Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] в межах кримінального провадження №1201910000000328 пред`явили позови до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», третя особа [PERSON] , про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовів зазначають, що є батьками [PERSON] , який 25.03.2019 року загинув у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася по вул. Електриків, 10 у м. Києві, а саме внаслідок наїзду на пішохода транспортним засобом Mazda 3, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого згідно полісу АМ/528689 була застрахована ТзДВ «СК «Альфа-Гарант». Оскільки внаслідок смерті сина вони зазнали моральних страждань, а [PERSON] у зв`язку тим, що є непрацездатною особо внаслідок віку та інвалідності фактично мав право на утримання від сина, позивачі зменшивши розмір позовних вимог, просили суд стягнути з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] 12 519 грн. різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та часткою, що підлягає виплаті з відшкодування моральної шкоди, та на користь [PERSON] 162 443 грн. 00 коп., що складається із різниці між виплаченим страховим відшкодуванням у сумі 12 519 грн., а також компенсацією майнової шкоди, завданої втратою годувальника. Постановою колегії суддів Першої палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09.07.2020 року цивільні позови [PERSON] та [PERSON] передано на розгляд суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У відзиві на позовні заяви представник ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» просила відмовити у задоволенні позовів повністю, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки позивачами не було надано довідки про склад сім`ї померлого [PERSON] , що позбавляє можливості встановити повне коло осіб, які мають права на отримання відшкодування моральної шкоди, не надано доказів того, що померлий на день своєї смерті мав будь якій дохід, що давало йому можливість утримувати позивачів. У судовому засіданні представник [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, позовні вимоги просив задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Представник ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, тому з урахуванням поданого відзиву на позовні заяви, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі письмових матеріалів. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог позивачів. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та часткове задоволення позову [PERSON] , виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). 25.03.2019 року близько 08 год. 55 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Mazda 3, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись в правій смузі проїзної частини вул. Електриків у м. Києві зі сторони вул. Гаванська в напрямку вул. Новокостянтинівська, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1, 12.1, 12.4 та 18.4 Правил дорожнього руху України зі швидкістю приблизно 120 км/год, яка значно перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 50 км/год не вибрав безпечну швидкість керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не врахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», маючи змогу спостерігати, як автомобіль Subaru Forester, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] зменшує швидкість руху перед пішохідним переходом та відповідно усвідомлювати, що на ньому перебувають пішоходи, не зменшив швидкість свого автомобіля і не зупинився перед пішохідним переходом, та створюючи небезпеку для руху, а також загрозу життю та здоров'ю громадян, випередивши автомобіль Subaru Forester, д.н.з. [NUMBER] , після чого змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу, перестроївся з правої смуги в ліву, та в подальшому в лівій смузі, на нерегульованому пішохідному переході, скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину по пішохідному переходу, справа на ліво, відносно руху зазначених транспортних засобів. В результаті даної ДТП пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці. Вказані обставини встановлені вироком Оболонського районного суду міста Києва від 15.08.2019 року, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 210-213). Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.01.2020 року вирок Оболонського районного суду міста Києва змінено в частині вирішення цивільного позову потерпілих [PERSON] та [PERSON] , зменшено суму, що підлягає стягненню з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] до 12 519 грн. 00 коп. та 7 940 грн. 00 коп., а всього 20 459 грн. 00 коп.; зменшено суму, що підлягає стягненню з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] до 12 519 грн. 00 коп. (а.с. 59-61). Постановою колегії суддів Першої палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09.07.2020 року вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду в частині вирішення цивільного позову скасовані, а справу в цій частині передано на новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с. 68-76). На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Mazda 3, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , була застрахована ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно страхового полісу № АМ/5286869, за умовами якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю, і здоров`ю становить 200 000 грн. 00 коп., за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн. 00 коп., франшиза - 1 000 грн. 00 коп. (а.с. 7). Витрати позивачів на поховання [PERSON] склали 7 940 грн. 00 коп., що підтверджується договорами про надання ритуальних послуг №№100, 160 від 25.03.2019 року та товарними чеками від 25.03.2019 року (а.с. 9-14). Платіжним дорученням № 6458 від 10.02.2020 року ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» перерахувало [PERSON] 20 459 грн. 00 коп. в рахунок страхового відшкодування згідно рішення Київського апеляційного суду від 22.01.2020 року (а.с. 124). Платіжним дорученням № 6459 від 10.02.2020 року ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» перерахувало [PERSON] 12 519 грн. 00 коп. в рахунок страхового відшкодування згідно рішення Київського апеляційного суду від 22.01.2020 року (а.с. 124). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ст. 3 Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до положень п. 2.1. ст. 2 Закон України № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно зі ст. 6 Закону України № 1961-IVстраховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого (ст. 23 Закону України № 1961-IV). Відповідно до змісту п. 27.1. ст. 27 Закону України № 1961-IV страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. За змістом п. 27.3. ст. 27 Закону України № 1961-IV страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі на момент ДТП становив 4 173 грн. 00 коп. Враховуючи, що під час розгляду справи установлено, що право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що є страховим випадком, мають його батьки [PERSON] та [PERSON] , то ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» мало виплатити кожному з них страхову виплату на відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 038 грн. 00 коп. (4 173 грн. 00 коп. х 12 місяців). Оскільки ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» виплачено кожному з позивачів страхове відшкодування у сумі 12 519 грн. 00 коп., то вимоги їх позовів про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування в сумі 12 519 грн. 00 коп. (25 038 грн. 00 коп. - 12 519 грн. 00 коп.) підлягають задоволенню. Разом з цим відповідно до змісту п. 27.2. ст. 27 Закону України № 1961-IV страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Враховуючи, що під час розгляду справи, судом установлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди в якій загинув [PERSON] , що сталася [INFO] , його батько [PERSON] , [INFO] , ще не досяг пенсійного віку, який згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017 року у 2019 році наставав після досягнення чоловіками віку 60 років; [PERSON] призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи довічно, однак у порушення вимог порушення вимог ст. 81 ЦПК України ним не надано суду належних та допустимих доказів того, що він перебував на утриманні [PERSON] до дня його смерті, що [PERSON] мав більший дохід ніж одержував позивач, що надавало першому можливість утримувати позивача, суд дійшов висновку про недоведеність доводів позивача про те, що він перебував на утриманні потерпілого. При цьому суд критично ставиться до наданих представником позивачів письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] щодо того, що [PERSON] за життя надавав матеріальну допомогу батькам, оскільки ці твердження не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду. За таких обставин вимога позову [PERSON] про стягнення з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» страхової виплати на відшкодування шкоди як утриманцю загиблого відповідно до ст. 27 Закону України № 1961-IV задоволенню не підлягає. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, а позивачі при зверненні до суду звільненні від сплати судового збору, судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задволених позовних вимог. Також, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь позивачів підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правову допомогу, а саме: на користь [PERSON] у сумі 6 726 грн. 40 коп. та на користь [PERSON] 3 363 грн. 20 коп.

Outcome: partial