Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Адвокат Марченко І.В. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та по м. Чугуєву про зняття арешту та заборони відчуження, накладених на все майно [PERSON] постановою про арешт майна та оголошення заборони його відчуження серії ВП № 27281001 від 17.06.2011. В обґрунтування своїх позовних вимог адвокат посилається на те, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,99 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При отриманні інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що на дану земельну ділянку накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Звернувшись до МРВ ВДВС Печенізькому, Чугуївському районах та по м. Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), отримала відповідь про те, що у відділ на виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення Чугуївського міського суду Харківської області по справі № 2-2033 про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ХОКП «Дирекція розвитку інфраструктури території» заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 3671,31 грн. Виконавче провадження закінчено у зв`язку з фактичним виконанням. Крім того встановлено, що державним реєстратором Чугуївського міськрайонного управління юстиції на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження створено заяву про припинення обтяження, однак реєстраційні дії державним реєстратором в повному обсязі не виконано, а саме: запис про обтяження в ЄРЗ не погашено та обтяження в ДРРП не припинено. Оскільки заяву про припинення обтяження задоволено, на підставі виконання всіх реєстраційних дій по заяві, відсутня технічна можливість вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження. Адвокат Марченко І.В. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та їх просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,99 га, яка розташована на землях Чкаловської селищної ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю № [NUMBER] від 30.04.2003 (а.с. 8). Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на вищевказану земельну ділянку накладено арешт на підставі постанови, винесеної ВДВС Чугуївського МРУЮ по ВП № 27281001 від 17.06.2011 (а.с. 10). Як вбачається з відповіді Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та по м. Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), виконавче провадження ВП № 27281001 з примусового виконання рішення Чугуївського міського суду Харківської області по справі № 2-2033 про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] на користь ХОКП «Дирекція розвитку інфраструктури території» заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 3671,31 грн. закінчено у зв`язку із фактичним виконанням. Також у листі зазначено, що державним реєстратором Чугуївського міськрайонного управління юстиції на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 27281001 створено заяву про припинення обтяження № 11326181, однак реєстраційні дії державним реєстратором в повному обсязі не виконано, а саме: запис про обтяження в ЄРЗ не погашено та обтяження в ДРРП не припинено. Оскільки заяву про припинення обтяження задоволено, на підставі виконання всіх реєстраційних дій по заяві, відсутня технічна можливість вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження (а.с. 13). 16.07.2020 [PERSON] звернулася до Міністерства юстиції України зі скаргою на дії державного реєстратора з приводу вилучення запису про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 14-20). Однак наказом № 2285/7 від 07.09.2020 відмовлено у задоволені скарги [PERSON] від 16.07.2020 у зв`язку з тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги (а.с. 21). Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно волі інших осіб. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 цього Кодексу, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу. Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 7 ст.\~319\~ЦК України передбачено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.\~41\~Конституції України та ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту в порядку цивільного судочинства. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Отже, накладений арешт на майно, заважає позивачу скористатися належним йому на праві власності майном, що є порушенням його конституційних прав. Враховуючи викладене,

Outcome: approved