Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу, в порядку окремого провадження, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, погляди на сімейне життя виявились абсолютно різними. Враховуючи неможливість відновлення між заявниками повноцінних сімейних відносин, вважають, що шлюб між ними повинен бути розірваний. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] підтримали заяву за викладеними в ній обставинами та просили задовольнити, зазначивши, що дитина залишиться після розлучення проживати разом з матір'ю. Суд, заслухавши пояснення заявників та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 15.11.2003 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Мегела) [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 816, що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серія 1-ГЮ № 070490 від 15.11.2003 року. Після одруження прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від цього шлюбу у заявників народився син [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 1107, батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія 1-ФМ № 189267, виданим 29.09.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області. Згідно зі ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. 10.03.2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір стосовно місця проживання спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Факт батьківства підтверджується Свідоцтвом про народження Серія 1-ФМ № 189267 від 29.09.2004 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області. Відповідно до цього договору, батьки, за згодою дитини, домовились, що місцем проживання дитини буде місце проживання матері, а саме: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Генерала Свободи, 3/9. З договору також вбачається, що батько [PERSON], який проживатиме окремо від дитини, братиме участь у вихованні сина до досягнення ним повноліття, щомісячно буде надавати матеріальну допомогу для забезпечення умов його життя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з положеннями ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, отже укладений між заявниками шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 109, 113, 121 СК України,

Outcome: approved