Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (надалі по тексту - Відповідач), в якому просить суд розірвати кредитний договір № 0308/0708/71-197 від 22.07.2008 року, укладений між [PERSON] на ВАТ «Сведбанк» в особі директора Криворізького відділення № 1 Шевченко Т.О., правонаступником якого з 25.02.2012 року є АТ «Дельта Банк», договір поруки № 0308/0708/71-197-Р-1 від 22.07.2008 року з внесеними до нього доповненнями 13.07.2010 року, поручителем в якому вказаний [PERSON] , а також іпотечний договір № 0308/0708/71-197-Z-1 від 22.07.2008 року з доповненнями, внесеними в іпотечний договір 13.07.2010 року. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те що 22.07.2008 року між нею та ВАТ «Сведбанк» в особі директора Криворізького відділу № 1 ВАТ «Сведбанк» Шевченко Т.О. був укладений кредитний договір № 0308/0708/71-197, згідно якого банк надав позивачу грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 40 000, 00 доларів, строком до 21.07.2028 року,із процентною ставкою за користування кредитом - 11.9 % річних. Як зазначила позивач, кредитні кошти їй були необхідні для придбання квартири [ADDRESS] і були призначені для розрахунку із [PERSON] . Також, в день укладення кредитного договору між позивачем та банком, 22.07.2008 року був укладений договір поруки № 0308/0708/71-197-Р-1, між банком та [PERSON] , який прийняв на себе зобов`язання щодо повернення коштів, наданих позивачу в кредит, а також іпотечний договір № 0308/0708/-197-z-1, згідно якого на забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договорі в сумі 40 000 дол. США, позивачем була передана в іпотеку куплена квартира [ADDRESS] . Позивач вказала, що починаючи з серпня 2008 року вона добросовісно виконувала прийняті на себе зобов`язання, сплачуючи відповідно до встановленого графіку, розмір кредиту та процентної ставки в національній валюті у сумі, визначеній банком відповідно до умов договору. Однак у зв`язку із зростанням курсу долара США до національної валюти, гривні, банком в липні 2010 року було запропоновано внести зміни в договір поруки та в іпотечний договір, відповідно до яких сума кредиту, яка полягає поверненню складала 41 108, 74 дол. США, а вартість квартири складає 14500 дол. США, що становить по курсу долара, який діяв на 13.07.2010 року - 114 596, 40 грн. В подальшому, банком було змінено процентну ставку по кредиту з 11.9% річних до 13.39 %. За таких обставин, позивачем з серпня 2008 року по лютий 2014 року було сплачено 210 679, 90 грн., що ставить 27 047, 66 дол. США, що в національній валюті, яку отримала при укладенні кредиту в сумі 193 600 грн., перевищує на 17 080 грн. Укладаючи кредитний договір сторони керувалися певними обставинами, які з 2008року вже змінилися настільки, що якби позивач могла це передбачити, вона б ніколи не укладала кредитний договір, оскільки валютний курс долара США по відношенню до української гривні зріс на стільки що це повністю унеможливило виконати зобов`язання по кредитному договору. Фактично сплачено по кредиту 210 679 грн., тобто повністю була можливість закрити кредит, в той час як було надано можливість банку отримати значний прибуток. З урахуванням істотних обставин існують неспростовні істотні зміни обставин, якими сторони керувалися під час укладання договору, що є безумовною підставною для його розірвання. Тому просить розірвати кредитний договір внаслідок істотних обставин, а також договір поруки та іпотечний договори, з внесеними до них доповненнями. Так, згідно з положеннями процесуального закону, та врахувавши пункти 1-8 частини 3 статті 274 ЦПК України, при вирішенні питання визначення порядку розгляду позовного провадження, вбачається можливість розгляду справи у загальному порядку. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.05.2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2019 року відкрито провадження в порядку загального провадження. 04.03.2020 року на адресу суду надійшли заперечення від представника відповідача ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., [PERSON] , в яких заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. В засідання учасники провадження не з`явилися повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, 22.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» в особі директора Криворізького відділу № 1 ВАТ «Сведбанк» Шевченко Т.О. та [PERSON] було укладено Кредитний договір №0308/0708/71-197 (а.с. 11-15). ВАТ «Сведбанк» надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 40 000 доларів США строком на по 21.07.2028 року включно, із процентною ставкою за користування кредитом -11, 9 % річних. Відповідно до п. 1.2. Договору, кредит надається банком у готівковій формі через касу банку або у безготівковій формі на підставі заяви позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та перерахування коштів на користь [PERSON] в оплату за Договором купівлі-продажу, зазначеним у п. 1.4.цього Договору. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору, кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу між позичальником ( [PERSON] ) та [PERSON] (далі - Договір купівлі-продажу), з метою придбання: квартири [ADDRESS] . Відповідно до пункту 2.1 Кредитного договору забезпеченням виконань позичальника по погашенню заборгованості кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, оплаті комісій, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов даного договору та інших витрат банку, пов`язаних з одержанням виконання, виступає іпотека Об`єкта нерухомості, що придбавається позичальником за Договором купівлі-продажу, зазначеному в п. 1.4 цього Договору. Згідно з пунктом 3.1.1 Кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів у розмірі, порядку та строки, встановлені цим Договором та Графіком платежів щодо погашення суми Кредиту, процентів за користування ним, комісій Банку, сукупних послуг, які надаються Позичальнику у зв`язку із укладенням цього Договору, а також інших фінансових зобов`язань Позичальника, які виникають у зв`язку з укладенням цього Договору. На забезпечення виконання вимог кредитного договору, 22.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] , [PERSON] , було укладено договір поруки № 03/08/71-197-Р-1, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту/кредитної лінії згідно з кредитним договором № 0308/0708/71-197 від 22.07.2008 року у сумі 40 000 доларів США, строком до 22.07.2008 року, з процентною ставкою 11, 9 річних за їх використання (а.с. 20). 13.07.2010 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до Договору поруки № 0308/0708/71-197-Р-1 від 22.07.2008 року, згідно якого пункт 1 Договору поруки викладено в наступній редакції «Поручитель зобов`язується перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 0308/0708/71-197 від 22.07.2008 року, у сумі 41 108, 74 доларів США в тому числі згідно з Договором про внесення змін та доповнень № 4 від 13.07.2010 року, строком до 21.07.20208 року з наступною кредитною ставкою: 7% річних за період користування кредитом з 17.11.2009 року по 09.10.2010 року; 10 % річних за період користування кредитом з 10.10.2010 року по 09.10.2011 року; 13,5 % річних за період користування кредитом з 10.10.2011 року по 21.07.2028 року (а.с. 21). Крім того, 22.07.2008 року, між ВАТ «Сведбанк» в особі директора Криворізького відділення № 1 ВАТ «Сведбанк» Шевченко Т.О. (надалі - Іпотекодержатель) та [PERSON] (надалі - Іпотекодавець), було укладено іпотечний договір № 0308/0708/71-197-z-1, яким було забезпечувалось належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з кредитного договору № 0308/0708/71-197 від 22.07.2008 року, укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержатеем, а також усіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо: повернення іпотекодавцем іпотеко держателю кредиту у сумі 40 000, 00 доларів США в строк до 21.07.2028 року; сплати іпотекодавцем процентів за користування кредитом у порядку та строки, визначені кредитним договором; виконання іпотекодавцем інших зобов`язань. Відповідно до п. 2 Іпотечного договору, на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передає в іпотеку іпотеко держателю належне йому на праві власності майно: квартиру [ADDRESS] . 13.07.2010 року було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до іпотечного договору № 0308/0708/71-197-z-1 від 22.07.2008 року, згідно якого сторони дійшли згоди викласти абзац 2 пункту 1 іпотечного договору у наступній редакції: «повернення іпотекодавцем іпотекодержателю кредиту у сумі 41 108, 74 доларів США, у тому числі зміненої відповідно до Договору про внесення змін та доповнень № 4 від 13.07.2010 року до Кредитного договору, в строк до 21.07.20208 року. Пункт5 Іпотечного договору викладено в наступній редакції: «Сторони на дату укладення цього договору оцінюють предмет іпотеки в 14 500 доларів США, що за курсом Національного банку України на день укладення цього Договору становить у еквіваленті 114 596, 40 грн. 40 коп. Сторони за взаємною згодою домовились, що у випадку зміни кон`юктури ринку іпотек держатель має право без укладання будь-якої додаткової угоди до цього Договору змінити вартість Предмету іпотеки, зазначеному в абзаці першому цього пункту на підставі акту оцінки (звіту про майна) Предмета іпотеки». 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з умовами якого ПАТ «Сведбанк» продав (відступив), а АТ «Дельта Банк» купив всі права вимоги у ПАТ «Сведбанк» у якості кредитора до Позичальників за кредитними договорами,в тому числі право вимоги до позивача за кредитним договором № 0308/0708/71-197 від 22.07.2008 року, а також всі права вимоги ПАТ «Сведбанк» до осіб, які надали забезпечення за Договорами забезпечення. Так, на підставі постанови Правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 2 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», згідно з яким з 3 березня 2015р. запроваджена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк». На підставі постанови Правління Національного банку України від 2 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 жовтня 2015року прийняте рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В., строком на 2 роки з 5 жовтня 2015 року до 4 жовтня 2017року включно. Публікація відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відбулася 08.10.2015 в газеті «Голос Україна» № 187 (6191). Так, згідно з частиною четвертою статті 110 Цивільного кодексу України особливості ліквідації банків встановлюються Законом України «Про банки і банківську діяльність». Так, відповідно до статті 77 Закону «Про банку і банківську діяльність», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку, набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-У1 від 23.02.2012, який набрав чинності 21.09.2012 (далі - Закон). Даний Закон є спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час тимчасової адміністрації та ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб. Згідно з частиною третьою статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України. Відповідно до частини восьмої Перехідних Положень зазначеного Закону, законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Частиною першою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Уповноважена особа Фонду з дня початку процедури ліквідації банку, зокрема, здійснює повноваження управління банку. Відповідно до пункту 3.1. Кредитного договору, позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за попередній місяць, нарахованих відповідно до п. 3.2 цього Договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 438, 00 доларів США у чітко встановлений договором термін, 15 числа кожного місяця. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства Відповідно ст. 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Отже, валютою зобов`язання може бути як грошова одиниця України, так і грошова одиниця іншої країни - іноземна валюта. Відповідно до ст. 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У тому випадку, якщо валюта зобов`язання і валюта виконання грошового зобов`язання не співпадають, тобто якщо валютою зобов`язання є не гривня, а іноземна валюта, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Офіційний курс валют встановлює Національного банку України. Сторони, що застосовують еквівалент, встановлюють для себе зобов`язання розрахуватися в гривнях і виконують зобов`язання в гривнях. Єдина особливість - це те, що обсяг зобов`язань визначається курсом національної валюти відносно іноземної валюти. Таким чином, валютою зобов`язання є грошова одиниця, в якій це зобов`язання номінується, тобто виражається, а валютою виконання грошового зобов`язання є грошова одиниця, в якій таке грошове зобов`язання виконується, повинне виконуватися. Відповідно до частин першої та третьої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В обґрунтування позову - підстав для розірвання договору позивач посилалася на те, що відбулась істотна зміна обставин, якою вона не керувалася, укладаючи кредитний договір, а саме: значне зростання курсу долара США по відношенні до курсу гривні України, що потягло за собою значне здорощення кредитного курсу. Так, відповідно до ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, догові може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б його на інших умовах. Однак, частиною другою статті 652 ЦК України передбачено, що в разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Частина 4 стаття 652 ЦК України встановлює, що зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Отже, закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин. Проте, позивачем не доведено наявності всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання кредитного договору у зв`язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. Крім того, відповідно до статті 36 Закону України «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України. Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 12 листопада 2003 року N 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав кредитні кошти. Всі подальші взаємовідносини стосуються виконання позичальником свого обов`язку повернути отримані кошти з процентами. Позивач під час укладення кредитного договору, та внесених до нього змін, був ознайомлений з його умовами висловив своє волевиявлення шляхом підписання зазначеного договору. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про розірвання кредитного договору. Що стосується позовних вимог позивача про розірвання в тому числі і договору поруки № 0308/0708/71-197-Р-1, та іпотечного договору № 0308/0708/-197-z-1, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо розірвання договору поруки та іпотечного договору, у зв`язку із недоведеністю позовних вимог, оскільки належних доказів на підтвердження своїх доводів позивач не надав. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання договорів не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даного провадження та не підлягають задоволенню, оскільки відсутні підстави для розірвання вищезазначених договорів та позивач зобов`язаний виконувати умови договору у відповідності до його умов та умов чинного законодавства, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed