Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON], яка діє і в інтересах [PERSON], та [PERSON], [PERSON] звернулися до Придніпровського районного суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту. В обґрунтування позову вказують, що вони - [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками 3/10 частин домоволодіння № 148 по вул. Богдана Хмельницького в м. Черкаси (квартира № 2), що стверджується свідоцтвом про право власності від 15.03.2010 року, серія САС № 597717. Також з ними проживає і малолітній син [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Відповідачка [PERSON] є співвласником домоволодіння № 148 по вул. вул. Б.Хмельницького в м. Черкаси (квартира № 1). Вказують, що 30.06.2011 року Черкаською міською радою було прийнято рішення № 2-663 Про продаж громадянці [PERSON] земельних ділянок по вул. Богдана Хмельницького, 148, відповідно до якого Черкаська міська рада вирішила продати [PERSON] земельні ділянки по вул. Б.Хмельницького, 148 в м. Черкаси, загальною площею 290 кв.м. Пунктом 2 вказаного рішення на земельну ділянку № 4, площею 72 кв.м. (кадастровий номер 110136400-02-067-0077) був встановлений безоплатний, безтерміновий земельний сервітут на користь ВЖ РЕУ-3 - право проходу до квартири, яка обліковується за ВЖ РЕУ-3. Відповідно до цього рішення 14.12.2011 року між Черкаською міською радою та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу земельних ділянок, який був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] за № 7244, відповідно до якого [PERSON] набула права власності на земельні ділянки № 1, 2, 3, 4 та отримала Державні акти на право власності на ці земельні ділянки. Вказують, що коли у відповідачки [PERSON] на земельну ділянку № 4 було лише право користування вони (позивачі) могли спокійно без перешкод користуватися своїм житлом та сараєм Б так як існувало обмеження - сервітут - право проходу до житла по земельній ділянці кадастровий номер 110136400-02-067-0077. Після отримання відповідачкою [PERSON] у власність цієї земельної ділянки у них виникли проблеми у вільному проході до свого житла та господарських споруд, оскільки в договорі купівлі-продажу нічого не зазначалося про сервітут. Внаслідок цього відповідачка створювала та створює їм перешкоди у проходженні до житла, що призводить до сварок та порушує їх право належним чином користуватися своїм майном, що є порушенням їх права власності. Також вказують, що вони (позивачі) декілька разів намагалися домовитися з відповідачкою, однак від добровільного вирішення спору відповідачка відмовляється, посилаючись на те, що земля є її приватною власністю і вона як хоче так нею і розпоряджається. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів, або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі. Відповідно до ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Відповідно до ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельного сервітуту як право проходу до сусідньої земельної ділянки Відповідно до ч. 1 ст. 100 ЗК України, ч. 1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Також вказують, що дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу права на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи. Вважають, що при укладенні Договору купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 110136400-02-067-007, між Черкаською міською радою та [PERSON], на цю земельну ділянку повинна зберегтися дія земельного сервітуту. Оскільки вони з відповідачкою не можуть в добровільному порядку вирішити дане питання, вони (позивачі) вимушені звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. А тому, просять встановити на їх - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] користь безстроковий земельний сервітут на право проходу відносно земельної ділянки, площею 0,0072 га, кадастровий номер 7110136400-02-067-0077, що розташована по вул. Богдана Хмельницького, 148 в м. Черкаси та належить [PERSON]; стягнути з відповідачки [PERSON] на їх користь судовий збір. В судовому засіданні позивачка [PERSON], яка також діє і в інтересах малолітнього [PERSON], та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, встановити безстроковий земельний сервітут на право проходу відносно земельної ділянки, площею 0,0072 га, кадастровий номер 7110136400-02-067-0077, що розташована по вул. Богдана Хмельницького, 148 в м. Черкаси та належить [PERSON], а також просили стягнути з відповідачки [PERSON] судовий збір. В судовому засіданні 17.04.2015 року, 05.10.2015 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні 05.10.2015 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали та пояснили, що користування позивачами земельною ділянкою відповідачки, на якій вони просять встановити сервітут, не можливе, оскільки позивачі своїми діями порушують конституційні права відповідачки та завдають шкоди її інтересам. Крім того, просили врахувати, що відповідачка почала будівництво нежитлової споруди (літньої кухні) і встановлення сервітуту буде цьому перешкоджати. А тому, просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивачів [PERSON] та її представника [PERSON], позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснення відповідачки [PERSON] та її представника [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи та оглянувши земельні ділянки сторін на місці у виїздному судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів, або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч. 1 ст. 100 ЗК України, ч. 1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. В судовому засіданні встановлено, що домоволодіння № 148 по вул. Б. Хмельницького в м. Черкаси належить: - 1/3 частина - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], по 1/10 частці кожному на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Придніпровським райвиконкомом 15.03.2010 року № САС 597717 (квартира № 2, загальною площею 49,3 кв.м.); - 19/100 частин [PERSON] на підставі Договору дарування посвідченого приватним нотаріусом 04.02.2000 року № 143 (квартира № 1); - 3/12 частини [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Придніпровським райвиконкомом 29.09.1993 року, б/н (1/12 частина) та Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом 28.12.2000 року № 6898 (1/12 частина) та [PERSON] на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом 10.11.2003 року № 6116 (1/12 частина) (квартира № 3); 26/100 частин [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Придніпровським райвиконкомом 21.07.1993 року № б/н (13/100 частин) та свідоцтва про право на спадщину, виданого держнотконторою 17.10.2005 року № 1-4837 (13/100 частин) (квартира № 4). Дане домоволодіння, згідно схематичного плану, розташоване на земельній ділянці, площею 2101 кв.м. 05.12.2007 року між співвласниками [PERSON] (квартира № 1), [PERSON], [PERSON] (квартира № 3), [PERSON] (квартира № 4) та ВЖ РЕУ - 3 (квартира № 2) було погоджено розподіл земельної ділянки домоволодіння по вул. Б. Хмельницького, 148 в м. Черкаси, що стверджується заявою та актом розподілу земельної ділянки, який поширюється і на позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки квартира № 2, яка обліковувалася за ВЖ РЕУ-3, була приватизована ними (позивачами) в рівних частках, що стверджується свідоцтвом про право власності від 15.03.2010 року. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідачці [PERSON] на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку від 23.11.2009 року належить земельна ділянка, площею 190 кв.м., що розташована за вищезгаданою адресою. Крім того, 30.06.2011 року Черкаською міською радою було прийнято рішення «Про продаж громадянці [PERSON] земельних ділянок по вул. Богдана Хмельницького, 148», відповідно до якого вирішено продати громадянці [PERSON] земельні ділянки загальною площею 290 кв.м. по вул. Богдана Хмельницького. 148 в м. Черкаси для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за 24500 грн., а саме: земельну ділянку 1 (кадастровий номер 7110136400-02-067-0074); земельну ділянку 2 (кадастровий номер 7110136400-02-067-0076); земельну ділянку 3 (кадастровий номер 7110136400-02-067-0075); земельну ділянку 4 (сервітут, кадастровий номер 7110136400-02-067-0077). З вказаного рішення вбачається, що на земельну ділянку були наявні обмеження в користуванні земельною ділянкою, а саме на частину земельної ділянки площею 0,72 кв.м. встановлено безоплатний, безтерміновий земельний сервітут на користь ВЖ РЕУ-3 прав проходу до квартири, яка обліковується за ВЖ РЕУ-3 (квартира № 2). 14.12.2014 року між Черкаською міською радою та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу земельних ділянок, відповідно до якого [PERSON] придбала земельні ділянки за адресою: м. Черкаси, вул. Богдана Хмельницького, 148, загальною площею 290 кв.м., а саме: земельну ділянку 1 (кадастровий номер 7110136400-02-067-0074); земельну ділянку 2 (кадастровий номер 7110136400-02-067-0076); земельну ділянку 3 (кадастровий номер 7110136400-02-067-0075); земельну ділянку 4 (сервітут, кадастровий номер 7110136400-02-067-0077). З даного договору вбачається, що на земельну ділянку з кадастровим номером 7110136400-02-067-0077 наявні обмеження в користуванні земельною ділянкою, на земельну ділянку площею 72 кв.м. встановлений безоплатний безтерміновий земельний сервітут на користь ВЖ РЕУ-3 право проходу до квартири, яка обліковується за ВЖ РЕУ-3. На підставі рішення Черкаської міської ради від 30.06.2011 року № 2-663 та Договору купівлі-продажу земельних ділянок від 14.12.2011 року № 7244 [PERSON] були видані Державні акти на право власності на земельні ділянки, що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Богдана Хмельницького, 148, кв., а саме на земельні ділянки: площею 0,0136 га, площею 0,0052 га, площею 0,0030 га, площею 0,0072 га. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.11.2013 року у справі № 711/5445/13-ц за позовом [PERSON], яка діяла також в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Черкаської міської ради про визнання рішення незаконним та визнання договору купівлі-продажу недійсним позов задоволено частково, визнано рішення Черкаської міської ради № 2-663 від 3006.2011 року «Про продаж [PERSON] земельних ділянок по вул. Богдана Хмельницького, 148» - незаконним в частині продажу земельної ділянки, на якій розміщений сарай літ. «Б» та погріб літ. «Е»; визнано Договір купівлі-продажу земельних ділянок від 14.12.2011 року, укладений між Черкаською міською радою та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстр № 7244), недійсним в частині купівлі-продажу земельної ділянки, на якій розміщені сарай літ. «Б» та погріб літ. «Е». Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 28.02.2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.11.2013 року залишено без змін. Звертаючись з даним позовом до суду позивачі вказують на те, що прохід до їх частини будинку (квартира № 2), яким вони користувалися так як для ВЖ РЕУ-3 (за яким до приватизації обліковувалася квартира № 2) був встановлений безоплатний безтерміновий земельний сервітут, відійшов у власність відповідачці [PERSON], в звязку з чим вони на даний час не мають проходу до своєї частини будинку та сараю літ. «Б». Статтею 98 ЗК України визначено право земельного сервітуту як право власника, або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Тобто, земельний сервітут це встановлене договором або судом речове право, наслідком якого є обмеження прав власників земельних ділянок в інтересах сусідів, що не породжують речового права інших осіб, тобто право користування чужою земельною ділянкою для задоволення потреб власника або володільця сусідньої земельної ділянки. Сервітут визначає порядок та межі використання чужої земельної ділянки через надання можливості користування нею лише в цільовий спосіб та певною її частиною. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 100 ЗК України власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 402 ЦК України земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч. 3 ст. 403 ЦК України). Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне господарське використання своєї земельної ділянки чи будинку, неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом. В пункті 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» також розяснено, що встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки в ефективному її використанні; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, а сервітут, який встановлюється, є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки. За певних обставин для вирішення спірних питань може бути призначена відповідна експертиза. Призначена ухвалою суду від 07.05.2015 року за клопотанням представника позивачки [PERSON] [PERSON] судова земельно-технічна експертиза з метою зясування питання щодо необхідності встановлення земельного сервітуту конкретної відповіді на поставлені судом питання не дала лише констатувала, що прохід до квартири № 2, що на праві власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був через ворота з хвірткою № 4 попід огорожею № 7 та біля гаражу літ. «З», по земельній ділянці № 4 (кадастровий номер 7110136400-02-067-0077), площею 72 кв.м., на яку був встановлений безоплатний безтерміновий земельний сервітут право проходу до квартири та що інші проходи до квартири № 2 не передбачалися. В звязку з цим судом було здійснено вихід на місце та оглянуто земельну ділянку домоволодіння № 148 по вул. Богдана Хмельницького в Черкаси, тому числі і ту на якій позивачі просять встановити земельний сервітут. В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка між квартирами №№ 1, 2 та № 3, 4 в дворовій частині та по городу перегороджена огорожею з металевої сітки в залізних стовпах, виходом та виїздом на вул. [PERSON] по дві квартири № 1,2 та № 3.4. Вхід на ділянку квартир №№ 3 та 4 з вул. Богдана Хмельницького через хвіртку № 1 та з пров. Ватутіна в огорожі № 3 через хвіртку без номера. Вхід на земельну ділянку квартири № 1 [PERSON] через хвіртку № 5 та вихід в двір через хвіртку № 6. Вхід до квартири № 2 Галич був через хвіртку № 4, однак на даний час він перегороджений огорожею із шлакоблоків між гаражем «З» та огорожею № 7. Прохід до квартири [ADDRESS] зі сторони провул. Ватутіна не передбачався. Вказане стверджується даними технічного паспорту (а.с. 100), висновком експерта від 07.07.2015 року № 12/СЕ-15 та оглядом земельної ділянки на місцевості. Також в судовому засіданні встановлено, що земельні ділянки власників квартир №№ 1,2 та № 3,4 по вул. Б.Хмельницького, 148 в м. Черкаси є відокремленими. Вказана обставина встановлена рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.04.2002 року, яким між співвласниками квартир №№ 3 та 4 встановлений порядок користування земельною ділянкою. Таким чином, єдиним можливим варіантом проходу позивачів до своєї частини домоволодіння (квартири № 2) був прохід через хвіртку № 4 та земельну ділянку № 4, площею 0,0072 га кадастровий номер 7110136400-02-067-0077, що належить на праві власності [PERSON], на яку для ВЖ РЕУ 3 (за яким раніше обліковувалася квартира № 2) був встановлений безоплатний безтерміновий земельний сервітут, та який на даний час унеможливлений, оскільки відповідачкою [PERSON] прохід між гаражем «З» та огорожею № 7 замурований огорожею із шлакоблоків. В судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до відповідачки з проханням надання їм вільного доступу до належної їм частини домоволодіння (квартири № 2) та сараю «Б», однак відповідачка такого дозволу їм не надає. Натомість не зважаючи на знаходження даного спору в суді відповідачка [PERSON] унеможливила такий прохід позивачам ще й облаштуванням огорожі із шлакоблоків між сараєм літ. «З» та огорожею № 7, що лише свідчить про не бажання відповідачки в добровільному порядку досягнути домовленості про встановлення земельного сервітуту. Частиною 2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Частиною 7 ст. 319 ЦК України зазначено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена, або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачі позбавлені вільного доступу до свої частини домоволодіння (квартири № 2) по вул. Богдана Хмельницького, 148 в м. Черкаси і іншого способу забезпечити такий доступ ніж встановленням земельного сервітуту немає, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, встановивши безстроковий земельний сервітут відносно земельної ділянки № 4, площею 0,0072 га, кадастровий номер 7110136400-02-067-0077, що розташована по вул. Богдана Хмельницького, 148 в м. Черкаси та належить [PERSON], для проходу позивачам до належних їм на праві власності 3/10 частин домоволодіння, розташованого за цією ж адресою (квартира № 2). Також суд при винесені рішення враховує, що відповідачка [PERSON] почала будувати нежитлову споруду на земельній ділянці, на якій позивачі просять встановити їм сервітут, вже під час знаходження справи в суді, а тому вважає, що такі дії позивачки направлені на унеможливлення виконання рішення суду та не приймає ці доводи до уваги. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved