Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

[PERSON] у січня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, просила змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] та стягувати аліменти на його утримання у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2010 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів присуджено стягти з [PERSON], народження 28.10.1984, аліменти на користь [PERSON] народження 18.08.1987, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], народження 04.06.2008, у твердій грошовій сумі 350 грн, щомісячно, починаючи з 19 лютого року і до досягнення ним повноліття. На даний час відповідач працює вчителем Вежицької НВК «ЗНЗ І-ІІІ ступенів- ДНЗ» Рокитівського району Рівненської області, має регулярний дохід, а аліменти, які вона отримує за рішенням суду не можуть в повній мірі задовольнити потреби їх дитини. У судове засідання позивач не зявилася, надіслала до суду заяву у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, просила слухати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. За таких обставин суд прийняв рішення про слухання справи без його участі, за наявними матеріалами справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2010 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів ухвалено стягнути з [PERSON], народження 28.10.1984, аліменти на користь [PERSON] народження 18.08.1987, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], народження 04.06.2008, у твердій грошовій сумі 350 грн, щомісячно, починаючи з 19 лютого 2010 року і до досягнення ним повноліття. (а.с.6). На момент ухвалення судового рішення відповідач [PERSON] ніде не працював та мав мінливий нерегулярний заробіток. Із 17 серпня 2010 року відповідач працює вчителем Вежицької НВК «ЗНЗ І-ІІІ ступенів- ДНЗ» Рокитівського району Рівненської області та стабільно отримує заробітну плату встановленого розміру (а.с. 22-23) За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Ураховуючи зміст ст. ст. 181, 183, 184, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із батьків та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зважаючи на те, що натепер матеріальне становище відповідача змінилося, у звязку з чим він має постійний та регулярний дохід, суд вважає за можливе змінити спосіб присудження аліментів, стягнутих з відповідача за рішенням суду у твердій грошовій сумі, та стягувати аліменти у частці від доходу батька дитини відповідача [PERSON] Враховуючи викладене та з огляду на пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб, суд вважає, що\~позовні вимоги\~про стягнення\~з [PERSON] аліментів на утримання дітей\~підлягають частковому задоволенню. З врахуванням обставин справи та положень ст. 182 СК України, на думку суду, розмір аліментів на утримання малолітнього сина сторін повинен становити 1/4 частину всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючий середній заробіток відповідача такий розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина становитиме близько одного прожиткового мінімуму, встановлений законом на дитину його віку, та забезпечить в повній мірі потреби неповнолітнього. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial