Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

[PERSON] подала до Куликівського районного суду Чернігівської області суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що вона є матір'ю, а відповідач батьком малолітнього [PERSON], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутня не була, в заяві просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував та погодився на стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини його доходу, однак, вказував, що ніколи не відмовлявся від надання допомоги на утримання сина та його виховання. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.06.2010, виданим відділом РАЦС Чернігівського МУЮ Чернігівської області(а.с.6). Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Куликівського РУЮ Чернігівської області 07.04.2010. Відповідно до довідки Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області №448 від 18 лютого 2016 року, [PERSON], 2010 року народження, проживає разом з матір'ю [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ч 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а тому аліменти, в силу ст. 181 СК України, підлягають стягненню в судовому порядку в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) відповідача починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки батько дитини [PERSON] - є працездатною працюючою особою, позов визнав, визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, що відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Судовий збір, у розмірі 551 грн 20 коп., відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved