Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від [INFO] серії [NUMBER]. [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.10.1952 серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу від 10.09.1977 серії [NUMBER]. [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.01.1954 серії [NUMBER]. Сином [PERSON], також, був [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.11.1960 серії [NUMBER]. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.11.2011 серії [NUMBER]. В матеріалах спадкової справи № 24/2011 наявна заява [PERSON] від 14.09.2011 про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON], подана ним у межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Також в матеріалах цієї спадкової справи наявні заяви [PERSON] від 14.09.2011 № 53 та [PERSON] від 14.09.2011 № 52 про відмову від прийняття спадщини після смерті їх батька [PERSON] Проте, в матеріалах спадкової справи № 24/2011 відсутнє свідоцтво про право на спадщину, видане [PERSON], чим підтверджуються доводи позивача про те, що він за життя не встиг отримати це свідоцтво. В матеріалах спадкової справи № 31/2012 наявна заява [PERSON] від 03.04.2012 № 71 про прийняття спадщини після смерті її брата [PERSON], подана нею у межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, а також заява [PERSON] від 03.04.2012 № 72 про відмову від прийняття спадщини після смерті його брата [PERSON] Інших спадкоємців [PERSON] та [PERSON] з матеріалів спадкових справ № 31/2012, № 24/2011 не вбачається. Згідно з постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.2015 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS]. В постанові нотаріусом зазначено, що право власності на зазначений будинок не зареєстровано у встановленому порядку за [PERSON] Згідно з технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS], цей будинок та інші господарські будівлі було збудовано до 1969 року. Довідкою Сторчівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 25.03.2015 № 96 підтверджується те, що [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS], з 1949 року по день смерті, а його син [PERSON] проживав та був зареєстрований за цією адресою з 1996 року по день смерті. Згідно з випискою з погосподарської книги № 2 по Сторчівській сільській раді Новомиколаївського району Запорізької області від 25.03.2015 № 95 запис у цій книзі за № 0150-1 підтверджує те, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], а земельна ділянка, яка знаходиться за цією адресою, була передана [PERSON] для обслуговування житлового будинку та господарських будівель у власність, згідно з рішенням сесії Сторчівської сільської ради народних депутатів від 28.03.1995 року № 8. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, та виходячи з додатків № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, якими було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок, підтвердженням приналежності будинку, що знаходиться в сільському населеному пункті, на час дії цих актів могли бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР» у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З огляду на викладене, [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок [ADDRESS], що підтверджено вищезазначеною випискою з погосподарської книги № 2 по Сторчівській сільській раді Новомиколаївського району Запорізької області від 25.03.2015 № 95. Отже, цей будинок входить до складу спадщини після смерті [PERSON] Щодо прийняття спадщини [PERSON], суд зазначає наступне. Чинне законодавство розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Таким чином, оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], проте не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину, він не втратив права на неї, отже це право входить і до складу спадщини після смерті самого [PERSON] Виходячи з наведеного, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved