Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 28.10.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Після одруження вони разом виїхали на роботу в Італійську Республіку. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що відносини між ними поступово погіршились ще до народження сина. Чоловік почав зловживати алкогольними напоями, у стані спяніння неодноразово застосовував до неї фізичну силу. У 2012 році відповідач повернувся в Україну і з того часу вони не бачились і майже не спілкувалися. Відповідач абсолютно не цікавиться її життям та життям їх сина. Вважає, що примирення та збереження їхньої сімї є неможливим. А тому просила шлюб розірвати. Дитину залишити на проживання з нею. Витрати по оплаті судового збору покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не зявилася, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] 1-НМ № 063911, виданого повторно 13.11.2008 року, сторони 28.10.2008 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1670 (а.с. 25). У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 15-17). Позивач стверджує, що причиною розірвання шлюбу є погіршення стосунків між ними, зловживання відповідачем алкогольними напоями та застосування до неї фізичної сили і, як наслідок, не проживання разом протягом тривалого періоду часу. Вважає, що примирення та збереження їхньої сімї є неможливим. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] до [PERSON] слід розірвати. Неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити на проживання з матір`ю [PERSON]. Відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 704,80 грн. судового збору. Відповідно до частини пятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного,

Outcome: approved