Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Красноколядинської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області про визнання протиправними та скасування рішення сесії Красноколядинської сільської ради від 04 квітня 2016 року про звільнення, розпорядження голови Красноколядинської сільської ради про звільнення від 15 квітня 2016 року, поновлення на роботі та виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування вимог зазначила, що її було звільнено з посади завідуючої дошкільним навчальним закладом «Дзвіночок» рішенням Красноколядинської сільської ради від 04 квітня 2016 року та розпорядженням голови Красноколядинської сільської ради від 15 квітня 2016 року № 31, всупереч вимог Законів України «Про дошкільну освіту» та «Про місцеве самоврядування», згідно яких керівника комунального дошкільного навчального закладу звільняє з посади відповідний орган управління освітою, а орган місцевого самоврядування такими повноваженнями не наділений. В звязку з чим просить визнати рішення сесії сільської ради та розпорядження сільського голови про її звільнення незаконними, поновити її на посаді завідуючої, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7184 грн 96 коп., стягнути 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди завданої незаконним звільненням. Також зазначає, що сільський голова неправомірно втручалася в роботу садочка, організовувала перевірки батьків, що призвело її до нервового зриву, в звязку в чим вона перебувала на лікуванні і понесла витрати на придбання ліків в сумі 1758 гривень 86 копійок, яку просить стягнути з відповідача, та стягнути витрати на правову допомогу. В попередньому судовому засіданні залучено в якості співвідповідача за позовом [PERSON] дошкільний навчальний заклад «Дзвіночок», та як 3-ю особу на стороні відповідача без самостійних вимог відділ освіти Талалаївської районної державної адміністрації. В судовому засіданні позивачка уточнювала позовні вимоги та остаточно просила визнати протиправними та скасувати рішення Красноколядинської сільської ради від 04 квітня 2016 року про звільнення, розпорядження голови Красноколядинської сільської ради про звільнення від 15 квітня 2016 року, поновити її на посаді завідуючої дошкільним навчальним закладом «Дзвіночок», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 15436 гривень 76 копійок, невиплачену заробітну плату в сумі 2489 гривень 80 копійок, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 15436 гривень 76 копійок, стягнути матеріальну шкоду в розмірі 1758 гривень 86 копійок, моральну шкоду в розмірі 5000 гривень витрат на правову допомогу в сумі 3000 гривень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що працювала на посаді завідуючої садочка «Дзвіночок». В грудні 2015 року виник конфлікт між нею та вихователем [PERSON]. Вона звернулася до сільської ради із заявою щодо невиконання обов»язків вихователем [PERSON] В січні 2016 року відділом освіти їй було винесено догану, а 15 квітня 2016 року її було звільнено з посади завідуючої згідно розпорядження голови сільської ради. Також було рішення сесії сільської ради про її звільнення. До дня звільнення вона виходила на роботу і не допускала ніяких порушень в роботі. Сільським головою був неправомірно зібраний схід села 25 грудня 2015 року. Дії голови сільської ради призвели до її до нервового зриву, в зязку з чим вона потрапила до лікарні. Позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Пояснила, що звільнення позивача було проведено з грубим порушенням норм трудового законодавства, та не належним органом, так як згідно закону «Про дошкільну освіту» керівника коммунального дошкільного навчального закладу звільняє з посади відповідний орган управління освітою.В звязку чим рішення сесії та розпорядження сільського голови є незаконними, позивачка підлягає поновленню на посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.Сільський голова неправомірно втручалася в роботу дошкільного закладу, в звязку з чим позивачка з нервовим зривом була госпіталізована, перебувала на стаціонарному лікуванні. Витрати на лікування понесені в сумі 1758 гривень 86 копійок, і підлягають стягненню з Красноколядинської сільської ради. Незаконним звільненням позивачу заподіяна моральна шкода, яка виразилася в тому, що [PERSON]В пропрацювала в закладі більше 30 років, до виникнення спірних правовідносин дисциплінарних стягнень не мала, в звязку із звільненням було порушено законне право позивача на працю гарантоване Конституцією України, що завдало їй моральних страждань. Розмір відшкодування моральної шкоди визначено в сумі 5000 грн. Також розрахунок при звільненні [PERSON] був проведений із затримкою, заробітна плата виплачена не в повному розмірі, тому необхідно стягнути заборгованість із заробітної плати в сумі 2489 гривень 80 копійок та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 15 436 гривень 76 копійок, витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн, які підтверджені документально. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову. Пояснила, що садочок перебуває у комунальній власності сільської ради, яка є його засновником, і фінансується з бюджету сільської ради щодо виплати заробітних плат та організації харчування. Ніяким чином вона не втручалася в роботу дитячого садка чи в роботу завідуючої. В грудні 2015 року [PERSON] звернулася з заявою до сільської ради зі скаргою на вихователя [PERSON], також звернулися зі скаргами на дії завідуючої батьки дітей та колектив. Всі ці заяви були винесені на розгляд виконкому 25 грудня 2015 року, де прийнято рішення попередити завідуючу, налагодити мікроклімат в колективі, створено громадський контроль батьків дітей, що відвідують садочок. Батьки бажали перевірити роботу харчоблоку садочку з власної ініціативи, але завідуюча їх не допускала до харчоблоку. Також в квітні батьки та колектив садочку звернулися до сільської ради зі скаргами на дії завідуючої [PERSON], для їх розгляду була скликана сесія на 04 квітня 2016 року. Не виносити дані заяви на розгляд сесії вона не мала права. Підставою для звільнення [PERSON] слугувало невиконання нею обовязків, що призвело до зриву навчально-виховного процесу в садочку. Батьки за власною ініціативою відмовилися приводити дітей в садочок, і в період з 01 квітня 2016 року діти заклад не відвідували. [PERSON] усно запрошували 04 квітня 2016 року на сесію, але вона не зявилася. Вона зверталася за розясненням до відділу освіти про те, хто повинен звільнити [PERSON] з посади, їй надали відповідь, що це компетенція сільської ради. Представник відповідача [PERSON] позов [PERSON] не визнав в повному обсязі. Пояснив, що звільнення [PERSON] було проведено тим органом, з яким вона перебуває в трудових відносинах, на підставі норм трудового законодавства та з врахуванням листа відділу освіти Талалаївської РДА. Підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] відсутні. Представник відповідача [PERSON] пояснила, що працювала на посаді вихователя в садочку. В роботі завідуючої [PERSON] були недоліки, вона не писала плани, було неналежне харчування дітей, постійно конфліктувала з колективом садочка, принижувала працівників. В зязку з чим вона вирішила звільнитися, проте на її захист стали батьки дітей, які звернулися зі скаргами у сільську раду на дії [PERSON] Був створений громадський контроль батьків. Завідуюча не допускала батьків- членів громадського контролю в харчоблок, хоча вони мали санітарні книжки, бахіли. Представник 3-ї особи відділу освіти Талалаївської РДА [PERSON] пояснила, що з грудня 2015 року до відділу освіти стали надходити скарги батьків та від колективу садочку на дії завідуючої [PERSON] Була проведена перевірка, за результатами якої в січні 2016 року [PERSON] начальником відділом освіти було винесено догану за недоліки навчального процесу. Наступна перевірка була проведена 01 квітня 2016 року, результати якої викладені у висновку від 06 квітня 2016 року. Перевіркою не було виявлено порушень в роботі дошкільного закладу та в роботі завідуючої. Проте було рекомендовано [PERSON] звільнитися, оскільки була недовіра батьків до неї та неналежний мікроклімат в колективі. Свідок [PERSON] пояснила, що кошти при звільненні [PERSON] не були нараховані вчасно, оскільки остання принесла табель обліку робочого часу лише 21 квітня 2016 року, 22 квітня 2016 року відбулося засідання виконкому, де прийнято рішення зняти з [PERSON] 5 год 50 хв. робочого часу за 15 квітня 2016 року, так як цього дня [PERSON] була відсутня на робочому місці з 08.00 год до 14 год 50 хв. З вимогою надати табель обліку робочого часу15 квітня 2016 року до [PERSON] не зверталися. Виплати проводилися через казначейство на картковий рахунок позивачки, що потребувало часу. 26 квітня 2016 року документи були надані до казначейства, а 29.04.2016 року кошти надійшли на рахунок позивачки. Розрахунок з позивачкою проведено повністю. Свідок [PERSON] пояснила, що її дитина відвідує садочок, завідуючою допускалося неналежне харчування дітей. Особисто в неї не було неприязних стосунків з завідуючою, щодо дитини також, але був конфлікт між завідуючої та вихователем [PERSON], і батьки стали на захист вихователя, довіри до завідуючої не було. З 01 квітня 2016 року вона та інші батьки не приводили 2 тижні дітей до садочка. Завідуюча не перешкоджала відвідуванню, це була ініціатива батьків. Свідок [PERSON], яка працює на посаді секретаря сільської ради, пояснила, що виник конфлікт між завідуючою садочком [PERSON] та колективом. Сільський голова в цей конфлікт не втручалася поки до сільської ради не надійшли заяви від обох сторін конфлікту, які були розглянуті на виконкомі. Вона повинна була видати [PERSON] трудову книжку в день її звільнення, але не могла відлучитися із сільської ради в звязку з зайнятістю, а [PERSON] по трудову книжку в день звільнення не прийшла і фактично отримала її 25 квітня. Свідок [PERSON] пояснила, що її дитина відвідує садочок. Була свідком, як завідуюча [PERSON] зясовувала стосунки з працівниками при дітях, також в садочку неналежне харчування. На її вимогу завідуюча не показала меню, лише на словах пояснила що будуть їсти діти. Був створений громадський контроль батьків, куди входить і вона. Завідуюча не допустила батьків до харчоблоку, також не дозволила бути присутніми при проведенні занять. З 1 квітня 2016 року вона не приводила дитину до садочку за власною ініціативою. Свідок [PERSON] пояснила, що 30 березня 2016 року до неї, як до журналіста, звернулися батьки, діти яких відвідують дитячий садочок «Дзвіночок». 01 квітня 2016 року вона перебувала в с. Красний Колядин, де в цей день проводилася перевірка садочка відділом освіти. В її присутності батьки висували претензії завідуючій з приводу неналежного харчування дітей, що завідуюча кричить, з»ясовує стосунки з колективом та батьками. Свідок [PERSON] пояснила, що працює на посаді помічника вихователя в садочку. [PERSON] постійно принижувала підлеглих, некоректно висловлювалася, конфліктувала з поваром, кричала на дітей. Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами трудового законодавства України. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] з 1978 року працювала в дитячому садочку в с. Красний Колядин на посадах няні, вихователя, а з 01 липня 2011 року на підставі розпорядження голови Красноколядинської сільської ради № 38 від 01 липня 2011 року переведена з посади 0,5 вихователя на посаду завідуючої дитячим садком, що підтверджується копією розпорядження та копією трудової книжки ( а.с.12-13, 75 ). Рішенням сьомої сесії сьомого скликання Красноколядинської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області від 04 квітня 2016 року [PERSON] звільнено з посади завідуючої дитячим садком «Дзвіночок» (а.с. 15) 15 квітня 2016 року сільським головою [PERSON] прийняте розпорядження № 31, яким, згідно рішення сьомої сесії сьомого скликання Красноколядинської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області від 04 квітня 2016 року, наказу Талалаївського відділу освіти № 3 від 12.01.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]В.», на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України [PERSON] звільнено з посади завідуючої дитячим садком «Дзвіночок» у звязку з невиконанням обовязків, що призвело до зриву навчально-виховного процесу в дитячому садку ( а.с.104) Згідно виписки з єдиного Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Красноколядинський дошкільний навчальний заклад «Дзвіночок» є юридичною особою (а.с. 51). Згідно статуту дошкільний навчальний заклад «Дзвіночок» перебуває у комунальній власності, засновником є Красноколядинська сільська рада ( а.с.77-76). Згідно п. 10 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що до повноважень голови сільської ради належить призначення на посади та звільнення з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів. Відповідно до п. 3 ст. 31 ЗУ «Про дошкільну освіту» керівника та заступника керівника державного і комунального дошкільного навчального закладу призначає на посаду та звільняє з посади відповідний орган управління освітою. Згідно посадової інструкції завідувача Красноколядинського дошкільного навчального закладу, з якою 01 вересня 2013 року ознайомлена [PERSON], завідувач призначається і звільняється наказом керівника управління відділу освіти місцевої ради (райдержадміністрації) (а.с. 80-89). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до ч.1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) данного працівника. 12 січня 2016 року начальником відділу освіти Талалаївської РДА було видано наказ № 3 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]В.» , згідно якого [PERSON] оголошено догану. ( а.с.189 ) В період з 28 грудня 2015 року по 08 січня 2016 року та з 16 січня 2016 року по 29 січня 2016 року [PERSON] перебувала на лікарняному, згідно листків непрацездатності( а.с.171), а в період з 12 лютого 2016 року по 26 березня 2016 року перебувала у відпустці терміном 42 календарних дні, згідно розпорядження № 11 від 12 лютого 2016 року голови сільської ради( а.с162). Суд приходить до висновку, що ні в рішенні сесії Красноколядинської сільської ради від 04 квітня 2016 року, ні в розпорядженні голови сільської ради від 15 квітня 2016 року, що оскаржуються позивачем, не вказано в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення [PERSON] з посади завідуючої дитячим садочком. Пояснення представника відповідача [PERSON] про те, що підставою для звільнення [PERSON] стало невиконання нею трудових обовязків, що виразилося в зриві навчально виховного процесу, так як діти не відвідували садочок протягом 2 тижнів з 01 квітня 2016 року, суд не бере до уваги, так як в судовому засіданні на підставі пояснень [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON] встановлено, що діти не відвідували садочок з власної ініціативи батьків, завідуюча не забороняла відвідування, сама позивачка кожного дня виходила на роботу до дня звільнення, що підтверджується табелем обліку робочого часу ( а.с. 159). Відмова [PERSON] у допуску батьків до харчоблоку закладу обґрунтовувалася листом заступника начальника Прилуцького міськрайонного управління Головного управління Держсанепідем служби України в Чернігівській області від 18.01.2016 року ( а.с 14 зворот), згідно якого відповідно до «Інструкції з організації харчування дітей у дошкільних закладах», затвердженої наказом МОН та МОЗ України від 17.04.2006 р № 298\\227, п. 5.18 вхід до приміщень харчоблоку заборонено стороннім особам, за виключенням осіб, що здійснюють контроль або нагляд відповідно до законодавства за умови використання ними санітарного одягу, батьки заходити у виробничі приміщення харчоблоку не можуть. Також перевіркою стану ведення ділової документації та харчування дітей у дошкільному навчальному закладі «Дзвіночок», проведеною 01 квітня 2016 року комісією в складі представників відділу освіти Талалаївської РДА, сільської ради, не було виявлено суттєвих порушень в роботі закладу, зроблено висновок, що навчальний заклад відповідає вимогам щодо проведення навчально-виховного процесу, що підтверджується копією довідки від 06 квітня 2016 року, складеної за результатами перевірки ( а.с.109-110), та проясненнями представника відділу освіти [PERSON] наданими в судовому засіданні. Також суд враховує, що накладення 12 січня 2016 року на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани та звільнення її з посади було здійснено різними органами, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що рішення сьомої сесії сьомого скликання Красноколядинської сільської ради від 04 квітня 2016 року та розпорядження сільського голови від 15 квітня 2016 року № 31 про звільнення [PERSON] з посади завідуючої дошкільним навчальним закладом «Дзвіночок» є незаконними та підлягають скасуванню, так як звільнення [PERSON] проведено в порушення п. 3 ч. 1 ст. 40, ч.1 ст. 147-1 КЗпП України, п . 3 ст. 31 ЗУ «Про дошкільну освіту», в зв»язку з чим [PERSON] підлягає поновленню на посаді з дня звільнення -15 квітня 2016 року. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі, одночасно приймається рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вирішуючи питання про оплату середнього заробітку суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100, з наступними змінами, згідно якого середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передували звільненню працівника. Згідно довідки Красноколядинської сільської ради [PERSON] нараховано заробітну плату за лютий 2016 року в сумі 1269 грн. 19 коп., за березень 2016 року в сумі 557 грн. 82 коп. (а.с 170) Відпрацьовано [PERSON] в лютому 9 робочих днів, в березні 4 робочих днів. Таким чином розмір середньоденної заробітної плати становить 1827, 01 грн (зарплата за лютий та березень) : 13 (число робочих днів) = 140,53 грн. Розмір середнього заробітку, який підлягає виплаті [PERSON] складає 140, 53x53( кількість робочих днів з дня звільнення по день винесення рішення суду) = 7448 гривень 09 копійок, з якої слід утримати обовязкові платежі. Ст. 237-1 КЗпП України встановлений порядок відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівнику моральної шкоди в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. На думку суду вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн підлягають частковому задоволенню. Визначаючи розмір відшкодування суд враховує, що позивач працювала в закладі більше 30 років, до виникнення спірних правовідносин дисциплінарних стягнень не мала, в звязку із звільненням було порушено законне право позивача на працю гарантоване Конституцією України, що завдало їй моральних страждань та вимагало від неї додаткових зусиль для організації життя і тому виходячи з вимог розумності, на підставі ст. 237-1 КЗпП України, необхідно стягнути з Красноколядинської сільської ради 2500 гривень у відшкодування моральної шкоди заподіяної [PERSON] Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що при звільненні [PERSON] нарахована заробітна плата в сумі 246 грн 22 коп, ( в т. ч. ПДФО -44, 32 грн та військовий збір 3, 69 грн) . Повний розрахунок із [PERSON] був проведений лише 29.04.2016 року шляхом зарахування на її картковий рахунок коштів в сумі 198 грн.21 коп. ( а.