Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] сільська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог вказує, що їй на праві власності належить житловий будинок № 2 по провул..Недопитанського в с. Гуменці Кам»янець-Подільського району згідно договору дарування від 09.06.2004 року. Відповідач зареєстрований в її будинку. 18.03.2010 року вона розірвала шлюб з [PERSON] Однак, фактично відповідач в 2009 року забрав свої речі і перейшов проживати в інше місце проживання та з даного часу не користується житлом за місце реєстрації і не виявляє бажання проживати в ньому. Реєстрація відповідача в будинку, що належить позивачу, перешкоджає їй в оформленні субсидії на сплату житлово-комунальних послуг. Просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 2 по провул.Недопитанського в с. Гуменці Кам»янець-Подліьського району. В суді позивач та представник позивача позов підтримали, просять задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечив щодо його задоволення. Заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON].А. є власником житлового будинку № 2 по провул..Недопитанському в с. Гуменці Кам»янець-Подільського району Хмельницької області, що підтверджується договором дарування від 10.06.2004 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідач є колишнім чоловіком позивача, шлюб між [PERSON] та [PERSON]А розірваний 16.03.2010 року, актовий запис № 43. Відповідач зареєстрований за адресою [INFO]»янець-Подільського району, але за місцем реєстрації не проживає з вересня 2009 року, що підтверджується довідкою № 1410 від 12.09.2010 р, № 3364/02-08 від 02.11.2016 року, виданими [PERSON] сільською радою, актами обстеження домогосподарства [PERSON]А від 17 березня 2016 року, 01 листопада 2016 року, 25 листопада 2009 року, 28 жовтня 2009 року, 12 вересня 2009 року, 30 грудня 2010 року, 30 червня 2010 року, 30 березня 2011 року з яких вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований, але не проживає [INFO].. В суді свідки [PERSON], [PERSON] показал, що [PERSON]А в будинку позивача не проживає більше 6 років Відповідач добровільно виселився з будинку, забрав свої речі. Будь-яких перешкод в проживанні позивач відповідачу не створювала, відповідач добровільно забрав свої речі. Відповідач в суді не зазначив про існування перешкод в проживанні за місцем реєстрації з боку позивача чи будь-якої іншої поважної причини не проживання за місцем реєстрації. Відповідачем не надано доказів що в спірному будинку залишились його особисті речі, із пояснень відповідача вбачається, що існує спір про поділ спільного майна подружжя. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. За положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК України). Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінюючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що відповідач не проживає в [INFO]»янець-Подільського району Хмельницької області, більше одного року без поважної причини. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. У відповідності до\~ст.. 88 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. ст. 391,405 ЦК України,\~

Outcome: approved