Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

[PERSON] подала до суду позовну заяву,в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь додаткові витрати на лікування малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 01.06.2019 року до повного одужання дитини. Крім того, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що вони з відповідачем в період з літа 2011 року по серпень 2015 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають дитину - [PERSON] , [INFO] . В червні 2014 року вони разом з відповідачем переїхали мешкати з м. Донецька до міста Харкова. За час мешкання з нею в м. Харкові відповідач не працював, зловжив алкогольними напоями. В серпні 2015 року відповідач зібрав свої речі та виїхав з квартири, після чого на зв`язок не виходить. Допомоги на утримання власної дитини не надає. З серпня 2015 року відповідач стосунків з дитиною не підтримує, не приймає участь у вихованні дитини, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться дитиною, ухиляється від виконання своїх обов`язків, а саме: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує дитину харчуванням, медичним доглядом та лікуванням. Дитина мешкає з нею, вона забезпечує гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення, працює, отримує мінімальну заробітну плату, але не зважаючи на це організовує та сплачує додаткові гуртки для гармонійного розвитку дитини та лікування сина . Позивач , вважає, що відповідач самоусунувся від обов`язків по вихованню дитини, не проявляє до нього батьківської турботи, не дбає про дитину. Крім того, дитина має хронічне захворювання дихальних шляхів та потребує медикаментозної підтримки. На підставі чого вважає необхідним стягнути додаткові витрати, які вона витрачає на ліки щомісячно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, мотивуючи свої доводи аналогічно викладеному в позові. Через канцелярію суду 23.03.2020 року від [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить закінчити розгляд справи у її відсутність та відсутність її представника. Не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Представник позивача - адвокат Савві Л.Є. в судовому засіданні вважала наявними підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] та стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на лікування дитини в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 01.06.2019 року до повного його одужання. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 22.01.2020, 02.03.2020, 23.03.2020 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином та своєчасно. Через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутність. Таким чином, справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача, повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин. Відзиву або заперечення на позов не надав, клопотань щодо відкладення розгляду справи від нього не надходило. Позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в судовому розгляді, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.12.2012 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьк, (а.с. 13). На час розгляду справи сторони припинили спільне проживання. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.02.2019 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 25.09.2018 року та до повноліття дитини,(а.с. 15-17). Згідно листа 1513-18688/72339 Крамоторського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецької області від 13.11.2019, заборгованість по сплаті аліментів відповідно до виконавчого листа № 644/7280/18; 2/644/721/19 від 01.04.2019 року за період з 25.09.2018 року по 31.10.2019 року у [PERSON] складає 28 400 грн., (а.с. 19-20). Зі змісту листа КПН «Міська дитяча поліклініка № 16» Харківської міської ради № 1052 від 25.10.2019 року вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , перебуває під наглядом фахівців та лікаря-педіатра, з яким укладена декларація про надання первинної медичної допомоги. Згідно інформації, наданої лікарем-педіатром, [PERSON] відвідує фахівців закладу для проведення медичного огляду та щеплення у супроводі матері, яка здійснює догляд за дитиною. Декларація з лікарем-педіатром закладу про надання первісної медичної допомоги дитині укладена матір`ю [PERSON] , (а.с. 21). За інформацією директора Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 26 Харківської міської ради Харківської області № 01-26/430 від 22.10.2019, [PERSON] зарахований до першого класу ХЗОШ № 26 31.05.2019. За період з 31.05.2019 року і по сьогодення навчанням дитини цікавиться лише мати - [PERSON] . Батько дитини, [PERSON] , у закладі освіти не з`являвся, на зв`язок з класним керівником не виходив. Згідно довідки № 01-40/165 від 23.10.2019 комунального закладу «Палац дитячої та юнацької творчості «ІСТОК» Харківської міської ради», [PERSON] , [INFO] у 2018/2019 році відвідував заняття гуртка «Дошкільнята». На заняття дитину супроводжувала мати [PERSON] , яка забезпечувала його необхідними матеріалами та приладдям для роботи у гуртку, (а.с. 24). З пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю - [PERSON] . Відповідач [PERSON] фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як вбачається зі змісту ст.ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач тривалий час не проявляв до сина батьківської турботи, не його життям, не турбувався про фізичний і духовний розвиток, не надавав матеріальної допомоги дитині. Як вбачається зі змісту ст.ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач тривалий час не проявляв до дитини батьківської турботи, не цікавився ним та його життям, не турбувався про фізичний і духовний розвиток, не надавав матеріальної допомоги на його виховання. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 17.01.2020 за № 74, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , (а.с.64-65). Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Досліджені судом докази свідчать про те , що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не виявляє інтересу до внутрішнього світудитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому в даному випадку суд вважає доцільним застосування такого крайнього заходу впливу до відповідача як позбавлення його батьківських прав. На підставі наведеного, позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат з відповідача на утримання дитини, суд зазначає наступне. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню у рахунок відшкодування додаткових витрат, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на лікування дитини, позивач посилається на обставини викладені в медичній карті [PERSON] . Між тим, доказів які саме витрати здійснені у зв`язку з лікуванням дитини, необхідність цих витрат рецепт лікаря, перелік медикаментів тощо позивачкою не надано. Будь-яких рекомендацій щодо необхідності придбання певних ліків матеріали справи не містять. До того ж в матеріалах справи відсутні дані про дохід відповідача , тому не можливо перевірити наявність у нього матеріальної можливості сплачувати додаткові витрати на утримання сина. Відповідно до вимог закону у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на лікування дитини. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial