Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІнтерТрансПоліс» (надалі за текстом - відповідач), про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної в результаті ДТП. Зазначила, що 01.08.2010 р. в м. Києві по вул. Гамарника, 76 відбулась дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом -ДТП) за участю автомобілів «Ford Transit», д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача та автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 27.10.2010 р. [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. З метою визначення збитків, завданих автомобілю «Ford Transit», д.н.з. [NUMBER], позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Відповідно до звіту № 1328 про визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Transit», д.н.з. [NUMBER] останній складає 7 605 грн. 85 коп. Цивільно - правова відповідальність перед третіми особами [PERSON] застрахована відповідачем за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/0515598. Позивач подала заяву до відповідача про виплату страхового відшкодування, а відповідач отримав від позивача всі необхідні документи, однак, відповідачем не було здійснено виплату страхового відшкодування, в зв'язку з чим позивач звернулася за захистом порушеного права до суду. До початку судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїй заяві вказала, що позов підтримує з тих же підстав, що викладені у позові, крім того зазначила, що не заперечує щодо винесення заочного рішення (а.с. 64). Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 1846/5 від 14.12.2012 року на веб-сайті Єдиного державного реєстру, технічним адміністратором якого є Державне підприємство «Інформаційно-ресурсний центр» відображається інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про юридичних осіб, про органи державної влади і органи місцевого самоврядування як юридичних осіб та про фізичних осіб-підприємців. Відповідно до отриманих даних, юридична адреса відповідача є м. Київ, вул. Ярославська, 4-Б, офіс 34 (а.с. 38) Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, в судові засідання відповідач викликався судовими повістками із зворотнім повідомленням на 12.06.2014 року, 03.07.2014 року (а.с. 53, 59, 61 - 63). Згідно зі ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик та телеграми зі зворотнім повідомленням направлялись за юридичною адресою відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, автомобіль «Ford Transit», д.н.з. [NUMBER] належить позивачу на праві власності, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію ТЗ (а.с. 15). 01.08.2010 р. в м. Києві по вул. Гамарника, 76 відбулось ДТП за участю автомобілів «Ford Transit», д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача та автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], що підтверджено довідками ДАІ (а.с. 6 - 7) Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 27.10.2010 р. [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 5). Цивільно - правова відповідальність перед третіми особами [PERSON] була застрахована відповідачем за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/0515598. Відповідно до якого, термін дії становить з 24.02.2010 р. по 23.02.2011 р., з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 25 500 грн., франшиза 510 грн. (а.с. 8). З метою визначення збитків, завданих автомобілю «Ford Transit», д.н.з. [NUMBER], позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Відповідно до звіту № 1328 про визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Transit», д.н.з. [NUMBER], останній складає 7 369 грн. 91 коп. (а.с. 16 - 23). Позивач подала заяву до відповідача про виплату страхового відшкодування, яка була отримана відповідачем разом з додатками (а.с. 9 - 11). Заперечень на позов відповідачем до суду надано не було. Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) особа, якій заподіяно збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Частиною 2 статті 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування зменшується на суму франшизи. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 993, 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. У відповідності до ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явився, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Доказів, направлення аварійного комісара або експерта на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, відповідачем до суду надано не було. За таких обставин суд, на основі з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які піддягають застосуванню до цих правовідносин, прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суму засобу. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які піддягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суму матеріального збитку, завданого позивачу у розмірі 6 859 грн. 91 коп., з урахуванням оціненою у встановленому законом порядку матеріального збитку у розмірі 7 369 грн. 91 коп., згідно звіту про оцінку майна (авторознавче дослідження) та франшизи у розмірі 510 грн., як частини збитків, що не відшкодовується страховиком. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial