Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] через представника Підліснюка В.Ю. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Христинівської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилалась на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані у вказаному житловому будинку, проте з 2018 р. там не проживають та не приймають участі у витратах на утримання будинку, а фактично мешкають за іншою адресою. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, проте її інтереси у суді представляв адвокат Підліснюк В.Ю. Представник позивача Підліснюк В.Ю. у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позові, також пояснив, що відповідачі не проживають у будинку, належному позивачу, більше п`яти років. Наявність реєстрації відповідачів впливає на можливість розпорядитись своєю власністю належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, від нього також не надійшло заяви про розгляд справи без його участі, ним не поданий відзив. Суд вважає, що відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, від неї також не надійшло заяви про розгляд справи без її участі, нею не поданий відзив. Суд вважає, що відповідач не з`явилась у судове засідання без поважних причин. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчого комітету Христинівської міської ради у судове засідання не з`явився, проте від третьої особи надійшла заява з проханням розглянути справу за відсутності його представника, у заяві також зазначено, що виконавчий комітет Христинівської міської ради не заперечує проти задоволення позову. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача [PERSON] , відповідачів [PERSON] , [PERSON] та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчого комітету Христинівської міської ради і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача у судовому засіданні не заперечував проти такого вирішення справи. Заслухавши вступне слово представника позивача Підліснюка В.Ю. , показання свідка [PERSON] , який пояснив, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] не проживають у вказаному вище будинку 13 - 14 років, до школи ходили із зареєстрованого місця проживання, де проживав їх покійний дід [PERSON] , однак після закінчення школи вони виїхали і з того часу не повертались, дослідивши письмові докази: копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.10.2017 р., свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] на ім`я [PERSON] від 10.10.2017 р., довідки виконавчого комітету Христинівської міської ради № 2673 від 22.01.2019 р., довідки виконавчого комітету Христинівської міської ради від 24.05.2019 р.про реєстрацію місця проживання відповідачів[PERSON] та [PERSON] , інші письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.2017 р. є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачі[PERSON] та [PERSON] у вказаному житловому будинку зареєстровані з 16.03.2010 р. та з 21.02.2007 р. відповідно, що стверджується довідками виконавчого комітету Христинівської міської ради від 24.05.2019 р. Однак з початку 2018 р. відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем своєї реєстрації, що стверджується копією довідки виконавчого комітету Христинівської міської ради № 2673 від 22.01.2019 р., наявною в матеріалах справи, та показаннями свідка [PERSON] у судовому засіданні. Також повістки про виклик у судове засідання, направлені відповідачам за зареєстрованим місцем проживання, їм вручені не були з відміткою пошти про те, що за адресою: [ADDRESS] вони не проживають. З цього ж часу відповідачі[PERSON] та [PERSON] не беруть участі в утриманні будинку, оплаті комунальних послуг тощо. Реєстрація відповідачів[PERSON] та [PERSON] на житловій площі позивача [PERSON] обмежує цивільні права останньої. Наявність зареєстрованого місця проживання відповідачів у будинку впливає на питання здійснення позивачем прав власника житлового будинку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повинні бути визнаними такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] , з таких підстав. Згідно з ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною першою ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою ст. 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у правовій позиції у справі № 6-709цс16. Оскільки відповідачі[PERSON] та [PERSON] не є членами сім`ї позивача [PERSON] , також відповідачі не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з позивачем і ведуть з ним спільне господарство, реєстрація відповідачів[PERSON] та [PERSON] в житловому будинку, належному позивачу [PERSON] , обмежує цивільні права останньої, створює перешкоди у здійсненні останньою права користування та розпорядження своїм майном, тому позивач [PERSON] у будь-який час має право вимагати усунення цих перешкод шляхом визнання відповідачів[PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщеннямза вказаною вище адресою. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, на підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття цієї особи з реєстрації.

Outcome: approved