Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

[PERSON] у поданій нею до суду позовній заяві до [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аванс в сумі 164900 грн, пославшись на таке: [PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS] . Постановою державного виконавця Костянтинівського міськрайонного ВДВС ГУЮ у Донецькій області від 16.04.2019 постановлено передати стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 53545453 [PERSON] у рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №233/5186 від 26.12.2016, що видав Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області, зазначений житловий будинок, про що їй (позивачці) стало відомо з повідомлень Костянтинівського МР ВДВС ГУЮ у Донецькій області від 04.07.2019 №15.17/2546, від 02.08.2019 № 15.11/29312 та з ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2019 року по справі № 233/5186/15-ц за поданням Костянтинівського міськрайонного ВДВС ГУЮ у Донецькій області про дозвіл на примусове входження до житлового будинку боржника [PERSON] , ухвала суду набрала законної сили 12.07.2019. Задовго до цих подій, а саме у вересні 2008 року вони з відповідачем домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу вищезгадуваного будинку. Між ними виникли договірні відносини. Вона сплачувала гроші і брала з [PERSON] розписки. В день складання розписок вона передавала відповідачу кошти, а відповідач підтверджував, що взяв у неї в якості завдатку в рахунок оплати за придбаний нею у нього будинок 60000 грн - розписка від 26 вересня 2008 року; сума договору 145500 грн, сума договору за додаткову ділянку 19400 грн, отримав 4000 грн - розписка від 08 жовтня 2008 року; 03 листопада 2008 року отримав від неї 71200 грн, залишок - 93700 грн; 05 листопада 2008 року отримав 6000 грн; 15 листопада 2008 року отримав 7000 грн. Всього станом на 15 листопада 2008 року відповідач отримав 86200 грн. Надалі відповідач від неї отримав 1 грудня 2008 року 4500 грн; 06 грудня 2008 року - 5000 грн; 09 грудня 2008 року - 5500 грн. Всього станом на 09 грудня 2008 року нею було сплачено відповідачу 101400 грн. 19 січня 2009 року відповідач отримав 1000 грн; 23 січня 2009 року - 1000 грн; 5 лютого 2009 року -1000 грн; 20 лютого 2009 року - 2000 грн; 05 березня 2009 року - 7600 грн; 27 квітня 2009 року - 17850 грн та 13185 грн, 11 вересня 2009 року - 14800 грн. Крім вищезазначених коштів відповідач отримав від неї 5000 грн згідно з його власноручною розпискою: «для оформления документов купли продажи дома по [ADDRESS] переоформление назначено на 21.01.2011». Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між ними укладено не було, вони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, тому передані нею відповідачу гроші є авансом в загальному розмірі 164900 грн. В жовтні 2008 року відповідач передав позивачу ключі від будинку, вона вселилася, стала господарювати на свій розсуд, сплачувати комунальні послуги. Повністю розрахувавшись за будинок 27 квітня 2009 року, вона стала очікувати, коли він збере належні документи для нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору купівлі-продажу будинку. 20 травня 2011 року за заявою відповідача Костянтинівським МВ ГУДМС України в Донецькій області її (позивачки) місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Однак з часом відповідач став ухилятися від своїх зобов`язань, з його вини договір купівлі-продажу укладено не було. Вона стала наполягати на поверненні їй авансу, на що отримала відмову, що змусило її звертатися до поліції, прокуратури, адвокатів, за захистом своїх прав, вважаючи відповідача шахраєм. На цей час, як вона зазначала вище, належний відповідачу будинок передано [PERSON] , якому [PERSON] заборгував 99032,40 грн. А вона в непрацездатному віці залишилася і без будинку, і без коштів. Отже, нею було передано відповідачу грошові кошти у сумі 164900 грн саме в якості авансу за продаж майнових прав на будинок, оскільки договір між сторонами не укладався, продаж майнових прав на будинок не відбувся, відтак, сума отриманого відповідачем авансу підлягає поверненню в тому ж розмірі. Згідно з ч.2 ст.570 ЦК України у разі, коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому надавалися. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29.05.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін (а.с.48). Позивачка у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність з посиланням на підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с.47). Відповідач, повідомлений про дату, час і місце судового засідання у порядку ст.128 ЦПК України належним чином, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав. З`ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків: Відповідно до положень ЦК України: за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.655 ЦК); договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ч.1 ст.657 ЦК); попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (ч.ч. 1,3 ст. 635 ЦК). Судом установлено, що у 2008 році позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] досягли усної домовленості про купівлю-продаж належного останньому будинку [ADDRESS] . На виконання умов цієї домовленості позивачка впродовж періоду часу з 26.09.2008 по 27.04.2009 передала відповідачу у рахунок купівлі житлового будинку [ADDRESS] грошові кошти на загальну суму 164900 грн, що підтверджено відповідними розписками сторін від 26.09.2008, 05.10.2008, 05.11.2008, 15.11.2008, 01.12.2008, 19.01.2009, 23.01.2009, 05.02.2009, 20.02.2009, 05.03.2009, 27.04.2009, 21.01.2011 (копії розписок - на а.с.7-9). У свою чергу, відповідач надав можливість позивачці користуватися належним йому будинком, передавши їй ключі від будинку і зареєструвавши її місце проживання у цьому житлі 20.05.2011 (відповідна відмітка у паспорті позивачки - на а.с.5 зворот, відповідний запис у домовій книжці за зазначеною адресою - на а.с.14 зворот - 15). При досягненні домовленості щодо купівлі-продажу будинку у порушення приписів ст.ст.635 ч.1, 657 ч.1 ЦК України сторони цей договір нотаріально не посвідчили. За ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК України). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч.1 ст.216 ЦК України). Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Згідно з ч.1 ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, з викладеного вбачається, що відповідач збагатився за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, та грошові кошти у сумі 164900,00 грн підлягають поверненню ним позивачці. Вирішуючи питання правової природи цих грошових коштів, суд виходив з такого: Частиною 1 ст.546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке мало виникнути на підставі договору. У відсутність договірних відносин між сторонами передана позивачем відповідачу грошова сума не є завдатком, а вважається авансом. За вказаних обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 840 гривні 80 копійок, відтак суд вважає за необхідне стягнути його з відповідача по справі у відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у вищезазначеному розмірі на користь позивача.

Outcome: approved