Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Адвокат Свистун Геннадій Валерійович в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження квартирою. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що у 1994 році позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.08.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., реєстр № 1-6334, зареєстрованого в Сєвєродонецькому БТІ за № 340 від 19.08.1994 року, придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] , яка належала останній на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.1991 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І., реєстр № 2788, зареєстрованого в Сєвєродонецькому БТІ за № 340 від 11.07.1991 року. У 2018 році, коли позивачка намагалася здійснити продаж належної їй квартири, з`ясувалося, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на дану квартиру на підставі договору довічного утримання від 30.10.1991 року, реєстр № 12, було накладено обтяження у вигляді заборони відчуження від 14.01.1999 року, яке внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 08.12.2005 року за № 2676109. При цьому, на звернення позивачки до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори щодо скасування заборони відчуження було повідомлено, що зробити це немає можливості з урахуванням того, що нотаріальні справи, в тому числі по даній квартирі, передано до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який з 2014 року перебуває на не підконтрольній українській владі території. На письмові звернення представника позивачки до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори та Луганського обласного державного нотаріального архіву з вимогами щодо зняття заборони відчуження з даної квартири та надання копій відповідних документів, Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора з посиланням на ст. 8 Закону України «Про нотаріат» відмовилась надавати будь-яку інформацію, а Луганський обласний державний нотаріальний архів, який територіально знаходиться в м. Старобільську, взагалі залишив запит без відповіді. Таким чином, у позивачки склалася ситуація, при якій вона, будучи власником вказаної квартири, не має можливості розпорядитись нею на власний розсуд через існування обтяження у вигляді заборони відчуження, яку Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора фактично не може скасувати через відсутність нотаріального архіву, а отже єдиним можливим, в даному випадку, способом захисту прав позивачки є звернення до суду з цивільним позовом. Представник позивача адвокат Свистун Г.В. в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу квартири від 11.08.1994 року, посвідченим державним нотаріусом Сєвєродонецької нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., зареєстрованим в реєстрі за № 1-6334, придбала у [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією договору купівлі-продажу від 25.06.1991, укладеного між [PERSON] , яка діє в інтересах ЖКК «Луганськгаз», з однієї сторони та [PERSON] , з іншої, ЖКК «Луганськгаз» продав [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчено старшим державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І., зареєстровано в реєстрі № 2788. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 14454800 від 08.11.2018, на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , накладено обтяження у вигляді заборони відчуження, дата виникнення 30.10.1991 року, архівна дата 14.01.1999 року, яке внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 08.12.2005 за № 2676109. Підстава обтяження - договір довічного утримання, б/н, Перша Сєвєродонецька нотаріальна контора. Згідно з відповіддю директора КП Сєвєродонецьке БТІ № 01/100 від 17.04.2019, згідно з обліком КП «Сєвєродонецьке БТІ» станом на 29.12.2012 року на підставі відомостей, що зберігаються на паперових носіях, право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Перепелицею Ю.М., державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори 11.08.1994 року, реєстр № 1-6334. Позивач, звертаючись до суду, посилається на те, що вона будучи власником вказаної квартири, не має можливості розпорядитись нею на власний розсуд через існування обтяження у вигляді заборони відчуження, яку Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора фактично не може скасувати через відсутність нотаріального архіву. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, враховуючи, що позивач з 11.08.1994 року є єдиним власником вказаної квартири, а також те, що обтяження у вигляді заборони відчуження виникло 30.01.1991 року на підставі договору довічного утримання, укладеного попереднім власником квартири, і позивач не має ніякого відношення до зазначеного обтяження, а існування такого обтяження обмежує право власності позивача, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову адвоката Свистуна Геннадія Валерійовича в інтересах [PERSON] до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження квартирою. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що хоча позов і задоволено у повному обсязі, проте відповідач в особі Першої Сєвєродонецької нотаріальної контори не порушував своїми діями або бездіяльністю права власності позивача, а тому суд вважає, що стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved