Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Калитянської селищної ради Броварського району Київської області про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов обґрунтовано тим, що позивач є рідною бабцею [PERSON] , [INFO] , який є сином її рідного сина [PERSON] та відповідача [PERSON] . Дитина з народження проживає разом з нею в її будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх обов`язків, позивач не чинила. Відповідач взагалі не бажає спілкуватись зі своєю дитиною, свідомо злісно ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків, зовсім не цікавиться розвитком, навчанням, станом здоров`я дитини, не дбає про її інтереси. Понад 2 роки назад відповідач переїхала на постійне проживання до м. Бровари Київської області. Після переїзду вона припинила спілкування як із позивачем, так і зі своїм сином. Позивач неодноразово зустрічалася з відповідачем, пропонувала їй відвідувати сина хоча б на вихідних, проводити разом час, займатись вихованням дитини, приймати участь у фінансуванні потреб дитини, однак відповідач усунулася від виховання свого сина та жодного разу не відвідала свою дитину. Приблизно 2 роки назад відповідач змінила своє місце проживання та переїхала з м. Бровари, станом на сьогоднішній день їм взагалі не відомо де знаходиться відповідач. Протягом цього періоду відповідач жодного разу не зателефонувала своєму сину чи позивачу, не поцікавилася своїм сином. Оскільки місце проживання батька дитини [PERSON] не відомо, та враховуючи ті обставини, що онук [PERSON] постійно проживає з бабцею, то право стати його опікуном та повністю відповідати за його виховання має позивач як рідна бабця. Посилаючись на викладене, просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] , призначити її опікуном онука та передати дитину бабці на виховання, стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів доходів, заробітку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі, надала пояснення аналогічні позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua. В судовому засіданні представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Калитянської селищної ради Броварського району Київської області Чернуха Т.М. позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти їх задоволення. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є кумою позивача, проживає поруч, відповідача не знає, вихованням дитини займається бабця. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивача, неповнолітня дитина проживає разом з бабцею [PERSON] , яка займається її вихованням. Відповідача свідок жодного разу не бачила. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 грудня 2018 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Має наступний склад сім`ї: [PERSON] - донька, [PERSON] - онучка (а.с.12). За період проживання в с. Семиполки [PERSON] проявила себе позитивно, порушень громадського порядку не допускала, у вживанні спиртних напоїв замічена не була. Компроматеріали відносно [PERSON] до виконкому Калитянської селищної ради не надходили (а.с.11). Згідно характеристики на [PERSON] , [INFO] , дитина відвідує дитячий садок з 07 жовтня 2020 року по теперішній час. За цей час проявив себе як добра життєрадісна дитина. Період адаптації пройшов успішно: не хворів, швидко звик до дітей та дорослих. Вихованням дитини займається бабуся [PERSON] . Вона цікавиться питаннями виховання хлопчика в садочку, виявляє цікавість до консультацій і рекомендацій вихователів. В дитячий садок Данило ходить з задоволенням. Зовнішній вигляд без особливостей, виглядає відповідно свого віку. Легко вступає в контакт з дорослими та дітьми. Не відразу підпорядковується інструкціям, може проявити негативізм, потрібні додаткові зусилля для включення в діяльність. Увага нестійка, хлопчик рухливий активний, швидко реагує на навколишні події, допитливий. До трудових доручень ставиться відповідально. Вміє самостійно одягатися, роздягатися, складати одяг, вміє користуватися столовими приладами. В колективних і рухливих іграх участь приймає, грає з інтересом та ініціативно. Словниковий запас відповідає віковим нормам. Сформованість навчальних та побутових навичок на середньому рівні (а.с.31). Відповідно до висновку №1625 від 26.11.2020 р., орган опіки та піклування виконавчого комітету Калитянської селищної ради Броварського району Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до онука позивача [PERSON] , [INFO] (а.с.25). Згідно статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Як передбачено ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р., особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З вище наведених фактів вбачається, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , а саме: не займається вихованням дитини, фізичним, духовним розвитком та матеріально не забезпечує, і взагалі ставиться до дитини байдуже. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З огляду на викладене, суд вважає за доцільне призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном її онука [PERSON] , [INFO] , та передати дитину їй на виховання. Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. Матеріалами справи встановлено, що аліменти із відповідача за рішенням суду не стягувалися. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачено ч. 2 та ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 180 та ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1,2,3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. ст. 181,182 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на вищевказані норми чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . У відповідність до вимог ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. З огляду на викладені обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved