Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Адвокат [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття його з реєстраційного обліку. Позов мотивує\~тим,\~що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки про склад сімї №10 від 04.05.2018 року, виданої ОСББ «Господар-Уж», за вищевказаною адресою зареєстровано чотири особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Однак, згідно тієї ж довідки та акту про відсутність особи за місцем реєстрації від 06.05.2018 року, [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 01 жовтня 2008 року. У звязку з тим, що відповідач не проживає за адресою [INFO], без поважних причин понад десять років, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №22 по вул. Марка Вовчка, 10, в м. Ужгород, та зняти його з реєстраційного обліку. В судове засідання позивач не з'явилася та її представник подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у їй відсутності, однак позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та будь яких пояснень суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання на його зареєстроване місце проживання копії ухвали про відкриття провадження у справі та додатків до неї, а в подальшому через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Згідно з копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССМ №073502 від та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №123609690, [PERSON]\~є власником\~квартири за адресою [ADDRESS]. Згідно з наданими відомостями з відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області та копією довідки №10 від 04.05.2018 року, виданої ОСББ «Господар-Уж», [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO]. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], яка є донькою позивача, перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.06.2013 року розірвано. Судом також встановлено, що згідно з довідкою №10 від 04.05.2018 року, виданою ОСББ «Господар-Уж», [PERSON] числиться зареєстрованим за адресою [INFO], проте не проживає там. Також, Актом про відсутність (не проживання) особи (осіб) за місцем реєстрації від 06.05.2018 року засвідчено те, що [PERSON], [INFO], фактично не проживає за адресою [INFO], починаючи з 01 жовтня 2008 року. Згідно зі ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Доказів на спростування фактів щодо тривалого не проживання за вказаною адресою відповідач не надав, так само не надав доказів на підтвердження того факту, що залишив будинок і тривалий час був відсутній в ньому з поважних причин. Тому підстав, за якими б за відповідачем зберігалось право користування житловим приміщенням в судовому засіданні не встановлено. Разом з тим, за приписами ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Тому, що стосується позовної вимоги про примусове зняття з реєстрації відповідача, то така вимога не підлягає задоволенню, оскільки підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, якого на час звернення позивача до суду ще не було, а відтак позивач не звертався із відповідним рішенням суду до відповідного державного органу із заявою про зняття відповідача з реєстрації і не отримував відмову у проведенні таких дій, що свідчить про відсутність предмету спору в цій частині. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та відсутності предмету спору в частині зняття особи з реєстрації, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: partial