Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

[PERSON] пред`явив у суді позов до [PERSON] про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання передбаченого договором позики. Позов обґрунтовано тим, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25.12.2013 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у загальному розмірі 99166,03 грн. було задоволено. 18.11.2015 року було закінчено виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду у зв`язку з повним та фактичним його виконанням. Проте, позивач зазначає, що добровільно відповідач погашення боргу не здійснив, а виконав рішення суду лише 14.08.2015 року. За таких обставин, відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача інфляційні втрати у розмірі 55997,78 грн. та 3% річних у розмірі 3325,78 грн. за період з 14.07.2014 року по 14.08.2015 року. До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судові засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. До суду подав заперечення на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що 25.12.2013 року Подільським районним судом м. Києва було ухвалено рішення у справі № 758/7157/13-ц, яким позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у загальній сумі 99166 грн. 03 коп., витрати по сплаті судового збору - в сумі 991 грн. 66 коп., всього суму 100157 грн. 69 коп. (а.с. 6-7) 16.07.2014 року Подільським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на примусове виконання вищевказаного рішення суду. (а.с. 8) 22.07.2014 року ДВ ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 758/7157/13-ц. (а.с. 9) 18.11.2015 року ДВ ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з повним та фактичним виконання рішення суду. (а.с. 10) В поданих до суду запереченнях відповідач зазначив, що протягом 2005-2008 років сплатив позивачу в рахунок погашення боргу до 80000,00 грн. Проте, розписок в підтвердження цьому не було складено у зв`язку з дружніми стосунками між сторонами. Крім того, відповідач зазначив, що 14.08.2015 року повністю виконав рішення суду, а відтак, даний позов є безпідставним. Із заяви про видачу готівки від 27.11.2015 року вбачається, що грошову суму в розмірі 100158,40 грн. було отримано [PERSON] Причиною спору між сторонами стало невиконання відповідачем в добровільному порядку свого обов`язку з повернення грошових коштів отриманих на підставі договору позики, та на підставі рішення суду у зв`язку з чим відбулось прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Рішення суду було встановлено факт виникнення у відповідача боргу перед позивачем на підставі договору позики, у зв`язку з чим рішення суду було стягнуто з відповідача суму боргу в розмірі 99166 грн. 03 коп.,а також витрати по сплаті судового збору - в сумі 991 грн. 66 коп., а всього стягнуто 100157 грн. 69 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З матеріалів справи вбачається, що обидні сторони визнають факт виконання [PERSON] рішення суду та випрати грошової суми на користь позивача 14.08.2015 року. Відтак, даний факт доказуванню не підлягає. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наразі позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 55997,78 грн. та 3% річних у розмірі 3325,78 грн. за період з 14.07.2014 року по 14.08.2015 року. Перш за все суд не погоджується з доводами позивача щодо того, що сума боргу становить 100157 грн. 69 коп. З рішення суду від 25.12.2013 року чітко вбачається, що сума заборгованості за договором позики, яка підлягає стягненню становить 99166 грн. 03 коп. Інша частина грошових коштів - 991 грн. 66 коп. є судовим збором, а відтак, нараховуватись інфляційні втрати та 3% річних на цю частину грошових коштів не може, з огляду на те, що прострочення договірного зобов`язання не виникає. Відтак, суд вбачає за необхідне визначити суму простроченого грошового зобов`язання в межах 99166 грн. 03 коп. Крім того, позивач визначає період прострочення в межах з 14.07.2014 року по 14.08.2015 року. З цим також не погоджується суд, адже 14.08.2015 року відбулось погашення боргу, відтак, період прострочення 14.08.2015 року не охоплює. З огляду на вищевикладене, суд вбачає за необхідне визначити період прострочення з 14.07.2014 року (день набрання законної сили рішенням суду відповідно до виконавчого листа) по 13.08.2015 року. Судом було визначено суму інфляційних втрат у розмірі 55443 грн. 71 коп. та 3 % річних в сумі 3227 грн. 65 коп. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за період з 14.07.2014 року по 13.08.2015 року в розмірі 55443 грн. 71 коп., та 3% річних за період з 14.07.2014 року по 13.08.2015 року в розмірі 3227 грн. 65 коп.

Outcome: partial