Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про зміну місця проживання сина, зазначила, що згідно рішення Баранівського районного суду від 26.01.2015 року при розірванні шлюбу місце проживання їхньої малолітньої дочки було визначено разом з матір'ю, а сина - разом з батьком. Після розірвання шлюбу вони ще деякий час проживали разом, а згодом відповідач завів собі коханку, внаслідок чого почали відбуватися постійні конфлікти, і вкінці березня 2016 року відповідач вигнав її з дому. Вона з дітьми змушена проживати у своєї матері. На її неодноразові прохання відповідач відмовляється віддавати дитячі речі, Мемель, регулярно вести витрати по утриманню дітей. Відповідач часто відмовляє дітям у зустрічах з ними, пояснюючи це своєю зайнятістю на роботі, нічними чергуваннями, домашніми справами. Крім того, коли діти все-таки у батька, то він постійно налаштовує їх проти неї, розповідає про неї гидкі речі, тому вони приходять додому у пригніченому настрої, знервовані. Батько не приділяє часу на їх виховання, вирішення проблем у школі, зі здоров'ям. Останній візит їхнього сина [PERSON] до відповідача закінчився травмою для сина, внаслідок чого дитина перебувала в обласній дитячій лікарні, витрати на його лікування несла лише позивачка. На даний час діти виявили бажання проживати з матір'ю, де створені всі належні умови для навчання, розвитку і проживання дітей. Діти потребують постійних матеріальних витрат на їжу, одяг, медичні огляди лікаря та медикаменти, оскільки син [PERSON] є дитиною-інвалідом, а відповідач добровільно ніякої допомоги не надає. За зазначених обставин вважає, що в інтересах дітей проживати разом з матір'ю. Просить також стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходу. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила його задовольнити, зазначивши, що дійсно Баранівський районний суд Житомирської області виніс рішення від 26 січня 2015 року про розірвання шлюбу та встановив місце проживання сина з батьком за її згодою та враховуючи те, що вони на той час проживали разом з чоловіком, а в даний час обставини змінилися, відповідач вигнав її з двома дітьми з будинку і вона з березня 2016 року проживає з дітьми у своєї матері, тому просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково в частині стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, щодо встановлення місця проживання сина, зазначив, що даний позов слід подавати в порядку ст.361 ЦПК України, провадження у зв'зку з нововиявленими обставинами, оскільки даний спір вже вирішено рішенням суду від 26 січня 2015 року. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Баранівської міської ради в судове засідання не явився, будучи належним чином повідомленим. Представник органу опіки та піклування - служби у справах дітей Баранівської РДА в судове засідання не явилися, просили розглядати справу без представника Служби, позов вважають обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що в позивачки та відповідача є спільні діти- [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоств про народження (а.с.10-11). Згідно рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 26.01.2015 року, позов [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено, та встановлено місце проживання доньки [PERSON] з матір'ю, сина [PERSON] з батьком (а.с.14). Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може ними може вирішуватись судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Дослідивши висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Баранівської міської ради від 26.04.2016 року, в якому зазначено, що позивачка [PERSON] створила всі необхідні умови у будинку своєї матері для проживання та вихованні своїх дітей. На даний час у будинку батька проводиться ремонт. Крім того у висновку зазначено, що діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є двійнятами, тому є недоцільним розділяти даних дітей і вони мають проживати з матір'ю (а.с.17) та висновок служби у справах дітей Баранівської райдержадміністрації від 12.09.2016 року, згідно якого Служба визнає позовні вимоги позивачки обгрунтованими, суд прийшов до висновку, що даний позов в частині встановлення місця проживання дитини підлягає задоволенню, оскільки такі спори можуть розглядатися судом повторно, якщо місце проживання дитини вже було визначено раніше, але обставини змінилися. Задовольняючи позов частково, щодо стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини, суд виходив із слідуючого. Позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінумуму на дитину відповідного віку, в обгрунтування зазначила, що діти потребують постійно витрат на їжу, одяг та син [PERSON] є дитиною інвалідом, тому постійно потребує нагляду лікаря та регулярного лікування. Тобто свою вимогу про стягнення аліментів у частці в розмірі 1/2 позивачка обгрунтувала тим, що відповідач повинен брати участь у витратах на лікування дитину, що передбачено ст.185 СК України, як додаткові витрати і до обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів не враховуються, оскільки згідно вказаної статті, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах в разі спору визначається за рішенням суду.

Outcome: partial