Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1750 грн. щомісячно на кожну дитину, однак не менше ніж 50 відсотків від мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що 5 вересня 2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 5 червня 2020 року шлюб між ними розірвано. Відповідач у квітні 2020 року залишив її з дітьми та перейшов проживати до своїх батьків, оскільки йому так зручніше: здоровий, не обтяжений сімейними обов`язками молодий чоловік, котрому не потрібно дбати ні про дітей, ні про жінку, увесь же тягар виховання дітей відповідач переклав на неї. Тричі останній перераховував кошти на утримання дітей сумами по 2400 грн., однак така допомога від нього не стала систематичною і містить поодинокий характер. Залишивши її з дітьми, відповідач фактично не залишив засобів для існування. Вони будували власний будинок і він дістався лише відповідачу, а затим, не порадившись з нею, продав їхній автомобіль і кошти за нього привласнив. Відповідач намагається, аби вона змирилась з думкою про те, що утримувати дітей буде виключно одна. Вважає, що відповідач свідомо ухиляється від обов`язку утримувати дітей. Самостійно надалі вона не взмозі в повній мірі забезпечувати потреби дітей. Не могли виправити ситуацію і попередні її нечасті виїзди на сезонні роботи до Польщі, і наразі вона втратила і таку можливість для відшукання коштів на утримання. Через необхідність догляду за дітьми вона не взмозі працювати на роботі із повною зайнятістю. Відповідач же, не будучи зайнятий клопотами з догляду за дітьми, систематично виїздить до Російської Федерації на заробітки, однак діти ніякого зиску з цього взагалі не отримують. Інших дітей на утриманні відповідач немає. Домовленостей про розмір і порядок сплати аліментів на утримання дітей немає. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 1300 грн. на кожну дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дітей, мотивуючи тим, що після розлучення він постійно допомагав дітям, окрім того, влітку, на протязі трьох місяців діти проживали із ним, оскільки позивачка перебувала на сезонних роботах. Він постійно матеріально утримує дітей, купує верхній одяг, взуття, витрачає кошти на придбання продуктів, щомісячно на картку позивачки відправляє грошові кошти у середньому 2500 грн. Також, він близько двох років тому двічі стаціонарно лікувався через проблеми з хребтом, переніс 20 червня 2019 року операцію з видалення поперекової грижі, у зв`язку з чим не може виконувати тяжку фізичну роботу, відсутність постійної роботи та попередні витрати на лікування поставили його у скрутне матеріальне становища, стабільного доходу він не має, на сезонні роботи виїжджає на 2-3 місяці в рік, а тому не може надавати матеріальну допомогу дітям у тому розмірі, у якому просить позивачка. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позовній заяві підстав і пояснила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у зазначеному нею розмірі, однак доказів на підтвердження таких обставин у неї немає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання його дітей у розмірі по 1300 грн. щомісячно, і пояснив, що його доходи є мінливими, на заробітки в рік їздить не часто, окрім того, через важку хворобу потребує коштів на лікування і немає можливості платити аліменти у більшому розмірі, а в разі такої можливості, буде надавати кошти добровільно . Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, зважаючи на таке. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, сторони у справі, як батьки неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] зобов`язані утримувати їх до досягнення ними повноліття. Неповнолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю - позивачкою [PERSON] , що підтверджується актом обстеження фактичного проживання, і про що у судовому засіданні не заперечив відповідач. Між сторонами немає домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утриманні неповнолітніх дітей в достатньому обсязі не надає. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. У відповідності до частин 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються на користь того, з ким проживає дитини. При визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, який не працює, однак є працездатним, періодично виїжджає на заробітки, про що він пояснив у судовому засіданні, інших утриманців не має, відсутність доказів про незадовільний стан його здоров`я, а також враховуючи, і стан здоров`я дітей, їх матеріальне становище та потреби дітей в їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, і дійшов висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей належить задовольнити частково, та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1400 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 березня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей буде необхідним та достатнім, і відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст. 7 СК України. При визначені розміру аліментів, суд врахував вищезазначені обставини, а також і те, що обов`язок утримувати неповнолітніх дітей рівною мірою покладається як на батька, так і на матір. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Позивачка не надала суду жодних доказів, які б свідчили про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у більшому розмірі, а саме, у розмірі по 1750 грн. щомісячно на кожну дитину. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць належить допустити до негайного виконання. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, і з огляду на те, що позивачка при подачі позову до суду від сплати судового збору звільнена, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 гривень.

Outcome: partial