Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

[PERSON] у квітні 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання того таким, що втратив право користування кімнатами [ADDRESS] в. м. Черкаси. При цьому посилалась на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 1981 по 2006 рік. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. У 1992 році позивачу Черкаським облрембудтрестом на сім'ю із чотирьох чоловік було видано ордер №248 від 28.02.1992 року на заняття кімнат [ADDRESS] в. м. Черкаси. На теперішній час у вказаних кімнатах зареєстрована вона, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та на її ім'я відкрито особовий рахунок [NUMBER]. У зв'язку із припиненням сімейних стосунків із відповідачем він у листопаді 2008 року залишив житло у гуртожитку та виїхав до своїх батьків у село Козарівка Канівського району. Після чого змінював своє місце проживання, однак у гуртожитку більше не проживав. Речей відповідача у кімнатах гуртожитку [NUMBER] не має. Позивач вважала, що реєстрація відповідача у гуртожитку впливає на розмір комунальних послуг та на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатами [ADDRESS] у м. Черкаси. У судовому засіданні позивач підтвердила обставини викладені у позові, наполягала на задоволенні позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] позовні вимоги вважав законними та обґрунтованими. Додатково пояснив, що на даний час у кімнаті [NUMBER] гуртожитку проживає він зі своєю сім'єю - дружиною та дитиною, а [PERSON] проживає у кімнаті [NUMBER] Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що не проживає у гуртожитку, оскільки колишня дружина [PERSON] не пускає його жити за місцем реєстрації. Після розірвання шлюбу вони із [PERSON] домовилися розділити кімнати [NUMBER] та [NUMBER] по одній кожному. Однак в подальшому [PERSON] сама відкрила двері у його кімнату та самостійно вивезла з гуртожитку всі його речі. Він не має власного житла, та на даний час доглядає батька у селі Козарівка, а коли приходив до гуртожитку між ним та [PERSON] постійно виникали сварки. У 2011 році [PERSON] вже намагалася виселити його із гуртожитку через суд. Тоді суд спочатку ухвалив заочне рішення, за яким його було знято з реєстрації, але коли він довідався про таке рішення, за його заявою суд скасував заочне рішення і він поновив свою реєстрацію. Вважав, що жити спільно із [PERSON] він не зможе, виганяти із кімнати сина з сім'єю він не хоче, однак і відмовлятися від свого права на приватизацію кімнати у гуртожитку не бажає. Житнікова Т.А., як представник третьої особи - Черкаської міської ради подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа [PERSON] та представники третьої особи КП «Придніпровська СУБ» у судове засідання не з'явилися, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Суд вислухавши пояснення сторін та третьої особи [PERSON], дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно Рішення Черкаської міської ради №3-1131 від 06.09.2012 року гуртожиток по [ADDRESS] переданий у власність територіальної громади міста Черкаси та поставлений на баланс КП «Придніпровська СУБ» (а.с. 11). 30.10.2012 року Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради затверджено Акт прийому передачі у власність територіальної громади міста Черкаси гуртожитку по [ADDRESS] (а.с. 12-14). Отже враховуючи правовий режим гуртожитку по [ADDRESS] у м. Черкаси, після передачі у власність територіальної громади житлові приміщення у ньому підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому на мешканців такого гуртожитку у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК України. На підставі рішення №22 від 28.02.1992 року адміністрації та профспілки Черкаського облрембудтресту [PERSON] видано ордер №248 на зайняття кімнат [NUMBER]-7 у гуртожитку для малосімейних по [ADDRESS] на склад сім'ї: [PERSON], [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] - син (а.с. 8). Факт заселення родини [PERSON] у гуртожиток на підставі вказаного ордеру у судовому засідання не оспорювався. Згідно довідки КП «Придніпровська СУБ» на даний час за адресою м. Черкаси [ADDRESS] кв. [NUMBER]-7 зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Особовий рахунок [NUMBER] відкрито на ім'я [PERSON] (а.с. 6). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 01.02.2006 року, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 7). Згідно Акту від 26.09.2014 року складеного мешканцями гуртожитку по [ADDRESS] м. Черкаси [PERSON], [PERSON], [PERSON], - [PERSON] фактично не проживає у кімнаті [NUMBER] вказаного гуртожитку з листопада 2008 року (а.с. 9). Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК). Відповідно до ч.2-3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Розглядаючи причини не проживання [PERSON] у гуртожитку понад шість місяців суд вважає, що позивачем не надано доказів того, що [PERSON] був відсутній за місцем реєстрації понад шість місяців без поважних причин. При цьому суд враховує, що досліджений у судовому засіданні Акт мешканців гуртожитку складений у вересні 2014 року (а.с. 9), тобто більш як за шість місяців до дня звернення [PERSON] з позовом до суду, а крім того у вказаному Акті зазначені відомості щодо не проживання [PERSON] у кімнаті [NUMBER] гуртожитку, в той час, як позивач ставить питання про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування не тільки кімнатою [NUMBER], а й [NUMBER] гуртожитку. Натомість відповідачем [PERSON] на підтвердження своїх заперечень проти позову надані постанови Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області від 04.02.2012 року та 16.04.2012 року про відмову у порушення кримінальної справи, згідно яких 31.01.2012 року [PERSON] звернувся до міліції із заявою про те, що колишня дружина [PERSON] не пускає його до кімнати гуртожитку, в якій він зареєстрований. Під час проведення перевірки [PERSON] підтвердила, що між нею та [PERSON] виник конфлікт на ґрунті довготривалих неприязних відносин з приводу розподілу житла. Крім того 12.04.2012 року між [PERSON] та [PERSON] у гуртожитку по [ADDRESS] знову виник словесний конфлікт, що призвело до виклику міліції по телефону «102». Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.03.2011 року у цивільній справі №2-1147/11 за позовом КП «Черкасижитлосервіс» Черкаської обласної ради до [PERSON], - [PERSON] було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням в кімнатах [ADDRESS] в м. Черкаси. Однак ухвалою того ж суду від 03.08.2011 року вказане заочне рішення було скасовано, та в подальшому ухвалою суду від 02.09.2011 року позовна заява КП «Черкасижитлосервіс» Черкаської обласної ради до [PERSON] залишена без розгляду. Згідно довідки №138 від 19.05.2015 року Козарівської сільської ради Канівського району Черкаської області - [PERSON] проживає без реєстрації в селі Козарівка і веде догляд за своїм пристарілим батьком - [PERSON] [INFO]. Отже відсутність [PERSON] за місцем реєстрації у кімнатах [ADDRESS] м. Черкаси пов'язана із конфліктами між сторонами та небажанням спільного проживання в одній кімнаті [PERSON] та [PERSON] внаслідок неприязних відносин, а іншу кімнату займає [PERSON] разом зі своєю сім'єю - дружиною та малолітньою дитиною. Крім того на даний час [PERSON] веде догляд за своїм батьком [PERSON] [INFO] Таким чином під час судового розгляду позивачем не доведена наявність правових підстав передбачених ст. 71, 72 ЖК України для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатами [ADDRESS] м. Черкаси, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати стягненню з відповідачів не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed