Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах недієздатної [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначено, що позивачам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, який вони успадкували від батьків. За адресою вказаного будинку батьки позивачів ще за своє зареєстрували місце проживання відповідачів. З моменту своєї реєстрації відповідачі фактично проживають за іншою адресою, їх особисті речі в належному позивачам житловому будинку відсутні. Позивачі [PERSON] та [PERSON] постійно проживають у вказаному будинку за місцем своєї реєстрації та ніколи не бачили відповідачів. Ніхто з позивачів не знає відповідачів, ніяких стосунків з ними не підтримують, їх фактичне місцезнаходження позивачам не відоме та відповідачі не є родичами чи близькими особами для позивачів. [PERSON] та [PERSON] , кожний окремо, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, наведених у позові. [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги та розгляд справи провести за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом публікації оголошення на веб-сайті суду, про причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань від них до суду не надходили, відзив до суду не подали. У зв`язку з неявкою відповідачів та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивачів суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Свідок [PERSON] суду показав, що він є чоловіком позивача [PERSON] . Батьки дружини проживали за адресою: [ADDRESS] , але [PERSON] та [PERSON] в їх будинку ніколи не проживали. Свідок [PERSON] суду показав, що він завжди проживав за адресою: [ADDRESS] з батьками до їх смерті, але [PERSON] та [PERSON] в їх будинку ніколи не проживали, він особисто їх ніколи не бачив. Заслухавши пояснення, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про право на спадщину, витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З 16 червня 2005 року у вищевказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , а з 19 червня 2006 року у вищевказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , що підтверджується відповідними записами у домовій книзі вищевказаного будинку. З моменту своєї реєстрації відповідачі фактично проживають за іншою адресою, їх особисті речі в належному позивачам житловому будинку відсутні. Вказаних осіб за адресою вказаного будинку зареєстрували батьки позивачів ще за своє життя. Позивачі [PERSON] та [PERSON] постійно проживають у вказаному будинку за місцем своєї реєстрації та ніколи не бачили цих людей. Ніхто з позивачів не знає відповідачів, ніяких стосунків з ними не підтримують, їх фактичне місцезнаходження позивачам не відоме та відповідачі не є родичами чи близькими особами для позивачів. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд приходить до висновку, що відповідачі не є власниками або членами сім`ї власників житла, зареєстровані належному позивачам будинку лише формально, а тому у відповідачів немає правових підстав для користування будинком, що належить позивачам на праві спільної часткової власності. За таких обставин відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved