Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

[PERSON] пред`явив у Подільському районному суді міста Києва позов до [PERSON] , за участю третьої особи - [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП, у якому просив суд, відповідно до заяви про зменшення позовних вимог: стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 52923 грн. 15 коп.; стягнути з відповідача відшкодування сплачених коштів на евакуювання автомобіля у розмірі 400 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1850 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.10.2015 року о 17 год. 30 хв. відбулось ДТП за участю автомобіля Honda CR-V д.н.з. [NUMBER] , автомобіля Ford Focus д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Peugeot-605 д.н.з. [NUMBER] , під керування позивача [PERSON] у скоєнні вищевказаного ДТП було визнано у судовому порядку [PERSON] . Позивач зазначає, що автомобіль Peugeot-605 д.н.з. [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] . Відповідно до ремонтної калькуляції, розмір майнової шкоди, завданої власнику автомобіля Peugeot-605 д.н.з. [NUMBER] становить 92804,40 грн. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з винної у скоєнні ДТП особи відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також вартість послуг на евакуацію та витрати на експертизу. В судове засіданні позивач не з`явився. Позивач до суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи провести без його участі. Відповідач також свого права на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечував повністю, просив суд відмовити у задоволенні позову. Третя особа також не забезпечила явку свого представника у судове засідання. Про день, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що 30.10.2015 року о 17 год. 30 хв. у м. Києві відбулось ДТП за участю автомобіля Honda CR-V д.н.з. [NUMBER] , автомобіля Ford Focus д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Peugeot-605 д.н.з. [NUMBER] , під керування позивача [PERSON] (а.с. 10) Відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 25.12.2015 року, винною у скоєнні вищевказаного ДТП було визнано [PERSON] (а.с. 10) Як вбачається зі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником автомобіля Peugeot-605 д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . (а.с. 7) Відповідно до Рахунку від 12.01.16, складеного ТОВ «Автоцентр Мультібренд», вартість відновлювального ремонту автомобіля Peugeot-605 д.н.з. [NUMBER] становить 92804 грн. 40 коп. (а.с. 8) Згідно ж Звіту № 13/02-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 14.02.2017 року, складеного СОД ТОВ «Пасат Консалтинг Груп», вартість майнового збитку завданого автомобілю Peugeot-605 д.н.з. [NUMBER] становить 66637 грн. 46 коп. (а.с. 80-84) В матеріалах справи містяться також докази несення витрат на евакуацію у розмірі 400 грн. 00 коп. (а.с. 9) та докази несення витрат на експертне дослідження у розмірі 1850 грн. 00 коп. (а.с. 113) Однак, позивач просить суд стягнути з відповідача 52923 грн. 15 коп., як зазначено у заяві про зменшення позовних вимог, у якості різниці між фактичним розміром шкоди та страховою сумою (відшкодуванням). Разом з тим, як зазначив у позові позивач та як визнає відповідач у відзиві, на час скоєння спірного ДТП у відповідача не було чинного полісу страхування цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів. Також в матеріалах справи міститься Висновок Звіту № 636/10-15, долучений до відзиву відповідача, та який було складеного ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту спірного автомобіля становить 85898,02 грн., а оцінка вартості автомобіля на момент ДТП та відповідно розмір матеріального збитку становлять 66821,30 грн. (а.с. 142) Як вбачається зі Звіту № 13-1/02-ТЗ від 14.02.2017 року вартість автомобіля Peugeot-605 д.н.з. [NUMBER] у пошкодженому стані складає 13714 грн. 31 коп. (а.с. 103) Таким чином, позивач прагне стягнути з відповідача різницю між розміром матеріального збитку, який становить 66637 грн. 46 коп. та вартістю автомобіля у пошкодженому стані у розмірі 13714 грн. 31 коп., тобто 52923 грн. 15 коп. У даній справі судом двічі призначалась судова автотоварознавча експертиза за клопотанням представника відповідача, однак жодного разу вона не була проведена з підстав нездійснення відповідачем її оплати. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ст. 1192 ЦК України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), як це зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1996 року. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки щодо однієї зі сторін. Відтак суд вбачає достатньо підстав для стягнення суми майнової шкоди саме на користь позивача, а не на користь власника пошкодженого автомобіля. Відповідно до останньої редакції позовних вимог, позивач просив суд стягнути на його користь 52923 грн. 15 коп. відшкодування майнової шкоди. Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, двічі просив суд призначити судову автотоварознавчу експертизу для визначення розмірі майнової шкоди, адже з розміром шкоди який заявляє позивач він не погоджується. Однак двічі ці експертизи не було проведено з підстав невнесення оплати відповідачем її вартості. У відповідності до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За таких обставин, суд вважає, що відповідач належними та допустимими доказами не спростував позовні вимоги щодо відшкодування майнової шкоди, а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню. Окрім відшкодування майнової шкоди, позивач просить суд стягнути з відповідача також моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп. Частина 1 статті 27 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 вказаної норми моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 вказаної норми встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. (ч. 4 ст. 27 ЦК України) Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 5 ст. 27 ЦК України) Статтею 280 ЦК України встановлено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 вказаної Постави визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В контексті практики Європейського суду з прав людини варто зазначити, що справедливість компенсації як категорія, що застосовується й національним законодавцем, проте є не розкритою в судових прецедентах, визначається ЄСПЛ з урахуванням усіх обставин, а також особливостей справи. Суд суворо дотримується позиції, що відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер. З урахуванням наведеного і виходячи з принципу справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і з відповідача слід стягнути на користь позивача 3000,00 гривень відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті ДТП. За таких обставин, позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial