Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Зазуляк Й.М., звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить постановити рішення про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] , оскільки відповідачка в порушення умов Договору купівлі-продажу квартири №6626 05.11.2014р., укладеного між позивачем та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Красовською А.В., не знялася з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка за вказаною адресою не проживає, не оплачує комунальні послуги, не отримує кореспонденцію, особистих речей в квартирі немає. З часу придбання позивачем квартири [PERSON] не заявляла жодних прав на неї. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву у якій вказав, що позов підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки в засідання відповідачка суду не повідомила, відзиву на позов не подала. Зі згоди представника позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст. 223, 280, ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Даний факт стверджується Договором купівлі-продажу квартири від 05.11.2014р., укладеним між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Красовською А.В., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №157087994 від 21.02.2019р. Квартира складається з трьох житлових кімнат площею 41,5кв.м та кухні. Загальна площа квартири становить 57,2кв.м. Відповідно до п.8 Договору продавець [PERSON] зобов`язувався знятись з реєстрації особисто та з іншими особами, які проживають у квартирі до 17.11.2014р. У травні 2016р. позивач з`ясував, що даній квартирі залишається зареєстрована донька колишнього власника, відповідачка по справі [PERSON] , [INFO] , що стверджується витягом із будинкової книги від 12.05.2016р. та адресною довідкою форми №16 від 12.05.2016р. У даній квартирі відповідачка зареєстрована з 17.12.1996р. У зв`язку з цим позивач не може вчиняти будь-які дії щодо розпорядження своєю власністю, зареєстрована особа не є членом його сім`ї, а тому звернувся в суд з позовом. Судом встановлено, що відповідачка в порушення умов Договору, не знялася з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , за місцем реєстрації відсутня з 2014 року. Факт не проживання відповідачки стверджується актами ЛКП «Тополя-406» від 18.10.2016р., 25.10.2016,. 05.12.2018р. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідачка, як член сім`ї колишнього власника квартири, понад один рік у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, її слід визнати такою, що втратила право на користування цим житловим приміщенням. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved