Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Цюрупинського району Херсонської області про визнання права власності на нерухоме майно. В позові вказано, що на території [PERSON] сільської ради знаходиться житловий будинок, який розташований за адресою с. Костогризове вул. Нова 13. Згідно довідки, виданої позивачам [PERSON] сільською радою № 1512 від 26.11.2015 року будинок № 13 по вул. Новій належав [PERSON], і за ним закріплено земельну ділянку площею 0,11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно довідок виданих позивачам [PERSON] сільською радою № 1510 та № 1511 від 26.11.2015 року, [PERSON], який помер 09.10.1991 року постійно проживав та був зареєстрований за адресою [INFO], на момент його смерті разом з ним була зареєстрована і проживала його дружина [PERSON], яка померла 13.01.1992 року. Перед смертю, на момент смерті, після смерті якої, в будинку ніхто не зареєстрований та не проживає. З жовтня 1995 року позивачі почали доглядати за вказаним будинком, здійснювали поточний ремонт будинку за власний кошт, підтримували благоустрій ділянки закріпленої за цим будинком, засаджували город, сплачували за світло відповідно до договору про надання послуг. З дня коли позивачі заволоділи будинком № 13 по вул. Новій в с. Костогризове минуло більше 20 років. Весь цей час позивачі відкрито та безперервно володіють спірним будинком, та продовжують володіти ним і тепер. Від представника позивачів надійшла письмова заява, в якій просить задовольнити позов та розгляд справи провести за його відсутністю. Від голови [PERSON] сільської ради Цюрупинського району Херсонської області надійшла заява, в якій не заперечує проти задоволення позову та просить розгляд справи провести за відсутністю представника сільської ради. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положення ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, позов підлягає задоволенню оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 10, 60, 61, 174 ч. 4, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 344 ЦК України, ст.ст. 60, 70 СК України, суд

Outcome: approved