Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] «про стягнення аліментів на утримання дитини». В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, з 14.06.2003 року перебувала у шлюбі із [PERSON], який рішенням суду від 31.10.2011 року розірваний. Від подружніх відносин з відповідачем [PERSON] має спільну дитину доньку: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Враховуючи те, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини: [PERSON], [INFO], просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, та витрату на правову допомогу у розмірі 300 грн. Позивачка до судового засідання надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, прохала прийняти заочне рішення у справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать клопотання його представника про перенесення розгляду справи. При цьому документів, які б підтверджували наявність поважних причин відкладення судового розгляду справи суду не надано. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчив матеріали позовної заяви, дослідив докази надані сторонами, суд приходить до наступного: Як встановлено, сторони перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10.01.2014 року, виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 02 (а. с. 7). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.10.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а. с. 10). Сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 469 (а. с. 7). Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сімї від 15.02.2017 року, виданою ТОВ «ЄРЦ КП». Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Тому, враховуючи зазначене, суд вважає можливими задовольнити позовні вимоги позивачки [PERSON], стягнувши аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Позивачкою сплачено адвокату 300 грн. за послуги з надання юридичної допомоги у вигляді складання позовної заяви (а. с. 4). Згідно зі ст. 88 ЦПК України, оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Так само, на користь позивачки необхідно стягнути документально підтвердженні понесені нею виплати на правову допомогу.

Outcome: approved