Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Національної поліції в м. Києві (відповідач 1), Державної казначейської служби України (відповідач 2), в якому просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди- 202 782 грн. 34 коп. та моральної шкоди - 15000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.09.2015 р. м. Києві на перехресті вул. Липківського, Кудряшова та Ползунова відбулось зіткнення автомобіля «Cadillac Escalade», під керуванням водія [PERSON] , та мотоцикла «Kawasaki ZX636», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого водій мотоцикла від тілесних ушкоджень помер. За фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України було відкрито кримінальне провадження №12015100000000804 від 18.09.2015 р. 17.09.2015 р. мотоцикл «Kawasaki ZX636», який належить позивачу на праві власності доставлено та поміщено на спецмайданчик тимчасового затримання транспортних засобів в м. Києві по вул. Озерна, 1. 28.09.2015 р. мотоцикл «Kawasaki ZX636» визнано речовим доказом та залишено на зберіганні на території спецмайданчику тимчасового затримання транспортних засобів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.06.2016 р. накладено арешт на мотоцикл з метою збереження як речового доказу у кримінальному провадженні. В подальшому мотоцикл, який був на зберіганні спецмайданчику тимчасового затримання транспортних засобів в м. Києві по вул. Озерна, 1, зник. Відомості про переміщення вказаного транспортного засобу відсутні. Вказаний мотоцикл не перебуває на інших спецмайданчиках Головного управління Національної поліції. Внаслідок бездіяльності посадових осіб відповідача 1, яка полягає у відсутності контролю за зберіганням мотоциклу, позивачу заподіяну матеріальну шкоду в розмірі вартості транспортного засобу станом на 11.08.2020 р. - 202782,34 грн. Крім цього, позивачу заподіяно моральну шкоду, оскільки інформація про втрату транспортного засобу призвела до душевних хвилювань, втраті сну. Позивач професійно займається мотоперегонами, в зв`язку з арештом та втратою мотоциклу позивач вимушено придбав інший транспортний засіб. Вказане стало підставою для звернення до суду. У відзиві на позов представник відповідача 1 заперечує щодо задоволення позову, вважає, що відсутні підстави для відшкодування шкоди, оскільки позивач просить відшкодувати шкоду за мотоцикл, на який накладено арешт та який не скасований, досудове розслідування триває, остаточне рішення у справі не прийнято. (а.с. 63-65) У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що за відсутності підстав для застосування ст. 1176 ч.1 ЦК України шкода підлягає відшкодуванню на загальних підставах, виходячи з ст.1173, 1174 ЦК України. Зазначає, що обов`язок належно зберігати тимчасово вилучене майно покладається на відповідача 1. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачі 1, 2 в судове засідання свого представника не направили, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомили, у відзиві представник відповідача 1 просить розглянути справу за їх відсутності. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником мотоцикла «Kawasaki ZX636», 2013 р.в., д.н.з. [NUMBER] . (а.с. 8-9) Згідно відповіді СУ ГУНП у м. Києві від 23.06.2020 р. з місця дорожньо-транспортної пригоди мотоцикл «Kawasaki ZX636», д.н.з. [NUMBER] , доставлено та поміщено на спецмайданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 1. 05.11.2015 р. [PERSON] надав дозвіл на зберігання мотоцикла на спец майданчику.06.06.2016 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О. накладено арешт на даний транспортний засіб з метою його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні. Про факти переміщення мотоцикла «Kawasaki ZX636», д.н.з. [NUMBER] , на інший спецмайданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів слідче управління ГУНП у м. Києві не проінформовано . З метою отримання інформації щодо місцезнаходження мотоцикла були направлені листи до Ліквідаційної комісії ДП МВС України «Інформ-Ресурс», Центру забезпечення №1 ГУНП у м. Києві (а.с. 10) З відповідей Центру забезпечення №1 ГУНП у м. Києві від 26.06.2020 р. та від 22.07.2020 р. щодо надання інформації про місцезнаходження мотоцикла «Kawasaki ZX636», д.н.з. [NUMBER] , вбачається, що спеціальні майданчики для збереження тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у м. Києві за адресами: м. Київ, вул. Г. Хоткевича, 20Б, вул. Пухівська, 3, вул. Академіка Туполєва, 19 функціонують з 02.09.2019 р, на яких мотоцикл «Kawasaki ZX636», д.н.з. [NUMBER] , відсутній. (а.с. 11, 13) У ліквідаційної комісії ДП МВС України «Інформ-Ресурс» відсутні відомості про зберігання на спецмайданчику підприємства мотоцикла «Kawasaki ZX636», д.н.з. [NUMBER] . (а.с. 12) Згідно звіту ФОП [PERSON] №40/04.08.20 від 11.08.2020 р. про оцінку колісного транспортного засобу ринкова вартість мотоцикла «Kawasaki ZX636», д.н.з. [NUMBER] , становить 202782,34 грн. (а.с. 15-25) Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другою цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Цими нормами визначається обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків, а саме: неправомірність дій (бездіяльності) цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою. Згідно із частинами другою, четвертою статті 100 Кримінального процесуального кодексу України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов`язана відшкодувати володільцю витрати, пов`язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката. У пункті 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно (пункт 27 Порядку). Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Судом встановлено, що належний позивачу транспортний засіб- мотоцикл «Kawasaki ZX636», д.н.з. [NUMBER] , зберігався на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ГУ НП у м. Києві, а тому саме на ГУ НП у м. Києві покладено обов`язок відповідати за схоронність та повернення транспортного засобу позивачу. Необхідно зазначити, що відсутність обвинувального вироку чи будь-яких інших рішень про визнання незаконними дій чи бездіяльності посадових осіб ГУ НП у м. Києві не може ставиться у пряму залежність з наявністю підстав для відшкодування шкоди у цивільних правовідносинах, оскільки суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, оцінює надані сторонами докази, крім того, з огляду на статтю 1174 ЦК України для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади встановлення наявності їх вини не є обов`язковою. Відшкодуванню підлягає шкода, завдана внаслідок не тільки незаконного засудження, повідомлення про підозру, арешт, обшук, виїмку, а й інших дій внаслідок яких особі було заподіяно шкоду. Вищенаведене також узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 740/2921/16-ц (провадження № 61-3002св18) та постанові від 15 березня 2019 року у справі № 216/2150/17 (провадження № 61-11184св18). Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі викладало, в зв`язку із втратою вилученого речового доказу - мотоцикла «Kawasaki ZX636», д.н.з. [NUMBER] у відшкодування матеріальної шкоди на користь позивача потрібно стягнути кошти в сумі - 202 782 грн. 34 коп. Сторона відповідача вказаний розмір шкоди жодними доказами не спростувала, клопотань про призначення експертизи заявлено не було, тобто визначений розмір шкоди, який є ринковою вартістю мотоцикла «Kawasaki ZX636», д.н.з. [NUMBER] , не спростовано, а тому немає підстав для не врахування письмового доказу позивача при ухваленні рішення у справі. Щодо вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови). У даному випадку відповідач 1 не забезпечив зберігання та схоронність транспортного засобу пощивача. Позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями з боку відповідача, які це спричинили. Безумовно, внаслідок втрати транспортного засобу, позивачу було завдано душевних страждань та переживань. Між тим, позивачем не в повній мірі обґрунтовано розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Обґрунтовуючи свої вимоги в частині заподіяння моральної шкоди позивач посилався на те що, дії відповідача 1 призвели до душевних хвилювань, втрати сну. Позивач професійно займається мотоперегонами, в зв`язку з втратою мотоциклу позивач вимушено придбав інший транспортний засіб. Так, згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»). Суд, враховуючи обставини справи, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає, що достатнім для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу , є стягнення 5000,00 грн. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов слід задовольнити частково, потрібно стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з втратою речового доказу - транспортного засобу мотоцикла «Kawasaki ZX636» кошти в сумі - 202 782 грн. 34 коп. та у відшкодування коштів моральної шкоди в розмірі - 5000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 133 ч.1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ст. 133 ч. 3 п. 4 ЦПК України). Вартість робіт щодо складання звіту про оцінку колісного транспортного засобу складає 2000,00 грн, які 11.08.2020 р. були передані ФОП [PERSON] (а.с. 14) Згідно згідно ст. 133 ч. 3 п. 4 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2000,00 грн витрат на проведення звіту про оцінку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1680 грн. 80 коп. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Враховуючи наведене та

Outcome: partial