Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON], Нересницької сільської ради, Управління Держземагентства у Тячівському районі, реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції про скасування рішення органу місцевого самоврядування та державної реєстрації прав на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивують тим, що на початку 80-х років ними було побудовано житлові будинки та господарські споруди, гараж по вул. І. Франка (тепер вул. Гагаріна, а домоволодіння поділені на будинок № 1 та будинок 2 ) в с. Нересниця, а в січні 2012 року за рішенням виконкому Нересницької сільської ради це нерухоме майно було зареєстроване з видачею свідоцтва на право власності на ці домоволодіння. За будинками була закріплена присадибна земельна ділянка, яка розподілена між дворогосподарствами і ділянки огороджені металічною сіткою з металічними стовпцями, а також з часу забудови залишено у спільному користування двір, із якого є заїзд через ворота у домоволодіння №1 та № 2, через які вони, позивачі, мають заїзд до своїх будинків та вільний підїзд до свого гаражу. Крім того відповідачка [PERSON] теж користувались цим двором для заїзду до свого домоволодіння № 3, тобто цей двір є спільним на трьох домоволодінь. При оформленні землевпорядної документації цей спільний двір не було включено до плану земельних ділянок домоволодінь № 1 та № 2 саме з тою метою, щоб забезпечити спільне користування цим двором їм та відповідачці як мешканцям окремих дворогосподарств №№ 1-3 по вул. Гагаріна в с. Нересниця. Позивачка [PERSON] вказує, що оскільки належний їй гараж розміщувався не поряд з приватизованою нею ділянкою, а з іншого боку спільного двору, то вона звернулася до Нересницькорї сільської ради із заявою про передачу їй у власність земельної ділянки, на якій розміщено її гараж, у власність. Сільська рада рішенням сесії надала їй дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність для обслуговування гаражу, а коли вже проект був виготовлений, то як в сільській раді так і в інших установах його відмовилися погоджувати через те, що виявлено було накладення земельної ділянки під її гаражем на приватизованому відповідачкою [PERSON] земельною ділянкою. При співставленні планів земельних ділянок по вул. Гагаріна №№1-3 виявилося, що відповідачка [PERSON] приватизувала і землі загального користування - спільний двір, що є єдиним заїздом до земельних ділянок та будинків №1 та № 2, а також незаконно приватизувала земельну ділянку, на якій розташовувався її гараж. Управління Держкомзему в Тячівському районі на запит адвоката було надано копію матеріалів проекту відведення земельної ділянки площею 0.2500 га. [PERSON], в тому числі і акт погодження меж, який підписано від її імені, але не нею. Через похилий вік, без консультації спеціаліста, вона, позивачка [PERSON] не може розібратися в схемах розміщення суміжних землекористувачів, наявності на цих схемах двору, тощо. Але отримавши на даний час розяснення вона усвідомила, що відповідачка [PERSON], зловживаючи її довірою, надіючись на те, що похилий вік не дасть їй можливості відстояти свої права, провела заміри із спеціалістом землевпорядної геодезичної організації без її участі, умовно (без встановлення межового знаку), визначивши межі своєї ділянки по стовпцях її огорожі та вїзних воріт, прибрали собі земельну ділянку загального користування (двір, що призначений для користування власниками будинків №№ 1-3 ) та ділянку, на якій розташований її гараж і незаконно оформила право власності на цю частину землі, захопивши її у такий спосіб. Позивачі вважають, що таким чином внаслідок недобросовісного здійснення своїх прав відповідачі виготовили проект відведення земельної ділянки, завдяки чому відповідачка [PERSON] отримала витяг про реєстрацію цієї земельної ділянки з кадастровим номером 2124484800:04:004:0149 та зареєстрували право власності на цю земельну ділянку і отримали відповідне свідоцтво про право власності на цю земельну ділянку. Проте, на думку позивачів, це вчинено з порушенням порядку встановлення меж в натурі, без встановлення межового знаку, з порушенням вимог ст. 13 ЦК України, за приписами якої при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю, не допускати дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах та при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із нотаріально посвідченим договором дарування житлового будинку від 10 грудня 2014 року житловий будинок та земельна ділянка площею 0.1862 га. по вул. Гагаріна, 2 в с. Нересниця позивачкою [PERSON] подарований [PERSON]. Позивачі зазначають, що їх право на вільне користування земельною ділянкою загального користування (двором) грубо порушено відповідачами, а крім того, земельну ділянку під нерухомим майном, що належить їй без будь яких підстав передано відповідачці і остання, як власник ділянки заявляє вимоги щодо перенесення будівлі її гаражу в інше місце з тих підстав, що він розміщений на її земельній ділянці. Також позивачі вказують, що відповідачка погрожує закрити вїзд до їх дворів і будинків, оскільки колишній двір (земля загального користування ) теж належить їй. Таким чином, на думку позивачів, через очевидні грубі порушення відповідачами земельного законодавства в частині визначення меж суміжних земельних ділянок, території спільного користування, порядку вилучення ділянок, що перебували у користуванні інших осіб, захоплення частини користованої земельної ділянки, протиправно отримано рішення сільської ради про затвердження проекту відведення земельної ділянки, отримання витягу з ДЗК про реєстрацію земельної ділянки та свідоцтва про право власності на цю ділянку, що грубо порушило їх права на вільний підїзд до своїх ділянок, вільне використання земель загального призначення (двору), обмеження у можливостях заїзду у двори, оформлення права власності на ділянку для гаражного будівництва. Просить визнати протиправним та скасувати рішення Нересницької сільської ради № 883 від 07.02.2014 року в частині надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Нересниця по вул. Гагаріна, 3 площею 0.25 га, а також державну реєстрацію в державному земельному кадастрі земельної ділянки кадастровий № 2124484800:04:004:0149, площею 0.2500 га. в с. Нереснця вул. Гагаріна, 3, площею 0.25 га. за [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] і представник позивачів [PERSON] позов підтримали посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просять позов задоволити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що в даному дворогосподарстві вона проживає з 50-х років минулого століття і на спірній ділянці у неї раніше була грядка з цибулями. А потім на тому місці була побудована літня кухня, яку побудував батько чоловіка [PERSON]. Земельну ділянку її сімї передав батько чоловіка, однак якісь документи щодо цього відсутні. Акти погодження меж земельної ділянки вона підписала помилково, на довірі, не читаючи і не розуміючи, про що там зазначено. Двір залишився в загальному користуванні. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив посилаючись на те, що вказана літня кухня належала його діду, який в подальшому залишив її його батьку. А брат батька в один період тільки попросив цю будівлю у тимчасове користування і це не значить що ця будівля вже перейшла у його власність. Документально ствердити зазначено обставини не може. Самий спір виник через вїзд до дворогоспорарств і на даний час вже вирішений, так як двір залишився у спільному користуванні. Вважає, що дружина його дядька хоче незаконно відібрати у них вказану земельну ділянку. Просить в задоволенні позову відмовити. Представники Нересницької сільської ради, Управління Держземагенства у Тячівському районі, реєстраційної служби Тячівського рай управління юстиції в судове засідання не зявилися неодноразово, хоч про час та місце розгляду буди належним чином повідомлені, а тому суд в порядку ст..169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON] є власниками сусідніх між собою житлових будинків з надвірними спорудами, що розташовані по вулиці Гагаріна за №№ 1-3 відповідно в селі Нересниця Тячівського району( а.с. 24, 35-38, 66, 67, 98, 99) та відповідно фактичними землекористувачами суміжних земельних ділянок, на яких розташовані ці будівлі і які користуються ними для обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд( а.с.170-186). Рішенням Нересницької сільської ради від 20.06.2014 року за №973 надано [PERSON] дозвіл на розробку проекту відводу щодо передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Нересниця по вулиці Гагаріна,№1, площею 0.050 га.( а.с.17). Рішенням цієї ж ради від 20.06.2014 року за №976 надано дозвіл на виготовлення технічної документації землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі( на місцевості) [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельна ділянка площею 0.1862 га. в с. нересниця по вулиці Гагаріна, №2( а.с.8). Відповідно до рішення Нересницької сільської ради від 15.08.2014 року за №1001 надано [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відводу у власність земельної ділянки для будівництва гаража в с. Нересниця по вулиці Гагаріна, №1, площею 0.0100 га.( а.с.46,47). Згідно до рішення Нересницької сільської ради від 07.02.2014 року за №883 надано [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відводу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Нересниця по вулиці Гагаріна, №3(а.с.63). В подальшому, вже під час провадження в даній справі, рішенням Нересницької сільської ради від 27.05.2015 року за № 1240 вилучено в [PERSON] за її згодою земельну ділянку площе. 0.0082 га. в землі запасу Нересницької сільської ради(а.с. 125, 126). Будь яких даних щодо затвердження проекту землеустрою, передачі земельної ділянки у власність, отримання документу, що посвідчує це право та його державну реєстрацію щодо спірної земельної ділянки сторонами не наведено і доказів щодо цього не надано. Ухвалою Тячівського районного суду від 3 грудня 2015 року в даній справі позовну заяву [PERSON], [PERSON] до [PERSON] , [PERSON], Нересницької сільської ради, третіх осіб Управління Держземагенства у Тячівському районі, реєстраційної служби Тячівського рай управління юстиції про скасування рішень органу місцевого самоврядування, державної реєстрації прав на земельну ділянку та свідоцтва про право власності на земельну ділянку в частині скасування рішення Нересницької сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд в с. Нересниця по вул.. Гагаріна,3, площею 0.25 га. та свідоцтва про право власності, виданого [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 2124484800:04:00460149, площею 0.2500 га., розташовану в с. Нересниця по вул.. Гагаріна, 3, залишено без розгляду( а.с. 191). Свідок [PERSON], який є сусідом сторін, в судовому засіданні пояснив, що десь в 1959-1960 роках спірні будівлі вже існували. Земельна ділянка належала батькам [PERSON], оскільки той був ще не одружений. Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердив, що при житті їх батько [PERSON] завжди говорив, що та(спірна) сторона земельної ділянки належить їх сімї. Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердив, що він особисто надавав [PERSON] акт погодження меж земельної ділянки і пояснював, що мова йде про приватизацію гаража. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. У відповідності до ст. 81 ч.1 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, в тому числі шляхом безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, а також приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Підстави та порядок набуття права на землю, а також порядок передачі земельних ділянок визначено у ст.ст. 116, 118 ЗК України. Із зазначених норм випливає, що отримання земельної ділянки у власність або в користування супроводжується різними діями зацікавленої особи, прийняттям відповідних рішень органу місцевого самоврядування (щодо дачі згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки, про затвердження проекту відведення та про передачу земельної ділянки). У відповідності до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати будь-яких порушень його прав на землю. Захист прав на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними актів органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, рішенням Нересницької сільської ради від 07.02.2014 року за №883 надано [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відводу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Нересниця по вулиці Гагаріна, №3. В подальшому, під час провадження в даній справі, рішенням Нересницької сільської ради від 27.05.2015 року за № 1240, вилучено в [PERSON] за її згодою земельну ділянку площе. 0.0082 га. в землі запасу Нересницької сільської ради, і як ствердили в судовому засіданні відповідачі для спільного двору. При цьому матеріалами цивільної справи не стверджено, що оспорюваним рішенням відповідача, яке до того ж видано раніше ніж позивачці, порушуються права позивача на землю, а відтак підстав для задоволення позову немає. Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON] , [PERSON], Нересницької сільської ради, третіх осіб Управління Держземагенства у Тячівському районі, реєстраційної служби Тячівського рай управління юстиції про скасування рішення органу місцевого самоврядування та державної реєстрації прав на земельну ділянку слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на позивачів.

Outcome: dismissed