Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] звернуляся з позовом в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 березня 2017 року між сторонами укладено шлюб. У шлюбі народилася дочка: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, різні характери, непорозуміння, конфлікти та постійні сварки призвели до розірвання між сторонами шлюбних стосунків. Крім того як пояснила позивач шлюбні відносини припинилися, проживають окремо. Шлюб існує лише формально. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. У зв'язку з чим позивач просить шлюб розірвати, стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 гривень . Позивач та представник позивача адвокат [PERSON] не зявилися, згідно поданої заяви просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі. Відповідач повторно в судове засідання без поважних причин не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розгляд справи проведено відповідно до ст.ст. 281, 282 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.112 СК України, - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. За час проживання сторони не примирились. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Дружина та чоловік за змістом ст.ст.55, 56 СК України зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника, тощо, інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, що 18 березня 2017 року між сторонами укладено шлюб (а.с.7). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.8,9). Дитина сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні, що стверджується обставинами позову та довідкою сільської ради № 1296 від 10.09.2018 року (а.с.9). За матеріалами справи, відповідач не має інших утриманців, його стан здоров'я дозволяє працювати. Відповідач офіційно не працевлаштований, участі в утриманні дитини не приймає, у зв'язку з чим з нього слід стягувати аліменти у розмірі 1500 гривень, щомісячно, з урахуванням стану здоров'я дитини, задовільного стану здоров'я відповідача, його мінливого заробітку, відсутність інших осіб, які б перебували на його утриманні. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідач є молодою працездатною особою. Визначений судом розмір аліментів не є значним, та відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. В частині судових витрат від оплати яких позивач звільнений, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved