Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON], звертаючись до суду, просила розірвати шлюб укладений з [PERSON], мотивуючи тим, що з 25 січня 2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя має малолітню доньку - [PERSON], [INFO], сімейне життя з відповідачем не склалось, почались розлади в стосунках та відсутність взаєморозуміння, що призвело до припинення сімейно-шлюбних стосунків, подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, позивач вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, тому просить розірвати шлюб, заперечує щодо надання сторонам строку для примирення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, заперечує щодо надання сторонам строку на примирення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні подав заперечення на позов, висловуючи свої заперечення на позов наголосив на невідповідності наведених позивачем підстав для розірвання шлюбу, при цьому не заперечував сам факт припинення сімейно-шлюбних стосунків, в подальшому просив надати сторонам час для примирення, оскільки відповідач подав заяву в судову медіацію, тому не втрачає надії відновити сімейно-шлюбні відносини, в подальшому в судове засідання відповідач не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію відповідача, висловлену у письмових запереченнях на позов, які приєднанні до справи, та просив надати сторонам час для врегулювання сімейно-побутових питань, які виникли у подружжя, в досудовому порядку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як з'ясовано судом, з 25 січня 2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя має малолітню доньку - [PERSON], [INFO], сімейне життя подружжя не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, що призвело до припинення сімейно-шлюбних відносин, тривалий час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач заперечує щодо надання судом строку на примирення, наполягає на розірванні шлюбу, при цьому суд враховує позицію відповідача, який в межах розгляду даної справи визнав факт припинення сімейно-шлюбних відносин між подружжям, а у відповідності до положень ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнанні сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, інших підстав, які давали б підстави вважати, що сторони мають змогу відновити сімейно-шлюбні стосунки, відповідачем не доведено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливими, сторони не в змозі дійти порозуміння та досягнути згоди для відновлення сімейно-шлюбних стосунків, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду. Відповідно до положень ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене та

Outcome: approved