Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, вселення. Позивач зазначала, що у 2009 році вона за власні грошові кошти придбала квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Документально право власності за договором купівлі-продажу було оформлено на її сина - відповідача [PERSON], якому на той час виповнилось 18 років. Після придбання квартири вони переїхали до цієї квартири, де мешкали разом, за цією ж адресою позивач зареєстрована з 30 вересня 2009 року, що підтверджується відміткою про місце проживання в її паспорті. Приблизно 15 квітня 2016 року між нею та відповідачем сталася сварка, під час якої відповідач виштовхнув позивача за двері квартири, відібравши ключі. 28 квітня 2016 року вона звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та вселити [PERSON] у вищевказану квартиру. В ході слухання цивільної справи відповідач [PERSON] віддав позивачу ключі від квартири та усунув перешкоди у користуванні квартирою, у зв'язку з чим була подана заява про залишення позову без розгляду. 01 вересня 2016 року між нею та відповідачем знову сталася сварка, під час якої відповідач знову виштовхнув її за двері квартири, відібравши ключі. Всі особисті речі, ліки, документи залишилися у квартирі. Відповідач не впускає її до квартири, на телефоні дзвінки не відповідає. Відповідно, з 01 вересня 2016 року вона була позбавлена права користування квартирою, в якій мешкала та є зареєстрована. Іншого житла у неї немає, на сьогодні позивач мешкає у знайомих. Можливості придбати собі житло чи знімати вона не має, так як єдиним джерелом існування є пенсія по інвалідності. Посилаючись на викладене, позивач просила суд зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та вселити її у зазначену квартиру. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, представник відповідача направив до суду заяву, в якій зазначав, що позовні вимоги відповідач визнає, не заперечує проти їх задоволення в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] належить на праві власності квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З 30 вересня 2009 року у вищевказаній квартирі зареєстрована матір відповідача - позивач [PERSON], що підтверджується відповідною відміткою в її паспорті (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Частина 3 ст.47 Конституції України вказує на те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішення суду. Конституцією України закріплено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків (ч.2 ст.51 Конституції України). Відповідно до ст.172 СК України, дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Статтею 405 Цивільного Кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати його для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.156 ЖК Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Згідно ч.4 ст.156 ЖК УРСР, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, по'вязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідач [PERSON] є сином позивача, тобто членом її сім'ї, як власник квартири, відповідно до ч.4 ст.156, ч.2 ст.64 ЖК України. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд (частина п'ята статті 174 ЦПК України). За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується із відповідача в дохід Держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач [PERSON] є інвалідом II групи загального захворювання, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER], виданим 25 червня 2014 року, суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь Держави судовий збір в розмірі 1280 грн. (за задоволення двох позовних вимог немайнового характеру).

Outcome: approved