Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 12278,97 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що громадянин [PERSON] 17.12.2010 року звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач спочатку сплачував грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, але потім перестав своєчасно сплачувати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, чим порушив умови кредитного договору. Таким чином, у порушеннях умов кредитного договору та положень ЦПК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, тому позивач змушений звернутись до суду з відповідною заявою. 23.10.2018 року від [PERSON] надійшов відзив, в якому було вказано, що він заперечує проти позову та вважає, що позовні вимоги банку є необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне: в позовних вимогах позивачем вказано, що тіло кредиту становить 334,99 грн., а розмір нарахованої пені 8949,43 грн., що значно більше половини наданого кредиту, але законодавством України передбачено, що встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі не виконання ним зобов'язань за договором є несправедливими умовами, можуть бути визнанні недійсними, а також те що позивач в позовній заяві хоче одночасно стягнути і штраф, і пеню також є необґрунтованим та безпідставним, так як штраф і пеня це вид неустойки, а в статті 61 Конституції України вказано, що ніхто не може бути притягнений до відповідальності двічі за одне і те саме порушення. Також відповідач неодноразово звертався до представників позивача з метою врегулювання та погашення заборгованості на справедливих умовах, що не порушують прав відповідача, але отримав відмову, через, що між сторонами склались спірні правовідносини. Тому відповідач вважає, що розмір судових витрат потрібно розділити порівну між сторонами по справі. Також відповідач зазначив, що позичальник є слабшою стороною договору, якій об'єктивно не вистачає знань для оцінки кредитного договору, а тому існує великий ризик укласти договір, який не відповідатиме інтересам особи. Враховуючи вказане, відповідач визнав позовні вимоги в частині тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, пені, а також просив розділити порівну між сторонами судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позов підтримує в повному обсязі (а.с. 35). Відповідач у\~судовому засіданні\~надав до\~суду відзив\~та вказав,\~що позов\~визнає частково. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Громадянин [PERSON] 17.12.2010 року звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 8-24). Згідно до розрахунку заборгованості за договором станом на 12.07.2018 року у розмірі 12278,97 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту 334,99 грн., нараховано відсотків за користування кредитом 1933,65 грн., нараховано пені 8949,43 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 560,90 грн. ( а.с. 4-7). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.\~\~\~\~ У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобовязання за вказаним договором щодо забезпеченості, строковості та платності отриманого кредиту належним чином не виконав, останній платіж здійснив 09.01.2018 року у розмірі 400,00 грн. (розрахунок заборгованості за договором), що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Статтею 627\~ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Вимогами ст. 610 ЦК України\~передбачено, що\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми боргу за тілом кредиту та відсотків за користування кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідачем у відзиві до позовних вимог АТ КБ «Приватбанку» зазначено, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з нього і штрафу, і пені є необґрунтованим та безпідставним, так як штраф і пеня це вид неустойки, а в статті 61 Конституції України вказано, що ніхто не може бути притягнений до відповідальності двічі за одне і те саме порушення. Стаття 611\~ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст.\~548\~ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ст. ст. 546, 549\~ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). В постанові Верховного суду України від 11.10.2017 року встановлено, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З огляду на викладене та відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Згідно з ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, на підставі викладеного, враховуючи відзив відповідача та враховуючи те, що сума пені значно перевищує половину тіла кредиту, суд вважає потрібним позовні вимоги задовольнити частково. Крім того, відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 881,00 грн.

Outcome: partial