overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

[PERSON] просить визнати за нею право власності в порядку успадкування на нерухоме майно, що знаходиться по вулиці Піщаній, 8 села Підкормілля Любешівського району Волинської області. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 13 липня 2013 року після смерті чоловіка [PERSON], залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого є позивач. Через відсутність державної реєстрації успадкованого вона не може оформити своїх прав. За таких обставин змушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Від відповідачів: [PERSON], Зарудчівської сільської ради Любешівського району Волинської області, надійшли заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, хоча належним чином був сповіщений про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомив, будь-яких клопотань не подавав. На підставі частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі --ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ № 373165 позивач з 02 вересня 1985 року перебувала у шлюбі з [PERSON], [INFO]. [PERSON] помер 17 січня 2013 року у селі Підкормілля Любешівського району Волинської області у віці 48 років, що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ № 135263. Відповідно до довідки Зарудчівської сільської ради Любешівського району Волинської області № 1231 від 22 липня 2015 року за [PERSON] рахувались житловий будинок з господарськими будівлями по вулиці Піщаній, 8 села Підкормілля, земельні ділянки, грошові заощадження у Любешівському відділенні «Ощадбанку». Дружина [PERSON] прийняла спадщину шляхом спільного проживання з спадкодавцем до дня його смерті. Державним нотаріусом Любешівського нотаріального округу [PERSON] 29 серпня 2013 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на нерухоме майно, що знаходиться по вулиці Піщаній, 8 села Підкормілля Любешівського району Волинської області, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. У відповідності до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що позивач прийняла спадщину по смерті [PERSON]. Рішення суду слугуватиме підставою для державної реєстрації прав [PERSON] на нерухоме спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

[PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/2 частину будинковолодіння №86 по вул.Круговій у м.Конотопі у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 29.01.2016 року, що складається з квартири №1 до якої віднесені: кімната 1-4 площею 18 кв.м., кімната 1-5 площею 11,6 кв.м., кухня 1-6 площею 6,2 кв.м., передня 1-3 площею 3,7 кв.м., веранда площею 2,6 кв.м., коридор 4,3 кв.м., санвузел площею 6,6 кв.м., а також надвірних будівль: погрібу «пг-1», 1/2 частини сараю « Б» та 1/2 частини огорожі. На обгрунтування вимог у позові зазначено, що після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема й на вказану частину будинковолодіння. Проте, у правовстановлюючому документі, яким є договір купівлі-продажу, вказано, що спадкодавцем [PERSON] була придбана квартира по вул.Круговій №86 в м.Конотопі, без визначення номера квартири, але з перерахуванням приміщень, що відходять покупцю і визначенням ідеальної долі 1/2. Разом з тим, при державній реєстрації цієї нерухомості право власності зареєстровано на 1/2 частину будинковолодіння. Така плутаніна стала перешкодою у нотаріальному оформленні спадщини і підставою для звернення до суду. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] міська рада просить розглядати справу без їх представника, позовні вимоги визнають. Треті особи: приватний нотаріус [PERSON] та КП «[PERSON] МБТІ» також не заперечують вимогам, просять розглядати справу за їх відсутності. Таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Суд, вважає, що, з огляду на положення ст.174 ЦПК України, вимоги підлягають задоволенню, оскільки безумовно визнані відповідачем. Право позивача на отримання у спадок спірної частки домоволодіння, своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також належність спадкодавцю спадкової нерухомості повністю доводяться представленими доказами (а.с.4-17). За приписами ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1258, 1261 ЦК України передбачено право спадкування за законом, зокрема до першої черги спадкоємців віднесені дружина спадкодавця .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

[PERSON] просить визнати за нею право власності на 2/3 частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування вимог у позові зазначено, що вказана будівля є спільним майном подружжя. За рішенням Конотопського міськрайонного суду від 19.10.2020 року за [PERSON] було визнано право власності на 1/3 частку спірного домоволодіння, при цьому наведеним рішенням не визначений власник інших 2/3 частин, що перешкоджає реєстрації права власності у Державному реєстрі і є підставою для звернення до суду. [PERSON] , подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 23). Відповідач [PERSON] просить розглянути справу без його участі, задоволенню вимог не заперечує (а.с.24). Суд, дослідивши представлені докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого. За приписом ч.2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною першою статті 356 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 цього Кодексу. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 19.10.2020 року за [PERSON] визнано право власності 1/3 частку будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-10). Проте, правова доля 2/3 частки вказаного житлового будинку не визначена, що унеможливлює проведення державної реєстрації права власності на спірну нерухомість. На переконання суду при визначенні частки жодних порушень прав співвласників будинку не допущено. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

[PERSON] просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON]. Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті матері; спадщину вона прийняла, подавши в установлений законом строк заяву до нотаріуса, на підставі якої була заведена спадкова справа № 470 за 2013 рік, та одержала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,9810 га. та 0,7728 га., що розташовані на території Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Інших спадкоємців немає. Державний нотаріус відмовився видати їй свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів на нього. Позовні вимоги в частині належності [PERSON] домоволодіння [ADDRESS] позивачка підтверджує : довідками з Лецьківської сільської ради від 28.10.2014 р.р., № 477, 478, з яких вбачається, що згідно з записами в погосподарській книзі № 1 за 2011-2015 роки особовий рахунок № [NUMBER] на вказане домоволодіння був відкритий на ім'я [PERSON], яка була зареєстрована та проживала в ньому по день смерті одна; технічною документацією на житловий будинок та довідкою про його вартість. Вимоги про право на спадкове майно позивачка підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON], в якому вказана дата її смерті [INFO] р.; копією рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28.08.2014 року, яким встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] року, є матір'ю [PERSON], [INFO]; копіями свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9810 га. та 0,7728 га., що розташовані на території Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, виданих на ім'я позивачки [PERSON], 25.09.2014 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори [PERSON]; матеріалами спадкової справи № 470 за 2013 рік, заведеної державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори [PERSON], за заявою позивача, поданою 07.12.2013 року. Відмова нотаріуса видати позивачці свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння підтверджується постановою нотаріуса від 28.10.2014 р. № 2629/02-31. В судове засідання представник позивачки [PERSON], подав заяву про те, що заявлені вимоги підтримує і просить розглянути справу без його участі. Відповідач - Лецьківська сільська рада, до суду не з'явилася, надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без участі її представника, заявлені вимоги визнала і зазначила, що наслідки визнання позову їй відомі. Суд дійшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.328,1258,1261,1268,1269,1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], житловою площею 28,00 кв. м. з належними до нього надвірними надбудовами і спорудами: верандою; погрібом з шийкою; сараєм; колодязем; ворітьми та огорожею, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON]. Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та грошових вкладів. Позивачка, як спадкоємець за заповітом майна померлої, прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори у встановлений строк, на підставі якої було заведено спадкову справу № 411 за 2011 рік та одержала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади. Інших спадкоємців немає. Державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Позовні вимоги в частині належності [PERSON] житлового будинку з належними до нього надвірними надбудовами і спорудами, що розташований по [ADDRESS] позивачка підтверджує випискою з погосподарської книги № 1 по Помоклівській сільській раді на 2011-2015 роки з якої вбачається, що особовий рахунок № 0017/1 на вказане домоволодіння відкрито на [PERSON], будинок побудований в 1959 році, [PERSON], була зареєстрована та проживала в ньому до дня смерті одна; технічним паспортом на будинок. Вимоги про право на спадкове майно позивачка підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON], в якому вказана дата її смерті [INFO]; копією заповіту [PERSON] на ім'я позивачки, посвідченим 26 березня 2003 року секретарем Помоклівської сільської ради, з якого вбачається, що все своє майно вона заповідала [PERSON]; копією свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади, виданого державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Коляденком Я.В. 11.05.2012 року, зареєстрованого в реєстрі № 1-559; витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та матеріалами спадкової справи № 411/2011, заведеної державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Коляденком І.В. за заявою позивачки [PERSON] від 09.11.2011 року про прийняття спадщини. Відмова нотаріуса видати свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.09.2014 року № 2243/02-31. В судове засідання представник позивачки [PERSON] не з'явився, подав заяву про те, що позовні вимоги підтримує та просить слухати справу без його участі. Відповідач - Помоклівська сільська рада - просила розглядати справу без участі її представника, позов визнала та зазначила, що наслідки визнання позову їй відомі. Суд дійшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.328,331,1235,1268,1269,1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

[PERSON] просить визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0,0230 га, 0,0999 га та 0,1299 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]. Вимоги мотивує тим, що у 2008 році за договорами дарування отримала спірні земельні ділянки, однак відразу право власності на землю не зареєструвала, а після внесення змін до законодавства у сфері речових прав на нерухоме майно зареєструвати право власності у ДРС неможливо. У письмовій заяві до суду позивач свої вимоги підтримала, просила справу розглядати за її відсутністю. Представник Ради звернулася з аналогічним клопотанням надала копії державних актів дарувальника. Представник ДРС у вирішенні спору поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. 13.10.2008 за договорами дарування позивачу перейшли у власність спірні земельні ділянки загальною площею 0,2528 га (а.с. 6-8). Із витягів з Державного земельного кадастру від 25.02.2014 вбачається, що була виготовлена технічна документація, присвоєні кадастрові номери, визначено межі ділянок, їх площа повністю відповідає розмірам за договорами та наданим державним актам попереднього власника, який вже помер (а.с. 9-17, 31-33). У відповідності до вимог ЗК України при кожному переході прав на землю новий власник мав отримати державний акт на своє ім'я, чого позивачем зроблено не було. У зв'язку з прийняттям 05.03.2009 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок», з 02.05.2009 отримання державного акта на право власності на земельну ділянку стало необхідним лише у разі набуття права власності із земель державної чи комунальної форми власності. Отже позивач не може захистити своє порушене право іншим способом, ніж шляхом визнання права власності на земельні ділянки у судовому порядку. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Воно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] правомірно набула право власності на спірні ділянки, а тому воно може бути визнане судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] просить визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0,08 га та 0,1060 га для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва в [ADDRESS]. Вимоги мотивує тим, що у 2007 році за договором купівлі-продажу придбала спірну земельну ділянку, однак відразу право власності на землю не зареєструвала, а після внесення змін до законодавства у сфері речових прав на нерухоме майно зареєструвати право власності у ДРС неможливо. Позов було підтримано [PERSON] у суді, яка пояснила, що не встигла виготовити державний акт на спірну землю через постійні реорганізації у відповідних державних органах, хоча документи подала одразу після придбання ділянок. Сільський голова та представник ДРС звернулися з клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Рада позов визнала, ДРС - поклалася на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. 22.11.2007 за договором купівлі-продажу позивачу перейшли у власність спірні земельні ділянки загальною площею 0,1860 га (а.с. 6). Із витягів з Державного земельного кадастру від 16.06.2013 вбачається, що була виготовлена технічна документація, присвоєні кадастрові номери, визначено межі ділянок, їх площа повністю відповідає розмірам за договором (а.с. 12-14, 30-32). У відповідності до вимог ЗК України при кожному переході прав на землю новий власник мав отримати державний акт на своє ім'я, чого позивачем зроблено не було. У зв'язку з прийняттям 05.03.2009 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок», з 02.05.2009 отримання державного акта на право власності на земельну ділянку стало необхідним лише у разі набуття права власності із земель державної чи комунальної форми власності (а.с. 14). Отже позивач не може захистити своє порушене право іншим способом, ніж шляхом визнання права власності на земельні ділянки у судовому порядку. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Воно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] правомірно набула право власності на спірні ділянки, а тому воно може бути визнане судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

[PERSON] просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальним розміром 0,20 га на території Вересівської сільської ради, як за спадкоємцем за законом після смерті чоловіка. Позов мотивує тим, що спадкодавець, як власник цієї земельної ділянки, за життя не встиг отримати витяг з державного земельного кадастру (далі - ДЗК). У письмовій заяві до суду [PERSON] позов підтримала, просила справу розглядати без її участі. Сільський голова звернувся з аналогічним клопотанням, позов визнав. З досліджених судом матеріалів справи встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Чоловік позивача [PERSON] на підставі рішення виконкому Вересівської сільської ради від 26.11.1997 отримав у власність спірну земельну ділянку, призначену для обслуговування жилого будинку (0,13 га) та ведення особистого підсобного господарства (0,07 га), що підтверджується державним актом серії 08-14 №001982 від 25.11.1998 (а.с. 9). [INFO] він помер (а.с. 7). Внаслідок смерті останнього відкрилася спадщина на все належне йому майно. Позивач - єдиний спадкоємець за законом (а.с. 5). Громада не порушує питання про відумерлість спадщини у порядку ст. 1277 ЦК України. Згідно із ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст.ст. 1296, 1297 ЦК України вбачається, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва проте, постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю витягу з ДЗК (а.с. 11). За положеннями ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування. Відповідно до ст. 23 ЗК України в ред. 1990 року ( на момент отримання спадкодавцем земельної ділянки), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. А тому суд дійшов висновку, що [PERSON] був власником спірної земельної ділянки, що відноситься до складу спадщини. Та обставина, що спадкодавець не зареєстрував земельну ділянку в ДЗК, що почав функціонувати в 2011 році, на думку суду, не може бути перешкодою для отримання спадщини позивачем. Наведене кореспондується з роз'ясненнями, що містяться у п.3.5 Листа Пленуму ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». З огляду на зміст глави 84 ЦК України та роз'яснень Пленуму ВСУ у Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивача на отримання у спадок спірної земельної ділянки встановлюється судом. Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, а також те, що громада не оспорює право власності спадкодавця, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved