Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

[PERSON] , яка померла [INFO] , згідно з Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ № 085366, виданого 29.01.2003 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 20.01.2003 №18, належала земельна ділянка площею 1,6965 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач [PERSON] 26.08.2020 звернувся з позовом до [PERSON] , Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області, треті особи Городоцька районна державна адміністрація, [PERSON] про визнання за ним права власності на вищевказану земельну ділянку, в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] . Вимоги мотивував тим, що [INFO] , померла [PERSON] , не склавши заповітного розпорядження. Після її смерті спадщину фактично прийняв чоловік [PERSON] (батько позивача), однак за життя спадкових прав не оформив. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті останнього він прийняв спадщину, про що 21.08.2020 нотаріус видала йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, яка складається з грошових вкладів з відповідними відсотками, компенсаціями та нарахуваннями, що знаходяться у філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», але через те, що Державний акт виданий після смерті [PERSON] , він не може оформити право власності на вказану земельну ділянку, тому звернувся до суду із позовом, просив вимоги задовольнити. Ухвалою судді Городцького районного суду Львівської області від 04.09.2020 провадження у справі відкрито. В судовому засіданні позивач позов підтримав, з мотивів у ньому наведених, просить такий задовольнити, від стягнення судових витрат з відповідачів відмовився. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 23.11.2020 позов [PERSON] визнала, відмовилась від своєї частки у спадковому майні. Представник відповідача Тучапської сільської ради в судове засідання не з`явився, 12.11.2020 сільський голова Л.Возняк подав заяву, в якій не заперечує щодо задоволення позову, просив про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с.78). Представник Городоцької РДА Львівської обл. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Третя особа [PERSON] на спадкове майно не претендує, про що 23.12.2020 подав письмову відмову (а.с.87) та заявив про це у судовому засіданні. Заслухавши позивача, відповідачку, яка у підготовчому засіданні визнала позов, та третю особу, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Так, згідно з п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р., у разі відкриття спадщини до 01.01.2004р. до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу УРСР\~(ЦК УРСР). Відповідно до положень ст.ст.\~524,\~529 ЦК УРСР від 18.07.1963р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За вимогами ст.ст.\~548,\~549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. На підставі положень\~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст.328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.373 ЦК України,\~ст. 81 ЗК України\~право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч дарування, прийняття спадщини, тощо. Згідно положень\~ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У пункті 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7\~зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 12.11.2015 (а.с.13) видно, що [PERSON] (мати позивача) померла [INFO] . Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ № 085366, виданого 29.01.2003 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 20.01.2003 №18, померлій було передано у власність земельну ділянку площею 1,6965 га в межах згідно з планом, кадастровий номер 4620989100:01:000:0012, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області (а.с.6-12). За життя спадкодавець заповіту не складала. Після її смерті відкрилась спадщина на майно за законом, яке фактично успадкував її чоловік [PERSON] (батько позивача), однак своїх спадкових прав не оформив. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] , отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа №197/2019) (а.с.15-16, 35-77), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.14). Однак, із листа державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори Шаравари В.В. від 25.08.2020 (а.с.17) видно, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,6965 га, через те, що Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ № 085366 виданий після смерті спадкодавця, тому [PERSON] не може оформити право власності на належну спадкодавцю земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташованана території Тучапської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. За наведеного, суд вважає, що [PERSON] за життя вчинила увесь обсяг дій для набуття у передбаченому законом порядку у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчить той факт, що Городоцька районна державна адміністрація, видаючи Державний акт про право приватної власності на землю [PERSON] у 2003 році, тобто після її смерті, фактично визнала її право на отримання у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний Державний акт зареєстрований у встановленому порядку, ніким не оспорюється, а отже дійсний. Той факт, що бланк Державного акта про право приватної власності на землю був заповнений та виданий після смерті матері позивача [PERSON] не може слугувати підставою для звуження та обмеження прав спадкодавця на землю, на яку він мав право. За наведеного, суд приходить переконання, що [PERSON] правомірно володіла земельною ділянкою площею 1,6965 га в межах згідно з планом, кадастровий номер 4620989100:01:000:0012, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тучапської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., що після її смерті [PERSON] прийняв спадщину, а тому визнає за позивачем право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору залишає такий за позивачем, оскільки від стягнення судових витрат з відповідачів він відмовився в судовому засіданні.

Outcome: approved