Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

[PERSON] (Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (Відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 2019 році сторони по справі уклали між собою три договори позики на наступних умовах: договір від 15.06.2019 року на суму 4500 гривень, за умови повернення боргу до 31.07.2019 року, договір від 30.06.2019 року на суму 4000 гривень, за умови повернення боргу до 31.07.2019 року, договір від 02.09.2019 року на суму 14 000 гривень, за умови повернення боргу до 01.10.2019 року, а всього за трьома договорами - 22 500 гривень. Відповідач отримувала вищезазначені кошти, після чого власноруч писала боргові розписки 15.06.2019 року, 30.06.2019 року, 02.09.2019 року, в яких зазначено факт отримання грошей та умови повернення боргу. Однак Відповідач свої зобов`язання згідно договорам позики та вказані в боргових розписках строки не виконала, в зв`язку з чим позивач змушена була звернутися з позовом до суду. Просить суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 22 500 гривень, проценти за користування позикою у сумі 1 686,93 гривень, три відсотки річних у сумі 263,24 гривень, інфляційні збитки у сумі 225 гривень, а всього 24 675,17 гривень, та судові витрати по справі по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. Позивач [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦПК України, не заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчить повідомлення суду за вих. №7552 від 30.04.2020 року, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подала суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подала до суду відзиву на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Статтями 1,2 ЦПК України, передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. У 2019 році сторони по справі уклали між собою три договори позики на наступних умовах: договір від 15.06.2019 року на суму 4500 гривень, за умови повернення боргу до 31.07.2019 року, договір від 30.06.2019 року на суму 4000 гривень, за умови повернення боргу до 31.07.2019 року, договір від 02.09.2019 року на суму 14 000 гривень, за умови повернення боргу до 01.10.2019 року, а всього за трьома договорами - 22 500 гривень. Відповідач отримувала вищезазначені кошти, після чого власноруч писала боргові розписки 15.06.2019 року, 30.06.2019 року, 02.09.2019 року, в яких зазначено факт отримання грошей та умови повернення боргу (підтверджується наданими до справи оригіналами боргових розписок). Однак Відповідач свої зобов`язання згідно договорам позики та вказані в боргових розписках строки не виконала. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути гроші, однак [PERSON] гроші позивачу у добровільному порядку не повертає. Відповідно до ч. 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Саме на підтвердження укладання договорів позики і передачі грошей сторонами були складені розписки. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. У правовому висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2017 року по справі № 309/3458/14-ц, викладено, що «за позовом про стягнення боргу за договором позики встановлено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику. Наявність позикових відносин підтверджується наявним у позивача оригіналом розписки, яка підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти». Відповідно до статті 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, виходячи з положень статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання за розписками від Відповідача, Позивач повинна була повернути Відповідачу оригінали розписок, або ж на вимогу Відповідача видати розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі. Але оригінали боргових розписок перебувають у Позивача, у той час, як розписок про повернення боргу Відповідачем немає, оскільки Відповідач не здійснила свої зобов`язання про повернення боргу. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 526 ЦК України регламентує, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За статтею 41 Конституції України та статтями 316-317, 319, 321 ЦК України власник, за встановленим законом виключеннями, не може бути позбавлений права власності, змістом якого є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Відмовляючись повернути кошти, які належать Позивачу на праві власності, Відповідач у тому числі порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Відповідно ст. 1 вищезазначеного Протоколу №1 кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В порушення цих норм, Позивач позбавлена права користуватися своїм майном. В даному випадку її майном є грошові кошти, які відповідач до цього моменту не повернула. Таким чином вимога стягнення грошових коштів у сумі 22 500 гривень за договорами позики є обґрунтованою. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У договорах позики сторони не передбачили розмір процентів за користування позикою, отже вимога про стягнення таких процентів з урахуванням облікової ставки Національного банку України є обґрунтованою. Розрахунок процентів за користування позикою за обліковою ставкою НБУ здійснюється за формулою: сума позики * облікова ставка НБУ (%)/кількість днів у році* кількість днів користування позикою, та становлять 1 686,93 гривень згідно наступного розрахунку: За борговою розпискою від 15.06.2019 року: 4500 (сума боргу)*17,5%(облікова ставка НБУ за Рішенням Правління Національного банку України від 25 квітня 2019 року №311-рш «Про розмір облікової ставки»)/365 (кількість днів у 2019році) *34 (кількість календарних днів з 15.06.2019 по 18.07.2019)=73,36; 4500 (сума боргу)*17,0% (облікова ставка НБУ за Рішенням Правління Національного банку України від 18 липня 2019 року №493-рш «Про розмір облікової ставки») /365 (кількість днів у 2019році) *49 (кількість календарних днів з 19.07.2019 по 05.09.2019=102,70; 4500 (сума боргу)*16,5% (облікова ставка НБУ за Рішенням Правління Національного банку України від 5 вересня 2019 року № 645-рш «Про розмір облікової ставки»)/365 (кількість днів у 2019році) *49 (кількість календарних днів з 06.09.2019 по 24.10.2019)=99,68; 4500 (сума боргу)*15,5%(облікова ставка НБУ за Рішенням Правління НБУ від 24.10.2019 р. №797-рш «Про розмір облікової ставки»)/365 (кількість днів у 2019році) *49 (кількість календарних днів з 25.10.2019 по 12.12.2019)=93,64; 4500 (сума боргу)*13,5% (облікова ставка НБУ за Рішенням Правління Національного банку України від 12 грудня 2019 року № 925-рш «Про розмір облікової ставки»)/365 (кількість днів у 2019році) *19 (кількість календарних днів з 13.12.2019 по 31.12.2019)=31,62; 4500 (сума боргу)*13,5% (облікова ставка НБУ за Рішенням Правління Національного банку України від 12 грудня 2019 року № 925-рш «Про розмір облікової ставки»)/366 (кількість днів у 2020році)*28 (кількість календарних днів з 01.01.2020 по 28.01.2020)=46,48. Разом за борговою розпискою від 15.06.2019 року: 71,2+31,67+99,68+93,64+31,62+44,94 = 376,71 гривень. За борговою розпискою від 30.06.2019 року: 4000 (сума боргу)*17,5%(облікова ставка НБУ за Рішенням Правління Національного банку України від 25 квітня 2019 року №311-рш «Про розмір облікової ставки»)/365 (кількість днів у 2019році)*19 (кількість календарних днів з 30.06.2019 по 18.07.2019) = 36,44; 4000 (сума боргу)*17,0% (облікова ставка НБУ за Рішенням Правління Національного банку України від 18 липня 2019 року №493-рш «Про розмір облікової ставки») /365 (кількість днів у 2019році)*49 (кількість календарних днів з 19.07.2019 по 05.09.2019) = 91,29; 4000 (сума боргу)*16,5% (облікова ставка НБУ за Рішенням Правління Національного банку України від 5 вересня 2019 року № 645-рш «Про розмір облікової ставки»)/365 (кількість днів у 2019році)*49 (кількість календарних днів з 06.09.2019 по 24.10.2019) = 88,60; 4000 (сума боргу)*15,5% (облікова ставка НБУ за Рішенням Правління НБУ від 24.10.2019 р. №797-рш «Про розмір облікової ставки»)/365 (кількість днів у 2019році)*49 (кількість календарних днів з 25.10.2019 по 12.12.2019)=83,23; 4000 (сума боргу)*13,5% (облікова ставка НБУ за Рішенням Правління Національного банку України від 12 грудня 2019 року № 925-рш «Про розмір облікової ставки»)/365 (кількість днів у 2019році) *19 (кількість календарних днів з 13.12.2019 по 31.12.2019)=28,11; 4000 (сума боргу)*13,5% (облікова ставка НБУ за Рішенням Правління Національного банку України від 12 грудня 2019 року № 925-рш «Про розмір облікової ставки»)/366 (кількість днів у 2020році) *28 (кількість календарних днів з 01.01.2020 по 28.01.2020)=41,31. Разом за борговою розпискою від 30.06.2019 року: 36,44+91,29+88,60+83,23+28,11+41,31=368,98 гривень. За борговою розпискою від 02.09.2019 року: 14 000 (сума боргу)*17,0% (облікова ставка НБУ за Рішенням Правління Національного банку України від 18 липня 2019 року №493-рш «Про розмір облікової ставки») /365 (кількість днів у 2019році )*4 (кількість календарних днів з 02.09.2019 по 05.09.2019)=26,08; 14 000 (сума боргу)*16,5% (облікова ставка НБУ за Рішенням Правління Національного банку України від 5 вересня 2019 року № 645-рш «Про розмір облікової ставки»)/365(кількість днів у 2019році) *49 (кількість календарних днів з 06.09.2019 по 24.10.2019)=310,11; 14 000 (сума боргу)*15,5% (облікова ставка НБУ за Рішенням Правління НБУ від 24.10.2019 р. №797-рш «Про розмір облікової ставки»)/365(кількість днів у 2019році) *49 (кількість календарних днів з 25.10.2019 по 12.12.2019)=291,32; 14 000 (сума боргу)*13,5% (облікова ставка НБУ за Рішенням Правління Національного банку України від 12 грудня 2019 року № 925-рш «Про розмір облікової ставки»)/365 (кількість днів у 2019році) *19 (кількість календарних днів з 13.12.2019 по 31.12.2019)=98,38; 14 000 (сума боргу)*13,5% (облікова ставка НБУ за Рішенням Правління Національного банку України від 12 грудня 2019 року № 925-рш «Про розмір облікової ставки»)/366(кількість днів у 2020році) *28 (кількість календарних днів з 01.01.2020 по 28.01.2020) =144,59. Разом за борговою розпискою від 02.09.2019 року: 26,08+310,11+291,32+98,38+144,59=870,48 гривень. Таким чином, проценти від суми позики за трьома борговими розписками складають: 447,47+368,98+870,48=1 686,93 гривень. Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені статтею 611 ЦК України, зокрема, до них відноситься сплата неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. За статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок 3% річних від суми боргу проводиться за наступною формулою: сума боргу х 3% річних / кількість днів у році х кількість днів прострочення=3% річних, та становлять 263,24 гривні за наступним розрахунком: За борговою розпискою від 15.06.2019 року: 4 500 (сума боргу)*3%/365 (кількість днів у 2019році) *153 (кількість календарних днів прострочення з 01.08.2019 по 31.12.2019)=56,59; 4500(сума боргу)**3%/366 (кількість днів у 2020році) *28 (кількість календарних днів прострочення з 01.01.2020 по 28.01.2020)=10,33. Разом:56,59+10,33=66,92 гривень. За борговою розпискою від 30.06.2019 року: 4 000(сума боргу)*3%/365(кількість днів у 2019році) *153 (кількість календарних днів прострочення від 01.08.2019 по 31.12.2019)=50,30; 4000(сума боргу)*3%/366(кількість днів у 2020році) *28 (кількість календарних прострочення днів від 01.01.2020 по 28.01.2020)=9,18. Разом:50,30+9,18=59,48 гривень. За борговою розпискою від 02.09.2019 року: 14 000 (сума боргу)*3%/365(кількість днів у 2019році) *91 (кількість календарних днів прострочення з 02.10.2019 по 31.12.2019=104,71; 14 000 (сума боргу)*3%/366(кількість днів у 2020році) *28 (кількість календарних днів прострочення з 01.01.2020 по 28.01.2020) =32,13. Разом:104,71+32,13=136,24 гривень. Таким чином, 3%річних за трьома борговими розписками складають: 66,92+59,48+136,24=263,24 гривень. Розрахунок інфляційних збитків робиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу та віднімання суми заборгованості, що становлять 225 гривень. Сукупний індекс інфляції розрахований шляхом множення індексів інфляції за відповідний місяць, а саме: за період з 01 серпня 2019 року до 31 грудня 2019: 99,7% (індекс інфляції за серпень 2019 року) *100,7% (індекс інфляції за вересень 2019 року) *100,7%(індекс інфляції за жовтень 2019 року) *100,1%(індекс інфляції за листопад 2019 року) *99,8%(індекс інфляції за грудень 2019 року) = 101%; за період з 02 жовтня 2019 року до 31 грудня 2019 року: 100,7% (індекс інфляції за вересень 2019 року) *100,7%(індекс інфляції за жовтень 2019 року) *100,1%(індекс інфляції за листопад 2019 року) *99,8%(індекс інфляції за грудень 2019 року) = 101%. При цьому січень місяць 2020 року не обраховується, оскільки станом на 28 січня 2020 року, тобто на день подання позовної заяви, на офіційному сайті Міністерства фінансів України не опубліковано індекс інфляції за січень 2020 рік. Інфляційні збитки становлять: за борговою розпискою від 15.06.2019 року: 4 500 (сума боргу)*101% (сукупний індекс інфляції за період з 01 серпня 2019 року до 31 грудня 2019 року) - 4 500(сума боргу) = 45 гривень. за борговою розпискою від 30.06.2019 року: 4 000 (сума боргу)* 101% (сукупний індекс інфляції за період з 01 серпня 2019 року до 31 грудня 2019 року) - 4 000 (сума боргу) = 40 гривень. за борговою розпискою від 02.09.2019 року: 14 000(сума боргу)*101% (сукупний індекс інфляції за період з 02 жовтня 2019 року до 31 грудня 2019 року) - 14000(сума боргу) = 140 гривень. Інфляційні збитки за трьома борговими розписками становлять:45+40+140=225 гривень. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. На підставі ст.141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved