Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

[PERSON] \~звернулася з\~позовом до\~суду,\~в якому\~вказала,\~що 19.03.2019\~року між\~нею та\~ФОП [PERSON] \~було укладено\~договір надання\~послуг.\~Відповідно до\~п/п.\~1.1.\~п.1\~договору,\~замовник доручає,\~а виконавець\~зобов`язується\~організувати дії,\~тобто заміри,\~розрахунок,\~підбір матеріалу\~для утеплення\~фасаду за\~розцінками виконавця,\~а також\~доставка,\~розвантаження.\~Відповідно до\~п.\~2.1.\~договору,\~вартість замовлення\~складає 15960\~гривень,\~відповідно до\~п.\~2.2.\~договору,\~завдаток складає\~8000\~гривень.\~Відповідно до\~п.\~2.3.\~договору,\~борг до\~передачі у\~власність 7960\~гривень.\~Відповідно до п.\~3.2.\~договору,\~виконавець мав\~покладені на\~нього зобов`язання\~у тому\~числі відносно\~доставки матеріалу\~замовнику на\~протязі 40\~робочих днів\~з моменту\~підписання договору.\~Відповідно до\~п.\~4.2\~ договору\~увипадку невиконання п. 3.2 цього договору, сторони домовились про виникнення у виконавця зобов`язання зі сплати неустойки у розмірі 0,1 % від вартості цього договору за кожен день прострочений. 10.06.2019 року позивачем складено та надіслано на адресу відповідача заяву-претензію, з вимогою про повернення грошових коштів. 26.06.2019 року замовником\~ на користь виконавця додатково сплачено 600 гривень, про що зазначено у договорі та розписці. Зі змісту розписки, складеної між позивачем та відповідачем, вбачається отримання останнім грошових коштів у сумі 8600 гривень, а також\~ те, що відповідач своєчасно не приступив до виконання зобов`язань. Численні звернення позивача до відповідача з проханням виконати свій обов`язок по договору ні до чого не приводили, більш того відповідач постійно вказував на якісь проблеми з постачальниками, а також завірив, що він виконає зобов`язання по договору. Будь-яких додаткових угод до договору, щодо зміни терміну виконання зобов`язання відповідача, не підписувались та узгоджувались з позивачкою. Станом на день подачі позовної заяви відповідач так і не виконав свого зобов`язання. Позивачка є літньою людиною та пенсіонеркою і сплата завдатку є досить великою грошовою сумою для позивачки, а невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань завдає позивачці додаткові моральні страждання. Позивачка вже не має наміру більше чекати та миритись з порушеним правом та вважає, що єдиним способом захисту своїх порушених прав є подання позову до суду з вимогою розірвати договір та стягнути з відповідача подвійну суму завдатку. Позивач просить суд розірвати договір про надання послуг від 19.03.2019 року, який було укладено між нею та ФОП [PERSON] , та стягнути суму понесених збитків 8600 гривень, додатково суму завдатка 8600 гривень, суму неустойки 2122,68 гривень, суму відшкодування моральної шкоди у ромірі 10\~000 гривень. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2019 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, і призначено підготовче засідання. У встановлений ухвалою суду від 21.10.2019 року строк відповідачу на подання відзиву, від відповідача відзив не надійшов. Ухвалою суду від 18.11.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. Відповідно до\~ст. 130 ч. 9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до\~ст. 130 ч. 10 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Прядко Д.В. в судове засідання не з`явилися, але через канцелярію суду представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не з`явившись до органів пошти за її отриманням, хоча на офіційному веб-порталі суду розміщувалося оголошення про час і місце розгляду справи. Відповідно до\~ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Судом були використані можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали. Відповідно до\~ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до\~ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши надані докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що 19.03.2019 року між\~\~ [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір про надання послуг № б/н (У) (а.с.11). Згідно із\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 1.1. договору від 19.03.2019 року, замовник доручає, а виконавець зобов`язується організувати дії, тобто заміри, розрахунок, підбір матеріалу для утеплення фасаду за разцінками виконавця, а також доставка, розвантаження. Відповідно до п. 2.1. договору вартість замовлення складає 15 960 гривень. Відповідно до п. 2.2. договору завдаток складає 8000\~ гривень. Відповідно до п. 2.3. договору борг до передачі у власність 7960 гривень. Відповідно до п. 3.2. договору виконавець мав покладені на нього зобов`язання у тому числі відносно доставки матеріалу замовнику на протязі 40 робочих днів з моменту підписання договору. Відповідно до п. 4.2 договору у випадку невиконання п. 3.2. договору сторони домовились про виникнення у виконавця зобов`язання зі сплати неустойки у розмірі 0,1 % від вартості цього договору за кожен день прострочення. Сторони підписали договір, та тим самим виявили свою згоду з усіма його пунктами, та зобов`язувалися їх виконувати. Судом встановлено, що відповідно до підписаного сторонами договору про надання послуг № б/н (У) від 19.03.2019 року, позивачка [PERSON] внесла завдаток у розмірі 8000 грн. та додатково 600 грн. Згідно розписок від 26.06.2019 року відповідачем отримано від позивача грошові кошти у сумі 8 600 гривень. Згідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У строки передбачені п. 3.2. договору надання послуг № б/н (У) від 19.03.2019 року, та станом, на момент розгляду справи, відповідач не виконав своїх зобов`язань, сплачених йому грошових коштів, позивачу не повернув. 10.06.2019 року позивачем складено та надіслано на адресу відповідача заяву-претензію, з вимогою про повернення грошових коштів (а.с. 14). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до положення\~ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно ч. 1 ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Згідно ч. 1 ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно ч. 1 ст. 873 ЦК України, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідач не надав доказів поважності причин невиконання та прострочення виконання договору, і таких доказів матеріали справи не містять. З огляду на викладене, суд вважає істотним порушення відповідачем вимог укладеного договору, у зв`язку з чим, договір підлягає розірванню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача подвійної суми завдатку, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до\~ст. 570 ЦК України\~завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних за договором платежів, підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він виступає одночасно і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно ч. 1\~ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Судом встановлено, що згідно умов договору позивачка сплатила на користь відповідача суму завдатку у розмірі 8000 грн., що підтверджується п. 2.2. договору та розпискою, та додатково суму у розмірі 800 грн., тому відповідач повинен сплатити на користь позивача суму завдатку у розмірі 8600,00 грн. та додаткову суму завдатку у розмірі суму 8600 грн. При укладенні договору сторонами погоджені усі істотні умови договору відповідно до предмету, у тому числі стосовно вартості замовлених робіт, строк виконання, тощо. Натомість відповідач взяті на себе зобов`язання перед позивачем не виконав у визначений за погодженням сторін строк, чим порушив умови укладеного договору. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення завдатку та додаткової суми у розмірі завдатку, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Статтею 611 ЦК України\~визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Щодо стягнення неустойки, суд зазначає, що відповідно до ч.1\~ст.546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися в тому числі неустойкою. Згідно\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до вимог ч.1\~ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання Пунктом п. 4.2. договору від 19.03.2019 року визначено, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку в розмірі 0,1 відсотка від вартості договору за кожен робочий день прострочки виконання зобов`язання. Згідно розрахунку позивача неустойка становить 2122,68 грн. з розрахунку 15 960 грн. х 0,1 % х 133 календарних днів (за період з 18.05.2019 року по 27.09.2019 року)\~ = 2122,68 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім того, позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. Статтею 23 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до\~ст.1167 Цивільного кодексу України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Позивачка [PERSON] в позовній заяві зазначає, що заподіяна їй моральна шкода виразилися у негативних емоціях та переживаннях, які виникли внаслідок істотного порушення виконавцем договору, її страждання обумовлено неспоживанням (завдяки діям відповідача) публічних послуг, які вона мала намір отримати для облаштування власного житла та створення комфортних умов проживання, завдяки діям відповідача порушено її звичайний спосіб життя. З урахуванням вимог розумності, справедливості, вини відповідача у невиконанні умов договору, доказів позивача, наданих на підтвердження вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає достатнім та справедливим стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про захист прав споживачів звільнена від його сплати на підставі закону.

Outcome: approved