Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє адвокат [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи наступним: 01 серпня 2004 року померла мати позивача, [PERSON], яка за життя склала заповіт, згідно змісту якого, померла заповіла все належне їй майно [PERSON]. Після смерті [PERSON], залишилося спадкове майно, до складу якого, крім іншого, входить 1,3957% від земельної ділянки загальною площею 29,07 га., яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Бериславського району, та 6,6890% від земельної ділянки загальною площею 15,21 га., яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Бериславського району. Які належали померлій на праві спільної часткової власності на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ХС №021285 від 15.02.2005 року та серії ХС №021344 від 15.02.2005 року. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезгадане майно, позивач звернулась до нотаріальної контори, але отримала відмову, у звязку з відсутністю у померлої правовстановлюючих документів. Просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла 01 серпня 2004 року, а саме: на частку розміром 1,3957% від земельної ділянки загальною площею 29,07 га., яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Бериславського району (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХС №021285 від 15.02.2005 року), та частку розміром 6,6890% від земельної ділянки загальною площею 15,21 га., яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Бериславського району (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХС №021344 від 15.02.2005 року). Позивач та її представник в судове засідання не зявились, до суду надали заяву, згідно якої просять справу розглянути без їх участі, на позовних вимогах наполягають. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області, в судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених учасників судового розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі. При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до статей 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач є донькою [PERSON] (а.с.6, 8, 9). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON], померла 01 серпня 2004 року, про що зроблено запис за №25, та [PERSON] сільською радою Бериславського району Херсонської області, видано свідоцтво про смерть серія І-КГ №170115 (а.с.8). На випадок своєї смерті [PERSON], вчинила особисте розпорядження, заповівши все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом вона буде мати право [PERSON] (а.с.10). До числа спадкового майна, крім іншого входить частка розміром 1,3957% від земельної ділянки загальною площею 29,07 га., яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Бериславського району, яка належить померлій [PERSON] на праві спільної часткової власності, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №021285, виданого Бериславською районною державною адміністрацією від 15.02.2005 року на підставі розпоряджень голови Бериславської районної державної адміністрації від 29.12.2003 року за №855, 08.06.2004 року за №455, 26.08.2004 року за №675 та 03.12.2004 року за №946, на імя [PERSON] (а.с.12), та частка розміром 6,6890% від земельної ділянки загальною площею 15,21 га., яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Бериславського району, яка належить померлій [PERSON], на праві спільної часткової власності відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №021344, виданого Бериславською районною державною адміністрацією 15.02.2005 року на підставі розпоряджень голови Бериславської районної державної адміністрації від 29.12.2003 року за №855 та 08.06.2004 року за №455, на імя [PERSON] (а.с.11). Відповідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та однією з загальних засад цивільного законодавства, передбаченою ч.5 ст.3 ЦК України є судовий захист цивільного права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ч.1 ст.. 1297 ЦК України, спадкодавець який прийняв спадщину, складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що за заявою [PERSON], Бериславською державною нотаріальною конторою ГТУЮ у Херсонській області заведена спадкова справа №274/2011, до майна померлої 01 серпня 2004 року [PERSON]. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину частку розміром 1,3957% від земельної ділянки загальною площею 29,07 га., яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Бериславського району, яка належить померлій на праві спільної часткової власності відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №021285, виданого Бериславською районною державною адміністрацією від 15.02.2005 року на підставі розпоряджень голови Бериславської районної державної адміністрації від 29.12.2003 року за №855, 08.06.2004 року за №455, 26.08.2004 року за №675 та 03.12.2004 року за №946, на імя [PERSON], та частку розміром 6,6890% від земельної ділянки загальною площею 15,21 га., яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Бериславського району, яка належить померлій на праві спільної часткової власності відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №021344, виданого Бериславською районною державною адміністрацією 15.02.2005 року на підставі розпоряджень голови Бериславської районної державної адміністрації від 29.12.2003 року за №855 та 08.06.2004 року за №455, на імя [PERSON] нотаріусом листом №1075/02-14 від 31.08.2017 року відмовлено, у звязку з тим, що відсутній документ, який підтверджує право власності спадкодавця на відповідну частку земельної ділянки, та рекомендовано звернутися до суду для визнання за нею права власності на зазначене майно (а.с.14). В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що вищезазначені державні акти на право власності на земельну ділянку належить на праві спільної власності 16 та 73 співвласникам з визначенням частки кожного, тобто земельні ділянки включають в собі декілька земельних ділянок, обєднаних в один державний акт, якими не визначено майно, на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину, позивач позбавлена можливості позасудовим порядком оформити своє спадкове право, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрала спосіб захисту порушеного права. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню. На підставі викладеного, в межах заявлених позивачами вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: approved