с174). Пояснення головного бухгалтера [PERSON] про те, що позивачкою в день звільнення не був наданий табель обліку робочого часу суд не бере до уваги, так як сама свідок пояснила, що з вимогою надати табель обліку робочого часу до [PERSON] вона не зверталася, тому суд вважає, що відповідачем було порушено вимоги ст. 116 КЗпП України щодо строків розрахунку при звільненні. Суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з Красноколядинської сільської ради на користь [PERSON] невиплаченої заробітної плати за квітень 2016 року в сумі 2489 гривень 80 копійок задоволенню не підлягає, так як вказана сума не підтверджена належними доказами. Сільською радою надано розрахунок розміру заробітної плати [PERSON], що підлягала виплаті позивачці при звільненні після проведення відрахувань, ( а.с 191)і суд вважає його обґрунтованим і належним доказом, і приходить до висновку, що 29.04.2016 року було проведено з позивачкою повний розрахунок. Виходячи з того, що розрахунок з [PERSON] після звільнення було затримано на 15 днів ( з 15.04 по 29.04), що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 140 грн 53 коп., то сума, яка підлягає стягненню за затримку розрахунку при звільненні становить 2107 гривень 95 копійок. Вимоги позивачки про стягнення з Красноколядинської сільської ради на її користь 1758 грн. 86 коп. матеріальної шкоди спричиненої витратами на лікування задоволенню не підлягають з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка перебувала на стаціонарному лікуванні в Талалаївській ЦРЛ з 28 грудня 2015 року по 08 січня 2016 року з діагнозом гіпертонічна хвороба I-II ст., кризовий перебіг, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого( а.с. 18) та з 16 січня 2016 року по 29 січня 2016 року з діагнозом атиповий больовий синдром, дифузний кардіосклероз. Артеріальна гіпертензія 2 ст., астено-невротичний синдром, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 175 ( а.с 19). На обґрунтування витрат повязаних з лікуванням в сумі 1758 грн.86 коп., позивачкою надано копії чеків( а.с. 20). Доводи позивача, про те, що до стану нервового зриву, внаслідок чого вона була госпіталізована та перебувала в лікарні, призвели неправомірні дії голови Красноколядинської сільської ради, яка ініціювала засідання виконкому 25 грудня 2015 року, де було прийнято рішення № 23, яким вирішено надати термін для залагодження конфлікту, що виник в дошкільному закладі та створено громадський контроль батьків, втручалася в роботу садочка, ініціювала щоденний прихід батьків до харчоблоку закладу, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Оскільки на підставі пояснень позивача [PERSON]В, представників відповідачів [PERSON], [PERSON]В, свідків., дослідженої копії протоколу засідання виконкому № 12 від 25.12.2015 року ( а.с 138-141) в судовому засіданні встановлено, що засідання виконкому 25 грудня 2015 року проводилося за заявами, як самої позивачки [PERSON] щодо невиконання вихователем [PERSON]обовязків, так і за заявами батьків та колективу щодо дій завідуючої, також на підставі пояснень представника відповідача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON] встановлено, що проведення перевірки харчоблоку було ініціативою батьків дітей, які мали скарги щодо організації харчування їх дітей у закладі. Оскільки інших доказів неправомірності дій сільського голови суду не надано, а квитанції не можуть бути належним доказом факту причинного звязку між захворюванням позивачки та діями відповідача, вимоги позивачки про стягнення з Красноколядинської сільської ради на її користь 1758 грн. 86 коп. матеріальної шкоди, спричиненої витратами на лікування задоволенню не підлягають. Суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] щодо відшкодування витрат за правову допомогу підлягають задоволенню в повному обсязі. Витрати підтверджені договором про правову допомогу від 05 травня 2016 року, укладеним між позивачкою та адвокатським обєднанням «Перша колегія адвокатів» (а.с 69), квитанціями від 11 травня 2016 року (а.с.67) та від 02 липня 2016 року (а.с 185) про оплату [PERSON] АО «Перша колегія адвокатів» коштів за надання правової допомоги в сумі 1500 грн по кожній квитанції, акт виконаних робіт по договору від 05. 05. 2016 року № 1584 ( а.с. 184), в якому зазначено вид правової допомоги, кількість затраченого часу та ціна, що відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 № 4191-VI. Враховуючи викладене суд вважає, що вимоги є обґрунтованими в звязку з чим необхідно стягнути з Красноколядинської сільської ради на користь [PERSON] 3000 гривень у відшкодування витрат на правову допомогу, відповідно до ст.88 ЦПК України. Також необхідно стягнути з Красноколядинської сільської ради судовий збір в розмірі 1653 гривні 60 копійок- пропорційно до задоволеної частини вимог і за ставкою судових витрат, що встановлена ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial