Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про відібрання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], від батька [PERSON] та повернення їх до матері [PERSON] за попереднім місцем проживання за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що 27 листопада 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, актовий запис № 328. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 12.12.2014 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 11.11.2014 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1\\3 частини з усіх видів заробітку. В грудні 2014 року відповідач, без її дозволу забрав до себе старшого сина [PERSON], а в травні 2015 року молодшого сина [PERSON] В результаті неправомірних дій відповідача діти в наступний час проживають з ним за адресою [ADDRESS]. При цьому відповідач не дозволяє їй спілкуватися з дітьми. Відповідач в порушення вимог ст. 162 СК України та Декларації прав дитини самовільно змінив місце проживання дітей, розлучивши їх з матір'ю тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги та надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Крім того суду пояснили, що відразу, після того як відповідач змінив місце проживання старшого сина, вона звернулася до суду з позовними вимогами про визначення місця проживання дітей разом з нею. Однак до цього часу даний спір не вирішений, тому вона звернулася з даним позовом до суду. Раніше вона, її діти та чоловік проживали за різними адресами, однак в наступний час вона зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS]. За даною адресою разом з нею проживали її діти, коли їх самочинно, без її згоди забрав до себе батько. Вона неодноразово зверталася до органів опіки та піклування з питання про порушення її материнських прав, на що їй було запропоновано звернутися до суду. Просили суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали та суду пояснили, що дійсно відповідач перебував у шлюбі з позивачкою. Шлюб між ними було розірвано. До розлучення старший син за усною домовленістю між ним та позивачкою проживав разом з ним. При цьому він не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Яких-небудь доказів про домовленість між ним та позивачкою про місце проживання дітей у нього немає. Він з дружиною та дітьми неодноразово змінювали адреси проживання, постійного місця проживання не мали, також проживали за адресою його проживання, де зараз проживають діти, тому не можна вважати, що він змінив місце проживання дітей без згоди матері. Позивачка неналежно виконувала свої материнські обов'язки, однак з цього приводу він нікуди не звертався. Просили суд відмовити у задоволені позову. Третя особа представник служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради позовні вимоги не підтримала, посилаючись на те, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до відповідача про визначення місця проживання дітей, тому доцільно вирішувати питання про відібрання дітей з вирішенням спору про визначення місця проживання дітей, що буде відповідати інтересам дітей. Разом з тим суду повідомила, що за спором про визначення місця проживання дітей Лівобережна районна адміністрація прийшла до висновку про доцільність проживання дітей з матір'ю. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є бабусею відповідача. Позивачка погодилася з тим, щоб її старший син проживав разом з батьком, однак вона не була присутня при їх домовленості. Підтвердила той факт, що сторони неодноразово змінювали місце проживання. Свідок [PERSON] надав суду аналогічні пояснення. Вислухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 27 листопада 2009 року, актовий запис № 328. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 3, 4). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 12.12.2014 року шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с.5). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 11.11.2014 року стягнуто з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1\\3 частини з усіх видів заробітку. В даному рішенні встановлено, що відповідно до довідки про місце проживання [PERSON] мешкає разом з дітьми за адресою [ADDRESS] ( а.с.6). Згідно довідки з місця проживання від 28.01.2016 року [PERSON] зареєстрована разом з дітьми за адресою [ADDRESS] ( а.с.9). Сторони у судовому засіданні не заперечували проти того, що з листопада 2014 року [PERSON] проживає разом з батьком, а [PERSON] проживає разом з батьком з травня 2015 року. Також сторони підтвердили той факт, що в грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дітей з нею за її адресою проживання, що свідчить про те, що відповідач без дозволу матері змінив місце проживання дітей та спростовують пояснення відповідача, що діти проживають разом з ним за усною домовленістю між позивачкою та ним. Позивачка неодноразово зверталася до служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради з питання про порушення її материнських прав з боку відповідача, що також свідчить про те, що відповідач без дозволу матері змінив місце проживання дітей та перешкоджає її спілкуванню з дітьми. Відповідно до ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Згідно з положеннями принципу 6 «Декларації прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 pоку дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Оскільки в ході судового розгляду даної цивільної справи знайшло своє підтвердження факт того, що відповідач без згоди позивачки змінив місця проживання дітей та судом не встановлено обставин, при яких неможливо повернути дітей позивачці, та служба у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради повідомила суд, що за спором про визначення місця проживання дітей Лівобережна районна адміністрація прийшла до висновку про доцільність проживання дітей з матір'ю, суд враховуючи вищенаведені норми права приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про відібрання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], від батька [PERSON] та повернення їх до матері [PERSON] за попереднім місцем проживання за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved