Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

[PERSON] , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради, Приватний нотаріус Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Половко Олександр Васильович, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки [PERSON] - [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. В обґрунтування позову зазначила, що 07.06.1997 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Нетішинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області було зроблено запис за № 82. Вказує, що через певний час після реєстрації шлюбу вона вселилась в трикімнатну квартиру [ADDRESS] , співвласником якої був її чоловік, відповідач по справі [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначає, що 11.01.2001 року трикімнатна квартира [ADDRESS] була обміняна на двокімнатну квартиру [ADDRESS] - за згоди усіх співвласників відповідач [PERSON] та я переселились в двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є зареєстрованим в даній квартирі з моменту вселення, а вона за даною адресою проживала без реєстрації. 14.05.2001 року, під час проживання в даній квартирі у них із [PERSON] народився син [PERSON] , який став проживати разом із ними в квартирі [ADDRESS] . [INFO] у них із [PERSON] народилась ще дочка [PERSON] , яка також стала проживати разом з ними в квартирі [ADDRESS] . Також вказує, що в останній день листопада 2019 року відповідач [PERSON] повідомив її, що співвласники виявили бажання продати квартиру в якій вони живуть, а для того, щоб підготувати квартиру до продажу треба її звільнити. Більше того, він запевнив її, що отримавши кошти від продажу квартири вони куплять собі окреме житло. Стверджує, що коли ознайомилася із копією договору купівлі-продажу квартири, який надав чоловік, їй стало відомо, що він був укладений 25 листопада 2019 року. В наданій їй копії договору купівлі-продажу зазначається, що сторони в тому числі і відповідач [PERSON] під час укладення договору стверджували, що предмет договору правами третіх осіб не обтяжений. В дійсності договір було укладено в той час, коли члени сім`ї співвласника квартири [PERSON] - вона, як дружина, син [PERSON] , який тимчасово вибув на навчання в іншу місцевість та малолітня дочка [PERSON] , проживали в даній квартирі і мали рівне із співвласниками право користування квартирою. Окрім того, оскільки утримання та поліпшення в квартирі здійснювалось виключно за їхні з відповідачем [PERSON] кошти, вона не може вважатись такою, що не має права на компенсацію 1/2 частини коштів, витрачених на ремонт квартири при її продажі. Зазначає, що на момент укладання договору продавцям було відомо, що в квартиру [ADDRESS] вона та їхні з відповідачем [PERSON] діти вселилась як член сім`ї співвласника квартири, що при вселенні в квартиру між нею, як законним представником дітей та співвласниками квартири не було жодних домовленостей щодо користування належною їм квартирою, які б витікали із належно оформленого договору, тому ми відповідно до ч.1 ст. 156 Житлового Кодексу України, ст. 29, 405 Цивільного Кодексу України, а їхні діти також відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» набули рівного із співвласниками права користування квартирою і фактично користувались квартирою на момент укладення договору. Якби 25.11.2019 року відповідачі повідомили її про те, що вони укладають договір купівлі-продажу квартири вона б офіційно звернулась до приватного нотаріуса і висловила свою незгоду із укладенням договору купівлі-продажу. Більше того, вона б змушена була звернутись за захистом прав малолітньої дочки [PERSON] в орган опіки та піклування та впевнена, що з урахуванням конкретних обставин, а саме, що їй з дітьми фактично немає куди виселитись, адже у них в м.Нетішин немає іншого житла на праві приватної власності, співвласники квартири не отримали б згоди відповідного органу на укладення такого договору до вирішення питання [PERSON] щодо подальшого забезпечення їх житлом - до забезпечення житлом принаймі малолітньої дочки [PERSON] , тому вона б із дочкою в жодному випадку не переїздила на тимчасове проживання в квартиру знайомих [PERSON] . Вважає, що з огляду на вищезазначене, очевидним є той факт, що укладаючи даний договір продавці приховали обставину, яка мала істотне значення для договору купівлі-продажу квартири, а саме, той факт, що внаслідок укладання договору купівлі-продажу квартири будуть порушені права та законні інтереси інших осіб, в тому числі малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Приховуючи цей факт, вони уникнули необхідності враховувати її та їхнього із [PERSON] сина [PERSON] право користування квартирою, реалізовуючи належне їм речове право, передбачене ст. 395 ЦК України. Тому, приховуючи цей факт, вони уникнули необхідності отримання згоди органу опіки та піклування на укладення договору купівлі-продажу квартири, яка в конкретному випадку повинна бути обов?'язковою, оскільки наша з відповідачем [PERSON] дочка [PERSON] , будучи членом його сім`ї на законних підставах свого часу вселилась в відчужену 25.11.2019 року за договором купівлі-продажу квартиру, з дня народження і на день укладення договору проживала в ній, користувалась нею, реалізовуючи належне їй речове право, передбачене ст. 395 ЦК України, а договір підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню та спеціальній реєстрацію. Таким чином, вона не може бути впевненою, що [PERSON] та деякі інші продавці розуміли значення та умови договору, що умови договору відповідали «їх домовленості із покупцем», що їм була відома дійсна ринкова ціна аналогічних квартир, що вони могли стверджувати, що ціна зазначена в договорі є справедливою та відповідає їх дійсним намірам. Фактично ціна, зазначена в договорі є нереально низькою, є такою, що якби навіть [PERSON] отримав належну йому частку коштів за належну йому частку в квартирі , то придбати інше житло він не зміг би. Вказує, що впевнена, що погодитись на продаж квартири за ціною майже вдвічі меншою ніж її ринкова вартість, погодитись підписати договір купівлі-продажу із вказівкою, що гроші отримані до підписання договору без їх реального отримання можна тільки за конкретних об`єктивних причин. Оскільки внаслідок укладеного договору порушено її право користування спірною квартирою, порушені права та законні інтереси їхніх із відповідачем [PERSON] дітей, порушено право користування спірною квартирою сина [PERSON] , який на момент укладення договору хоч і є повнолітнім, але за ним зберігалось дане право, порушено право користування спірною квартирою дочки [PERSON] , яка на момент укладення договору була малолітньою і мала рівне із [PERSON] та іншими співвласниками право користування спірною квартирою, тому вона для забезпечення відновлення їй та дітям права користування квартирою [ADDRESS] змушена звернутись до суду за захистом порушених прав, а саме: про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. 14.04.2020 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки Приватний нотаріус Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Половко Олександр Васильович подав до суду письмові пояснення, в яких вказав, що договір посвідчений ним з дотриманням усіх норм законодавства і у нього, як у нотаріуса не було жодних підстав відмовляти сторонам у його посвідченні. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.03.2020 року витребувано у приватного нотаріуса Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Половка Олександра Васильовича належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу квартири. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.03.2020 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради та Приватного нотаріуса Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Половка Олександра Васильовича. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15.06.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки - [PERSON] та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки [PERSON] - [PERSON] . Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.07.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю. Вказав, що квартиру не хотів продавати, а договір купівлі-продажу підписав, тому що родичі казали, що потрібні гроші, а потім повідомили його, що грошей за його частку ніхто віддавати не буде. Зазначив, що в день продажу пішов до нотаріуса, дав свої документи та підписав договір, після чого поїхав у відрядження. Відповідачка [PERSON] позов не визнала. Вказала, що договір купівлі-продажу підписала добровільно. Зазначила, що її постійно невістка [PERSON] ображала та виганяла. Також зазначила, що з позивачкою діти в проданій квартирі не жили, жив син і до нього кожного дня приходила позивачка. Оплату за комунальні послуги здійснювала вона сама. Коли приходили клієнти для огляду квартири, то позивачка їх бачила та знала про продаж квартири. Стверджує, що через два дні від продажу віддала [PERSON] 6000 доларів. Пояснює, що [PERSON] знала про продаж квартири та не заперечувала, також особисто бачила покупців, які оглядали квартиру. Відповідачка [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що [PERSON] не була проти продажу квартири. Вказала, що договір дійсний, [PERSON] жила в тій квартирі, а під час огляду квартири клієнтом в квартирі були [PERSON] та [PERSON] . Коли дали мамі [PERSON] завдаток у 200 доларів, вона особисто повідомила [PERSON] , щоб вона вивезла речі. Це було за 2 дні до продажу квартири. Зазначила, що гроші були у мами [PERSON] і вона всім роздала частки Відповідачка [PERSON] позов визнала повністю. Вказала, що договір купівлі-продажу підписала добровільно, тому що так для неї сказав її чоловік, а про інші домовленості їй нічого не відомо, квартплату за комунальні послуги ніколи не сплачувала. Зазначає, що договір купівлі-продажу не читала. [PERSON] з [PERSON] жили в проданій квартирі, а [PERSON] туди приходила помитись і попрати речі. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю. Вказав, що добровільно підписав договір, гроші за продаж квартири йому не віддали. Повідомив, що у проданій квартирі його матір - [PERSON] не проживала, вона живе в приватному будинку по [ADDRESS] . Також вказав, що комунальні послуги за квартиру не оплачував. А за 20 років там був 3 рази. Відповідачка [PERSON] визнала позов повністю. Вказала, що гроші в нотаріуса забрала [PERSON] і мала передати бабі [PERSON] ввечері для розподілу між власниками. Відповідачка [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що коли оглянула квартиру, як покупець, то там була [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і ніхто з них проти продажу квартири не заперечував, бо [PERSON] і [PERSON] будують приватний будинок і він вже на останній стадії готовності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Карназей А.І. заперечила проти задоволення позову. Вказала, що продаж був добровільним зі сторони батьків і їх примусово не виселяли. Звернень від [PERSON] та [PERSON] про захист прав дитини до органу опіки та піклування не надходило, а також не звертались до служби у справах дітей. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки приватний нотаріус Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Половко О.В. надав усні пояснення, що при оформленні та укладенні договору купівлі-продажу спірної квартири порушень не допущено. Також просив відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у його письмових поясненнях. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки [PERSON] пояснив що він все свідоме життя жив за адресою: [ADDRESS] , а про продаж квартири йому стало відомо коли повернувся з навчання вже в іншу квартиру. Повідомив, що коли [PERSON] була в квартирі по [ADDRESS] , то вона допомагала йому зібратися перед виїздом, а потім він бачив, що із [PERSON] окремо говорили [PERSON] та [PERSON] , про що вони говорили йому невідомо. Також вказав, що всі співвласники не були проти проживання їхньої сім`ї в складі: його батьків та сестри, в квартирі по [ADDRESS] . Стверджує, що за комунальні послуги платили тато з мамою. Також вказує, що в квартирі жили більше 10 років. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки [PERSON] - [PERSON] пояснив, що позивачка знала про продав квартири, коли він прийшов на заміри для того, щоб купити матеріали для ремонту, то в квартирі була [PERSON] і її матір і вони збирали речі для виїзду. Потім прийшов чоловік [PERSON] - [PERSON] і повідомив, що квартира продана, після чого взяв сумку і сказав, що він їде на роботу. В подальшому [PERSON] казала, що вони всі речі забрала що їм належать, а сама квартира їх ніколи не належала на праві приватної власності. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом [PERSON] та [PERSON] також вказав, шо він з сусідом [PERSON] працює далекобійником в країнах Європи. Зазначив, що він жив в квартирі [ADDRESS] , а в квартирі по сусідству жили лише [PERSON] , [PERSON] та їхні діти: син [PERSON] та дочка [PERSON] . Після приїзду із рейсу осінню 2019 року з Європи, побачив, що [PERSON] із сім`єю там більше не живе. Свідок [PERSON] показала, що вона є матір`ю [PERSON] . Пояснила, що її дочка та зять [PERSON] проживали в спірній квартирі спочатку з [PERSON] , а потім самі, бо мати зятя переїхала в приватний будинок в м.Нетішин. Вказала, що [PERSON] вона бачила один раз коли вивозили диван з квартири дочки. Дочка після одруження весь час проживала з [PERSON] по [ADDRESS] . Зазначає, що дочка та діти зареєстровані в її квартирі. Стверджує, що з зятем і дочкою вона давно посварена, тому проти того, щоб вони проживали разом з нею в одній квартирі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.06.1997 року, про що складено актовий запис №82 (а.с.7). Згідно з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] у [PERSON] та [PERSON] є дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 19.07.2000 року виданого Хмельницькою АЕС, зареєстрованому в Нетішинському БТІ за №674/126, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної приватної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках кожному (а.с.75). Згідно з договором обміну житла від 11.01.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Івтушком В.М. та зареєстрованого в реєстрі №79 вбачається, що між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє від свого імені і від імені неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони (сторона 1), та [PERSON] , [PERSON] , з другої сторони (сторона 2), укладено договір про те, що сторона 1 передає стороні 2 належну їм на праві власності трьох кімнатну квартиру під [ADDRESS] , а сторона 2 передає стороні 1 належну їй двох кімнатну квартиру за [ADDRESS] (а.с.76-77). Як вбачається з договору купівлі-продажу від 25.11.2019 року укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, як продавці та [PERSON] , з іншої сторони, як покупець, уклали даний договір про те, що продавці продають, покупець приймає у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS] і сплачує її вартість за ціною та у порядку, що передбачені договором. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Половком О.В. та зареєстрований в реєстрі за №1167 (а.с.10-11). Відповідно до відповіді на запит приватного нотаріуса від 22.11.2019 року №555 від сектору реєстрації місця проживання виконавчого комітету Нетішинської міської ради за адресою: [ADDRESS] станом на 22.11.2019 року зареєстровані: [PERSON] , 1941 року народження, [PERSON] , 1976 року народження, [PERSON] , 1979 року народження (а.с.73). Згідно з заяви від 25.11.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Половком О.В. видно, що співвласники ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) квартири [ADDRESS] , повідомили, що неповнолітні та малолітні діти, недієздатні та обмежено дієздатні особи не мають права користування цим житловим будинком; протягом звітного податкового року ними (кожним із них) не вчинялося інших правочинів з продажу нерухомого майна, перелік якого зазначений у пункті 1 ст.172 Податкового кодексу України. Вказано, що заява прочитана та підписана власноручно (а.с.74). Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 5 даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 215 ч. 1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6). На підставі викладеного судом встановлено, що [PERSON] та її малолітня дитина [PERSON] власником квартири [ADDRESS] не були. На час укладення договору купівлі-продажу зазначеної квартири відповідачами, дитина з матір`ю не була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає, що позивачка в обґрунтуванні позову помилково стверджує, що правочин щодо продажу квартири [ADDRESS] , повинен був вчинятися з дозволу органу опіки та піклування, служби у справах дітей, оскільки дитина, не відноситься до дітей, позбавлених батьківського піклування (відповідно до ст. 2 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»), має обох батьків, які є законними представниками відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України. В зв`язку з цим дозвіл на укладення правочину (відчуження будинку) при наявності іншого житла, користування яким забезпечено дитині, не був потрібен. Оспорюваний правочин не суперечить правам та інтересам дитини, не звужує обсяг її майнових прав і не порушує охоронювані законом інтереси дитини, не зменшує її права та інтереси щодо житлового приміщення. Доводи позивачки, що договір купівлі-продажу квартири був укладений без попередньої згоди органу опіки та піклування, служби у справах дітей, з огляду на встановлені у справі обставини є безпідставними. Таким чином, підстав, передбачених ст.ст. 215, 203 ЦПК України для визнання недійсними договору купівлі-продажу суд не вбачає, тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представником відповідачки [PERSON] - [PERSON] на підтвердження надання правничої допомоги на суму 6450 грн., надано акт приймання - передачі правничої допомоги від 05.02.2021 року, прибутковий касовий ордер №6/21. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивачки [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] витрати пов`язані з розглядом справи.

Outcome: approved