Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя в порядку ч. 3 ст. 234 ЦПК України, в якій посилаються на те, що 14.01.2006 року відділом реєстрації актів цивільної стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області між ними було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 12. Від шлюбу у них народилися діти - донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Заявники заявляють, що сімейне життя між ними не склалося, протягом останніх декількох років стосунки між ними розладились, фактичне проживання однією сією не виявляється за можливе. На даний час вони не проживають разом, сімейне життя не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Між ними досягнуто згоди, щодо місця проживання дітей. На підставі викладеного заявники просять суд розірвати шлюб, що зареєстрований між ними. Заявники у судове засідання не з`явилися, при цьому подали до суду заяви від 19.02.2020 року, згідно з якими просять розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості,суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 14.01.2006 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 12. Від даного шлюбу, відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] народилася [PERSON] , [INFO] та відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] народилася [PERSON] , [INFO] , їх батько: [PERSON] , мати: [PERSON] . Матеріалами справи встановлено, що 18.02.2020 року між заявниками укладено договір щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дітей та сплаті аліментів, нотаріального посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Форкош М.М. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу (ст. 109 СК України). У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між заявниками носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved