Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Адвокат Немеш І.В., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даним позовом, який мотивує тим, що 21 червня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Зазначає, подружжя з 2014 року проживає окремо, однак дитина постійно проживає разом з матір`ю, а батько ухиляється від утримання дитини, а тому для забезпечення необхідних умов для розвитку та виховання дитини просить суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилася та її представник - адвокат Немеш І.В. подав заяву, відповідно до якої просив провести розгляд справи у відсутності сторони позивача та задоволити позов у повному обсязі. Відповідач повторно не скористався правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомив, клопотань та заперечень на позов не подавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який 21.06.2013 року зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Керченського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, про що складено відповідний актовий запис №352 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21.06.2013 р. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Керченського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим від 09.10.2013 року, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачем ставиться вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року (набрав законної сили 08.07.2017 року) внесено зміни, зокрема, до ч. 2 ст. 182 СК України, яку викладено в новій редакції, а саме розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги наведене, виходячи з вимог ч. 2 ст. 182 СК України та того, що суд відповідно до викладеної в позові вимоги може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи наявні у справі докази, та враховуючи те, що відповідач не реагує на вимоги позивача про матеріальне забезпечення сина, доказів зворотного суду надано не було, а також те, що дитина перебуває на повному утриманні матері, хоча обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання свого сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved