - від спільного шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ФП № 020929, видане 6 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції в Миколаївській області, пояснення сторін); - сторони не проживають разом з грудня місяця 2015 року, шлюб носить лише формальний характер, примирення між сторонами не відбулося, спільне господарство не ведеться (пояснення сторін); - майнового спору станом на день звернення до суду у сторін немає, спору про місце проживання неповнолітньої дитини немає, дитина залишається проживати за постійним місцем проживання позивача [PERSON] (пояснення сторін). У відповідності до ст. 111 СК України судом вживалися заходи, щодо примирення сторін наданням двохмісячного терміну на примирення, однак між сторонами примирення не відбулося. Суд вважає, що між сторонами склалися відносини з приводу розірвання шлюбу, при прийнятті рішення, суд керується ст. 110, ст. 112 СК України. За таких умов суд вважає, що шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами не відбулося, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася на адресу Врадіївського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свою заяву тим, що вона зареєструвала з відповідачем шлюб 22 грудня 1990 року, який зареєстрований Сирівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області за актовим записом № 18. Від даного шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені через несумісність характерів та різні погляди на життя. Кожен з них живуть своїм окремим життям, тому шлюб носить формальний характер, що і стало підставою для звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований 22 грудня 1990 року Сирівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області за актовим записом № 18. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу з [PERSON] Аналізуючи докази та пояснення сторін, суд визнав доведеними такі факти: - сторони уклали шлюб 22 грудня 1990 року, який зареєстрований Сирівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області за актовим записом № 18 (свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-ФП № 307125, видане 22 грудня 1990 року Сирівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області, пояснення сторін); - від спільного шлюбу є неповнолітній син - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ФП № 033304, видане 9 липня 2001 року Сирівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області, пояснення сторін); - шлюбні відносини між сторонами припинені через несумісність характерів та різні погляди на життя, шлюб носить лише формальний характер, примирення між сторонами не відбулося, спільне господарство не ведеться (пояснення сторін); - майнового спору станом на день звернення до суду у сторін немає, спору про місце проживання неповнолітньої дитини немає, дитина залишається проживати за постійним місцем проживання позивача [PERSON] (пояснення сторін). У відповідності до ст. 111 СК України судом вживалися заходи, щодо примирення сторін наданням двохмісячного терміну на примирення, однак між сторонами примирення не відбулося. Суд вважає, що між сторонами склалися відносини з приводу розірвання шлюбу, при прийнятті рішення, суд керується ст. 110, ст. 112 СК України. За таких умов суд вважає, що шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами не відбулося, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася на адресу Врадіївського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свою заяву тим, що вона уклала з відповідачем шлюб 01 вересня 2007 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції в Миколаївській області за актовим записом № 49. Від даного шлюбу у неї з відповідачем є спільні неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені та не ведеться сумісного господарства протягом останніх 4 місяців, після того як відповідач [PERSON] виїхала з м. Миколаєва проживати з дітьми до своїх батьків в с.м.т. Врадіївка. Через несумісність характерів та різні погляди на сімейні цінності спільне життя не склалося, не ведуть сумісного господарства. Позивачка переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем [PERSON] неможливе і суперечить її інтересам, які мають істотне значення, що і стало підставою для звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив надати термін на примиренняз позивачкою [PERSON] Аналізуючи докази та пояснення сторін, суд визнав доведеними такі факти: - сторони уклали шлюб 01 вересня 2007 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції в Миколаївській області за актовим записом № 49 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] виданого 01.09.2007 року, пояснення сторін); - від даного шлюбу є спільні неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 8 жовтня 2009 року, свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 27 квітня 2011 року, пояснення сторін); - майнового спору станом на день звернення до суду у сторін немає (пояснення сторін); - за період спільного проживання між подружжям склалися неприязні відносини на ґрунті відсутності спільних інтересів, несумісність характерів, різні погляди на сімейні цінності (пояснення позивачки). У відповідності до ст. 111 СК України судом вживалися заходи, щодо примирення сторін наданням двомісячного терміну на примирення, однак між сторонами примирення не відбулося. Суд вважає, що між сторонами склалися відносини з приводу розірвання шлюбу, при прийнятті рішення суд керується ст. 110, ст. 112 СК України. За таких умов суд вважає, що шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами неможливе, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася на адресу Врадіївського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свою заяву тим, що вона уклала з відповідачем шлюб 05 травня 2007 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 16. Від даного шлюбу є спільна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами через постійні конфлікти, суперечки та спільне життя стало неможливим і нестерпним, різні погляди на сімейні цінності та на ведення сумісного господарства, кожен з них живуть своїм окремим життям і мають різні погляди на суспільні цінності людства, не підтримують один одного морально та матеріально, що і стало підставою для звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Врадіївсьокго районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 16. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної цивільної справи, на розгляд справи не зявився, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав, про причини неявки не повідомив, суд, з урахуванням згоди позивача [PERSON] на ухвалення заочного рішення, ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи, на підставі наявних у справі доказів. Аналізуючи докази, та пояснення позивача, суд визнав доведеними такі факти: - сторони уклали шлюб 05 травня 2007 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 16 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 05 травня 2007 року, пояснення позивача [PERSON].); - сторони не проживають разом, шлюб носить лише формальний характер, спільне господарство не ведеться (пояснення позивача [PERSON].). - від спільного шлюбу є малолітня дитина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 16 жовтня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції); - майнового спору станом на день звернення до суду у сторін немає, спору про місце проживання неповнолітньої дитини немає, дитина [PERSON] залишається проживати за постійним місцем проживання позивача [PERSON] (пояснення позивача [PERSON].). Суд вважає, що між сторонами склалися відносини з приводу розірвання шлюбу, при прийнятті рішення, суд керується ст. 110, 112 СК України. За таких умов суд вважає, що шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами неможливе, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved