Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

[PERSON] у лютому 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 22 жовтня 2011 року зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON]. Вказує, що від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], народження 11.02.2012, який перебуває на її утриманні. На даний час чоловік не виконує належним чином обовязки щодо утримання родини. Зазначає, що відповідач працює у фірмі СТОВ Прогрес на посаді тракториста і має можливість надавати допомогу як на утримання неповнолітньої дитини так і подружжя. У судовому засіданні позивачка просила стягти з відповідача [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], народження 11.02.2012, у розмірі 33 відсотки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття, пояснивши, що відповідач працює трактористом в СТОВ Прогрес, має стабільний дохід, стан здоровя та матеріальне становище задовільне, інших утриманців не має, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. Крім того, пояснила, що вона не працює, тяжко хворіє і потребує матеріальної допомоги від чоловіка. Відповідач у судовому засіданні позов щодо стягнення аліментів визнав частково, не заперечував сплачувати щомісячно аліменти на утримання сина у розмірі ? частини його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 22 жовтня 2011 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с.8), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], народження 11.02.2012 (а.с.4). Неповнолітній син [PERSON] проживає разом із матірю [PERSON] і знаходиться на її утриманні (а.с.5). Відповідач в повному обсязі матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість і зобовязаний надавати таку допомогу. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що офіційно працює трактористом в СТОВ Прогрес, що знаходиться в с. Майорщина Гребінківського району Полтавської області та має мінливий заробіток через сезонний характер роботи, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, утриманців не має. Таким чином може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно ст.ст. 180-183 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або матері. При цьому суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних. Згідно ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін є обґрунтованими, і що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Разом з тим, позивачем не наведено доказів, що свідчать про виникнення у неї права на стягнення аліментів у розмірі 33 відсотки усіх видів заробітку відповідача. Доводи про тяжкий матеріальний стан позивача у звязку з її хворобою не є підставою стягнення більшого розміру аліментів на утримання дитини сторін та вказують на існування правовідносин подружжя іншого характеру. Крім того, відповідач погодився збільшити нижню межу розміру аліментів до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, менше за який не можуть бути стягнуті аліменти, що на думку суду, з урахуванням мінливого заробітку відповідача найкраще відповідатиме інтересам дитини. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial