Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя. В ообгрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 05.09.1998 р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Від сумісного життя 26.06.2000 р. народилася донька Діана. Під час шлюбу придбали квартиру [ADDRESS], яка зареєстрована на імя чоловіка. Квартира складається з трьох кімнат площею 15,5 кв.м, 24,3 кв.м, 15,0 кв.м, житловою площею 54,8 кв.м та загальною 107,2 кв.м. Після завершення будівництва багатоквартирного будинку сімя поселилася та зареєструвалася в даній квартирі, що підтверджується довідкою ОСББ «Огієнко-39». З відповідачем по справі фактично припинили сімейні стосунки. Оскільки квартира придбана під час шлюбу, а тому вона є спільною сумісною власністю подружжя, її частка становить 1\\2. Позивачка просить суд на підставі ст.ст. 60, 69, 70 СК України винести рішення яким визнати за нею право власності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS]. В суді представник позивача позов підтримав, просить його задоволити, просить стягнути витрати за надання правової допомоги з відповідача в сумі 3000,00 грн., не заперечила щодо заочного розгляду справи, суду пояснила, що шлюб між сторонами розірвано рішенням суду від 29.10.2015 р. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе справу розглянути без його участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували в шлюбі з 05.09.1998 р. Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.10.2015 р. шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку Діану, [INFO]. Під час шлюбу сторонами було придбано в новобудові квартиру [ADDRESS], яка зареєстрована за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності, САС 967242, 23.01.2012 р., виданого виконавчим комітетом Камянець-Подільської міської ради на підставі свого ж рішення № 1955 від 22.12.2011 р. «Про оформлення свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]П.» У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. \~\~ Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними або шлюбним договором. \~\~ Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки спірна квартира була придбана під час шлюбу, а тому позивачка як подружжя має право на 1\\2 частину спірного майна, її позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Ст.1 Закону України«Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до розяснень, які містяться в п.48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Представником позивача надано суду квитанцію про сплату їй як адвокату 3000 грн., в т.ч.: за оформлення позовної заяви та збір необхідних документів 1000 грн., ведення справи в суді -1500,00 грн., отримання рішення та виконавчого листа 500 грн. Враховуючи, що участь представника в судовому засіданні згідно журналів судових засідань склала в сукупності 12 хв.-н, а тому вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу повинні бути задоволені частково в розмірі 1610,24 грн.: 1000 грн. + 500 грн. + 110,24 грн.(1378 грн. х 40% : 60 хв-н х 12 хв-н). З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вимоги позивачки в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved