Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу недійсним. В обґрунтування вимог вказує, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 10.11.2005 року. Під час шлюбу ними спільно був придбаний автомобіль марки «Хюндай Акцент», який відповідач відчужив [PERSON] без її згоди, а тому вважає, що такий договір суперечить ст.. 65 СК України, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «Хюндай Акцент» вчинений по довідці № 158506 від 24.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] В суді позивач та його представник позов підтримали, просять задовольнити Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечили проти його задоволення з тих підстав, що спірний автомобіль був відчужений зі згоди позивача, яка отримала кошти в розмірі ? вартості автомобіля, за які придбала пральну машину «Самсунг» та плазмовий телевізор загальною вартістю 7000 грн, просить в задоволенні позову відмовити. [PERSON] залучений судом зі згоди позивача до участі у справі в якості 3 особи в судове засідання не з»явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечив. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Суд заслухавши учасників судового процесу, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню з наступних підстав Судом встановлено, що 10.11.2005 року сторони зареєстрували шлюб. З березня 2013 року припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Рішенням Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 17 жовтня 2013 року шлюб між сторонами по справі розірваний. Під час спільного проживання подружжя придбали автомобіль HYUNDAI ACCENT держномер [NUMBER]. 24 квітня 2013 року в комісійному магазині ПП «Небосвіт» [PERSON] продав автомобіль «Хюндай» держномер [NUMBER] [PERSON], що підтверджується договором ААВ № 158506, довідкою-рахунок, повідомленням ЦНП ДАІ м.Кам»янця-Подільського № 791/4497 від 06.05.2014 року . Зі змісту ст.ст.57,60,69,70 СК України вбачається, що законодавець встановлює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі Відповідно ст.. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] звернувся до комісійного магазину ПП «НЕБОСВІТ» для реалізації транспортного засобу HYUNDAI ACCENT д.н. [NUMBER]. Оцінку транспортного засобу провів оцінювач [PERSON], який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача за № 1948. ПП «НЕБОСВІТ» має дозвіл Департаменту ДАІ на здійснення підприємницької діяльності з реалізації транспортних засобів. [PERSON] було роз»яснено зміст ст..65 СК України, письмова згода дружини не відбиралась. Відповідачем не надано, судом не добуто доказів, що відповідач відчужував транспортний засіб зі згоди позивача, що позивач отри мала кошти від його продажу. Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що відповідач продав спірний транспортний засіб без згоди позивача, а тому зазначений договір є таким що порушує права позивача. Згідно роз»ясень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Рішенням Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 28 березня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, проведений поділ майна між подружжям. [PERSON] в задоволенні вимог про визнання за відповідачем права власності на автомобіль «Хюндай Акцент», стягнення з відповідача на її користь різниці у вартості автомобіля відмовлено. Згідно з п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндікаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 338 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Якщо предметом правочину є майно, яке належить особам на праві спільної сумісної власності, інші співвласники відповідно до частини другої статті 369 ЦК до участі у справі не залучаються, оскільки правочин щодо розпорядження спільним майном вважається вчиненим за згодою всіх співвласників. За відсутності такої згоди інші співвласники відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК можуть пред'явити позов про визнання такого правочину недійсним. Суд, сприяючи всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, роз»яснив позивачу ст.. 10 ЦПК України та право уточнити позовні вимоги. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов, пред»явлений [PERSON] до [PERSON] не підлягає задоволенню. З врахуванням наведеного,

Outcome: dismissed