Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

[PERSON] (надалі також позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (надалі також відповідач), посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 1995 по 1997 р. і має з ним спільного сина [PERSON], [INFO], який хоч і став повнолітнім, проте продовжує навчатись на денній формі навчання у Глухівському педагогічному університеті і самостійного заробітку не отримує, а тому позивач посилаючись на положення ст. 199 СК України просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян та допустити негайне виконання рішення суду в межах платежів за один місяць. В судове засідання позивач не зявилась, проте надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просить розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, а позов визнає частково, так як в даний момент він ніде не працює та має неповнолітню дитину. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється судом за відсутності цих осіб та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, перевіривши і дослідивши матеріали справи та подані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони мають спільного сина [PERSON] [INFO], якому на час розгляду справи вже виповнилося 19 років, що підтверджується оглянутою у судовому засіданні копією свідоцтва про народження серії 1-БП № 290750 від 07.05.1996 р. (а.с.6), згідно якого батьками [PERSON] записані сторони по справі. З оглянутої у судовому засіданні довідки № 989 від 09.04.2015 р. (а.с.9), виданою факультетом природничої і фізико-математичної освіти Глухівського національного педагогічного університету імені [PERSON], вбачається, що [PERSON] навчається у цьому закладі на першому курсі денної форми навчання за держзамовленням і не знаходиться на повному державному забезпеченні. Оглянутою у судовому засіданні довідкою № 684 від 07.04.2015 р., виданою Глухівським промисловим житлово-експлуатаційним підприємством (а.с.8), підтверджується, що [PERSON] проживає у квартирі загальною площею 28,10 кв.м. разом з матірю та молодшим братом. Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що син сторін по справі [PERSON] продовжує навчання у вищому учбовому закладі на денній формі і не знаходиться на повному державному забезпеченні, у звязку з чим самостійного заробітку не має і потребує матеріальної допомоги. Сам же [PERSON] проживає разом з матірю позивачем по справі, та молодшим братом, у квартирі загальною площею 28,10 кв.м. У звязку з цим позивач змушена матеріально утримувати ще й не тільки старшого повнолітнього сина, який продовжує навчання, а й молодшу малолітню дитину [INFO]. Відповідач же є працездатним і може надавати своєму синові на час навчання матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що будь-яких доказів неможливості надання матеріальної допомоги відповідачем не надано, суд вважає за можливим задовольнити позовні вимоги. З огляду на положення ст. 367 ЦПК України суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо негайного виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 243,60 гривень судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved