Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON], що помер 29.03.2001р., згідно із Державним актом про право приватної власності на землю І-ЛВ №013812 виданого 27.02.2002р. на підставі розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації від 20.02.2002р. №87 та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів про право приватної власності на землю за №310, належала земельна ділянка площею 1,2696 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач [PERSON] 30.01.2018р. звернувся з позовом до Долинянської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. про визнання за ним права власності на вищеозначену земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері [PERSON] Вимоги мотивував тим, що 29.03.2001р. помер його батько [PERSON], після смерті останнього, в порядку ст. 549 ЦК УРСР, спадщину прийняла дружина спадкодавця [PERSON], яка померла 29.03.2015р. Після смерті матері він звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус йому відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що Державний акт виданий після смерті спадкодавця [PERSON] В інший спосіб, як звернутись до суду він оформити спадщину не може, просив позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з мотивів у ньому наведених, також пояснила, що [PERSON] при житті вчинив увесь обсяг дій для набуття у передбаченому законом порядку у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що його було включено в члени пайовиків, на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 589 від 22.07.1996р. і видано Сертифікат про право на земельну частку(пай), який зареєстровано в Книзі реєстрації Сертифікатів на середню земельну частку (пай) 04.04.1997р. за № 13581, що він виготовив технічну документацію щодо передачі земельної ділянки у власність та виготовлення державного акту і передав таку до Городоцької РДА для отримання Державного акту, що Городоцька районна державна адміністрація, видавши Державний акт про право приватної власності на землю [PERSON] у 2002р. фактично визнала його право на отримання у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, дала інші пояснення, просить позов задоволити. Від стягнення судових витрат із відповідача відмовилась. Представник відповідача в судове засідання не зявився, 28.02.2018р. сільський голова подала клопотання про розгляд справи за відсутності їх представництва. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, як вбачається із його заяви від 14.02.2018р. він не претендує на спадкове майно після смерті матері, заперечень щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем не має, просить про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про задоволення позову. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За положеннями ст.373 ЦК України, ст.81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Як вбачається із копії свідоцтва про народження І-СГ № 343710, [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Із копій свідоцтва про смерть І-СГ №245341 (а.с. 10) видно, що [PERSON] помер 29.03.2001р. Так, згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р., у разі відкриття спадщини до 01.01.2004р. до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР (ЦК УРСР). Відповідно до положень ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР від 18.07.1963р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як видно із пояснень представника позивача і довідки Долинянської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 925 від 12.12.2017р. (а.с. 23), [PERSON] була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на вул. Джерельна, 24 у с. Годвишня Городоцького р-ну Львівської обл., після смерті останнього прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. [PERSON], як видно із копії свідоцтва про смерть І-СГ №388468 (а.с.11), померла 29.03.2015р. З копії заповіту, посвідченого 28.01.2003р. секретарем Долинянської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. (а.с. 14) убачається, що [PERSON] все своє майно, яке на час смерті буде їй належати, заповіла синові [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в т.ч. на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2696 га на території Долинянської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., що належала [PERSON] на підставі Державного акту серії І-ЛВ №013812 від 27.02.2002р. Позивач [PERSON], як убачається із пояснень його представника та матеріалів справи, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.12.2017р. (а.с.18) убачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину з тих підстав, що Державний акт на земельну ділянку виданий після смерті [PERSON] За наведеного, суд вважає, що [PERSON] за життя вчинив увесь обсяг дій для набуття у передбаченому законом порядку у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчить той факт, що Городоцька районна державна адміністрація, видаючи Державний акт про право приватної власності на землю [PERSON] у 2002 році, тобто після його смерті, фактично визнала його право на отримання у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Означений Державний акт зареєстрований у встановленому порядку, ніким не оспорюється, а отже дійсний. Той факт, що бланк Державного акта про право приватної власності на землю був заповнений та виданий після смерті [PERSON] не може слугувати підставою для звуження та обмеження прав спадкодавця на землю, на яку він мав право. За наведеного, суд приходить переконання, що [PERSON] правомірно володів земельною ділянкою площею 1,2696 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Долинянської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., що після його смерті [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщину, а позивач є спадкоємцем по заповіту та фактично прийняв спадщину після смерті матері, інші спадкоємці на спадкове майно не претендують, а тому визнає за [PERSON] право власності на означену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved