Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про припинення права на частку у праві спільної часткової власності, визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.09.2014 року, ними, відповідно до договору купівлі продажу частини житлового будинку було придбано 29/100 частини житлового будинку у [PERSON], 29/200 та 29/1200 частини житлового будинку у [PERSON] і 29/300 частини житлового будинку у [PERSON], який знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Звенигородка, вул. Ф.Енгельса,145. Право на земельну ділянку, яка знаходиться під вищевказаними частками житлового будинку належить позивачеві [PERSON] відповідно до договору дарування земельної ділянки від 07.03.2012р., зареєстровано в реєстрі за № 643 та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 19070380 та № 19069238. Під час купівлі продажу даної частини будинку дізналися, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом 29/1200 частини житлового будинку належить відповідачеві [PERSON]. Після придбання вищевказаних частин житлового будинку, позивачі не одноразово зверталися до відповідача [PERSON], щодо викупу його частини житлового будинку, так як даний будинок потребує капітального ремонту, і вони не можуть розпочати капітальний ремонт ремонт, так як знаходиться його частина. Відповідач на пропозицію позивачів чіткої відповіді не дає, від обговорень даного питання уникає і в добровільному порядку вирішити даний спір не бажає. Враховуючи, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, припинення права власності не завдасть істотної шкоди її інтересам та членів її сім'ї, спільне володіння і користування майном є неможливим. В зв'язку з чим просили суд припинити право власності [PERSON] на 29/1200 частини житлового будинку, що розташований в м.Звенигородка, Черкаської області, вул.Ф.Енгельса,145 та визнати за ними право власності на 29/1200 частини житлового будинку, що розташований в м.Звенигородка,Черкаської області, вул.Ф.Енгельса,145. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з»явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. За ухвалою суду справа розглядається у відсутності позивачів [PERSON] та [PERSON] за участі їх представників [PERSON] , [PERSON] В судовому засіданні представники позивачів [PERSON] та [PERSON] просили суд задовольнити позовні вимоги в повному об»ємі, оскільки виділити в самостійну частину житлового будинку 29/1200 частини спірного житлового будинку неможливо, так як площа новоутвореної квартири складає 5,15 кв.м., що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи та від стягнення судових витрат з відповідача, які складаються із сплати судового збору та за проведення зазначеної експертизи відмовляються і просять віднести на рахунок позивачів. Законний представник недієздатного відповідача [PERSON]- [PERSON] позов визнає частково, а саме вона не заперечує проти припинення права власності за її сином [PERSON] та визнання права власності на частину спірного житлового будинку за позивачами, але не погоджується із визначеною експертом вартістю за 29/1200 частини, а саме 7808 грн., оскільки зазначеної суми не вистачить її для проведення газопроводу до будинку відповідача та провести ремонт. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 05.09.2014 року [PERSON] прийняв у власність 29/100 частини, а [PERSON] прийняла у власність 319/1200 частини житлового будинку №145 по вул.Ф.Енгельса в м.Звенигородка, Черкаської області з відповідними господарчими та побутовими спорудами, що посвідчений приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №3608.(а.с.8-10). Згідно до витягу про державну реєстрацію права власності від 05.09.2014 року [PERSON] належить 29/100 частини та [PERSON] належить 319/1200 частини житлового будинку, що розташований в м.Звенигородка, Черкаської області, вул.Ф.Енгельса, 145.(а.с.11-12.) Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 07.03.2012 року [PERSON] прийняв у дар дві земельні ділянки загальною площею 450 кв.м., де земельна ділянка №1 площею 229 кв.м., земельна ділянка №2 площею 221 кв.м., які розташовані по вул.Енгельса за №145 в м.Звенигородка, Черкаської області, цільове призначення яких для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що посвідчений приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №643.(а.с.13-14). Згідно до витягів про державну реєстрацію права власності від 17.03.2014 року [PERSON] належать земельні ділянки за кадастровим номером 7121210100:01:001:0393 площею 221 кв.м. та за кадастровим номером7121210100:01:001:0392 площею 229 кв.м., що розташовані за адресою вул..Енгельса,145 в м.Звенигородка,Черкаської області.(а.с.15-16). Відповідно до технічного паспорту [PERSON] належить 29/1200 частини житлового будинку, що розташований в м.Звенигородка,Черкаської області, вул.Ф.Енгельса, 145.(а.с.75-77). Відповідач та його законний представник у будинку не проживають, не приймають участі в утриманні будинку та збереженні спільного майна, не сплачують податки та збори, інтересу до будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, не проявляють. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Положеннями частини першої ст.346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК Україниза умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України. Неможливість спільного володіння та користування майном обґрунтовується тим, що відповідач та його законний представник у будинку не проживають, не приймають участі в утриманні будинку та збереженні спільного майна, не сплачують податки та збори, інтересу до будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, не проявляють. Такі обставини та дії дають достатні підстави для висновку, що спільне користування сторонами спірним нерухомим майном є неможливим, що дає підстави вважати встановленим, що в даних правовідносинах наявні умови, передбачені п. 3 ч. 1ст. 365 ЦК України, які дають право суду ухвалити рішення про припинення права на частку в спільному майні. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №10-16 від 06.06.2016 року:1) виділити в самостійну частину житлового будинку 29/1200 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою Черкаська область, м.Звенигородка, вул.Енгельса,145 неможливо, так як площа новоутвореної квартири складає 5,15 кв.м., що менше мінімально допустимої площі однокімнатної квартири (30 кв.м.) Відповідно до цього і виділити в натурі будинковолодіння не можливо. Крім цього, відповідно до п.2.5.2 «Методичних рекомендацій по організації і проведенню судових будівельно-технічних експертиз по цивільних справах», розроблених КНДІСЕ, номер державної реєстрації 0195U003572, реальний розподіл житлового будинку неможливий, якщо дерев»яний будинок або будинок зі стінами з інших (крім цегли) матеріалів має знос більше 60%. Житловий будинок, що є об»єктом експертизи, має стіни з дерева, обвальковані глиною. Фізичний знос складає 70 % (технічний паспорт, виготовлений 03.07.2014 року). Відповідно до вищенаведеного при такому фізичному зносі житлового будинку, його поділ не можливий. 2).Ринкова вартість житлового будинку з відповідними надвірними будівлями і спорудами №145 по вул.Ф.Енгельса в м. Звенигородка, Черкаської області станом на час проведення експертизи складає 323078 грн., а ринкова вартість 29/1200 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель складає 323078х29/1200=7808 грн. Ринкова вартість житлового будинку №145 (без відповідних надвірних будівель і споруд) по вул.Ф.Енгельса в м.Звенигородка, Черкаської області станом на час проведення експертизи складає 174100 грн., а ринкова вартість 29/1200 частини житлового будинку (без відповідної частини надвірних будівель і споруд) складає 174100х29/1200=4207 грн. (а.с.63-82). Таким чином, враховуючи вищевказаний висновок експертизи спростованими залишаються положення п.п.1,2 ч.1 ст.365 ЦК України, про те, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачами вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У даному випадку даний факт підтверджується квитанціями від 22.06.2016 року про внесення на депозитний рахунок суду [PERSON] 3904 грн. та [PERSON] 3904 грн., а всього на загальну суму, яка складається з 7808 грн., що відповідає залишковій вартості 29/1200 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями і спорудами №145 по вул.Ф.Енгельса в м.Звенигородка,Черкаської області на час складання висновку судової будівельно-технічної експертизи №10-16 від 06.06.2016 року. Грошова або інша майнова компенсація відповідно до ст. 365 ЦК України згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за його частку не потрібно, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 3904 грн. та [PERSON] 3904 грн. з депозитного рахунку Звенигородського районного суду Черкаської області на користь відповідача [PERSON] вартість 29/1200 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями і спорудами №145 по вул.Ф.Енгельса в м.Звенигородка, Черкаської області на загальну суму 7808 грн. Вищенаведене свідчить, що обов'язкові умови для припинення права на частку, які передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України мають місце в даних правовідносинах. Отже, враховуючи правові позиції Верховного Суду України, є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, припинення права відповідача [PERSON] на частку в спільному майні та визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на 29/1200 частини житлового будинку №145 в м.Звенигородка,Черкаської області. Доводи законного представника недієздатного відповідача [PERSON] в тій частині, що вартість його частки замала не приймаються до уваги, оскільки згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести суду ті обставини на які вона посилається в обґрунтування своїх доводів чи заперечень. Позивачі надали суду висновок про вартість майна та неможливість його розділу, який приймається судом, як доказ. На той час як законний представник недієздатного відповідача [PERSON]відмовилася в судовому засіданні від проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи, тобто не скористалася своїм правом надати суду відповідні докази, які б спростували вимоги позивачів. Судові витрати віднести на рахунок позивачів. На підставі ст. ст. 11, 15, 16, 183, 346, 365 ЦК України та

Outcome: approved