Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та після уточнення вимог просила зобовязати відповідачів звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки, розташованої по вул.Февральська,55а в м.Одесі на площі 12,1 кв.м, привести її в попередній стан, придатний для використання шляхом демонтажу, знесення частини двох сараїв і забору за власний рахунок, а також зобовязати усунути перешкоди в користуванні житловим будинком шляхом демонтажу, знесення самовільно збудованої дворової вбиральні на надлишках земельної ділянки, розташованої по вул.Февральська,55 в м.Одесі за власний рахунок. В обгрунтування позову [PERSON] вказувала на те, що вона є власником будинку по вул.Февральська,55а в м.Одесі та є користувачем земельної ділянки площею 864 кв.м. Відповідач [PERSON] є власником будинку №55 по вул.Февральська та користувачем земельної ділянки площею 600 кв.м, на якому він розміщений. Разом з [PERSON] в будинку також проживає її донька [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON]. В останні роки відповідачі самовільно, без її дозволу, захопили частину її земельної ділянки, на якому незаконно збудували два сараї і встановили огорожу між ділянками з зайняттям частини її ділянки. Вказані обставини були підтверджені висновком експертів. Так, згідно додатку 1 до експертизи відповідачі впродовж меж земельних ділянок захопили частину її земельної ділянки на площі 10,4 кв.м і на захопленій ділянці встановили огорожу, позначену номером 4, загальною довжиною 31,07 м., також до огорожі примикає незаконно збудований сарай, позначений буквою «И». Частина вказаного сараю знаходиться на межі в 2,62 м. На надлишку землі відповідачі збудували сарай літ. «К», площа зайнятої ділянки позивача склала 1,4 кв.м. Крім того, відповідачами в порушення санітарних норм на самовільно захопленій ділянці та на відстані не більше 4 метрів від будинку позивача під літ. «Б» збудовано дворову вбиральню літ. «З», неприємний запах від якої завдає позивачу та членам її родини фізичні страждання, заважає користуватися будинком та нормально в ньому жити. Прохання позивача про перенесення будівель були залишені відповідачами поза увагою. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечувала проти вимог вказуючи на те, що між землекористувачами ніколи не встановлювалися межові знаки, державні акти не видавалися, висновки експертизи не можна використовувати, оскільки встановити, чи відповідає фактичне місце розташування будівель технічній документації неможливо. Позивачем не доведено порушення її прав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] раніше в засіданні заперечували проти вимог, посилаючись на те, що вони не займалися будівництвом, за вказаною адресою не проживають, тому вимоги є безпідставними. Заслухавши позивача, її представника та представника відповідача, суд прийшов до наступного. Відповідно до вимог ст.15 ЦК України кожна на особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання . Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як визначено ч.1 та п.4 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору дарування від 13.05.1997 року є власником будинку №55а по вул.Февральська в м.Одесі , який складається з однієї камяної будови літ.«Б» житловою площею 43,5 кв.м з надвірними господарськими будовами і спорудами ; «А» - літня кухня, «Г» - вбиральня, «Д» -сарай, «З» -душ, «Е» -погріб, «Ж» гараж, 1- мощення ІІ- цистерна, №1-4 огорожа, розташовані на земельній ділянці розміром в 864 кв.м (а.с.11 т.1). Вказана земельна ділянка була відведена попередньому власнику будинку [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів №271 від 01.08.1992 року (а.с.12 т.1). Згідно з ч.1 ст.30 Земельного кодексу України (1990 року) в редакції станом на 1997 рік при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Відповідно до рішення виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 07.05.1964 року №371-е взято на баланс місцевої ради незакінчену будівлю за адресою: сел.Більшовик вул.Февральська,55 (а.с.56 т.1). Як видно із технічної документації, 05.01.1955 року вперше було виготовлено викопіровку із плану будівельного кварталу №1222в на садибну ділянку №55а по вул.Февральській в м.Одесі та схематичний план ділянки (а.с.5,10 т.1). 25.04.1961 року складено план схематичний садибної ділянки за адресою: вул.Февральська ,55 в м.Одесі (а.с.57 т.1). На підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 04.05.1956 р. та рішення виконкому Ленінської райради депутатів трудящих №247 від 24.03.1964 року про приймання будинку в експлуатацію [PERSON] було видано висновок про реєстрацію домоволодіння №55 по вул.Февральська в м.Одесі на праві приватної власності від 17.04.1961 р. (а.с. 58-61). Із вказаного договору видно, що для будівництва виділено ділянку площею 600 кв.м. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.08.2003 року, власником житлового будинку з надвірними спорудженнями за адресою: вул.Февральська,55 в м.Одесі є відповідач [PERSON]. Зазначений будинок складається з однієї камяної будівлі 27,6 кв.м, зазначений в схематичному плані літерою «А», з надвірними господарчими спорудженнями, зазначеними літерами: «Б» - сарай, «Д»-літня кухня, «д»- льох, І11-мостіння, №1-5 огородження,11-криниця, розташованих на земельній ділянці розміром 703 кв.м по фактичному користуванню. Самовільно збудовані : літ. «Ж» -сарай, літ. «З» - вбиральня, літ «И» - сарай, літ. «К» сарай до свідоцтва не включено (а.с.76 т.1) Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст.95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи №4795/24 від 29.03.2016 р., підготованим експертами ОНДІСЕ, у ході проведення натурного обстеження земельних ділянок №55 та №55а встановлено, що земельні ділянки характеризуються щільною забудовою та на ділянках розташовані житлові будинки з надвірними будівлями і спорудами. На теперішній час земельні ділянки по периметру огороджені парканом. Вхід та вїзд на ділянку виконується через металеві ворота та хвіртку встановлені в фасадній частині огорожі. Відповідно до геодезичних даних, а саме каталогів координат, надісланих у «Технічному звіті по топографо-геодезичним вишукуванням земельної ділянки [PERSON] за адресою:м.Одеса, вул.Февральська,55», складеного ФОП «Павленко Олена Вікторівна» у 2015 році, встановлено, що фактична площа земельної ділянки №55 складає 705 кв.м. Ділянка має форму неправильного багатокутника з наступними розмірами сторін :-фасадна межа межа, що проходить по прямій лінії довжиною -19,24 м, права зовнішня межа межа проходить по ламаній лінії довжиною -16,78 м+2,62 м +11,67 м+3,74 м+2,94 м+2,80+1,77м+2,31м+1,98м+2,63 м-7,85м, ліва зовнішня межа межа проходить по прямій лінії довжиною 32,17 м, задня зовнішня межа межа проходить по ламаній лінії довжиною 7,07 м+11,47 м+2,13 м+1,20 м+1,09 м+4,54 м+0,84 м+4,16 м+12,23 м. Відповідно до геодезичних даних, а саме каталогів координат, надісланих у «Технічному звіті по топографо-геодезичним вишукуванням земельної ділянки [PERSON] за адресою:м.Одеса, вул.Февральська,55а», складеного ФОП «Павленко Олена Вікторівна» у 2015 році, встановлено, що фактична площа земельної ділянки №55а складає 1093кв.м. Ділянка має форму неправильного багатокутника з наступними розмірами сторін :-фасадна межа межа, що проходить по ламаній лінії довжиною - 14,12 м+0,50 м+3,96 м+0,63 м+4,48 м,, права зовнішня межа межа проходить по ламаній лінії довжиною -9,36 м+18,68 м +8,67 м+3,79 м+7,60 м+9,77 м, ліва зовнішня межа межа проходить по ламаній лінії довжиною 16,78 м+2,62 м+11,67 м+3,74 м+2,94 м+2,80 м+1,77 м+2,31 м+1,98+2,63 м-7,85 м, задня зовнішня межа межа проходить по прямій лінії довжиною 13,78 м. При проведенні зіставлень фактичних меж та меж згідно правовстановлюючих документів встановлено, що земельна ділянка №55 характеризується як надлишками так і недоїмками у землекористуванні, а саме: надлишками загальною площею 105,75 кв.м, які прилягають до задньої, правої, та фасадної зовнішніх меж ділянки, у тому числі зі сторони ділянки №55а 12,1 кв.м з фасадної межі 0,3 кв.м, з задньої межі 93,35 кв.м, недоїмкою загальною площею 0,75 кв.м., яка прилягає до задньої зовнішньої межі ділянки. У звязку з зазначеним, ділянки не відповідають технічній документації, сторони користуються ними не в межах їх відведення. По ділянці №55 надлишки загальною площею 105,75 кв.м, а недоїмка 0,75 кв.м, по ділянці №55а надлишки -256,7 кв.м, а недоїмка 27,7 кв.м, яка прилягає до правої, лівої та фасадної зовнішніх меж ділянки, у тому числі зі сторони ділянки №55 12,2 кв.м, з фасадної межі -1,0 кв.м, з правої межі -14,5 кв.м. Суд звертає увагу на те, що протягом усього часу користування ділянкою №55 фасадна межа змінювалася: спочатку її довжина була 18,85 м, потім - 19,16 м та остаточно 19,24 м. (а.с.57,65,68,198), тому суд вважає, що висновок експертів, який грунтувався саме на перших даних фасадної межі, є правильним. Як свідчать плани садибної ділянки №55, сараї літ.«И» та літ. «К», а також вбиральня літ. «З» були самовільно збудовані ще в 1987 році попереднім землекористувачем [PERSON]. Пунктом 5 ч.1 ст.40 Земельного кодексу України (1990 року) було встановлено, що власники земельних ділянок і землекористувачі зобов'язані не порушувати права власників інших земельних ділянок і землекористувачів . Згідно з нормами ч.2 ст.120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до вимог ч.2, п.б) ч.3 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Отже, перевіривши усю наявну технічну документацію, оцінивши наявні докази в сукупності, приймаючи до уваги встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача до [PERSON] є обгрунтованими, оскільки саме самовільно збудовані сараї літ.«И» та літ. «К» знаходяться в місцях недоїмки ділянки №55а [PERSON] та надлишку ділянки у [PERSON], тому їх частина, разом з огорожею №4 довжиною 31,07 м. мають бути відповідачкою знесені за її ж рахунок. Згідно з вимогами п.2.3.2. Санітарних правил утримання територій населених місць, затверджених головним державним санітарним лікарем СРСР 05.08.1988 р. N 4690-88, які діяли на час здійснення самовільного будівництва дворової вбиральні, дворові вбиральні повинні бути віддалені від житлових будівель, дитячих закладів, шкіл, майданчиків для ігор дітей і відпочинку населення на відстані не менше 20 і не більше 100 м. На території приватних домоволодінь відстань від дворових вбиралень до домоволодінь визначається самим домоволодільцем і може бути скорочена до 8-10 метрів. Відповідно до вимог п.2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя від 17.03.2011 N 145, вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Враховуючи вказані норми, суд прийшов до висновку, що дворова вбиральня під літ. «З» , яка була самовільно збудована без врахування санітарних правил на відстані менше ніж 20 метрів від житлової будівлі літ. «Б», належній позивачу, що чітко видно на додатках до експертизи, підлягає знесенню, так як порушує права [PERSON]. Оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів в підтвердження вчинення будівництва зазначених сараїв, вбиральні та огорожі саме відповідачами [PERSON] та [PERSON], а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, то відповідно позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Outcome: partial