Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON], який діє в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся в грудні 2016р. суд до [PERSON] про визнання права власності на частину спадкового майна у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В лютому 2017 року подано зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину спадкового майна у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Представник позивача заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити, щодо зустрічного позов визнав. Представник відповідача за первісним позовом позовні вимоги визнав, а зустрічний позов підтримав та просив задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов первісний та зустрічний слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.01.2016 року померла [PERSON] (мама позивача [PERSON], 2011р.н. в інтересах якого подано первісний позов, дочка відповідача), що посвідчується Свідоцтвом про смерть та Свідоцтвом про народження (а.с.8-10). Померла була власником нерухомого майна: земельної ділянки площею 0,418 га, кадастровий номер 2610100000:03:001:0166, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою м.Івано-Франківськ, вул.. Надрічна, 12; земельної ділянки площею 0,0671 га, кадастровий номер 2610100000:03:001:0138, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ, вул.. Надрічна 12/1; земельної ділянки площею 0,0123 га, кадастровий номер 2610100000:03:001:0139, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ, вул.. Надрічна 12/2; двох житлових будинків з господарською будівлею за адресою м.Івано-Франківськ, вул.. Надрічна, 12 (а.с.15-22). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та зареєстровано спадкову справу 04.07.2016р., спадкоємцем майна якої є син [PERSON] та [PERSON] мама померлого, шлюб з [PERSON] був розірваний за рішенням суду від 24.03.2015р., яке набрало законної сили 10.04.2015р.. Разом з тим, позивач за первісним позовом звернувся на отримання спадщини за законом до нотаруса, але не надав оригінал правовстановлюючих документів, тому йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с.13). Стаття 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІУ від 01.07.2004р визначено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, а підстави для державної реєстрації прав встановлені ст.19 вказаного Закону і до них, зокрема відносяться: договори, укладені в порядку, встановленому законом; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видані відповідно до вимог цього Закону; свідоцтва про право власності, видані органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішення судів, що набрали законної сили; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно. Отже, позивач за первісним позовом та зустрічним є першої черги спадкоємців за ст..1261 ЦК України, але право на майно не підтверджено оригіналами правовставнолюючих документів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі наведеного, відповідно до ст. 1216, 1261, 1297 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved