Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] у січні 2017 року звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до Державного акту серії ІІ-ХР № 021530 від 11 лютого 2002 року йому належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,15 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Вовчанського району Харківської області. Згідно договору оренди землі № 22 від 07 листопада 2007 року, зареєстрованого у Державному реєстрі 28 січня 2008 року за № 040869000031, він передав вказану земельну ділянку в оренду на 5 років ПОП «Русь єдина». У 2014 році він двічі звертався до керівництва ПОП «Русь єдина» з проханням повернути йому земельну ділянку по закінченню договору оренди, але йому було відмовлено, розяснено що договір оренди є продовженим на 10 років. Просив визнати договір оренди земельної ділянки від 07 листопада 2007 року між [PERSON] та ПОП «Русь єдина» - припиненим, зобовязати відповідача звільнити вказану земельну ділянку, стягнути сплачений судовий збір. В судовому засіданніпозивач та представник позивача підтримали позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову. Надав до суду письмові заперечення, у якому посилався на п. 7 договору оренди землі № 22 від 07 листопада 2007 року, зареєстрованого у Державному реєстрі 28 січня 2008 року за № 040869000031, відповідно до якого, після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. Якщо жодна сторона впродовж 60 календарних днів до закінчення терміну дії цього договору не попередить письмово іншу сторону про своє бажання або не бажання переукласти договір, договір вважається пролонгованим на десять років. Так як, до вказаного строку [PERSON] не звернувся до керівництва ПОП ««Русь єдина», з письмовим повідомлення про небажання переукласти договір оренди, то вказаний договір вважається пролонгованим на десять років. Крім того, вказав, що [PERSON] регулярно отримував орендну плату (19 липня 2013 року, 04 липня 2014 року, 28 липня 2015 року та 05 серпня 2016 року). Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача ,представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Згідно\~ст. 13 ЗУ «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.У відповідності до ч. 4\~ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно ст. 18 ЗУ «Про оренду землі» (яка діяла на момент укладення договору) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи та фактично підтверджується сторонами, відповідно до Державного акту серії ІІ-ХР № 021530 від 11 лютого 2002 року [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,15 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Вовчанського району Харківської області. Згідно договору оренди землі № 22 від 07 листопада 2007 року, зареєстрованого у Державному реєстрі 28 січня 2008 року за № 040869000031, [PERSON] передав вказану земельну ділянку в оренду на 5 років ПОП «Русь єдина», (а.с.5-7), тобто до 27 січня 2013 року.На виконання вищевказаного договору оренди землі протягом усього строку його дії ПОП «Русь Єдина» користувалося переданою у строкове платне користування земельною ділянкою за її цільовим призначенням (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) і своєчасно виплачувало орендну плату (а.с.27).У 2014 році [PERSON] двічі звертався до керівництва ПОП «Русь Єдина» з письмовим проханням повернути йому земельну ділянку по закінченню договору оренди, але йому було відмовлено, розяснено що договір оренди є продовженим на 10 років з 28 січня 2013 року (а.с.8,11). Відповідно до ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Крім того, у п. 7 договору оренди землі № 22 від 07 листопада 2007 року, зареєстрованого у Державному реєстрі 28 січня 2008 року за № 040869000031, вказано, що після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. Якщо жодна сторона впродовж 60 календарних днів до закінчення терміну дії цього договору не попередить письмово іншу сторону про своє бажання або небажання переукласти договір, договір вважається пролонгованим на десять років.Так як, до вказаних у законі та договорі строків [PERSON] не звернувся до керівництва ПОП ««Русь Єдина», з письмовим повідомлення про небажання переукласти договір оренди, то суд приходить до висновку, що вказаний договір правомірно вважається пролонгованим на десять років. Згідно ч. 1ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначенихЗемельним кодексом Українита іншими законами України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, потрібно встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. При дослідженні доказів судом не встановлено порушень, які б були підставою для дострокового розірвання договору оренди. На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для визнання договору оренди земля припиненим, у звязку з чим відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed