Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]), [PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]), [PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]), про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа - [PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]), в якій просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], посилаючись на наступне. [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховою О.О. № 699 від 08 червня 2018 року. В спірній квартири зареєстровані відповідачі - родичі колишньої власниці квартири [PERSON], а саме її діти: [PERSON], [PERSON] та її мати - [PERSON]. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з'явилася, в позовній заяві просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі та про визнання позову. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховою О.О. № 699 від 08 червня 2018 року та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 126852728, наданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховою О.О. від 08 червня 2018 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 129799807 від 05 липня 2018 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. З довідки № 694, виданої ОСББ «Луч» від 12 червня 2018 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], Суд враховує правову позицію, яка викладена в постанові ВСУ по справі № 6-158цс14 та яка зводиться до того, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Враховуючи те, що відповідачі були членами сім'ї колишнього власника спірної квартири [PERSON], проте не є членами сім'ї позивача, який є теперішнім власником квартири, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що представник позивача в позовній заяві просила не стягувати з відповідачів на користь позивача судові витрати, у зв'язку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved