Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку на утримання повнолітнього сина [PERSON] Кіріла, [INFO], який продовжує навчання у Політехнічному технікумі Конотопського інституту Сумського державного університету денної форми навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Проте, добровільно відповідач допомоги не надає хоча має таку можливість, оскільки є працездатним і отримує пенсію за вислугу років. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.15), поважність причин неявки не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи не надходило, правом надання відзиву не скористався. Третя особа [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує. Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши представлені докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на таке. Відповідно до частин 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно з правозастосовними орієнтирами постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п.20) - обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За приписом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час судового розгляду встановлено, що батьками повнолітнього сина [PERSON] Кіріла, [INFO], який проживає з позивачем, продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4-6,8,9). У відповідача [PERSON] мається можливість надавати таку допомогу, тому як він працездатна особа, отримує стабільний дохід у виді пенсії призначеної за вислугу років, про що запевнив позивач. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги сплату відповідачем аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини доходу, а також обов'язок обох батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. З огляду на викладене слід дійти висновку, що позивачем не доведена спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини доходу, а тому суд приходить до переконання про необхідність призначення аліментів в розмірі 1/8 частини доходу, частково задовольнивши вимоги. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial