Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що шлюб з відповідачем зареєструвала 18.08.2014 р. Від сумісного життя в них [INFO] народився вин [PERSON]. В лютому 2016 р. припинили з відповідачем сімейні стосунки, на той час була вагітна другою дитиною. Рішенням суду від 25.11.2016 р. на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів та на її користь 1/6 частину доходів відповідача до досягнення сином трьохрічного віку. [INFO] народила сина [PERSON]. Дитина проживає із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає, матеріально їй не допомагає. Відповідач має постійне місце роботи, працює інженером в ТОВ «Техгеосервіс» м.Самара, отримує стабільну заробітну плату. Позивачка просить суд винести рішення яким: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути на її користь з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення трьохрічного віку сину [PERSON], [INFO]. В суді позивачка позов підтримала, просить його задоволити. Суду позивачка пояснила, що рішенням суду в Росії їх шлюб з відповідачем розірвано, відповідач намагався скрити від суду що в них двоє спільних дітей; відповідач намагався оспорити в Росії в суді батьківство сина [PERSON] однак судом запропоновано йому звернутися із позовом по місцю її проживання, позов щодо оспорення батьківства сина [PERSON] відповідачем не подавався. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся в порядку встановленому Конвенцією про правову допомогу і правових відносинах по цивільним, сімейним та кримінальних справам, 1993 р. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі на підставі протоколу судового засідання від 20-21 березня 2017 р., згідно якого допитаний Баришським міським судом Ульяновської області Російської Федерації відповідач позовні вимоги не визнав, заперечив щодо їх задоволення, суду пояснив, що відповідачка в 2015 р. виїхала на Україну посилаючись на те, що в його будинку погані житлові умови, сімейні відносини не підтримують з жовтня 2015 р., в листопаді 2016 р. приїжджав до позивачки на Україну навістити сина [PERSON] однак його в дім не пустили, про народження ще однієї дитини у позивачки в серпні 2016 р. не знав; аліменти на утримання сина [PERSON] сплачувати не згідний оскільки в 2016 р. в Баришському суді пройшло судове засідання по його позову про оспорювання батьківства, факт батьківства відносно [PERSON] не визнає, утримувати дитину буде у випадку встановлення що він є його дитиною якщо буде із ним проживати на території Росії. Аліменти на утримання позивачки сплачувати не згідний оскільки вона добровільно виїхала з території Російської Федерації і вертатися не збирається. Просив справу розглядати за його участю, однак немає можливості прибути в Україну в судове засідання. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони з 18.08.2014 р. перебували у зареєстрованому шлюбі який розірваний рішенням мирового судді Баришського району Ульяновської області Російської Федерації від 28.12.2016 р., яке набуло законної сили 31 січня 2017 р. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В зв'язку із погіршенням сімейних відносин сторони з лютого 2016 року проживають окремо, син [PERSON] народився під час шлюбу коли сторони проживали окремо. Відповідач зазначений батьком дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини яка приєднана до матеріалів справи. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, стан здоров'я дитини задовільний. Відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини. Ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \Частина друга статті 182 в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017). Ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд критично оцінює заперечення відповідача на позов в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], оскільки рішенням мирового судді Баришського району Ульяновської області Російської Федерації від 28.12.2016 р. встановлено, що сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Вказаний факт також підтверджується копією свідоцтва про народження дитини в якому батьком дитини вказаний відповідач. Суд враховує, що згідно п.14 роз'яснень які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що відповідно до ст. 140 СК України стягнення за рішенням суду з особи, записаної батьком або матір'ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них як батька або матері з актового запису про народження цієї дитини. Задоволення судом зазначених вимог може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв'язку з нововиявленими обставинами. Відповідач працює інженером в ТОВ «Техгеосервіс» м.Самари РФ, отримує стабільно заробітну плату, має задовільний стан здоров'я. Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.11.2016 р. по справі № 676/1001/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання старшого сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 лютого 2016 р. і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набуло законної сили. Враховуючи що ч.5 ст. 183 СК України передбачено право того із батьків разом з яким проживає дитина звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, враховуючи розмір аліментів присуджених судом на старшого чина, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на молодшого сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку оскільки на день винесення рішення судом мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Відповідно до ч.2 та ч.4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Ч.6 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідач матеріальної допомоги позивачці на її утримання як жінці з якою проживає їх спільна дитина не надає. Оскільки позивачка проживає із дитиною, відповідач працює, отримує стабільний дохід, а тому він спроможний сплачувати аліменти і на її утримання. При визначенні розміру аліментів які підлягають стягнення з відповідача на користь позивачки суд враховує розмір аліментів на утримання сина [PERSON], а також перебування на утриманні відповідача сина [PERSON], [INFO], а також те, що рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.11.2016 р. по справі № 676/1001/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на її утримання як дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 23.02.2016 р. і до досягнення трьохрічного віку сином [PERSON], [INFO], тобто до [INFO]. В зв'язку з викладеним суд дійшов висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на її утримання як матері малолітньої дитини [PERSON], [INFO], підлягають до задоволення за період з 01.05.2018 р. і до досягнення трьохрічного віку сином [PERSON], [INFO], тобто до [INFO] На підставі викладеного,

Outcome: approved