Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

[PERSON] через свого представника заявив позов про стягнення з [PERSON] 452195, 28 грн. на погашення заборгованості за договорами позики, в тому числі три відсотки річних та інфляційні втрати нараховані на борг. Позов мотивований відмовою відповідача виконати договір. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді 30.01.2019 року, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. В задоволенні заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін судом відмовлено за необгрунтованістю. Відзиву на позов не надходило. и заочне рішення на наявних доказах. Судом встановлено таке. [PERSON] декілька разів брала кошти у [PERSON] під умовою їх повернення: 21.10.2015р. - 60000 грн., на строк 10 днів; 01.11.2015р. - 120000 грн., на строк 40 днів; 28.11.2015р. - 90000 грн., на строк 20 днів. Передачу коштів сторони оформляли відповідними розписками. (а.с. 8) Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно ч.2 ст. 1046 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов'язання, що випливають з договору позики. Статтею 1049 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Наявність розписок у позивача, вказує на те, що борг відповідачем не погашено, а тому суд визнає, що позов в цій частині вимог є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Тому, на підставі наведених в рішенні норм закону з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 452 195,28 грн., яка складається з заборгованості: -за розпискою від 21.10.2015 року в сумі 104 410,39 грн. (60 000,00 грн. (сума позики) + 5256,99 грн. (три проценти річних) + 39153,40 грн. (інфляційні збитки). -за розпискою від 01.11.2015 року в сумі 199 421,94 грн. (120 000,00 грн. (сума позики) + 10 109,59 грн. (три проценти річних) + 69 312,35 грн. (інфляційні збитки). -за розпискою від 28.11.2015 року в сумі 148 362,95 грн. (90 000,00 грн. (сума позики) + 7 530,41 грн. (три проценти річних) + 50 832,54 грн. (інфляційні збитки). Отже, позов підлягає задоволенню повністю. За такого рішення, відповідач має також компенсувати позивачу витрати на розгляд справи, що складаються із судового збору в сумі 4521,95 грн., відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved