Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON], який діє від імені та в інтересах [PERSON], 20.06.2014 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] та [PERSON], та просить суд: визнати неправомірною бездіяльність виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області щодо відмови у реєстрації земельно-кадастрової документації на земельну ділянку розташовану за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати відповідача зареєструвати земельно-кадастрові документи на вказану земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснив, що рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області № 366 від 27.11.1997 року [PERSON] у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства була передана земельна ділянка площею 3517 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У 1991 році [PERSON], який є сусідом позивачки, передав останній у постійне користування власну земельну ділянку загальною площею 855 кв.м. У листопаді 2002 року [PERSON] помер, але його спадкоємці не заперечували проти того, що [PERSON] продовжує користуватись земельною ділянкою, яка належала померлому. У 2011 році [PERSON] звернулась до виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області із заявою про передачу вищевказаної земельної ділянки у власність та 20.07.2011 року отримала у відповідній землевпорядній організації земельно-кадастрову зйомку. У зв'язку з тим, що у квітні 2010 року [PERSON] свавільно переніс межу своєї земельної ділянки до себе на 3 метри від земельної ділянки по [ADDRESS] і штучно зменшив свою земельну ділянку на 300-400 кв.м., а потім запросив фахівців з землеустрою, і останні зафіксували зменшення розміру його земельної ділянки з 0,5669 га. до 0,5319 га., між [PERSON] та [PERSON] виник спір з приводу розмірів належних їм земельних ділянок, листом Кілійського міського голови від 05.04.2013 року позивачці було рекомендовано звернутись до суду з позовом. На підставі викладеного представник позивача просить суд визнати неправомірною бездіяльність виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області, яка відобразилась у відмові в реєстрації в міській раді земельно-кадастрових документів на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], а саме: заяви [PERSON] від 12.10.2012 року про затвердження кадастрового плану земельної ділянки за вказаною адресою, до якої додані план присадибної ділянки КП «РБТІ та РОН», кадастровий план земельної ділянки та копія відповіді міськради № 7-338 від 17.06.2011 року. Також представник позивача просить суд зобов'язати виконавчій комітет Кілійської міської ради Одеської області зареєструвати у міськраді земельно-кадастрові документи на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], а саме: заяву [PERSON] від 12.10.2012 року про затвердження кадастрового плану земельної ділянки за вказаною адресою, до якої додані план присадибної ділянки КП «РБТІ та РОН», кадастровий план земельної ділянки та копія відповіді міськради № 7-338 від 17.06.2011 року. Представник відповідача, Ратушний Едуард Миколайович, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки заява [PERSON] від 12.10.2012 року про затвердження кадастрового плану земельної ділянки за вказаною адресою, до якої додані план присадибної ділянки КП «РБТІ та РОН», кадастровий план земельної ділянки та копія відповіді міськради № 7-338 від 17.06.2011 року 15.10.2012 року були прийняті та зареєстровані в канцелярії виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області, що підтверджується відповідним написом та відбитком печатки, зробленими на копії вищевказаної заяви. [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечують з підстав, які були наведені представником відповідача. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: Рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області № 366 від 27.11.1997 року [PERSON] передана у приватну власність, безоплатно, для ведення особистого підсобного господарства земельна ділянка розміром 3517 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] /а.с. 24/. [PERSON] звернулась до виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області з заявою від 12.10.2012 року, про затвердження кадастрового плану земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. До заяви були додані план присадибної ділянки КП «РБТІ та РОН», кадастровий план земельної ділянки та копія відповіді міськради № 7-338 від 17.06.2011 року. Вищевказана заява була прийнята канцелярією виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області 15.10.2012 року, про що свідчить напис про прийняття та відбиток печатки, які містяться на копії заяви /а.с. 70/. У відповідності до ч. 1 та п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено, що заява [PERSON] від 12.10.2012 року, про затвердження кадастрового плану земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] була прийнята та зареєстрована канцелярією виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області 15.10.2012 року, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed