Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] у березні 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбних відносинах з 24.10.2013 до 30.11.2015. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], народження [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість та повинен надавати грошову допомогу на утримання сина. Просила стягти з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Позивач пояснила, що відповідач добровільно кошти на утримання дитини не надає з листопада 2015 року, просить стягувати їх з відповідача у примусовому порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, направив до суду листа, в якому просить розглядати справу за його відсутності. Пояснив, що він ніде не працює, є інвалідом ІІІ групи, отримує соціальну допомогу та пенсію у загальному розмірі 2248 грн. Добровільно сплачував аліменти до листопада 2015 року, на підтвердження чого надіслав копії чеків про сплату аліментів у розмірі 400 грн на користь [PERSON] Дізнавшись, що батьком дитини є інший чоловік, припинив сплачувати аліменти, проте проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши позивача, дослідивши усі наявні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 24.10.2013 до 30.11.2015 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.9-10). У шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 26.02.2015 виконавчим комітетом Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області (а.с.5). Факт батьківства неповнолітнього [PERSON] відповідачем належними доказами не спростований і вважається встановленим. Малолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] по [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні (а.с.12). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість і зобов'язаний надавати таку допомогу. Відповідно ст.ст. 180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або матері. При цьому суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних. Згідно ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідач не працює, є інвалідом ІІІ групи, отримує соціальну допомогу та пенсію у загальному розмірі 2248 грн. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та встановлені вище обставини справи, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно з ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved