Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

[PERSON] позов мотивувала тим, що в березні 2014 року познайомилась із [PERSON] і згодом вони почали підтримувати близькі стосунки, вирішили жити разом і будувати сім`ю. Вона проживала в м. Києві у власній квартирі, а відповідач в м. Вінниці в прибудові до гаража, тому в червні 2014 року [PERSON] переїхав до неї в м. Київ, почав шукати роботу. Вони познайомились із дітьми та рідними, представляли один одного як подружжя. Відповідач був зареєстрований в її квартирі за адресою [ADDRESS]. З березня 2015 року винаймали кімнату в с. Агрономічному Вінницького району, де жили разом як подружжя, мали спільний бюджет, спільні обов`язки, вели спільно господарство, створювали сімейний затишок. З метою придбання житла для сім`ї вона продала 01.10.2015 року свій гараж в м. Києві за 147 970 грн. (еквівалент 6905 доларів США) і 07.10.2015 року за спільні кошти, а також за кошти, отримані від продажу гаража, придбали квартиру за адресою [ADDRESS] і зареєстрували право власності за [PERSON] Разом робити ремонт, купили меблі. З літа 2016 року [PERSON] почав постійно проживати в квартирі. [PERSON] навідувалась до нього, але переважно знаходилась в м. Києві, оскільки виховувала трьох своїх дітей , а також завершувала всі свої справи, готуючись до переїзду в м. Вінницю. В жовтні 2016 року [PERSON] почав уникати зустрічей, не впускав її до квартири, зібрав її речі і згодом вона дізналась, що він проживає у їх спільній квартирі з іншою жінкою і дитиною. Оскільки в період з березня 2014 року до жовтня 2016 року [PERSON] і [PERSON] перебували у фактичних шлюбних стосунках, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права і обов`язки як дружини і чоловіка, вели спільне господарство, позивач вважає, що відповідно до ст. 74 СК України ? частка у квартирі, яку вони придбали, є їх спільним майном. Інша ? частка є її особистою власністю, оскільки придбана за її особисті кошти, отримані від продажу гаража, в сумі 147 970 грн. Відповідно до ст.ст. 69-71, 74 СК України, ст. 368 ЦК України позивач просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] і [PERSON] в період з березня 2014 року до жовтня 2016 року; визнати за [PERSON] право особистої власності на ? частку квартири [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS]); визнати ? частку квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON]; визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на ? частку квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на ? частку квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, пояснила, що в березні 2014 року вона познайомилась із [PERSON], на момент знайомства відповідач проживав в прибудові до гаража, і вже з квітня 2014 року відповідач почав жити періодично в її квартирі в м. Києві. Він займався ремонтом і продажем автомобілів, заробляв незначні кошти. З червня 2014 року між нею і відповідачем виникли стосунки, притаманні подружжю, оскільки вони почали проживати разом в її квартирі в м. Києві як сім`я, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а з березня 2015 року відповідач зняв одну кімнату в с. Агрономічне Вінницького району і вона приїжджала до нього періодично. Тривалий час вона не могла бути в м. Вінниці, оскільки мала трьох дітей, які жили і навчались в м.Києві. Разом з тим, відповідач всюди представляв її як дружину, познайомив із батьками, з дітьми у них склались гарні стосунки. Вони спільно проводили сімейні свята, їздили на відпочинки, вона допомагала відповідачу шукати роботу і разом їздили у відрядження. З метою придбання спільного житла вона продала свій гараж у м. Києві за 25 000 доларів США, з яких 20 000 доларів США передала [PERSON] для придбання квартири, яку вони разом вибирали. Розписок між ними не було, оскільки вона вважала, що квартиру придбавають для їх сім`ї. [PERSON] домовився із продавцем за продаж квартири за 28 000 доларів США, особисто він передав продавцю два автомобіля, які оцінили в 8 000 доларів США. 07.10.2015 року на ім`я [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на житло. Вони одразу розпочали ремонтні роботи, оскільки квартира була без внутрішніх робіт, вона особисто на плитку, сантехніку, придбання труб і оздоблювальних матеріалів і шпалер витратила ще близько 4 000 доларів США. Також були придбані дитячі меблі, оскільки планували, що з ними будуть проживати діти. За 1000 доларів США вона придбала для [PERSON] гараж в ГБК «Пирогово». Весь час вона періодично приїжджала в Вінницю, допомагала робити ремонт, прибирати житло, купляти необхідні будівельні матеріали. Зазначила, що переважно вона давала [PERSON] гроші на ремонт, на проживання, для вирішення бізнесових справ і для його поїздок, оскільки постійного заробітку у нього не було. Також погашала заборгованість за комунальні послуги. Навесні 2016 року вона з синами знову приїхала, щоб показати їм нове житло, але помітила, що в квартирі є речі іншої жінки. Восени дізналась, що він проживає в квартирі з [PERSON], а в травні 2017 року у них народилась донька. Оскільки відповідач добровільно відмовляється повернути кошти, які вона вклала в придбання житла, просила захистити її права в судовому порядку. Представник [PERSON] підтримав позов і просив врахувати, що між [PERSON] і [PERSON] виникли фактичні шлюбні стосунки, притаманні подружжю. Протягом тривалого часу вони спільно вели господарство, мали спільний побут, періодично жили в м. Києві та в м.Вінниці, спільно вирішили придбати житло для сім`ї. Квартира оцінена в 364 000 грн., з яких 147 970 грн. є особистими коштами [PERSON], які вона передала [PERSON] після продажу свого гаража, тому ? частка квартири належить їй на праві особистої власності. Решта суми - 216030 грн. є спільними коштами [PERSON] і [PERSON] як подружжя, тому інша ? частка квартири є спільним майном подружжя і підлягає поділу порівну відповідно до ст. 74 СК України. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що до 2013 року він із сім`єю жив в м. Козятин, займався бізнесом, мав власну техніку, яку ремонтував і продавав. Житла у нього не було, тому вирішив вступити в пайове будівництво і перший пайовий внесок вніс влітку 2013 року в розмірі 198 000 грн., а також віддав дві своїх машини. Із [PERSON] познайомились по Інтернету і в березні 2014 року зустрілись, провели разом час, влітку 2014 року він приїхав до неї в Київ, прописався в її квартирі, оскільки шукав роботу. Пробув 3-5 днів і зрозумів, що наміру створювати сім`ю він не має. Повернувся в Вінницю, займався своїми справами, працював і жив в прибудові до гаража. Не заперечив, що неодноразово [PERSON] приїжджала до нього, а також він їздив до неї з дітьми, вони разом виїжджали в рейс, разом відпочивали, знайомились із родичами, але вони ніколи не мали постійних стосунків, притаманних подружжю, оскільки не жили однією сім`єю, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету, не робили спільні витрати і він ніколи не сприймав її як дружину. [PERSON] хотіла бути з ним, тому вони зустрічались, вона допомагала вибирати оздоблювальні матеріали для квартири, купувати меблі. В 2015 році він орендував кімнату в с. Агрономічне Вінницького району у матері свого товариша - [PERSON] і жив там із сином. Зазначив, що в цей період також підтримував стосунки із [PERSON], із [PERSON], з якою в лютому 2016 року у них народився спільний син [PERSON], в 2016 році він створив сім`ю із [PERSON] і [INFO] в них народилась донька [PERSON]. [PERSON] ніколи не давала йому кошти на придбання спірної квартири в сумі 20 000 доларів США. Він придбав квартиру за власні збереження, сам робив ремонт, тому є її одноособовим власником. Просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] - її донька. [PERSON] розлучилась із своїм чоловіком, від якого у неї троє дітей. З [PERSON] вона познайомилась через Інтернет і в березні 2014 року донька приїхала з [PERSON] до неї у м. Бучу і познайомила з ним, як із своїм нареченим. [PERSON] була дуже закохана в [PERSON], всіляко допомагала йому, жила з ним в його гаражі, шукала для нього роботу. Він приїжджав до неї у Київ, господарював у її квартирі. В обох були діти, яких вони познайомили між собою. Вони разом планували майбутнє, хотіли жити у Вінниці. [PERSON] пропонував [PERSON] продати її квартиру у м. Києві і придбати в м. Вінниці будинок, щоб відкрити приватний дитячий садок. Вони спільно з дітьми відпочивали, неодноразово їздили до родичів обох сторін, були разом як чоловік і дружина. [PERSON] багато допомагала йому по роботі, постійно була з ним на телефонному зв`язку, домовлялась із клієнтами, оскільки відповідач займався автомобільними перевезеннями. Вона підтримувала гарні стосунки з його дітьми, допомогла [PERSON] налагодити стосунки з його батьком, який вважав [PERSON] своєю невісткою. Оскільки [PERSON] хотів жити лише в Вінниці, [PERSON] продала свій гараж, щоб купити житло в м. Вінниці. Вона багато вклала в ремонт придбаної квартири, купувала будматеріали, шпалери, плитку. Оформили квартиру на [PERSON], оскільки [PERSON] на той час вважала це не важливим, любила його. В них не склались стосунки, [PERSON] мав інших жінок, тому вони вирішили розійтись і [PERSON] обіцяв повернути гроші за квартиру, однак не виконує своєї обіцянки. Підтвердила, що з березня 2014 по 2017 рік [PERSON] і [PERSON] підтримували стосунки як чоловік і дружина, але на відстані, оскільки вона жила у м. Києві, а [PERSON] в м. Вінниці. Свідок [PERSON], донька позивача, повідомила, що в березні 2014 року її мама познайомилась з [PERSON] по Інтернету, запросила до себе у гості. Вони закохались, він приїжджав до них, вони разом проводили час, їздили за кордон, відзначали свята, мама матеріально утримувала [PERSON] Прописався в їх квартирі, щоб знайти роботу в м. Києві. Друзям і родичам мама представляла [PERSON] як чоловіка. Оскільки вони хотіли придбати своє житло мама продала гараж приблизно за 20 000 доларів США і за ці гроші купили квартиру в м. Вінниці. Між ними були складні стосунки протягом двох років, [PERSON] протягом цього часу лише навідувався в Київ, залишався на нетривалий час, підтримував стосунки з іншими жінками, разом з тим, вона вважає, що в них була сім`я. Як формували вони бюджет і - не знає, але мама витрачала багато своїх коштів. Свідок [PERSON] суду пояснив, що із [PERSON] вони родичі, з відповідачем знайомі, оскільки [PERSON] представила його як майбутнього чоловіка. Вони зустрічались неодноразово на сімейних святах, [PERSON] був присутній на святкуваннях днів народження, на весіллі. Відповідач говорив, що вони мають намір разом жити, разом їздили на відпочинок. Які між ними стосунки були у побуті - свідкові невідомо, оскільки вони зустрічались лише у гостях. Знає, що [PERSON] шукав роботу в м. Києві, [PERSON] допомагала йому матеріально. Певний час, в 2014-2015 роках, [PERSON] часто приїжджав в м. Київ, але постійно він не бачив його в квартирі [PERSON], оскільки вони жили в різних містах. Такі стосунки тривали до 2016 року. Знає, що [PERSON] продала свій гараж щоб купити в м. Вінниці квартиру, витратила 20 000 доларів, але договору, розписок немає. Вони спільно обговорювали ведення ремонту, вона приїжджала до відповідача, купувала будівельні матеріали. Вважає, що між ними були стосунки, притаманні подружжю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] його сусід по гаражу. [PERSON] в гаражі проживав один, з сім`єю там жити неможливо. Він декілька разів бачив в гаражі [PERSON], вона приїжджала на автомобілі БМВ. [PERSON] розповідав, що збирає гроші на будівництво квартири. Потім жив в с. Агрономічному, знімав кімнату. Він заходив до нього в гості і не бачив, щоб в кімнаті [PERSON] жив із сім`єю. Знає, що [PERSON] був в шлюбі із [PERSON], вони жили в м. Козяти. На його думку з [PERSON] вони не підтримували стосунків, притаманних подружжю, оскільки разом не проживали. Також йому не відомо, чи був у них спільний бюджет, чи користувався він автомобілем, що належав [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] вони проживають разом з квітня 2016 року, шлюб не зареєстрований, вони мають спільну дитину, [INFO]. З [PERSON] знайома з липня 2016 року. В квартирі по [ADDRESS] [PERSON] сам робив ремонт, меблів не було, вони спали на матрацах. [PERSON] ніколи не була дружиною [PERSON], вона лише часто дзвонила, говорила, що приїде, він просив не їхати. В липні 2016 року [PERSON] прийшла до них, щоб забрати свої особисті речі, [PERSON] пояснював, що з [PERSON] вони спільно не проживали, постійних стосунків між ними не було. Також [PERSON] розповідав, що квартиру він купив ще в 2013 році, а документи оформив у 2015 році. Про якісь боргові зобов`язання перед [PERSON] він також не розповідав. Вони з [PERSON] брали кредити на придбання телевізора та техніки, також він погашав кредит, що був оформлений на ім`я [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] - її сусід по будинку по [ADDRESS], з [PERSON] вони не знайомі. В 2015 році вони переїхали проживати в нову квартиру, [PERSON] жив сам по сусідству, а з 2016 року - з [PERSON], разом робили ремонт, потім народилась дитина. [PERSON] вона ніколи в квартирі не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснив, що із [PERSON] знайомий протягом 10 років, як сусіди по гаражу. [PERSON] бачив декілька разів в гаражі [PERSON], пили разом каву. Вони спільно не проживали ні в гаражі, ні за іншою адресою. Протягом останніх двох років [PERSON] живе з [PERSON], в них є спільна дитина, він допомагав їм робити кухонні меблі і шафу. До 2014 року у [PERSON] була сім`я в м. Козятині, а з 2014 року він жив у гаражі один. [PERSON] їздив в м. Київ по роботі. Які між ним та [PERSON] були стосунки - не відомо, але точно не подружні, оскільки вони ніколи разом не жили ні в м. Києві, ні в м. Вінниці. У [PERSON] завжди було багато жінок, намірів на створення сім`ї він не мав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] - його сусід по гаражу, знайомі 10 років, з [PERSON] - знайомий, разом пили каву в гаражі [PERSON] Які між ними були стосунки - свідкові невідомо, але знає, що він певний час жив з [PERSON] До 2013 року жив в Козятині із сім`єю. У свідка не склалось враження, що [PERSON] та [PERSON] підтримують подружні стосунки. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] - батько її дитини, [INFO] З [PERSON] шлюб не був зареєстрований, вони разом не жили, лише зустрічались з квітня 2015 року в його гаражі. Потім він знімав кімнату в с. Агрономічне. Свідкові відомо, що в цей час між [PERSON] та [PERSON] були стосунки, вони разом проводили час, їздили на відпочинок, він приїжджав до неї в Київ. Також вона разом із [PERSON] їздила в Київ, вони ночували у [PERSON] В 2016 році [PERSON] розповідав, що разом із [PERSON] вони купили квартиру, [PERSON] дала половину грошей. Також [PERSON] із [PERSON] приходили до неї в лютому 2017 року, вони святкували день народження дитини. Вважає, що [PERSON] і [PERSON] були подружжям, але чи жили спільно - не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач його сусід по гаражу. [PERSON] періодично жив в гаражі, винаймав кімнату в с. Агрономічне. У нього було багато жінок, однак, сім`ї не було. Одного разу відповідач запросив свідка до себе на день народження, було присутніх 13 дівчат і кожна з них хотіла стати дружиною [PERSON], однак із жодною у нього стабільних стосунків не було. Лише зараз він впевнено може сказати, що [PERSON] живе з сім`єю в своїй квартирі з дружиною і дитиною, його запрошували в гості. [PERSON] він бачив у гаражі [PERSON], вони відпочивали разом, але він ніколи не вважав її своєю дружиною. Спільно вони не проживали, враження, що у них сім`я - не складалось. [PERSON] розповідав, що вклав гроші в будівництво квартири, тому тимчасово живе в гаражі. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, і це визнали сторони, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], познайомились в березні 2014 року. Згідно паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER], 04.07.2014 року зареєстровано розірвання шлюбу із [PERSON] (а.с. 52), з 28.02.2015 по 25.04.2017 року місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою [ADDRESS] (в квартирі позивача), з 25.04.2017 року місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 43). Позивач [PERSON] повідомила, що станом на березень 2014 року і до жовтня 2016 року вона у зареєстрованому шлюбі не перебувала, проте належних доказів не подала. Зареєстрована і проживає в [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно договору про пайову участь у будівництві від 10.06.2013 року, укладеного між забудовником [PERSON] та [PERSON], відповідач вступив у пайове будівництво двокімнатної квартири в будинку за адресою: [ADDRESS]. Планове закінчення будівництва та здача будинку в експлуатацію - 2015 рік, попередня вартість квартири складає 3000 грн. за 1 кв.м. Оздоблювані роботи проводяться після здачі будинку (а.с. 70). Справжність підписів засвідчено секретарем Луко-Мелешківської сільради Вінницького району Вінницької області. В судовому засіданні була оглянута копія реєстраційної справи, заведеної до квартири [ADDRESS], і було встановлено, що технічний паспорт на дану квартиру виданий на ім`я замовника [PERSON].06.2014 року. Декларація про готовність об`єкта до експлуатації зареєстрована в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 23.06.2014 року. Згідно довідки від 05.10.2015 року квартира [ADDRESS], загальною площею 66,10 кв.м., житловою площею 30,70 кв.м., вартістю 198 300 грн., була закріплена за [PERSON] Об`єкт пайового будівництва профінансовано самостійно в повному обсязі, заборгованості немає. Довідка видана для подальшого оформлення права власності на об`єкт пайового будівництва. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м., видано 07.10.2015 року на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]). Право власності на зазначену квартиру за [PERSON] було зареєстровано 07.10.2015 року. Рішенням Вінницької міської ради від 29.04.2016 року № 246 [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (а.с. 17-18). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач [PERSON] зазначила, що з березня 2014 року до жовтня 2016 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках із [PERSON] і проживала із ним однією сім`єю, а квартира придбана за їх спільні кошти, а також за особисті кошти [PERSON], отримані від продажу гаража, тому ? частка спірної квартири належить їй на праві особистої власності, а ? частка підлягає поділу як спільна сумісна власність відповідно до ст. 74 СК України. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Про ознаки проживання однією сім'єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім'ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Згідно ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки і чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього кодексу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком і жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності в сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Позивач [PERSON] не довела, що в період з березня 2014 року до жовтня 2016 року вона не перебувала в іншому зареєстрованому шлюбі. Посилання позивача на спільне проживання з відповідачем, ведення спільного господарства, також є безпідставним. Позивач не надала жодного письмового доказу проведення спільних витрат, в тому числі на утримання спірної квартири, оплати за комунальні послуги, і придбання іншого майна в інтересах сім`ї, будівельних матеріалів, предметів побуту тощо. Вона не повідомила про спосіб формування сімейного бюджету, а також не надала доказів щодо джерел доходів позивача і відповідача, з яких формувався сімейний бюджет. Відповідач заперечив наявність стосунків із позивачем, притаманних подружжю, і жоден свідок в судовому засіданні не підтвердив, що [PERSON] і [PERSON] тривалий час проживали разом, між ними були стабільні відносини, спільний побут, домашнє господарство, сімейний бюджет. Так, cвідки з боку позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] не підтвердили, що позивач і відповідач проживали разом тривалий час однією сім`єю за однією адресою, навпаки, вони вказали, що [PERSON] знаходилась в м. Києві, працювала, виховувала трьох дітей, які потребували догляду, а відповідач перебував в м. Вінниці і приїжджав в м.Київ на декілька днів, або [PERSON] приїздила до відповідача в м.Вінницю. Свідки з боку відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] також підтвердили, що [PERSON] в період з 2014 року до 2016 року не мав стабільних, тривалих стосунків з [PERSON], притаманних сім`ї, він сам проживав за різними адресами, в тому числі в прибудові до гаража та в орендованій квартирі в с. Агрономічному. Суд вважає, що часті зустрічі, спільний відпочинок, користування автомобілем позивача і поїздки по Україні, за кордон, в підтвердження чого позивач надала фотокартки, не є достатніми підставами вважати, що [PERSON] і [PERSON] складають сім`ю в розумінні ст. 3 СК України. Суд також враховує, що в період, який просить позивач встановити факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки, [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (до 04.07.2014 року), підтримував близькі стосунки з іншими жінками, про що повідомили самі сторони і свідки. [INFO] у нього народився син [PERSON], матір`ю якого є [PERSON] (а.с. 74), а [INFO] донька [PERSON], матір`ю якої є [PERSON] (а.с. 73). Формальна реєстрація місця проживання відповідача в квартирі позивача за адресою [ADDRESS] в період з 28.02.2015 року до 25.04.2017 року сама по собі достовірно не підтверджує факт постійного проживання [PERSON] за цією адресою і наявність сімейних стосунків із [PERSON] Ця обставина спростовується поясненнями самих сторін, а також сукупністю інших доказів, зібраних у справі і наведених у рішенні. Для визнання майна спільною сумісною власністю необхідно довести не лише факт спільного проживання, але і довести факт спільного придбання майна та наявності коштів у сторін, джерел їх походження. Позивач [PERSON] не надала належних і допустимих доказів придбання спірного майна - квартири [ADDRESS] за власні кошти, а також за кошти, здобуті внаслідок спільної праці та проживання однією сім`єю із [PERSON] Так, відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 07.10.2015 року [PERSON] є одноособовим власником нерухомого майна. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 25125109 від 07.10.2015 року. Згідно матеріалів реєстраційної справи квартира набута відповідачем у власність в зв`язку з участю в пайовому будівництві на підставі договору від 10.06.2013 року. 05.10.2015 року забудовником видана довідка про сплату вартості об`єкта пайового будівництва і право на набуття у власність квартири. Факт спільного проживання, наявність спільного бюджету і спільних коштів для придбання квартири не підтвердився в судовому засіданні. Придбання квартири частково за власні кошти позивач також не довела. Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 01.10.2015 року [PERSON] продала гаражний бокс [ADDRESS]. Гараж продано за 147 970 грн. за ринковою вартістю, згідно звіту експерта від 29.09.2015 року. Крім іншого, в договорі зазначено, що цей договір укладено за згодою колишнього чоловіка продавця - [PERSON] (а.с. 14). Згідно висновку спеціаліста [PERSON] станом на 29.06.2017 року орієнтована ринкова (оціночна) вартість двокімнатної квартири, загальною площею 66,1 кв.м. на другому поверсі цегляного будинку в [ADDRESS] станом на 29.06.2017 року складає (заокруглено) 364 000 грн. (а.с. 20). Разом з тим, позивач не надала належних і достовірних доказів того, що отримані від продажу гаража власні кошти вона вклала в будівництво і придбання спірної квартири. Чеки, квитанції про сплату пайового внеску, розписки тощо відсутні. Відповідач заперечив, що [PERSON] передавала йому будь-яку суму на придбання житла, а показання свідків [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про те, що вона витратила на придбання квартири 20 000 доларів США не беруться до уваги, оскільки в розумінні ст. 78 ЦПК України в цій частині показання не є допустимими доказами у справі та суперечать наданим доказам щодо ринкової вартості квартири і ціни проданого гаража, яка зазначена в договорі (а.с. 14). Також суд не може прийняти як допустимий доказ надану позивачем роздруківку переписки в мережі «Viber», в якій абонент на ім`я «[PERSON]» визнавав свій обов`язок повернути борг за квартиру, оскільки позивачем лише надана вибіркова частина переписки, без конкретизації певних фактів, суми зобов`язання, об`єктів нерухомості, про які йде мова. Відповідач не визнав в судовому засіданні, що переписка відбувалась між ним і [PERSON], а іншими достовірними доказами дана обставина не підтверджена. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним в письмовій формі (ст. 368 ЦК України). Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна (ст. 357 ч. 2 ЦК України). Оскільки в судовому засіданні не встановлено, що частка квартири набута позивачем у спільну сумісну власність в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти із відповідачем, а частка в особисту власність, суд вважає, що право позивача не порушене і захисту не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed