Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON] у справах дітей Ямпільської РДА Вінницької області заявила позов в інтересах дитини - [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач зазначає, що відповідач є матірю [PERSON] Із 26 червня 2014 року [PERSON] перебував в комунальному закладі «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». В цей державний заклад дитина була влаштована за направленням служби у справах дітей Вінницької облдержадміністрації від 19.06.2014 року №01-19/837, на підставі клопотання служби у справах дітей Ямпільської РДА Вінницької області. На початку червня 2014 року була обстежена сім*я [PERSON] Під час обстеження зясовано, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, вихованням дитини не займається, не цікався його інтересами та життям загалом. [PERSON] часто залишала свого сина вдома із хворою, прикутою до ліжка бабусею, за якою доглядав [PERSON], годинами, а то і днями не зявлялась вдома. Зважаючи на такі обставини, які загрожували здоровю і життю дитини, на час обстеження [PERSON] також не було вдома вже кілька годин, було прийнято рішення про вилучення дитини з цього середовища. Вилучену дитину було доставлено в дитяче відділення Ямпільської ЦРЛ для медичного обстеження та можливого лікування. За час перебування дитини в дитячому відділенні [PERSON] жодного разу не телефонувала, не зявилася особисто ні в лікарню, ні в службу у справах дітей. За період перебування малолітнього у державному закладі [PERSON] жодного разу не відвідала своєї дитини, не поцікавилась його проживанням, фізичним розвитком та емоційним станом. Вважаючи права дитини порушеними позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], та стягнути із відповідача на користь дитини аліменти. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що на даний час дитина живе разом із нею. В будинку також проживає її рідний брат. У неї була тяжко хвора мати, яка також проживала із нею в будинку до дня своєї смерті. Вказала, що раніше вона вживала спиртні напої, так як до цього її спонукав її чоловік, з яким вона співмешкала. Також пояснила, що дитину від неї забрали, так як в будинку не було ремонту. Зараз дитина із нею. Також зазначив, що її син навчається в другому класі. Любить малювати, ліпити пластиліном, читає. Вона купує йому одяг, готує їжу. Виховуючи дитину, вона розяснює йому все на словах, не бє його. Разом із дитиною читає його улюблену казку та журнал. Чоловіка немає, вона сама виховує сина. В будинку зробила ремонт. Вказала, що доручає сину не складну робу. Зазначила, що вона не ухиляється від своїх батьківських обовязків щодо виховання сина. Також пояснила, що вона не знала, де знаходиться її дитина, їй ніхто не хотів повідомляти номер телефону закладу, де був її син. ЇЇ сусідка обіцяла дізнатися, де її дитина, однак, цього не зробила, тому вона не мала змоги провідати дитину в закладі. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Прокурор, який брав участь у справі, пояснив, що позбавлення батьківських прав є виключним заходом, при розвязанні цього спору покладається на розгляд суду. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що вона є сусідкою відповідача. Знає цю сімю. Вказала, що відповідач раніше проживала із чоловіком, який не раз бив і її, і її сина [PERSON]. У звязку із цим дитина не раз тікала з дому. Зараз дитина проживає біля матері. Вказала, що періодично після школи приблизно о 13 годині [PERSON] приходить до неї гратися та їсти, так як його мати [PERSON] до 18 години знаходиться на роботі. До приходу матері дитина знаходиться у неї - [PERSON] вдома. Також пояснила, що [PERSON] раніше отримувала мізерну допомогу на дитину, на яку не можливо утримувати сина. Вказала, що до того як [PERSON] помістили до центру реабілітації він був іншою дитиною, а зараз дитина вживає нецензурні слова, які почула в центрі реабілітації. Зазначила, що після смерті бабусі [PERSON] не пє, створила усі умови для проживання дитини. Вислухана судом відповідно до вимог ст.171 СК України в присутності педагога, лікаря-педіатра та представника органу опіки та піклування - дитина [PERSON] висловив думку та бажання проживати разом зі своєю матірю. Свою позицію пояснив тим, що він любить свою мати, йому із матірю краще. Мати виховує і доглядає його, готує їжу його улюблені страви. Також пояснив, що мати лагідно говорить із ним, завжди допомагає робити уроки, все йому пояснює, не свариться. Інколи мати б*є його прутом по сідницях, але це тоді, коли він не слухає її, не бажає йти спати, а хоче дивитися телевізор. Однак, він все ж таки любить свою матір і хоче жити біля неї. Він завжди допомагає матері, живе разом із нею в одній кімнаті, а в іншій кімнаті живе його дядько. Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із копії свідоцтва про народження, виданого 12.04.2007 року встановлено, що відповідач є матірю [PERSON], [INFO]. Із довідки, виданої виконавчим комітетом Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області вих..№486 від 19.06.2014 року встановлено, що згідно з записів в по господарській книзі за 2011-2015 роки неповнолітній [PERSON] зареєстрований разом із матірю [PERSON] по вул. Шкільна, 47 в с. Буша Ямпільського району Вінницької області. Із довідки, виданої виконавчим комітетом Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області вих..№484 від 19.06.2014 року встановлено, що на території Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області майно рухоме чи не рухоме, яке б рахувалось за неповнолітнім [PERSON] відсутнє. Із повідомлення Вінницької обласної РДА служби у справах дітей вих..№01-19/837 від 19.06.2014 року встановлено, що [PERSON] направлено до Вінницького обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Із педагогічного висновку (характеристики) учня [INFO], що [PERSON] до навчання у школі відвідував ДНЗ «Веселка», за час навчання в першому класі на початковому рівні оволодів читанням як навичкою мовленнєвої діяльності, графічними навичками письма та обчислювальними навичками, родина не бере участі в навчанні та вихованні дитини. Із повідомлення Ямпільської РДА Вінницької області вих..№01-23-193 від 18.06.2014 року встановлено, що у звязку із вилученням малолітнього [PERSON] та направлення його до КЗ «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» просять припинити [PERSON] виплату соціальної допомоги на дитину та вжити заходів для накопичення цих коштів на рахунок дитини. Із довідки про отримання допомоги, виданої УСЗН Ямпільської РДА Вінницької області вих..№ 01-06/908 від 20.06.2014 року встановлено, що [PERSON] виплата допомоги припинена з 01.07.2014 року. Із повідомлення Ямпільського районного центру соціальних служб для сімї та молоді Вінницької області вих..№01-13/05 від 27.01.2015 року встановлено, що 17.12.2014 року соціальний супровід було закрито з негативним результатом у звязку з невиконанням умов договору про здійснення соціального супроводу. На даний час сімя продовжує перебувати на обліку сімей, що опинились в складних життєвих обставинах. Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини у сімї від 16.06.2014 року встановлено, що виявлені антисанітарні умови проживання дитини, відповідно до цих умов проживання ставиться питання про тимчасове вилучення [PERSON] з біологічної сімї. Із акту обстеження житлово-комунальних умов від 20.01.2015 року встановленго, що [PERSON] проживає в будинку, в якому є дві невеликі кімнати, опалення пічне, два ліжка, тумбочка, стіл, з часу останнього обстеження (окрім привезених дров) змін немає, в акті також зазначено, що [PERSON] не зробила нічого, щоб забезпечити повноцінне проживання та навчання сина. Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини щодо здійснення батьківських прав та обовязків відповідача [PERSON] відносно її дитини [PERSON] Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає недоведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог про позбавлення батьківський прав [PERSON], виходячи із наступного. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до положень ст.9 Конвенції ООН «Про права дитини» держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлено виключний перелік підстав для позбавлення мати чи батька дитини батьківських прав. Зокрема, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Судом встановлено, і ця обставина підтверджується дослідженими письмовими доказами, які надані позивачем, що дійсно в червні-липні 2014 року сім*я відповідача опинилася в складних життєвих обставинах, у звязку із чим була взята під соціальний супровід, а також дитина була направлена на соціально-психологічну реабілітацію дітей до покращення в родині. Як встановлено із пояснень відповідача та показань допитаного судом свідка [PERSON], пояснень самої дитини, і ця обставина не заперечувалася представником позивача, на даний час дитина повернута в сім*ю відповідача і проживає разом із нею. Оскільки дитина [PERSON] - повернута в сім*ю, вказана обставина свідчить про покращення ситуації в його родині. Із показань свідка та пояснень відповідача встановлено, що вказані складні життєві обставини, в яких опинилася сім*я відповідача, виникли внаслідок того, що відповідач в 2014 році не працювала, доглядала тяжко хвору мати, проживала із чоловіком, який чинив насильство фізичного характеру щодо неї та її дитини. Відсутні будь-які докази, що відповідач мала відповідні кошти для належного утримання дитини. Однак, як встановлено із пояснень відповідача та показань допитаного судом свідка [PERSON], і ця обставина в ході судового розгляду не заперечувалася представником позивача, на даний час відповідач працює, піклується про свою дитину, утримує, доглядає та виховує дитину самостійно, бажає проживати із дитиною. В ході судового розгляду дитина висловила бажання проживати разом із матірю в своїй біологічній сім*ї. Із пояснень дитини - [PERSON] встановлено, що він не противиться вихованню його матір*ю навіть й тоді, коли відповідач в ході виховання застосовує щодо нього незначний фізичний вплив. Відсутні будь-які докази про жорстоке поводження відповідача із дитиною. Відсутні будь-які достовірні докази на підтвердження доводів позивача, що відповідач зловживає спиртними напоями чи ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Суд не приймає як належні докази - акт обстеження матеріально-побутових умов відповідача від 16 червня 2014 року та педагогічний висновок (характеристику) учня першого класу [PERSON], оскільки дані, які містяться у них, підтверджують ті обставини, які виникли на час виникнення складних життєвих умов в сім*ї відповідача та давали підстави для тимчасового вилучення дитини із сім*ї. Однак, із акту обстеження житлово-побутових умов відповідача від 20.01.2015 року слідує, що хоча комісією й не було виявлено з часу останнього обстеження ніяких змін, однак, як встановлено із цього ж акту відповідачем були привезені дрова, тобто забезпечено можливість опалення будинку, що свідчить про позитивні зміни в родині відповідача. Дані, які містяться у цьому акті про відсутність продуктів харчування у відповідача, домашнього господарства та зимового одягу дитини на момент обстеження не підтверджені іншими доказами і не дають підстав вважати, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обовязків. Дані, які містяться у вказаному акті про те, що присадибна земельна ділянка не обробляється, суд не бере до уваги, оскільки в момент обстеження 20.01.2015 року будь-які польові роботи не можливо проводити з огляду на зимовий період. Суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що відповідач ухилилися від відвідування своєї дитини в Вінницькому обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, оскільки позивачем не надано жодного доказу в підтвердження цієї обставини. Позивачем не надано доказів в підтвердження того, що відповідач належно була повідомлена про місцезнаходження цієї установи і мала реальну можливість в силу тих обставин, які склалися в її родині, відвідати дитину у цьому закладі, що знаходиться на відстані понад 140 км. від населеного пункту місця її проживання (відстань від с. Буша Ямпільського району Вінницької області до м.Вінниця). Як встановлено із показань допитаного судом свідка [PERSON], яка є сусідкою відповідача і спілкується із сімєю [PERSON], на даний час ситуація у цій родині покращилася, відповідач доглядає і виховує свою дитину, працює, щоб забезпечити дитину. Доводи позивача про те, що відповідач не приділяє належної уваги дитині не підтверджені дослідженими доказами. Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що неспроможність відповідача забезпечити дитині кращі умови пояснюється лише тим, що вона сама опинилася у складних життєвих обставинах, при яких неможливо було забезпечити повноцінний догляд дитини . Відсутні будь-які докази того, що на виконання вимог ст.ст.1-3, 9 Конвенції ООН «Про права дитини» державні органи вживали необхідних та достатніх заходів щодо надання необхідної допомоги сім*ї відповідача, що відповідачу реально був наданий комплекс соціальних послуг з метою покращення ситуації в її родині. Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Доводи позивача про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання сина не знайшли свого підтвердження достовірними доказами. Суду не надано доказів про притягнення відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обовязків. З урахуванням наведеного, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, передбаченого ст.152 СК України права дитини на належне батьківське виховання, суд не має підстав для позбавлення батьківських прав відповідача щодо її дитини та стягнення із неї аліментів на користь дитини, що є має підставою для відмовити у задоволенні позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат за правилами ст.88 ЦПК України, враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, на підставі п.14 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір» за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі представництва їх інтересів в суді службою у справах дітей судовий збір не справляється, а тому відсутні підстави для стягнення цих витрат із відповідача. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.ст.1-3, 9 Конвенції ООН «Про права дитини», ч.3 ст.51, ч.1 ст.52 Конституції України, ст.ст. 151, 152 СК України.

Outcome: dismissed