Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) 15 серпня 2013 року звернулася до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] (надалі відповідач) про розірвання договорів та повернення сплачених коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 липня 2012 року та 01.08.2012 року між нею та відповідачем були укладені договори, які досі не виконані повністю. За умовами договорів відповідач зобов'язався виконати роботи з виготовлення та встановлення виготовлених ПВХ конструкцій, а саме внутрішніх метало пластикових дверей із склопакетом та жалюзі до 7 вікон. На неї покладений обов'язок оплатити та прийняти готові вироби та роботу згідно договорів. За умовами договору від 26 липня 2012 року вартість виробів складає 2 738 грн., передоплата складала 200 грн. та за договором від 01 серпня 2012 року вартість виробів складала 2 150 грн. (аванс було внесено в сумі 1 400 грн.) Нею на виконання вказаних договорів було виконано свої обов'язки, на розрахунковий рахунок було внесено 2 238 грн. та згодом оплачено ще 500 грн., переплативши 200 грн., які мали бути зараховані при виконанні наступного договору. До цього часу відповідач не виконав в повному обсязі прийняті обов'язки: виготовлені та встановлені внутрішні металопластикові двері мають конструктивний брак, оскільки не прилягають до одвірок, замість склопакету оснащені термопанеллю, а жалюзі на два вікна не відчиняються, а на сьоме вікно так і не були виготовлені та встановлені. Неодноразові звернення до відповідача щодо безоплатного усунення недоліків придбаної продукції були безрезультатними. Посилаючись на вимоги ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» просить суд розірвати укладені договори та стягнути з відповідача сплачені нею кошти, оскільки їй було завдано збитків. В судовому засіданні позивач та її представник на позовних вимогах наполягають, посилаючись на викладені обставини. Просять суд задовольнити позовні вимоги повністю. Інтереси позивача в суді представляв по довіреності [PERSON] Відповідач в судове засідання жодного разу не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді. Про причину неявки до суду відповідач суд не повідомив, письмових заяв та клопотань до суду від нього не надійшло. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату розгляду справи в суді, оскільки до суду повернулись поштові повідомлення із відміткою пошти «за закінченням строку зберігання» та з відміткою про особисте отримання поштової кореспонденції. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3-15, 16, 22, 310,311, 328, 334, 346,509-518,598-601, 610-615, 617,618, 626, 653, 655-664, 673, 675-676, 679 ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів». Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання , несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 549, 550 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ст.ст. 4, 11-16 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що держав забезпечує громадянам як споживачам захист їх прав відповідно до їх потреб і гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання. Тобто, цим Законом установлено також права споживачів в разі придбання ними товару неналежної якості. Закон України «Про захист прав споживачів» визначає, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу продукції протягом гарантійного строку, встановленого нормативно правовими актами, документами чи договором6 гарантійний строк на комплектуючі вироби повинен бути не менший, ніж гарантійний строк на основний виріб, якщо інше не передбачено нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Згідно ст. 676 ЦК України встановлено, що гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі - продажу. Судом встановлено, що позивач 26 липня 2012 року та 01.08.2012 року були укладені договори про надання послуг з відповідачем, які досі не виконані повністю. За умовами договорів відповідач - підприємець [PERSON] зобов'язався виконати роботи з виготовлення та встановлення виготовлених ПВХ конструкцій, а саме внутрішніх метало пластикових дверей із склопакетом та жалюзі до 7 вікон. За умовами договорів на позивача був покладений обов'язок оплатити та прийняти готові вироби та роботу згідно договорів. За умовами договору від 26 липня 2012 року вартість виробів складає 2 738 грн., передоплата складала 200 грн. та за договором від 01 серпня 2012 року вартість виробів складала 2 150 грн. (аванс було внесено в сумі 1 400 грн.). На виконання договорів на розрахунковий рахунок позивачем було внесено 2 238 грн. та згодом оплачено ще 500 грн., як відмічено в договорі (переплата складає 200 грн., які за поясненнями позивача мали бути зараховані при виконанні наступного договору). Судом прийнято до уваги, пояснення позивача та її представника, що до цього часу відповідач не виконав в повному обсязі прийняті обов'язки, оскільки виготовлені та встановлені внутрішні металопластикові двері мають конструктивний брак (не прилягають до одвірок), замість склопакету оснащені термопанеллю, виготовлені двері із склопакетом іншого розміру а жалюзі на два вікна із виготовлених - не відчиняються, а на сьоме вікно так і не були виготовлені та встановлені. Неодноразові звернення до відповідача щодо безоплатного усунення недоліків придбаної продукції були безрезультатними, про що свідчить звернення до інспекції з питань захисту прав споживачів. Виходячи з характеру правовідносин, доведеності позовних вимог, а також

Outcome: approved