Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

[PERSON] пред`явив у Подільському районному суді міста Києва позов до Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «Рошен», третя особа: [PERSON] , про захист честі, гідності та ділової репутації, відповідно до вимог якого просив суд: визнати, що поширена Дочірнім підприємством «Кондитерська корпорація «Рошен» інформація в листі від [INFO] вих. № 235/06, а саме інформація про погрози, різкий тон та зухвалу поведінку в стані алкогольного сп`яніння [PERSON] є недостовірною та принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] ; зобов`язати Дочірнє підприємство «Кондитерська корпорація «Рошен» спростувати поширену недостовірну інформацію у такий точно спосіб, яким вона була поширена, тобто шляхом надсилання листів народним депутатам України [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про спростування інформації викладеної у листі від [INFO] вих. № 235/06. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у жовтня 2014 року між Всеукраїнською громадською організацією інвалідів «Правозахисна спілка інвалідів» та відповідачем було укладено угоду про надання благодійної пожертви для реалізації проекту «[INFO]». У листопаді 2015 року з невідомих причин фінансування проекту призупинено. З метою налагодження взаємовідносин між сторонами угоди Всеукраїнською громадською організацією інвалідів «Правозахисна спілка інвалідів» було надіслано народним депутатам України, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , листи з метою заручення їхньою допомогою задля проведення зустрічі. Вищевказаними депутатами, були надіслані відповідні звернення, у відповідь на які Дочірнє підприємство «Кондитерська корпорація «Рошен» надіслало їм, а також позивачу Лист від [INFO] вих. № 235/06, у тексті якого серед іншого йшлось про погрози, різкий тон та зухвалість [PERSON], а також його намагання потрапити на прийом до керівника підприємства у стані алкогольного сп`яніння. Таку поширену інформацію позивач вважає недостовірною, та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, у зв`язку з чим подано цей позов. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, просив суд відмовити у його задоволенні з огляду на його необґрунтованість. Третя особа свого права на участь у судовому засіданні не використала, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи 13.10.2014 року між Всеукраїнською громадською організацією інвалідів «Правозахисна спілка інвалідів» та Дочірнім підприємством «Кондитерська корпорація «Рошен» було укладено угоду про надання благодійної пожертви для реалізації проекту «[INFO] ». (а.с. 77) Відповідно до Листа від 15.06.2015 року вих. № 08-06/16, адресованого директору Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «Рошен» та 25 народним депутатам України, Всеукраїнською громадською організацією інвалідів «Правозахисна спілка інвалідів» ставляться питання щодо врегулювання правовідносин згідно вищевказаної угоди та доводиться інформація щодо непорозумінь в реалізації співпраці. (а.с. 78-79) В матеріалах справи містяться також листи, адресовані директору Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «Рошен» від 13.11.2015 року, 14.12.2015 року, 22.01.2016 року, в яких Всеукраїнською громадською організацією інвалідів «Правозахисна спілка інвалідів» ставляться на обговорення питання співпраці та взаємодії. (а.с. 80-82) 23.05.2016 року позивачем, як головою Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Правозахисна спілка інвалідів», було надіслано лист до народного депутата України [PERSON] щодо ситуації, яка склалась у взаємовідносинах між сторонами угоди від 13.10.2014 року. За результатами розгляду листів позивача, народний депутат [PERSON] та голови комітету ВРУ скерували їх за належністю та направили депутатські звернення. [INFO] Директором Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «Рошен [PERSON] було направлено лист за вих. № 235/06, адресований позивачу, а також копії направлено народним депутатам України [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо з`ясування ситуації, яка виникла у правовідносинах угоди від 13.10.2014 року. Так, серед іншого, в тексті цього листа зазначено: «у ході з`ясування обставин щодо такого прикрого випадку було встановлено, що поведінка помічника керівника ДП «КК «РОШЕН» була достатньо стриманою, особливо зважаючи на висловлені [PERSON] погрози, різкий тон та зухвалість. Як не прикро, вимушені вказати також на те, що є всі підстави вважати, що пан [PERSON] , намагаючись потрапити на особистий прийом до керівника ДП «КК «РОШЕН», перебував у стані алкогольного сп`яніння. Таке враження склалось не лише у помічника керівника ДП «КК «РОШЕН», а і у співробітників, що перебували у холі приміщення». Правовідносини, що виникли регулюються положеннями Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Також згідно з ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За змістом ст. 34 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 302 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Так, зі змісту статей 269, 270 ЦК України вбачається, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканними, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, а на підставі статті 299 ЦК України - фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. З наведених норм права вбачається, що позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права. Виходячи з положень статей 16 та 277 ЦК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема, права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Відповідно до абзацу першого п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до п. 18 Постанови від 27 лютого 2009 року № 1 позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, як чітко вбачається зі змісту п. 18 Постанови від 27 лютого 2009 року № 1 саме на позивача покладається обов`язок по доказуванню факту поширення інформації відповідачем, а також того, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Так, відповідно до абзацу другого п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» дійсно ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Згідно з ч. 2 ст. 30 зазначеного Закону оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Пленум Верховного Суду України в п. 19 своєї Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, роз`яснив судам, що відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Факт поширення відповідачем спірної інформації у формі листа від [INFO] не заперечується відповідачем, а відтак не потребує доказуванню. Зважаючи на зміст листа від [INFO] загалом, на його стиль та адресатів, суд приходить до висновку, що в ньому надається відповідь відповідачем на звернення позивача та звернення народних депутатів, щодо правовідносин між Всеукраїнською громадською організацією інвалідів «Правозахисна спілка інвалідів» та відповідачем, у зв`язку з укладенням угоди. Суд також приходить до обґрунтованого висновку, зважаючи на стилістику листа в цілому, а також використані в ньому мовні обороти та словосполучення, такі як «як не прикро», «є всі підстави вважати», «таке враження склалось», тощо, відповідач висловив свої оціночні судження щодо поведінки позивача. З огляду на вищевикладене, висловлення оціночних суджень щодо, зокрема, особи та її поведінки, не може слугувати підставою для притягнення цієї особи-висловлювача до цивільно-правової відповідальності, у разі незадоволення (несхвалення) адресатом змістом та/або формою такого висловлювання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed