Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 8 травня 2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Дзвиняцькій сільській раді Борщівського району Тернопільської області, актовий запис № 03. Від шлюбу є двоє малолітніх доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З листопада 2016 року не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть, хоча проживають в одній квартирі через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів щодо сімейних відносин та сімейних обовязків з ведення спільного господарства. На неодноразові прохання змінити ставлення до неї та налагодити відносини в сімї відповідач не реагував. Cпору про майно та місця проживання дітей не виникає, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просить задовольнити, пояснила, що за наданий судом термін на примирення не примирилися. Відповідач в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позову. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному обсязі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім»ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України). Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 8 травня 2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем в Дзвиняцькій сільській раді Борщівського району Тернопільської області, актовий запис № 03. Від шлюбу є двоє малолітніх доньок [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №145829 від 10.11.2011 року, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БВ № 194292 від 13.03.2013 року. Сторони на даний час не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть, оскільки не знаходили спільної мови на вирішення сімейних та матеріальних проблем. За термін наданий судом на примирення сторони не примирилися. Позивач поновлювати подружні відносини не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки втратила почуття поваги та любові до відповідача. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, підстав для збереження сімї немає. Спір про майно не виникає. Діти залишаються проживати з матірю.

Outcome: approved