Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], свій позов мотивують тим, що 13.08.2003 р. приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу був посвідчений договір купівлі - продажу частини житлового будинку по [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] були покупцями. Як вбачається з п.1 договору купівлі - продажу від 13.08.2003 р. будинок був розташований на земельній ділянці міської ради. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить частина житлового будинку по [ADDRESS]. Дану спадщину прийняла та оформила її мати, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 15.03.2016 р. № 292. У квітні 2016 р. вони мали намір продати частину будинку, але після звернення до Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі, щодо отримання інформації про зареєстровані речові права на земельну ділянку по [ADDRESS], виявилося, що земельна ділянка була приватизована [PERSON] (продавець частини будинку за договором договір купівлі - продажу частини житлового будинку від 13.08.2003 р. ). Про місцеперебування [PERSON] їм нічого не відомо, іншим не судовим шляхом вирішити дане питання не можливо, тому змушені звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового розгляду справи, ніяких заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи від неї не надходило, тому Суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів, що підтверджують позов. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає не заперечує проти задоволення позову, а справу просить розглянути без його участі. Матеріалами справи встановлено, що земельна ділянка 0,05 га на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку [NUMBER], являється власністю [PERSON](а.с.9). Згідно договору купівлі - продажу від 13.08.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продала ? частину жилого будинку та надвірних будівель в [ADDRESS] розташовані на земельній ділянці міської ради [PERSON] та [PERSON](а.с.15). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14 вересня 2015року [PERSON] померла.(а.с.5) Згідно заповіту [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] є власником ? частини житлового будинку з надвірними будівлями що знаходяться по [ADDRESS].(а.с.18) Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно власником ? частини житлового будинку з надвірними будівлями що знаходяться по [ADDRESS] є [PERSON].(а.с.17) Згідно ст.. 81 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі - продажу, ренти , дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Відповідно до ч.1 ст.120 ЗУ України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Ст..132 ЗК України зазначено, що угоди про перехід права власності на земельні ділянки вважаються укладеними з дня їх нотаріального посвідчення (в редакції, яка діяла на час укладення сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку з частинами господарських будівель і споруд ) Згідно правового висновку викладеного у постанові ВСУ від 11 лютого 2015 року справа №6-2цс15, зазначено, що особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved