Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач») про стягнення з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина: [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку Відповідача, починаючи з дня подання заяви і до досягнення повноліття. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в заяві зазначив, що згідний платити аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, а щодо стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною трьох річного віку просив відмовити, оскільки середня його заробітна плата складає 6400 грн. 31.01.2017 року Відповідач через канцелярію подав свої заперечення на позов, зазначивши що він в добровільному порядку надає кошти на утримання дитини та дружини, про що свідчать квитанції. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, [PERSON] встановлено наступне. Згідно з Свідоцтвом про шлюб серія 1-НМ №097441 від 21.07.2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2011 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1062. За час перебування у шлюбі у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серія І-НМ № 279731 від 03.03.2015 р. ( а.с.6). Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. З матеріалів позовної заяви випливає, що станом на сьогоднішній день малолітня дитина [PERSON], [INFO], перебуває на її утриманні. Враховуючи вищевикладене, Позивач просила стягувати з Відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, визначених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з пунктами 17, 18 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» «за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно». Порядок визначення розміру аліментів в частці від заробітку (доходу) її матері, батька визначено статтею 183 СК України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO], Суд дійшов висновку про доцільність стягування з Відповідача аліментів на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, визначеного державою для відповідної вікової категорії дітей, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів Суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, зокрема те, що проживає разом з Позивачем. Також [PERSON] враховано, що Відповідач є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дитини. Доказів, які б спростовували вищевказане, Відповідачем [PERSON] подано не було, а [PERSON] таких обставин не встановлено. Також Суд звертає увагу на те, що на момент розгляду справи в суді, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум дитини, віком до 6 років становить: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 вересня - 1167 гривень. Відповідно до вимог статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, Суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково: стягувати з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO] на користь [PERSON], [INFO] на утримання малолітнього сина: [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку Відповідача, починаючи з дня подання заяви і до досягнення повноліття. Відповідно до ч.2, 4, 6 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, -право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, \~\~ -право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, а також розмір заробітної плати Відповідача, розмір аліментів, які він сплачуватиме на утримання дитини, Суд дійшов висновку про те, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з Відповідача в користь Позивачки на її утримання слід визначити в розмірі 1/12 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. Розмір аліментів, який підлягає стягненню з Відповідача в користь Позивачки на її утримання слід визначити в розмірі 1/12 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Стягнення аліментів розпочати з 18 листопада 2016 року (з часу звернення з позовом до суду). На підставі ст. 180, 181, 182, 183,184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial