Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 7 лютого 2014 року звернулися до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] і Ленінського РВ в м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні шляхом зняття з реєстраційного обліку і зобов'язання вчинити певні дії. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2014 року позов було залишено без руху, а позивачам запропоновано протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки, з метою усунення яких 26 березня 2014 року позивачами було подано виправлений позов з додатками. Позивачі в своєму позові посилалися на те, що домоволодіння [ADDRESS] належить їм по ? частині кожному. Зазначене домоволодіння було успадковано позивачами після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON] почала проживати у спірному домоволодінні за життя спадкодавця та була зареєстрована за його адресою з 29 грудня 2006 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2013 року позивачам було усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні домоволодінням, вселено в домоволодіння, а [PERSON] - виселено з нього. 28 листопада 2013 року відповідач добровільно виселилася з домоволодіння і забрала усі свої речі, але до теперішнього часу залишається зареєстрованою за адресою його місцезнаходження. Позивачі у своєму позові просили суд усунути їм перешкоди в користуванні та розпорядженні домоволодінням [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON], і зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою домоволодіння. У своїх заявах до суду позивач [PERSON] та представники позивачів просили справу розглянути за їх відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. Представник відповідача Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи відповідач повідомлявся належним чином, у своїй заяві до суду справу просив розглянути за відсутності свого представника. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника відповідача. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 травня 2009 року, виданого Другою дніпропетровською держнотконторою та зареєстрованого в реєстрі за № 1-728, [PERSON] належить ? частина домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 22). Право власності у встановленому порядку 14 вересня 2009 року було зареєстровано в КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради (а.с. 23). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 травня 2009 року, виданого Другою дніпропетровською держнотконторою та зареєстрованого в реєстрі за № 1-730, [PERSON] належить ? частина домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 20). Право власності у встановленому порядку 14 вересня 2009 року було зареєстровано в КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради (а.с. 21). Відповідач [PERSON] почала проживати у спірному домоволодінні за життя спадкодавця та була зареєстрована за його адресою з 29 грудня 2006 року (а.с. 27-29). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2013 року позивачам було усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні домоволодінням, вселено в домоволодіння, а [PERSON] - виселено з нього (а.с. 16-19). 28 листопада 2013 року відповідач добровільно виселилася з домоволодіння і забрала усі свої речі, але до теперішнього часу залишається зареєстрованою за адресою його місцезнаходження. На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч. 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, оскільки відповідач не є власником спірного домоволодіння, не є членом сім'ї позивачів, її реєстрація в домоволодінні перешкоджає позивачам як власникам у здійсненні їх прав, як власників домоволодіння, зустрічні вимоги не заявлені, доказів на спростування позову суду не надано, заперечень щодо позовних вимог відповідач не має, а позивачі не порушують прав фізичних та юридичних осіб, за захистом своїх прав звернулися до суду, тому суд вважає, що позовні вимоги про усунення їм перешкод в користуванні та розпорядженні домоволодінням [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON], і зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою домоволодіння підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved