overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

[PERSON] просить визнати безвісно відсутнім сина [PERSON], [INFO], зареєстрованого по 4-му пров. вул.Дарвина, 9 в м.Конотоп, Сумської області. На обгрунтування вимог представник заявника за довіреністю [PERSON] зазначив, що будинок в якому зареєстровані [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності [PERSON] У липні 2013 року [PERSON] зібравши власні речі виїхав до Росії. Наприкінці 2013 року приїздив додому і знов поїхав, при цьому не повідомив нове місце проживання. З цього часу місце перебування останнього нікому не відомо. Спроби знайти позитивних результатів не мали. Визнання безвісно відсутнім необхідно для реалізації права [PERSON], яка є людиною похилого віку, на отримання субсидії на комунальні послуги. [PERSON] вимоги підтримала фактично пославшись на обставини викладені її довіреною особою. Заінтересовані особи Виконавчий комітет Конотопської міської ради та [PERSON] подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, задоволенню вимог не заперечують, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши доводи учасників процесу, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], сусідів заявника, які підтвердили факт не проживання [PERSON] за місцем реєстрації і відсутності відомостей про місце перебування десь з кінця 2013 року, дослідивши представлені докази, приходить до висновку про задоволення вимог виходячи із такого. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць- перше січня наступного року. Під час судового розгляду було встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON] Вказані особи зареєстровані у будинку №9 по 4-му пров. вул.Дарвина в м.Конотоп, який належить на праві власності [PERSON] (а.с.4-10). Проте, [PERSON] наприкінці 2013 року виїхав до Росії і з цього часу місце його перебування невідоме. Отже, відсутність більше року відомостей в місті постійного проживання вказаної особи про місце її перебування є підставою для визнання безвісно відсутньою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

[PERSON] просить визнати безвісно відсутньою [PERSON] , [INFO] , уродженку с.Бондарі Конотопського району Сумської області, зареєстровану в [ADDRESS] . На обґрунтування вимог вказав, що в лютому 2009 року [PERSON] , яка є його колишньою дружиною та зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , виїхала зі свого постійного місця проживання за межі с.Сахни. А з червня 2011 року жодних відомостей про місце її перебування немає. Усі спроби з`ясувати місцезнаходження останньої виявилися безрезультатними, що і стало підставою для звернення до суду. Заявник з [PERSON] має спільну доньку [PERSON] , [INFO] , місце проживання якої за рішенням Конотопського міськрайонного суду від 04.05.2011 року, визначено з ним, а 12.02.2010 року останній уклав шлюб з [PERSON] безвісно відсутнім необхідно для отримання субсидії на оплату комунальних послуг. Заінтересовані особи: - Бочечківська сільська рада подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. - [PERSON] пояснила, що заяву підтримує та підтвердила відсутність з червня 2011 року відомостей про місце перебування [PERSON] Суд, вислухавши доводи [PERSON] , пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , сусідів заявника, які підтвердили факт тривалого не проживання [PERSON] за місцем реєстрації і відсутності більше року відомостей про місце фактичного перебування, дослідивши представлені докази, приходить до висновку про задоволення вимог виходячи із такого. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць- перше січня наступного року. Під час судового розгляду було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.7, 10, 11). Окрім [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у квартирі зареєстрована [PERSON] , проте, остання там не проживає, а з червня 2011 року відсутні будь-які відомості про місце її перебування. Згідно довідки Конотопського ВП ГУНП в Сумській області Нечипоренко Г.П. як розшукуваний злочинець чи безвісно зникла особа не значиться (а.с 25). Отже, відсутність більше року відомостей в місті постійного проживання вказаної особи про місце її перебування є підставою для визнання безвісно відсутнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON] просить визнати безвісно відсутньою [PERSON], [INFO], уродженку с. Степанівка Буринського району Сумської області, зареєстровану за адресою: [ADDRESS]. На обгрунтування вимог вказав, що [PERSON], яка є його донькою, зареєстрована за вказаною адресою. Проте, у грудні 2005 року виїхала на заробітки до Франції, а з літа 2013 року втрачений будь-який зв»язок, вона перестала приїздити та телефонувати і з цього часу жодних відомостей про місце її перебування немає. Визнання безвісно відсутноью необхідно для реалізації права на субсидію. Заінтересовані особи: - Конотопська міська рада (ЦНАП) відзиву не подало, представника до суду не направило, що не перешкоджає розгляду справи і винесенню рішення. - [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує. Суд, вислухавши доводи учасників процесу, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт тривалого не проживання [PERSON] за місцем реєстрації і відсутності більше року відомостей про місце фактичного перебування, дослідивши представлені докази, приходить до висновку про задоволення вимог виходячи із такого. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць- перше січня наступного року. Під час судового розгляду було встановлено, що будинок [ADDRESS] в м.Конотопі належить на праві власності [PERSON] Крім останнього в будинку також зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Проте, фактично з грудня 2005 року [PERSON] там не проживає, а з літа 2013 року відсутні будь-які відомості про місце її перебування. Згідно довідки Конотопського ВП ГУНП в Сумській області [PERSON] як розшукуваний злочинець чи безвісно зникла особа не значиться (а.с.5-12). Отже, відсутність більше року відомостей в місті постійного проживання вказаної особи про місце її перебування є підставою для визнання безвісно відсутньою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] просить визнати безвісно відсутньою дружину [PERSON], останнє відоме місце проживання якої було с.Соснівка, Конотопського району. На обгрунтування вимог заявник зазначив, що з 1983 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Звільнившись з місць позбавлення волі разом з дружиною переїхали проживати у с.Соснівка, де він зареєструвався, а [PERSON] відмовилась. З жовтня 1992 року по травень 1993 року вони спільно проживали у с.Соснівка. Після чергової сварки, дружина забрала власні речі і виїхала в невідомому напрямку. З цього часу жодних відомостей про місце її знаходження чи реєстрації немає. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою необхідно для офіційного розірвання шлюбу, що і стало підставою звернення до суду. Представник заявника за ордером та угодою адвокат [PERSON] підтримала вимоги фактично пославшись на обставини викладені вище. Заінтересовані особи: Конотопський районний відділ ДРАЦС, Управління соціального захисту населення Конотопської райдержадміністрації, кожен окремо, подали відгуки у яких просять розглядати справу за відсутності їх представників, задоволенню вимог не заперечують. Суд, вислухавши доводи учасників процесу, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт не проживання [PERSON] за останньо відомим місцем мешкання і відсутності відомостей про місце її перебування з травня 1993 року, дослідивши представлені докази, приходить до висновку про задоволення вимог виходячи із такого. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць- перше січня наступного року. Під час судового розгляду було встановлено, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] (а.с.7). Місце реєстрації останньої невідоме, в період з жовтня 1992 року по травень 1993 року, [PERSON] спільно з [PERSON] проживали в [INFO] (а.с.8), після чого забравши особисті речі [PERSON] виїхала у невідомому напрямку і з цього часу місце її перебування встановити не виявилось можливим. Отже, відсутність більше року відомостей в місті постійного проживання вказаної особи про місце її перебування є підставою для визнання безвісно відсутньою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] на підставах ст. 405 ЦК України. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином через засоби масової інформації. Суд розглянув справу на підставі ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів і даних про права і взаємостосунки сторін. З матеріалів справи вбачається, що виниклий між сторонами спір, регулюється главою 32 ЦК України. Судом встановлено, що власником 3/10 частки будинку [ADDRESS] є [PERSON] Власниками інших часток будинку є [PERSON] - 19/50 часток та [PERSON] - 8/25 часток. Відповідачі зареєстровані в спірної квартирі на правах члена сім'ї позивача. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком [PERSON], шлюб розірваний 09.09.2010 р. [PERSON] і [PERSON] - батьки [PERSON] 16.03.2013 р. [PERSON] змінила прізвище у зв'язку зі вступом у шлюб. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене угодою між ним і власником житла або законом. Як встановив суд, з 2008 р. відповідач [PERSON] на спірній житлоплощі не проживає, а його батьки були лише зареєстровані в спірному будинку. Викладене підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що відповідачі довгий час фактично не проживають в спірному будинку без поважних причин. Вони проживають за іншою адресою. Перешкод з боку позивачки їм не чинилося, спроб вселитися не приймали, витрати по оплаті за комунальні послуги не несуть. Обговорюючи причини відсутності відповідачів у вказаному будинку більш 1 року, суд визнав їх неповажними. При таких обставинах, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

[PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батьків права і обов'язки забудовника щодо житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] (кол. 69). В обґрунтування вказує про те, що право власності на вказане домоволодіння не було зареєстровано, хоча земельна ділянка під будівництвом була виділена, батьки померли. Оформити спадщину з вказаної підстави не може. В порядку ч. 2 ст. 158 ЦПК України позивач просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач надав заяву про визнання позову, просив розглянути справу за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За рішенням виконавчого комітету Андріївської селищної Ради народних депутатів Балаклійського району Харківської області № 10 від 23.06.1958р., за самочинне будівництво і несвоєчасне оформлення документів на житловий будинок батька позивача - [PERSON] оштрафовано і зобов'язано оформити документи через БТІ на житловий будинок. Земельну ділянку в розмірі 1200 кв. м. на вул. Островського 69 (пізніше поштову адресу змінено на 71 затверджено (фактично надано в користування). Однак право власності на вказане домоволодіння з видачею свідоцтва оформлено не було, відповідно до довідки БТІ станом на 31.12.2012р. не зареєстровано. [INFO] помер батько позивача [PERSON], а [INFO]. померла мати позивача [PERSON], які заповіту не залишили. Після смерті [PERSON] [INFO]. із заявою про прийняття спадщини звернулася її дочка - позивач [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка по мерла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] просить визнати за нею право власності в порядку успадкування на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] після смерті сестри -- [PERSON] -- залишилось спадкове майно, спадкоємцем якого є позивач. Через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на успадковане [PERSON] не може оформити своїх прав. За таких обставин змушена звернутись до суду. Позивач до суду не з'явилась. Представник позивача [PERSON] подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Від відповідача - Любешівсько-Волянської сільської ради Любешівського району Волинської області -- надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника та визнання позову. На підставі частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі --ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень частини 4 статті 130 ЦПК при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку статті 174 цього ж Кодексу. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Пунктом 11 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

[PERSON] просить визнати за нею право власності в порядку успадкування на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] після смерті батька -- [PERSON] -- залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого є позивач. Через відсутність державної реєстрації успадкованого [PERSON] не може оформити своїх прав. За таких обставин змушена звернутись до суду. Позивач до суду не з'явилась. Представник позивача [PERSON] подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Від відповідача - Седлищенської сільської ради Любешівського району Волинської області -- надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника та визнання позову. На підставі частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі --ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень частини 4 статті 130 ЦПК при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку статті 174 цього ж Кодексу. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Пунктом 11 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

[PERSON] просить визнати за нею право власності в порядку успадкування на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] року після смерті [PERSON] залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого є позивач. Через відсутність державної реєстрації успадкованого [PERSON] не може оформити своїх прав. За таких обставин змушена звернутись до суду. Позивач до суду не з'явилась. Представник позивача [PERSON] подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Від відповідача - Седлищенської сільської ради Любешівського району Волинської області -- надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника та визнання позову. На підставі частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі --ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень частини 4 статті 130 ЦПК при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку статті 174 цього ж Кодексу. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Пунктом 11 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] просить визнати за нею право власності в порядку успадкування на нерухоме майно, що знаходиться по [ADDRESS] Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] після смерті чоловіка - [PERSON] - залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого є позивач. Через відсутність державної реєстрації успадкованого вона не може оформити своїх прав. За таких обставин змушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала. Від відподачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Залаззівської сільської ради Любешівського району Волинської області надійшли заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] до суду двічі не з'явився, хоча належним чином був сповіщений про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомив, будь-яких клопотань не подавав. На підставі частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі --ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне. Відповідно до штампу у паспорті громадянина України серії АС № 252639 позивач з 16 квітня 1969 року перебувала у шлюбі з [PERSON], який народився у 1947 році. [PERSON] помер [INFO] у селі Залаззя Любешівського району Волинської області у віці 65 років, що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Відповідно до довідки Залаззівської сільської ради Любешівського району Волинської області № 261 від 05 лютого 2014 року за [PERSON] рахувались житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] з земельною ділянкою площею 0,25 гектара; земельна ділянка в розмірі 0,2496 гектара для ведення особистого селянського господарства. Дружина [PERSON] прийняла спадщину шляхом спільного проживання з спадкодавцем до дня його смерті. Державним нотаріусом Любешівського нотаріального округу [PERSON] 15 серпня 2014 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на нерухоме майно, що знаходиться по [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. У відповідності до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що позивач прийняла спадщину по смерті [PERSON]. Рішення суду слугуватиме підставою для державної реєстрації прав [PERSON] на нерухоме спадкове майно.

Outcome: approved