Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

[PERSON] пред`явив у суді позов до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою залишається зареєстрованим онук позивача - [PERSON] . Проте, позивач зазначає, що [PERSON] хоча зареєстрований у вищевказаній квартирі, фактично в ній не проживає. Враховуючи це, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Позивач, в судове засідання не з`явився, про розгляд справи була повідомлений належним чином. Позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 24.11.20 постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено Свідоцтвом про право власності на житло від 16.04.1996 року. (а.с. 11) Іншим співвласником квартири є [PERSON] . Жодних відомостей про іншого співвласника спірної квартири позивач не зазначив, як і не надав доказів, що він є одноосібним власником спірної квартири, про що зазначив у позові. Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 10.01.2020 року, [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 17 з.в.) Позивач в поданому позові вказує, що відповідач тривалий час не проживає за вказаною адресою. В підтвердження цьому надав до суду акти про не проживання відповідача від 15.07.2019 року, 30.11.2018 року та 20.03.2019 року. (а.с. 8,9,10) Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу відповідачем не було надано жодного доказу на спростування вказаної обставини. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності, приходжу до висновку про відмову у задоволенні позову, з підстав його доведеності та обґрунтованості. Суд позбавлений можливості встановити, згідно наданих доказів, що позивач є єдиним власником спірної квартири, так як зі свідоцтва про право на житло він є власником виключно 1/2 частки цієї квартири, інша належить [PERSON] . Волевиявлення останньої щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою відсутнє в матеріалах справи у будь-якій формі. Тому поданий позв суд вбачає передчасним та недоведеним. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115, 180-183, 185, 191 СК України, та

Outcome: dismissed