Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) 30 жовтня 2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та просить суд стягнути з відповідача аліменти на його утримання на час навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є його батьком, однак не надає матеріальної допомоги на його утримання. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на його утримання на час навчання в Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки відповідач отримує доходи, що надають йому можливість утримувати повнолітню дитину. В судове засідання позивач не з'явився, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в суді. В заяві, що надійшла до суду просить розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді. Суд вважає, що відповідач був повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи в суді, оскільки до суду повернулись поштові відправлення з відміткою пошти про особисте отримання поштової кореспонденції та в подальшому - «за закінченням терміну зберігання». Дослідивши докази, що є в матеріалах справи у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей на час навчання, але не більше ніж до досягнення ними 23 річного віку. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3 - 15, 17-20, 75-84, 180-182,191, 199 - 200 Сімейного кодексу України. За змістом ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд призначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина в твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість надання утримання дитини другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми донькою, сином. Приймаючи до уваги матеріальне забезпечення позивача, суд вважає за необхідне задовольнити повністю позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача. Суд приймає до уваги, що позивач не має достатнього доходу, необхідного для витрат на забезпечення себе їжею та достатніх витрат на прожиття та навчання, а тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має змогу надати. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, має дохід, іншим особам аліменти не сплачує, тому зобов'язаний утримувати дитину після досягнення повноліття на час навчання, однак відповідач від такого обов'язку ухиляється. Суд приймає до уваги матеріальне становище і в сімї позивача, і в сімї відповідача. За відсутності довідок про доходи сторін, приймаючи до уваги, що відповідач є працездатним, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, доходу на утримання дитини щомісячно тільки на час навчання Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідача суд вважає необхідним стягнути судовий збір на користь держави. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: approved