Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

[PERSON] у лютому 2019 року звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] Вона, як спадкоємиця за законом першої черги, подала до Вовчанської державної нотаріальної контори Харківської області заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ 20 листопада 2018 року за № 1705, була заведена спадкова справа № 528/2018. Вона є єдина спадкоємиця за законом першої черги після смерті [PERSON] Встановлено, що спадкодавець залишив заповіт на ім`я [PERSON] , який було посвідчено Старицькою сільською радою Вовчанського району Харківської області (далі - Рада) 31 липня 2018 року (запис в реєстрі нотаріальних дій № 43). Вказаний заповіт від імені [PERSON] було посвідчено секретарем виконавчого комітету Ради Молебською В.М. на підставі розпорядження Старицького сільського голови від 16 листопада 2015 року за № 28, затвердженого рішенням 3 позачергової сесії (п. 4) Ради від 26 листопада 2015 року за № 3/22. При цьому, виконавчим комітетом Ради питання про уповноваження секретаря виконавчого комітету Ради Молебську В.М. на вчинення нотаріальних дій не розглядалося та рішення з цього приводу не приймалося. Крім того, згідно з «Посадовою інструкцією секретаря виконавчого комітету Старицької сільської ради», затвердженої Старицьким сільським головою, з якою 13 листопада 2015 року ознайомлена [PERSON] до повноважень секретаря виконавчого комітету Ради не віднесено право на вчинення нотаріальних дій. Просила визнати нікчемним заповіт, складений від імені [PERSON] , посвідчений 31 липня 2018 року секретарем виконавчого комітету Ради та зареєстрований в реєстрі за № 43; вирішити питання про судові витрати. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 178 ЦПК України, відповідач [PERSON] надала суду відзив на позов, в якому зазначила, що 16 листопада 2015 року Старицькою сільською головою винесено розпорядження № 28 «Про призначення відповідальної особи за вчинення нотаріальних дій в Старицькій сільській раді» Молебську В.М. 26 листопада 2015 року рішенням Ради затверджено вказане розпорядження сільської голови. 31 липня 2018 року [PERSON] зроблено заповіт на її ім`я. Заповіт був посвідчений Молебською В.М. - секретарем виконавчого комітету Ради та зареєстрований в реєстрі за № 43. Вказала, що Старицький сільський голова діяв в межах своєї компетенції та відповідно до законів України щодо призначення по посаду секретаря виконавчого комітету Ради Молебської В . М . , а тому заповіт, укладений 31 липня 2018 року [PERSON] на користь [PERSON] є законним та дійсним, таким, що відповідає вимогам закону, оскільки посвідчений секретарем виконавчого комітету Ради, яка відповідним рішенням Ради була уповноважена на здійснення нотаріальних дій, а волевиявлення заповідача [PERSON] під час складання заповіту було вільним і відповідало його волі. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача Ради, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 178 ЦПК України, надала суду відзив, в якому виклала заперечення проти позову, зазначивши, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законодавстві України. Твердження [PERSON] в позові, що складання та посвідчення заповіту 31 липня 2018 року за № 43 секретарем сільської Ради Молебською В.М. проведено з порушенням вимог, що вона нібито не мала на це права, не відповідає дійсності. Рішенням Ради від 26 листопада 2015 року було затверджено розпорядження сільського голови від 16 листопада 2015 року «Про призначення відповідальної особи за вчинення нотаріальних дій у Старицькій сільській раді», а саме секретаря виконавчого комітету Ради Молебську В.М. Тобто, вказаний секретар виконавчого комітету мала законні повноваження вчиняти нотаріальні дії та посвідчувати спірний заповіт. Заповіт складено із дотриманням всіх передбачених законом вимог, так, нею ведеться книга реєстрації нотаріальних дій, в яку внесені всі дані про заповідача. Заповідач на час складення заповіту міг розмовляти, адекватно спілкувався та вказав, що він бажає. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явилась, сповіщалась судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила. Представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Представник відповідача Ради під час судового розгляду позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Зазначила, що голова виконавчого комітету, уповноважена діяти в інтересах виконавчого комітету. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача [PERSON] та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено під час судового розгляду, [PERSON] , помер [INFO] в [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно 09 жовтня 2018 року Вовчанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 7). Відповідно до копії заповіту, посвідченого 31 липня 2018 року секретарем виконавчого комітету Ради Молебською В.М., [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження - все своє майно де б таке не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати на день його смерті, і на що він за законом буде мати право, він заповідає [PERSON] (а.с. 16). Згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с. 8). Як зазначено у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 9). Відповідно до довідки № 386 від 30 жовтня 2018 року, виданої Радою, [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті проживав один (а.с. 13). В матеріалах спадкової справи № 528/2018 до майна померлого [PERSON] , мається заява [PERSON] від 20 листопада 2018 року про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с. 81) та заява [PERSON] від 19 грудня 2018 року про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 89). Згідно із ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251-1252 цього Кодексу. За змістом ст. 1251 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Частиною 8 ст. 1252 ЦК України встановлено, що до заповітів, посвідчених посадовими, службовими особами, застосовуються положення ст. 1247 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 209 ЦК України нотаріальне посвідчення правочинів здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Статтею 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено систему місцевого самоврядування, яка включає територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту, районі та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. За ч. 1 ст. 11, ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданні. Підпунктом 5 п. «б» ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання. Згідно ч. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) виконавчий комітет сільської, селищних, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: вживають заходів щодо охорони спадкового майна; посвідчують заповіти (крім секретних). Разом з тим, як встановлено судом, секретаря виконавчого комітету Ради [PERSON] призначено відповідальною особою за вчинення нотаріальних дій в Раді саме розпорядженням сільського голови від 16 листопада 2015 року, а не відповідним рішенням виконавчого комітету. Посилання відповідачів, що вказане розпорядження було затверджено рішенням сесії Ради від 26 листопада 2015 року, а тому секретар виконавчого комітету мала повноваження вчиняти нотаріальні дії, суд вважає безпідставним. При цьому суд враховує, що рішенням Ради від 13 листопада 2015 року був утворений виконавчий комітет Ради (а.с. 59). Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорюваний заповіт складений із недотриманням вимог щодо його посвідчення, оскільки з рішення Ради від 26 листопада 2015 року вбачається, що воно прийняте на сесії сільської ради, тобто не виконавчим комітетом сільської ради, а самою сільською радою, яка має право своїм рішенням призначити секретаря виконавчого комітету відповідної ради, але не має права делегувати такому секретарю здійснення нотаріальних дій, оскільки на здійснення цих дій має бути саме рішення виконавчого комітету сільської ради. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 23 січня 2019 року (справа № 495/87/15-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Як вказав Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, заповіт, складений від імені [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений 31 липня 2018 року секретарем виконавчого комітету Ради Молебською В.М., що зареєстрований в реєстрі за № 43, є нікчемним, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім цього, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп. з кожного, які сплачені позивачем при подачі позовної заяви (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved