Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] , яка в інтересах малолітнього [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів, третьої особи про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка є матір`ю відповідача, - [PERSON] [INFO] . Відповідач [PERSON] являється батьком малолітнього - [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини є відповідачка у справі - [PERSON] [INFO] . Після народження дитини в [INFO] залишила дитину на позивачку та на батька дитини - відповідача [PERSON] . [PERSON] було засуджено 31 серпня 2020 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 3 КК України до реального строку покарання у виді 3 років один місяць позбавлення волі. Оскільки відповідачі фактично самоусунулись від утримання своєї дитини, всі витрати по його утриманню та лікуванню здійснює позивач. У зв`язку з чим вона просила позбавити відповідачів батьківських прав, встановити опіку над малолітньої дитиною, призначивши позивача її опікуном, стягнути з відповідачів аліменти на її користь на утримання дитини. Ухвалою суду від 28.12.2020 р. позов був залишений без руху у зв`язку зі сплатою судового збору не в повному обсязі. Позивач 15.01.2021 р. усунула недоліки позовної заяви надавши суду доказ сплати судового збору. Ухвалою суду від 21.01.2021 року було відкрите провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.03.2021 р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору був залучений орган опіки та піклування Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. Просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Пояснила, що покинула дитину в лікарні в липні 2020 р. у зв`язку з тим, що син має вади здоров`я, а вона не має можливості його утримувати. Після цього вона жодного разу не відвідувала сина, матеріально не допомагала. Аліменти буде сплачувати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Бажав щоб опіку оформили на його матір. Представник органу опіки та піклування Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області Озмитель Д.Д. позов підтримала. Пояснила, що опіки та піклування Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно сина [PERSON] , встановити над [PERSON] опіку та призначити опікуном позивача. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Згідно зі свідоцтвом про народження від 11 березня 2020 р. серії [NUMBER] , виданого повторно Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), батьками [PERSON] ( [INFO] ) є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки від 22.06.2020 р. КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР Мостовий Дмитро знаходиться на лікуванні в цьому закладі з 03.06.2020 р. з діагнозом вроджена вада розвитку головного мозку, вроджена вада серця. Дитина потребує подальшого лікування в КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР. З Висновку № 360 від 02.04.2021 р. органу опіки та піклування виконавчого комітету Михайлівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] вбачається, що сім`я [PERSON] та [PERSON] з січня 2020 року перебувала на контролі служби у справах дітей, у зв`язку з тим, що батьки дитини - [PERSON] , [INFO] - не приділяли належної уваги лікуванню дитини, яка мала патології при народженні. Згідно з листом КНП «Михайлівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 25.05.2020 № 355 за даними сімейного лікаря [PERSON] , дитина не отримує достатньої уваги, та має проблеми з харчуванням. Про що свідчить дефіцит маси тіладитини 23% від повної. Знаходився на лікуванні в ЗОКДЛ, де почав набирати вагу. За наполяганням матері були виписані з відділення. Вдома дитина знову почала втрачати вагу, що свідчить про дефекти догляду та харчування. Згідно з листом КНП «Михайлівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 31.03.2021 № 291 декларацію про вибір лікаря, який надає первинну допомогу, батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] було укладено у віці 1 місяць 10 діб із лікарем загальної практики - сімейним лікарем Михайлівської АЗПСМ № 5 [PERSON] , після виписки дитини із відділення патології Запорізької обласної клінічної дитячої лікарні (підстава - розписка матері [PERSON] ). Стан дитини був наближений до тяжкого, у зв`язку з множинними вадами розвитку. Враховуючи те, що дитина потребувала постійного нагляду, сімейним лікарем та сестрою медичною проводилися її відвідування вдома, на що мати дитини ставилася вкрай негативно. Рекомендації по догляду за дитиною матір`ю виконувалися в недостатній мірі:нехтувала додатковими зусиллями при вигодовуванні дитини, порушувала правіла приготування суміші, як наслідок дитина не набирала своєї фізіологічної ваги; порушувалися санітарно гігієнічні заходи, дитячий посуд залишався із залишками їжі, належним чином не оброблявся, у зв`язку з чим дитина постійно хворіла на стоматит. Дитина протягом першого року життя потребувала постійного стаціонарного та амбулаторного лікування, на щомати відмовлялася (причина - відсутність коштів). У червні - липні 2020 року мати з дитиною перебування, на лікуванніу Запорізькій обласній клінічній дитячій лікарні, де покинула дитину. Подальший доглядза дитиною виконувала бабуся [PERSON] . Батько дитини [PERSON] , [INFO] , майже не приймав участі у вихованні сина, коли мати дитини [PERSON] покинула дитину, він разом зі своєю матір`ю [PERSON] проживав разом з сином, але вихованням, лікуванням, та утриманням дитини займалася його мати. На цих підставах, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Михайлівської селищної ради від 25.03.2021 № 5, та у зв`язку з тим, що[PERSON] та [PERSON] , ухиляються від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина орган опіки та піклування виконавчого Михайлівської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , стосовно малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Таким чином судом встановлено, що відповідачі ухиляються від своїх обов`язків щодо виховання дитини [PERSON] , в судовому засіданні не заявляли заперечень проти позбавлення їх батьківських прав, а тому суд вважає, що в інтересах дитини відповідачів слід позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON] .. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника (ч. 4 ст. 63 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] покинула сина [PERSON] , [INFO] , в липні 2020 р. та з цього часу не цікавилась його долею, а батько дитини [PERSON] відбуває покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць (яке призначене йому вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 31 серпня 2020 р.). З липня 2020 р. по сьогоднішній день піклування за [PERSON] здійснює позивач, яка є його бабусею. З Висновку № 049/052 від 07.05.2021 р. про доцільність (недоцільність) встановлення опіки, піклування та відповідність її/його інтересам дитини вбачається, що Служба у справах дітей Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області вважає за можливе взяти [PERSON] на облік кандидатів в опікуни за № 2 від 07.05.2021 року та за доцільне встановити опіку над дитиною, яка залишилася без батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , що буде відповідати його інтересам. Таким чином [PERSON] позбавлений батьківського піклування, у зв`язку з чим над ним слід встановити опіку, призначивши позивача його опікуном. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В свою чергу, згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що [PERSON] проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, а також те, що [PERSON] призначається опікуном [PERSON] , то з відповідачів на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини. На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 КПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу працездатну особу з 1 січня 2270 гривень. Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Позивач заявила вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини. У зв`язку тим, що заявлена вимога про стягнення аліментів, то позивач звільнена від сплати судового збору. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, то з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір. У зв`язку з тим, що у суду відсутні відомості про розмір щомісячного доходу відповідачів, то суд розрахунок судового збору за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини здійснює виходячи з мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку, який становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом син відповідачів народилася [INFO] , тобто має вік 1 рік. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня. Ціна позову за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини становить 5763 грн. ((1921 грн. х 50 %) х 6 міс.). Відповідно судовий збір за цю вимогу становить 1 % від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 грн. (5763 грн. х 1 % = 57, 63 грн., але не менше 908 грн. (2270 грн. х 0,4)). Таким чином з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір по 908 грн. з кожного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На цій підставі рішення у цій справі підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць, при цьому як аліментів на утримання дитини, так і аліментів на утримання позивача.

Outcome: approved