Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON] у січні 2014 р. звернулася із позовом до суду і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 30.04.2011 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі в них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Припинили шлюбно-сімейні відносини з серпня 2011 року, оскільки в сім'ї було відсутнє взаєморозуміння, в них різні погляди на сімейне життя та на обов'язки по веденню спільного господарства, крім того відповідач не забезпечував сім'ю матеріально, у зв'язку з чим в сім'ї часто траплялися сварки, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим. З того часу сімейні відносини не підтримують, сумісне господарство не ведуть. Просила шлюб розірвати. Оскільки дитина проживає з нею, відповідач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи сповіщався, причини нез'явлення суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов можливо задовольнити при заочному розгляді справи, згідно ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони одружилися 30 квітня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Керченського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 207 (а.с. 21). Від спільного життя вони мають дочку - [PERSON], [INFO], батьком якої, згідно копії свідоцтва про народження, є відповідач - [PERSON] (а.с.7). Суд дійшов висновку, що сторони остаточно припинили шлюбно-сімейні відносини з серпня 2011 р., спільне господарство не ведуть, вони втратили почуття любові й взаєморозуміння, сім'я розпалася остаточно. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач своїх заперечень проти позову суду не надав. Суд, у відповідності до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийнявши до уваги наявність неповнолітніх дітей, обставини життя подружжя, дійшов висновку, що подальше спільне сімейне проживання й збереження шлюбу неможливо, у зв'язку з чим шлюб між ними має бути розірваний. Оскільки відповідач є батьком дітей, то у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України він зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливості надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальній допомозі на утримання дитини своїй дружинні, з якою вони проживали, суд вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, розмір яких суд вважає визначити 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Розмір понесених позивачем судових витрат за вимоги про розірвання шлюбу, а саме: сплата судового збору підтверджується наявним у справі документом -квитанцією (а.с.1). У зв'язку з тим, що позивач звільнена від оплати судових витрат за вимоги про стягнення аліментів, то згідно зі ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved