Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі позивач, Банк) звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення із [PERSON] (далі відповідач) заборгованості за кредитним договором в розмірі 24729,74 грн. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі підписаної відповідачем 27.04.2016 заяви про приєднання №2716457 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідач отримав від Банку кредит у вигляді встановленої кредитної лінії в розмірі 19000 грн з відсотковою ставкою 24% річних. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у нього утворилася заборгованість перед Банком, яку останній просить стягнути в розмірі 24729,74 грн, з яких 18996,60 грн основний борг, 4816,55 грн проценти за користування кредитом, 14,32 грн комісія, 786,69 грн - три проценти річних від суми заборгованості, 115,58 грн інфляційне збільшення заборгованості. Ухвалою суду від 25.11.2020 провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.30). Позивач правом участі в судовому засіданні не скористався, за змістом позову просить судове засідання проводити без участі представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач про\~дату,\~час і\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~відповідно до\~вимог ст.128\~ЦПК України рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованою адресою місця його проживання, відповідне поштове відправлення повернуто на адресу суду із відміткою про відсутність адресата (а.с.35, 37, 38). Відповідач до суду не прибув, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.280 ЦПК України у справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 27.04.2016 відповідач підписав заяву про приєднання №2716457 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), складовою якої є заява про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту). Підписанням такої заяви відповідач погодився з умовами користування кредитом та підтвердив укладення між ним та Банком Кредитного договору. Бажаний розмір кредиту - 19000 грн, максимальний розмір кредиту 40000 грн, строк кредитування 36 місяців (з можливим подовженням на той самий строк). Процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 24% річних (а.с.16-19). З розрахунку заборгованості за вказаним договором вбачається, що за відповідачем через несвоєчасне та неповне виконання свого обов`язку з погашення кредиту станом на 06.11.2020 утворилась заборгованість в розмірі 15303,56 грн, з яких 24729,74 грн, з яких 18996,60 грн заборгованість за основним боргом, 4816,55 грн проценти за користування кредитом, 14,32 грн комісія, 786,69 грн - три проценти річних від суми заборгованості, 115,58 грн інфляційне збільшення заборгованості. Розмір встановленого ліміту кредитної лінії 19000 грн, кредитний ліміт встановлено 29.04.2016, термін дії банківської платіжної картки жовтень 2023 року (а.с.4-15). Вирішуючи заявлений спір, суд враховує такі норми права. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1048, ч.1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1, ч.2 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625). Положеннями ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачем до позову наданий розрахунок заявленої до стягнення суми заборгованості відповідача, який не спростований останнім, доказів сплати заборгованості за вказаним кредитним договором чи відсутності такого обов`язку відповідачем до суду не надано. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved