Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У судовому засідання позивачка [PERSON], яка є й представником позивача [PERSON] позовні вимоги підтвердила, дала пояснення, що 30 квітня 2016 року [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21099, держ.номер ВН 4312 АК, в місті Ізмаїл Одеської області по проспекту Суворова ріг вулиці Семінарської, виїхав на заборонений сигнал світлофору, де скоїв зіткнення з автомобілем Фольксваген Голф, держ.номер ВН 8114 НА, під керуванням позивачки [PERSON], який рухався по вулиці Семінарській на зелений сигнал світлофору. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в страховій компанії «Страхова група ТАС». Внаслідок ДТП позивач [PERSON] отримав матеріальні втрати на ремонт автомобіля в сумі 124301грн. 16коп., з яких страхова компанія відшкодувала 49490грн. Позивачі просять стягнути з відповідача залишок матеріальної шкоди 74811грн. 16коп. та витрати на проведення експертного дослідження та комісії банку на користь [PERSON]лікування на загальну суму 63273грн. 34коп., які просить стягнути зі страхової компанії, крім франшизи 510грн., яку стягнути з [PERSON] Також просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] та [PERSON] по 25000грн. на відшкодування моральної шкоди. Підставою для відшкодування моральної шкоди вважають наявність душевних хвилювань з приводу ДТП, через пошкодження автомобілю, порушення нормальних життєвих звязків. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали в частині матеріальної шкоди повністю, в частині моральної шкоди не визнали, дали пояснення, що вважають, що моральна шкода не доведена. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним частково. В судовому засіданні встановлено, що 30 квітня 2016 року [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21099, держ.номер ВН 4312 АК, в місті Ізмаїл Одеської області по проспекту Суворова ріг вулиці Семінарської, виїхав на заборонений сигнал світлофору, де скоїв зіткнення з автомобілем Фольксваген Голф, держ.номер ВН 8114 НА, під керуванням позивачки [PERSON], який рухався по вулиці Семінарській на зелений сигнал світлофору. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду від 4 травня 2016 року [PERSON] визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Відповідно до ст.ст.22,1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Автомобілем на час ДТП законно володів відповідач [PERSON] Згідно ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст.ст.979,988,990 ЦК України збиток повинна сплатити страхова компанія. Цивільна відповідальність автомобіля відповідача [PERSON] була застрахована в страховій компанії «Страхова група ТАС». Згідно наданих документів рахунку, акту виконаних робіт та квитанцій позивач [PERSON] витратив на ремонт автомобіля 124301грн. 16коп. (а.с.46,47,49-52) тому сама ця сума є матеріальною шкодою для позивача [PERSON] Сума матеріальної шкоди завданої майну позивача повинна бути відшкодована страховою компанією «Страхова група ТАС». Але ліміт відповідальністю за договором страхування складає 50000грн. Страхова компанія «Страхова група ТАС» сплатила позивачу 49490грн. (а.с.43) із зменшенням на суму франшизи відповідно до ст.12.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка згідно до страхового полісу складає 510грн. Тому відшкодуванню підлягає сума 74811грн. 16коп. (124301,16 - 49490) за рахунок відповідача [PERSON] Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як розяснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до положень ст.ст.23,1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам розяснено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт заподіяння моральної шкоди позивачам від дій відповідача через скоєння ДТП, пошкодження майна повне підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], здійснюючи діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, допустив незаконні дії у відношенні позивачів, що спричинило моральні страждання для них, що виразилося: для позивача [PERSON] у психічних стражданнях внаслідок пошкодження транспортного засобу, порушення через це нормальних життєвих звязків; для позивачки [PERSON] у психічних стражданнях внаслідок хвилювання з приводу ДТП, порушення нормальних життєвих звязків. Завдану винними діями відповідача моральну шкоду позивачі оцінюють у 25000грн. на користь кожного, однак доказів в обґрунтування завдання шкоди саме в такому розмірі суду не надали. Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм, з врахуванням встановлених судом фактів,

Outcome: partial