Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

[PERSON] , звертаючись з позовом до Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», просила визнати виконавчий напис нотаріуса зареєстрованого в реєстрі №631 від 16 лютого 2018 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною таким, що не підлягає виконанню. 25 квітня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (викликом) сторін. Позивачем копію ухвали було отримано 11 липня 2019 року, що підтверджується зворотнім повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції. Відповідач копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами було отримано 08 липня 2019 року, що підтверджується зворотнім повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції. Треті особи: приватний нотаріус Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівна та Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами було отримано 08 липня 2019 року, що підтверджується зворотнім повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Судом встановлено, що 26 січня 2012 року між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» (правонаступником якого є: ПАТ «ПУМБ») та [PERSON] укладено Договір карткового рахунку та договір страхування (оферти), відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позивачу кредит в сумі 3000 грн. строком 24 місяці. 16 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №631, яким запропоновано звернути стягнення з громадянки України [PERSON] , яка народилася [INFO] , місто народження: м. Суми, місце роботи: Весела торбинка, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] виданий Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області, 23 жовтня 2010 року, яка є боржником за Кредитним договором № 26255018637258 від 26 січня 2012 року, укладений нею із АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», ідентифікаційний код юридичної особи: 14282829, місцезнаходження: 04070, місто Київ, вулиця Андріївська, буд. 4, п/р [NUMBER] , МФО 334851, заборгованість за Кредитним договором № 26255018637258 від 26 січня 2012 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25 січня 2017 року по 25 січня 2018 року. Сума заборгованості складає 23541,44 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8085,39 гривень; прострочена заборгованість за комісією - 0 гривень; прострочена заборгованість за процентами - 10971,3 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту - 4026,81 гривень; строкова заборгованість за комісією 0 гривень; строкова заборгованість за процентами - 457,94 гривень. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (Закон № 3425-XII). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. За змістом положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 2 даної Постанови визначено про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 1.1., 1.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерством юстиції України 22.02.2012 N 296/5 (далі за текстом - Порядок) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.1., 3.2. глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172 (далі за текстом - Перелік) (п. 3.5. Порядку). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. У постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. Однак, при розгляді справи встановлено, що [PERSON] не отримувала письмову вимогу (повідомлення) про сплату заборгованості за кредитним договором №26255018637258 від 26 січня 2012 року, датовану 08 листопада 2017 року. При цьому, за змістом п. 11. Договору, клієнт погоджується отримувати від Банку інформацію про прийняття або відмову у прийнятті цієї Пропозиції, встановлення Ліміту овердрафту, про факти невиконання зобов`язань за Договором рахунку, про розмір існуючої заборгованості за Договором Рахунку, про строки та умови погашення такої заборгованості, про зміну умов обслуговування клієнтів - держателів платіжних карток Банку та нові послуги Банку тощо, усно по телефону та/або шляхом направлення відповідних письмових чи електронних повідомлень засобами зв`язку, зокрема, поштою (в тому числі електронною поштою) за адресою та/або на номер мобільного телефону чи автовідповідач телефону тощо за вибором Банку. Разом з тим, докази такого повідомлення (по телефону), з урахуванням неотримання надісланої вимоги позивачем, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд приходить до беззаперечного висновку про відсутність належного повідомлення позивача про існування заборгованості, що була заявлена до стягнення шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Також, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 викладений правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Частина третя статті 6 ЦК України визначає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, проте не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Норму статті 6 ЦК України розкриває стаття 627 цього Кодексу, в якій зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з приписами статей 525, 526, 629 ЦК України, одностороння зміна умов договору не допускається, зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 11. Договору, клієнт погоджується отримувати від Банку інформацію про прийняття або відмову у прийнятті цієї Пропозиції, встановлення Ліміту овердрафту, про факти невиконання зобов`язань за Договором рахунку, про розмір існуючої заборгованості за Договором Рахунку, про строки та умови погашення такої заборгованості, про зміну умов обслуговування клієнтів - держателів платіжних карток Банку та нові послуги Банку тощо, усно по телефону та/або шляхом направлення відповідних письмових чи електронних повідомлень засобами зв`язку, зокрема, поштою (в тому числі електронною поштою) за адресою та/або на номер мобільного телефону чи автовідповідач телефону тощо за вибором Банку. Отже, умовами Договору від 26 січня 2012 року не передбачений такий позасудовий засобів стягнення заборгованості, як вчинення виконавчого напису нотаріуса. Однак, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус на викладені вище умови договору уваги не звернув. Крім того, ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При цьому, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п.3.4. Порядку). Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку поповнення рахунку на кожну розрахункову дату та/або щомісячної сплати процентів, а отже і початок перебігу строку, з якого у кредитора чи його правонаступника виникло право примусового стягнення боргу за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, право примусового стягнення боргу за кожний черговий платіж починається та обчислюється з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. Як убачається з виписки по особовому рахунку Позичальника [PERSON] , яка надана ПАТ «Перший український міжнародний банк» приватному нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису, заборгованість по кредитному договору станом на 25 січня 2018 року складає 23541,44 грн., у виписці не вказано дати, з якої виникла заборгованість, отже нотаріус не мав можливості перевірити виникнення заборгованості в межах трирічного строку. Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, відсутність у кредитному договору застережних умов щодо такого позасудового порядку звернення стягнення, як вчинення виконавчого напису нотаріусом, та не пересвідчився, що заборгованість нарахована банком в межах трирічного строку, чим порушив вимоги ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості та строки в межах яких вчиняється виконавчий напис. А враховуючи, що стягнення мало місце у позасудовому порядку, позивач була позбавлена можливості висувати свої заперечення щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису, не отримання нею письмової претензії є істотним, вплинуло на її права та обов`язки. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сума боргу зазначена у виконавчому написі нотаріуса, не може бути визнана безспірною, також позивачем не була отримана письмова претензія про сплату заборгованості. За встановлених обставин, суд вважає вимоги позивача пред`явлені до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правомірними, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved