Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк (далі - АТ КБ) «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 08.01.2014 року укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі - 5700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] помер, спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті останнього є [PERSON] , оскільки остання на день смерті проживала спільно з спадкодавцем. Оскільки позичальник [PERSON] за життя свої зобов`язання по кредитному договору не виконав, станом на 19.11.2019 у нього утворилась заборгованість перед банком в розмірі - 7249,43 грн. Позивачем до спадкоємиці було направлено лист-претензію, однак жодних дій не було виконано, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі - 7249,43 грн., згідно кредитного договору № б/н від 08.01.2014 року та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 01.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності, а також відзив на пред`явлений позов відповідач не подавала. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 08.01.2014 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок(а.с. 13-31). [INFO] позичальник [PERSON] помер (а.с. 34). Позичальник [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 19.11.2019 року заборгованість перед позивачем за кредитним договором № б/н від 08.01.2014 року, згідно наданого до суду розрахунку, становить 7249,43 грн. (а.с. 10-12). Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Відповідно до ст.ст.1282, 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Судом встановлено, що 23.12.2018 року позивач направив до Першої Луцької державної нотаріальної контори претензію кредитора щодо погашення боргу [PERSON] (а.с. 37). З відповіді Першої Луцької районної державної нотаріальної контори від 30.01.2019 (а.с. 44) та копії спадкової справи заведеної до майна померлого [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON] , спадкоємці із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Позивачем також не надано, суду доказів наявності у [PERSON] будь-якого майна чи грошових коштів. Позивач зазначає, що спадкоємцем [PERSON] в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачка [PERSON] , посилаючись на копії паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації місця проживання зазначена одна й та ж адреса: [ADDRESS] . Однак, посилання банку лише на факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем, без надання доказів наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті позичальника [PERSON] свідчить про недоведеність позивачем позовних вимог. Матеріали спадкової справи також свідчать про відсутність у спадкодавця будь-якого майна чи грошових коштів. Таким чином, оскільки, спадкове майно, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відсутнє, свідоцтва про право на спадщину відповідач не отримувала, то суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити за безпідставністю. Оскільки, у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed