Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Адвокат Суткова Рена Агабєковна в інтересах [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про відмову у взятті на квартирний облік та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він проходить військову службу на офіцерських посадах в 3 управлінні (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях. Він та члени його сім`ї, до яких входять його дружина [PERSON] та його діти [PERSON] і [PERSON] , є внутрішньо переміщеними особами та зареєстровані і проживають у службовому жилому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Вони проживають у вказаному службовому жилому приміщенні на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 23.02.2018 року №93, протоколу засідання житлово-побутової комісії 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 03.03.2018 року №1 та ордеру на жиле приміщення від 30.07.2018 року №41. Йому та його дружині [PERSON] на праві власності належать земельні ділянки площею по 0,12 га. З метою реалізації права на отримання грошової компенсації відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 року №280 «Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України» він звернувся із заявою про взяття на квартирний облік у загальну чергу та включення до першочергового списку його у складі сім`ї 3 особи до Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, яка розпорядженням від 20.10.2020 року №664 відмовила йому у взятті на квартирний облік, оскільки він не потребує поліпшення житлових умов через його проживання разом зі сім`єю у службовій квартирі, де всі забезпеченні жилою площею на праві користування. Він вважає, що вказане розпорядження не відповідає діючому законодавству України. На підставі положень ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадку наявності службового житла у військовослужбовця, який разом із сім`єю отримали статус внутрішньо переміщених осіб, забезпечуються жилим приміщенням або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення. Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 року №280 затверджено Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцем бюджетам на виплату вищевказаної грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення. Він вважає, що надання службового житла жодним чином не залежить від перебування чи не перебування військовослужбовця на квартирному обліку та не позбавляє його права на отримання житла для постійного проживання або відповідної грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення. Він як військовослужбовець разом із членами своєї сім`ї є таким, що потребує поліпшення житлових умов шляхом надання житла в постійне користування або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення. Відповідач у спірних відносинах реалізував свої дискреційні владні повноваження, відмовивши йому у взятті на квартирний облік його разом із дітьми. Він вважає, що відновлення його порушеного права можливе шляхом зобов`язання відповідача взяти його які військовослужбовця на квартирний облік зі складом сім`ї три особи у загальну чергу із включенням до першочергового списку з 20.10.2020 року, оскільки відповідач незаконно відмовив у взятті на квартирний облік. Обрана ним форма захисту порушених прав у вказаному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача. З урахуванням уточнених позовних вимог просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 20.10.2020 року №664 про відмову [PERSON] у взятті на квартирний облік та зобов`язати Сєвєродонецьку міську військово-цивільну адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області розглянути питання про взяття на квартирний облік військовослужбовця Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях [PERSON] зі складом сім`ї три особи: [PERSON] , син [PERSON] та син [PERSON] , у загальну чергу із включенням до першочергового списку з 20.10.2020 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Відповідач Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області надала до суду відзив, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог через їх безпідставність та необґрунтованість. Проте суд не приймає зазначений відзив, оскільки він поданий поза межами строку, визначеного в ухвалі суду від 10.02.2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Суткова Р.А. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області Шарнікова І.І. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. 10.02.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. 18.03.2021 року судом постановлено ухвалу про залучення відповідачем Сєвєродонецьку міську військово-цивільну адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області як правонаступника Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] , [INFO] , з 01.08.2018 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] . Згідно з копією довідки від 31.11.2020 року №814, виданої 3 управлінням (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, [PERSON] дійсно проходить військову службу на офіцерських посадах в 3 управлінні (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях. Як вбачається з копії посвідчення серії [NUMBER] , виданого 26.05.2015 року Службою безпеки України, [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Згідно з копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 12.10.2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] 12.10.2002 року зареєстрували шлюб, актовий запис №976. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та [PERSON] , які народилися [INFO] та [INFO] відповідно, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 12.11.2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьк Головного територіального управління юстиції у Луганській області, та серії [NUMBER] , виданого 12.05.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області. Згідно з копіями довідок Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 25.10.2017 року №39570, №0000379020, №0000379045 [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. Зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , та фактичне місце проживання/перебування за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії ордеру на жиле приміщення №41 серія п від 30.07.2018 року, виданого виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради, на підставі рішення виконкому від 25.06.2018 року [PERSON] з сім`єю з 4 осіб видано ордер на право зайняття службового жилого приміщення жилою площею 36,9 кв.м., яке складається з 3 кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї - квартиронаймач [PERSON] , дружина [PERSON] , син [PERSON] та син [PERSON] . Відповідно до копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28.12.2020 року №239033234 [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 2123687500:07:001:0089 площею 0,12 га. Згідно з копією розпорядження Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 20.10.2020 року №664 «Про відмову [PERSON] у взятті на квартирний облік» [PERSON] відмовлено у взятті на квартирний облік у загальну чергу та включенні до першочергового списку у Військово-цивільній адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області по заяві від 24.09.2020 року у зв`язку з відсутністю підстав. Рішення мотивоване тим, що відповідно до п.п. 8 п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 11.12.1984 року №470, не потребує поліпшення житлових умов [PERSON] , який разом з сім`єю з 3 осіб зареєстровані та проживають у трикімнатній службовій квартирі за адресою: [ADDRESS] , де забезпечені жилою площею на праві користування в розмірі 9,23 кв.м. на одну особу при встановленому мінімальному рівні жилої площі у Луганській області - 6 кв.м. жилої площі на одну особу. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації визначаються відповідно до Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях». Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України. Згідно з абз. 1 п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом. Відповідно до ч. 3 ст. 34 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України. Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року №470, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначається Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством охорони здоров`я УРСР і Держбудом УРСР; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я УРСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Порядок видачі медичних висновків зазначеним хворим встановлюється Міністерством охорони здоров`я УРСР; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках; 7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати); 8) внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 та особи з інвалідністю внаслідок війни, визначені в пунктах 10-14 частини другої статті 7, та члени їх сімей, а також члени сімей загиблих, визначені абзацами четвертим - восьмим, чотирнадцятим, шістнадцятим - двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Згідно з абз. 4 п. 8 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року №470, внутрішньо переміщені особи, визначені у підпункті 8 пункту 13 цих Правил, беруться на квартирний облік у населеному пункті в межах території обслуговування органу соціального захисту населення, в якому вони перебувають на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб незалежно від наявності майнових прав чи прав власності на нерухоме майно, що розміщується на тимчасово окупованих територіях Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, Донецької та Луганської областей, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, розташованих на лінії розмежування, або житло яких зруйноване чи стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях. При цьому члени сім`ї особи з інвалідністю або учасника бойових дій, які мають довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за формою згідно з додатком до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509, беруться на квартирний облік разом з нею (ним). З аналізу вказаних положень Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень (квартирний облік), судом вбачається, що внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій, визначені у п.п. 8 п. 13 вказаних Правил, беруться на квартирний облік у населеному пункті в межах території обслуговування органу соціального захисту населення, в якому вони перебувають на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб незалежно від наявності майнових прав чи прав власності на нерухоме майно, що розміщується в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Частиною 1 ст. 118 ЖК України передбачено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Згідно з пунктами 60-62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі №653/1096/16-ц, статті 124-125 ЖК України передбачають приписи, згідно з якими припинення трудових правовідносин з роботодавцем, за виключенням окремих чітко визначених випадків, є підставою для виселення особи зі службового житла без надання іншого житлового приміщення. Тобто, формулювання вказаних приписів є достатньо чіткими та передбачуваними для особи, якій таке житло надане у користування. Отже, службове житло надається особі тимчасово, допоки з роботодавцем, який надав це житло, її пов`язують трудові правовідносини. Після їх припинення службове житло має бути повернуте роботодавцю для того, щоб у ньому мали можливість проживати інші працівники. Відповідно до пункту 25 постанови Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 року №37 «Про службові жилі приміщення» працівники, які проживають у службових жилих приміщеннях і потребують поліпшення житлових умов, за їх бажанням, можуть забезпечуватись іншими службовими жилими приміщеннями, що відповідають вимогам, передбаченим пунктами 10-12 цього Положення, або в установленому порядку приймаються на квартирний облік. Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Пунктами 2, 6 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081 передбачено, що військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. Питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців, вирішуються за місцем перебування їх на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Судом встановлено, що [PERSON] є учасником бойових дій, має довідку про взяття на його облік внутрішньо переміщеної особи та не має майнових прав чи прав власності на нерухоме майно на території України, на якій органи державної влади здійснюють свої повноваження. Разом з тим, судом встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] входять його сини [PERSON] та [PERSON] , які також взяті на облік внутрішньо переміщених осіб. Оскаржуваним розпорядженням від 20.10.2020 року №664 [PERSON] відмовлено у взятті на квартирний облік у зв`язку з тим, що він та члени його сім`ї зареєстровані та проживають у службовій квартирі, де забезпечені жилою площею на праві користування у відповідному розмірі на одну особу, який є більшим від встановленого мінімального розміру. Суд вважає необґрунтованими підстави вказаного розпорядження щодо забезпечення [PERSON] та членів його сім`ї службовою квартирою, в тому числі відповідно і жилою площею у більш ніж встановленому мінімальному розмірі на одну особу, оскільки наявність службового житла не є підставою для відмови у взятті [PERSON] на квартирний облік внутрішньо переміщених осіб з числа учасників бойових дій, з урахуванням його звернення із заявою про взяття на квартирний облік, як особи, що відповідно до підпункту 8 пункту 13 Правил потребує поліпшення житлових умов. Разом з тим, суд вважає відзначити, що службове житло надається особі тимчасово у зв`язку з характером її трудових відносин і лише на період її трудових відносин. Службове житло не є постійним, а особа, яка у ньому проживає, не має на нього майнових прав чи права власності, а у разі припинення трудових відносин, у зв`язку з якими вона була забезпечена службовим житлом, підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення. Крім того, забезпеченість особи службовим житлом не позбавляє її права забезпечуватись іншими службовими жилими приміщеннями або в установленому порядку бути прийнятою на квартирний облік, а перебування на квартирному обліку не позбавляє її права отримувати службове жиле приміщення. Таким чином, наявність у користуванні позивача службового житла не позбавляє його права одночасно бути взятим на відповідний квартирний облік. З викладу сформованих позивачем позовних вимог вбачається, що [PERSON] просить суд, зокрема, зобов`язати відповідача розглянути питання про взяття на квартирний облік військовослужбовця Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях [PERSON] зі складом сім`ї три особи у загальну чергу із включенням до першочергового списку з 20.10.2020 року. Згідно Рекомендацій Комітету міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11 березня 1980 року на 316 нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту. У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є, на думку колегії суддів, втручанням у дискреційні повноваження. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у вказаному рішенні. Таким чином, суд доходить висновку, що позивач [PERSON] разом із членами його сім`ї має бути взятий на квартирний облік з включенням до першочергового списку, як особа, яка визнається потребуючою поліпшення житлових умов відповідно до п.п. 8 п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року №470. При цьому вимога [PERSON] розглянути питання щодо взяття його на квартирний облік з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, не відповідає передбаченим законодавством способам захисту порушених його прав та інтересів, а є суб`єктивним твердженням позивача, зазначеним ним у позовній заяві на підставі рішення суду касаційної інстанції. Враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження про відмову у взятті на квартирний облік та зобов`язання вчинити певні дії підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідне розпорядження відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач до відповідача. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у сумі 908 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом.

Outcome: partial