Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-01 00:00:00

[PERSON] у вересні 2017р. звернулась з позовом до державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] про скасування заповіту [PERSON] в частині спадкового майна домоволодіння за адресою вул.Колгоспна (тепер - Вишнева), 5 у с.Сахнівці, яке вона не приймала; зобов'язати державного нотаріуса Старокостянтинівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] усунути недоліки вчинення нотаріальної дії щодо прийняття спадщини [PERSON] відповідачем [PERSON] та зобов'язати відповідачів не використовувати заповіт [PERSON] з метою порушення немайнових та майнових прав [PERSON] на її частку у майні.В обґрунтування позову посилалась на те, що 25 травня 2017 року з надісланих їй копії позовної заяви [PERSON] та доданих до неї копій документів вона (позивач) дізналась про те, що держнотаріус Старокостянтинівської райдержнотконтори [PERSON] 20 березня 2014 року посвідчила заповіт [PERSON], складений на користь [PERSON] за р.№2-731. Під виглядом прийняття спадкового майна [PERSON] до отримання свідоцтва на право власності на спадкове майно, незаконно захопив домоволодіння, яке ніколи не належало заповідачу [PERSON] Так, 17 липня 1998 року відкрилася спадщина після смерті її (позивача) матері [PERSON], до складу спадщини якої входило домоволодіння по вул.Колгоспна (Вишнева),5 с.Сахнівці. [PERSON] ніколи не приймала спадкового майна [PERSON], оскільки розподіл (свою волю) на право спадкоємців отримати частку у її майні, мати здійснила ще при житті - право на 1/2 частку у домоволодінні за адресою вул. Колгоспна (тепер Вишнева),5 с.Сахнівці отримав онук спадкодавця [PERSON] рідний син [PERSON] і саме він як спадкоємець другої черги за її (позивача) згоди прийняв спадщину та поселився у будинку разом із сімєю. У [PERSON] у шлюбі народилася донька, яка разом із дружиною проживали у вищевказаному будинку, які до цього часу зареєстровані у спірному будинку, хоча їх випровадив рідний брат померлого -[PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю, просили його задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, заперечив проти його задоволення, з тих підстав, що чинним законодавством не передбачено скасування заповіту, а також позов не обґрунтований та безпідставний. Відповідач державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, проти позову заперечила. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Положеннями ст.1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті та згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до розяснень, даних в п.17, п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. право на пред'явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. До відказоодержувачів, яким відповідно до заповіту передаються у власність або за іншим речовим правом майнові права або речі, не переходить пропорційна частина обов'язків спадкодавця. За правилом частини четвертої статті 1238 ЦК відказоодержувач має право вимоги до спадкоємця з часу відкриття спадщини, однак право пред'явити до спадкоємця позов із вимогою виконання зобов'язання, що виникає внаслідок заповідального відказу, відказоодержувач набуває лише після того, як спадкоємець прийме спадщину. До цього часу право відказоодержувача не може вважатися порушеним і право на позов не виникає. У разі смерті відказоодержувача до відкриття спадщини заповідальний відказ втрачає чинність у зв'язку з тим, що правовідказоодержувача має особистий характер. Заповіт, складений особою до визнання її недієздатною, не може бути змінено чи скасовано її опікуном. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК). Недійсність окремого розпорядження, що міститься в заповіті, може бути підставою для визнання недійсним заповіту лише в цій частині. Так, судом встановлено, що 20 березня 2014р. держнотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] посвідчено заповіт, зареєстровано в реєстрі за №2-731, [PERSON] відповідно до якого, остання на випадок своє смерті зробила розпорядження про те, що все її майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що за законом вона буде мати право, заповіла [PERSON] (а.с.28). 26 жовтня 2014р. [PERSON] померла свідоцтво про смерть [PERSON] І-БВ №245360 від 06.11.2014р. /повторне/ (а.с.27). Як вбачається з даних спадкової справи №738/2014 від 06.11.2014р. до майна померлої 26.10.2014р. [PERSON], 06.11.2014р. [PERSON] звернувсь до держнотаріуса Старокостянтинівської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на підставі заповіту від 20 березня 2014р., зареєстрованого в реєстрі за №2-731 (а.с.26). Згідно зі змісту ст.202 ЦК України заповіт відноситься до односторонніх правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Разом з тим, Цивільним кодексом України не передбачено скасування заповіту, а передбачено можливість оскаржити заповіт у суді (ст.1256 ЦК України). Право на предявлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦКУ нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала права на це майно, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (ст. ст.1247,1248 ЦК України). До нікчемних заповітів відносяться: заповіти, складені фізичною особою, яка не має повної цивільної дієздатності; вчинені через представника; посвідчені уповноваженою особою, але з порушенням вимог, встановлених законом; посвідчені не уповноваженою на це особою; секретні заповіти, посвідчені нотаріусом з порушенням вимог, встановлених законом (ст.1249 ЦК України); посвідчені за відсутності свідків у випадках, коли їх присутність є обовязковою (ст.1253 ЦК України); заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі (ст.1307 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачем ні в позовній заяві ні в суді не надано належних та допустимих доказів, які б давали законні підстави для скасування заповіту [PERSON] в частині спадкового майна домоволодіння за адресою вул.Вишнева, 5 у с.Сахнівці, зобов'язати держотаріуса Старокостянтинівської дернотконтори [PERSON] усунути недоліки вчинення нотаріальної дії щодо прийняття спадщини [PERSON] відповідачем [PERSON] та зобов'язати відповідачів не використовувати заповіт [PERSON] з метою порушення немайнових та майнових прав [PERSON] на її частку у майні. Натомість судом встановлено, що заповіт, складений 20 березня 2014р. [PERSON] та посвідчений держнотаріусом Старокостянтинівської держнотконтори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2-731, відповідає вимогам закону, посвідчений за адресою місцезнаходження приміщення, яке є робочим місцем держнотаріуса, при посвідченні заповіту держнотаріус діяла відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за №282/20595. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають оскільки є безпідставними та не доведені у суді. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed