Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

[PERSON]С.( надалі позивач) 08 липня 2014 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та на її утримання, в якому просить суд стягнути з батька дітей аліменти на утримання сина та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є її чоловіком, вони одружились в грудні 2013 року, від шлюбу мають сина, з квітня 2014 року вони проживають окремо, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання та на утримання дитини, згоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Вказує, що нікому іншому відповідач аліменти не сплачує. В судове засідання позивач з'явилась, в судовому засіданні на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини. Відповідач в судове засідання також з'явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду в суді, заперечень проти позовних вимог щодо сплати аліментів на дитину та на утримання дружини не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що є в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, оскільки відповідач є працездатним, здоровим, працює, іншим особам аліменти не сплачує. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3-15, 17-20, 84, 180-182 Сімейного кодексу України. За змістом ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Право на утримання має дружина, і в разі розірвання шлюбу. Суд приймає до уваги, що позивач не працює, зайнята по догляду за дитиною, до досягнення дитиною трирічного віку, не має достатньо витрат на прожиття, а тому і дитина і вона потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має змогу надати. Суд вважає що позов підлягає задоволенню повністю, оскільки батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а відповідач від такого обов'язку ухиляється та не надає допомоги на утримання дитини та матері свого сина. Приймаючи до уваги матеріальне забезпечення відповідача, наявність на утриманні позивача малолітнього сина, що підтверджується довідкою, суд вважає за необхідне задовольнити повністю позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача. Суд також приймає до уваги, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, оскільки дитина має повних три місяці від народження, вона не працює, не має доходу, необхідного для витрат на забезпечення її та дитини їжею та достатніх витрат на прожиття, а тому також потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має змогу надати. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, іншим особам аліменти не сплачує, не має на утриманні непрацездатних батьків, а тому зобов'язаний утримувати дітей до повноліття. За відсутності доказів про доходи відповідача, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, доходу але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина щомісячно до досягнення дитиною повноліття та в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, доходу на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: approved