Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадщину у порядку спадкування за заповітом, в якій просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, площею 1,9845 га у межах згідно з планом, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у порядку спадкування за заповітом, яка належала покійному [PERSON] . На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області помер її дід [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина. За життя, а саме 30.03.2006 [PERSON] склав заповіт, яким право на земельну частку (пай) в розмірі 1,92 в умовних кадастрових гектарах, а в разі отримання Державного акта взамін сертифіката - вказану земельну ділянку, в рівних долях заповів їй та відповідачу. Заповіт не змінено та не відмінено. 18.12.2017 Ямпільський районний суд Вінницької області визначив їй та відповідачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті [PERSON] Державним нотаріусом їй видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на земельну ділянку, яка належала [PERSON] . З метою оформлення своїх прав на спадщину, вона вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№8285 від 18.11.2019, в якій просить суд справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився. Подав до суду письмову заяву за вхід.№8286 від 18.11.2019, в якій просить суд справу слухати в його відсутність, позовні вимоги визнає і просить суд їх задовольнити. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: заява позивача про розгляд справи без її участі, заява відповідача про розгляд справи без його участі та про визнання позову. Інші процесуальні дії у справі: прийняття справи до свого провадження (а.с.27), відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 18 листопада 2019 року на 10 годину 00 хвилин (а.с.31-34), про що постановлено ухвали окремими документами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта (а.с.5-6) судом встановлено, що позивачка народилася [INFO] у селі Калинів Самбірського району Львівської області, зареєстрована у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 13.05.2008 (а.с.9) судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області. Із копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №493541 виданого 02.04.2008 (а.с.10) судом встановлено, що на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області 02 квітня 2008 року було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, згідно якого останній є власником земельної ділянки, площею 1,9845 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №153/663/17 від 18.12.2017 (а.с.11) судом встановлено, що сторонам визначено додатковий строк - шість місяців після вступу рішення у законну силу для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті [PERSON] . Із копії заповіту від 30.03.2006 складеного у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області (а.с.13) судом встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті право на земельну частку (пай) в розмірі 1,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, а в разі отримання Державного акта взамін Сертифіката - дану земельну ділянку заповів своїм онукам, тобто позивачеві та відповідачеві. Із копії заяви (а.с.14) судом встановлено, що відповідач [PERSON] відмовився від отримання обов`язкової частки у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON] на користь позивачки. Із копії повідомлення начальника відділу у Ямпільському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №0-2-0.41-483/102-19 від 19.06.2019 (а.с.15), копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.16-18), копії довідки №02-09-420 від 27.05.2019 виданої виконком Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (а.с.19) та копії довідки №02-09-467 від 10.06.2019 виданої виконком Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (а.с.20) судом встановлено, що [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №493541 на підставі розпорядження Ямпільської РДА від 10.08.2006 за №346 на території Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і є власником зазначеної земельної ділянки. Кадастровий номер земельної ділянки 0525682200:03:003:0230. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №143/02-31 від 31.05.2019 (а.с.21) судом встановлено, що позивачці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності [PERSON] на земельну ділянку, яка знаходиться на території Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до ст.1269 ЦК України після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, спадщину прийняла позивачка [PERSON] , так як подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ст.ст.1222, 1223, 1235 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за заповітом і має право на успадкування майна померлого [PERSON] у повному обсязі, так як відповідач відмовився від своєї частки у спадщина на її користь. Враховуючи ту обставину, що ніхто із спадкоємців померлого не претендує на спадщину після її смерті, окрім позивача, ті обставини справи, які визнані сторонами, у порядку ст.82 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає встановленими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивачки про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, оскільки таке право спадкоємця підтверджене наявними в матеріалах справи доказами, і тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved