Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 4 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис №9688 про стягнення з неї за кредитним договором за період з 12 липня 2007 року по 2 серпня 2017 року заборгованість в сумі 1473605-88 грн., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту у розмірі 15222-28 доларів США, за відсотками - 12 838-73 доларів США, з комісії - 2165-80 доларів США, з пені - 24055-44 доларів США, по штрафам (фіксована частина) - 9-67 доларів США, по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 2714-11 доларів США та витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. Цей виконавчий напис, про який вона дізналася 21 березня 2018 року від начальника Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Одеської області, набирає чинності з дня його вчинення і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років. У зв`язку з тим, що приватний нотаріус здійснив цей виконавчий напис незаконно, оскільки не врахував наявність спору між нею та банком, тому вважає його таким, що не підлягає виконанню, та просить задовольнити позов. У судове засідання [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилась та про причини своєї неявки суду не повідомила, однак її представник, який також вважає дію приватного нотаріуса неправомірною щодо вчинення вищевказаного виконавчого напису, на задоволенні позову наполягає з підстав відсутності безспірності заборгованості його довірителя за кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанком» і останньою 12 липня 2007 року. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи інші учасники справи, у судове засідання не з`явились та про причини своєї неявки суду не повідомили, однак своїми заявами просять розглядати справу без їх участі. Крім того, представником ПАТ КБ «Приватбанк» Яковлєвою О.А. надано відзив на позовну заяву [PERSON] , в обгрунтування якого зазначено про його необгрунтованість та безпідставність. Заслухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 1054 ЦК України передбачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст.ст.526,610,611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.ст.34,87,88 Закону України «Про нотаріат», вчинення виконавчого напису визначено нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси; для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України; нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Наведені норми чинного законодавства свідчать, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМ України №1172, чи подані всі передбачені цим Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Судом встановлено, що рішенням Березівського районного суду Одеської області від 16 квітня 2014 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення задоволено, а у зустрічному позові [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання незаконними дій банку в підвищенні відсоткової ставки за кредитним договором, недійсними деяких умов кредитного договору та недійсної додатковї угоди до кредитного договору відмовлено. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 19062-17 доларів США, що за курсом НБУ від 26 липня 2012 року складає 152306-75 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на будинок, загальною площею 48,10 кв.м., та земельну ділянку, які розташовані в [ADDRESS] , шляхом продажу предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №ОDBRGK01420299 від 12 липня 2007 року) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, кадастрового номеру земельної ділянки та дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ Привтбанком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також постановлено рішення про виселення відповідача та членів її родини, які зареєстровані та проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), за вищевказаною адресою, зі зняттям з реєстраційного обліку в органах ДМС України та стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 1523-75 грн. (а.с.29). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 2 квітня 2015 року вищевказане рішення Березівського районного суду Одеської області змінено й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про виселення відмовлено, в іншій частині рішення суду залишено без змін та визначено порядок виконання рішення Березівського районного суду Одеської області від 16 квітня 2014 року шляхом зупинення стягнення на предмет іпотеки на будинок, загальною площею 48,10 кв.м, житловою площею 23,10 кв.м, та земельну ділянку, які розташовані в [ADDRESS] , на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-\\/II від 3 червня 2014 року, який набрав чинності з 7 червня 2014 року (а.с.40). 10 серпня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» у зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором щодо погашення кредиту звернувся до приватного нотаріусу Чернігівського нотаріального округу із заявою з додатками до неї необхідних документів вчинити виконавчий напис на копії кредитного договору від 12 липня 2007 року для стягнення з останньої боргу частинами за цим договором в сумі 57006-03 доларів США, що за курсом 25-85 грн. НБУ від 2 серпня 2017 року становить 1473605-88 грн. (а.с.105). 4 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. та глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за заявою представника ПАТ КБ «Приватбанк» Балашова О.В. з наданням всіх необхідних документів у відповідності до ст.87 Закону України «Про нотаріат» було вчинено виконавчий напис про примусове стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 12 липня 2007 року та розрахунку заборгованості за цим договором грошових коштів в сумі 57006-03 доларів США, що за курсом НБУ від 2 серпня 2017 року складає 1473605-88 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн. (а.с.104-123). Заперечуючи проти вимог позову в повному обсязі, представник ПАТ КБ «Приватбанку» в своєму відзиву зазначив, що до теперішнього часу кредитний договір не був виконаний достроково, розірваний чи змінений, він є діючим до 9 липня 2037 року та правовідносини між його контрагентами тривають. У зв`язку з тим, що [PERSON] не виконує належним чином умови кредитного договору від 12 липня 2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до місцевого суду із позовом та отримав рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке виконати неможливо, оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», фактично зупинив це стягнення на предмет іпотеки, а саме на будинок, який розташований в [ADDRESS], на час дії цього Закону. Тому банк скористався своїм правом і звернувся з метою захисту порушених прав та інтересів до приватного нотаріуса за виконавчим написом.При цьому, представник також звернув увагу, що твердження позивача щодо порушення нотаріусом ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» є хибним, оскільки виконавчий напис був вчинений з суворим дотриманням глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на підставі наданих банком документів, що підтверджують саме безспірність заборгованості.Пунктом13 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31 січня 1992 року роз`яснюється, що при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34,36,87,88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актом з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом або договором встановлено інший строк давності - не минув цей строк.Таким спеціальним нормативним актом є постанова Кабінету Міністрів України№1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Відповідно до п.1 цього нормативного акту для виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає право звернення стягнення на заставлене майно, і документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення.Тому безспірність в розумінні ст.88 ЗУ «Про нотаріат» є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумується) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим КМУ - не письмові докази наявності боргу, а докази наявності згаданих вище правовідносин.Дана позиція повністю відповідає Правовій позиції Верховного Суду України, викладеної в його постанові від 20.05.2015 р. №6-158цс15 від 20 травня 2015 року та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.05.18 р. справа №307/1580/17 провадження №61- 5271св18 від 17 травня 2018 року. Аналогічної позиції дотримувався і Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який в своїх ухвалах від 9 вересня 2015 року по справі №490/2908/15-ц та від 18 травня 2016 року по справі №6-6347св15, де вказав, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» №2 від 31 січня 1992 року роз`яснено, що відповідно до ст.ст.34,36,87,88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що виконавчий напис, який вчинено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., не суперечить діючому законодавству, спір між позивачем і ПАТ КБ«Приватбанк» вже остаточно вирішено, згідно рішення апеляційного суду Одеської області від 2 квітня 2015 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON] перед банком до теперішнього часу існує і трирічний строк з дня виникнення права вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», тобто з дня постановлення вказаного судового рішення, не сплинув.

Outcome: dismissed