Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про розірвання шлюбу подружжя, які мають дітей. Мотивуючи заяву посилаються на те, що 18 червня 2015 року в Ужгородському відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ), актовий запис №245, між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Зазначають, що спільне життя у них не склалось, під час шлюбу у них виявились зовсім протилежні погляди на сімейне життя. Переконались, що вони є зовсім різними людьми, і тому в їх інтересах та в інтересах їх дітей вони вирішили розірвати шлюб. Пояснюють, що шлюбні відносини між ними припинені, сумісно не проживають, спільне господарство вони не ведуть. Також вказують на те, що вони відповідно до вимог ст. 109 СК України уклади договір щодо сплати аліментів на дітей та додаткових витрат на їх матеріальне утримання, місця їх постійного проживання після розірвання шлюбу, участі батьків у їх вихованні, інших питань пов`язаних з їх матеріальним утриманням та вихованням. На підставі вищевикладеного просять суд розірвати шлюб між ними. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 02.09.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей. Постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. У судове засідання 09.09.2020 року сторони не з`явилися, однак через канцелярію суду представник заявника [PERSON] , адвокат Мокану В.Д., подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, просив шлюб розірвати. Заявник [PERSON] у поданій заяві про розірвання шлюбу також просив суд провести розгляд заяви у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 18 червня 2015 року, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстровано у Ужгородському відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ), про що зроблено актовий запис №245, що стверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та донька [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] . Судом також встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося в силу різних причин. Наміру зберігати сім`ю не мають, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам заявників. Як вбачається з матеріалів справи, 27 липня 2020 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено та нотаріально засвідчено договір про сплату аліментів на дітей, про місце проживання дітей та участь у вихованні дітей того з батьків, хто проживає окремо, який посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дудись В.Н. та зареєстровано в реєстрі за №711. Згідно зі\~ст. 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст.\~24, ст.\~25 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з положеннями\~ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно з п. 8\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст. 109 СК\~( 2947-14 ) подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя. Відповідно до ч. 3\~ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 3\~ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Враховуючи вищенаведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, а відтак укладений між заявниками шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved