Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], звернулися до суду із заявою про встановлення факту батьківства, мотивуючи тим, що дід [PERSON] та [PERSON] [PERSON] без реєстрації шлюбу проживав разом з [PERSON] і є батьком синів останньої: [PERSON] та [PERSON], прізвище яких при реєстрації народження було вказано за заявою матері. [PERSON], який помер 27.08.2011 року, є батьком [PERSON], інтереси котрого представляє [PERSON], а [PERSON], який помер 08.12.2007 року, є батьком заявника [PERSON] 04.11.2006 року [PERSON] помер, залишився після себе спадщину у виді права на земельну частку (пай), яке належало йому на підставі сертифіката серії ЧН № 023771. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований і проживав разом з батьками заявників: [PERSON] та [PERSON], які вважаються такими, що прийняли спадщину. На даний час у заявників наявні перешкоди в оформленні спадщини у виді вищевказаного права на земельну частку (пай), оскільки відсутнє документальне підтвердження їх родинного зв»язку з [PERSON], зокрема підтвердження того, що вказана особа є рідним батьком [PERSON] та [PERSON] і дідом заявників. У підготовчому засіданні представники заявників підтримали дану заяву і просили її задовольнити з викладених у ній підстав. Представник заінтересованої особи Фастовецької сільської ради в підготовче засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти задоволення вказаної заяви про встановлення факту не має, пояснень щодо заяви до суду не направив. Заслухавши пояснення представників заявників, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали заяви, враховуючи позицію представника заінтересованої особи про відсутність заперечень проти задоволення вказаної заяви, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому засіданні, за наслідками якого винести рішення про задоволення вимог заявників. Так, в підготовчому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON], яка народилася в с.Фастівці і якій добре відомо, що померлий 04.11.2006 року [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] Мати останніх [PERSON] не реєструвала шлюб з [PERSON], тому їх прізвища не співпадають з прізвищем [PERSON], однак останній завжди вважав [PERSON] та [PERSON] своїми синами; діти і батьки проживали однією сім»єю і вважали себе родиною. Аналогічні покази дала в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є далекою родичкою заявників. Згідно з довідкою від 20.12.2017 року № 295, виданою виконавчим комітетом Фастовецької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 1958 року по 21.01.2006 року (день смерті останньої) проживали разом та вели спільне господарство (а.с.11,24). Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON], останній народився 30.06.1967 року в с.Фастовці Бахмацького району Чернігівської області і його матір»ю є [PERSON]; у графі «батько» наявний запис «Петро» (а.с.12). Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON], останній народився 06.09.1963 року в с.Фастовці Бахмацького району Чернігівської області і його матір»ю є [PERSON]; у графі «батько» запис відсутній (а.с.13). Згідно із свідоцтвом про смерть серії 1-ЕЛ № 047276 від 06.11.2006 року, [PERSON] помер 04.11.2006 року (а.с.14). Відповідно до довідки від 29.06.2017 року № 236, виданої виконавчим комітетом Фастовецької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, [PERSON] на день смерті був зареєстрований та фактично проживав в [INFO] разом із синами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.16,24). [PERSON] помер 08.12.2007 року, спадкоємцем за законом після його смерті є його син - заявник [PERSON], якому 25.03.2010 року Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.17,18,22). [PERSON] помер 27.08.2011 року, спадкоємцем за законом після смерті якого є його син - заявник [PERSON], якому 21.11.2012 року Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.19,20,21). Окрім того, факт, який просять встановити заявники підтверджується фотографіями, оглянутими в ході судового засідання (а.с.25). Відповідно до п.5 ч.1 ст.293 ЦПК України суд розглядає в окремому провадженні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, що розглядається судом, а ч.2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до розяснень, викладених у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5 визначено, що заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Окрім того, відповідно до ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Згідно з ч.3 ст.53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ч.2 ст.55 КпШС України при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Таким чином, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Таким чином, вислухавши доводи та пояснення представників заявників, показання свідків, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дана заява є обгрунтованою, повністю підтвердженою зібраними у справі доказами, а тому підлягає задоволенню. Встановлення даного факту надасть заявникам можливість належним чином оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] На підставі ст.ст.53,55 КпШС,

Outcome: approved