Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Новочервищанській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області, актовий запис № 04. Від шлюбу є четверо малолітніх дітей. Спільне життя не склалося, а тому вона подала позов до суду про розірвання шлюбу, на даний час шлюб не розірвано. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає і надавати не бажає, постійного місця роботи у нього немає, але він виїжджає на сезонні роботи за межі України і має мінливий дохід. Діти перебувають на її утриманні, що стверджується довідкою Новочервищанської сільської ради. У відзиві на позовну заяву представник відповідача - адвокат Клубук О.П. просить у позові відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначає, що позивачка абсолютно не утримує ніяким чином спільних з відповідачем дітей, часто залишає останніх у знайомих на тривалий час в той час, коли відповідач знаходиться на заробітках щоб прогодувати дітей. Новочервищанською сільською радою довідку видано лише на підставі слів позивачки, цей орган місцевого самоврядування ніяким чином не з`ясовував за чий рахунок утримуються діти сторін. Саме відповідач утримує дітей, а позивачка не бере в утриманні ніякої участі. Остання не надала жодного доказу на підтвердження перебування дітей на її утримання, можливості [PERSON] сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі та тих обставин, що відповідач ухиляється від утримання дітей. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні 4 березня 2020 року позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позовній заяві підстав і просила їх задовольнити, пояснила, що відповідач у недостатньому обсязі утримує дітей, не обізнаний про їх стан здоров`я, їхнє навчання, не доглядає за ними. Відповідач [PERSON] та його представник Клубук О.П. у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на безпідставність позовних вимог. Відповідач пояснив, що він проживає разом з позивачкою та дітьми, які фактично знаходяться на його утриманні, періодично він виїжджає на сезонні заробітки щоб заробити кошти на утримання дітей, і останні у цей час залишаються з його дружиною, позивачка також їздила за кордон на заробітки і в той час за дітьми він доглядав самостійно. Представник органу опіки та піклування Голубчук Т.П. у судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області і пояснила, що на час обстеження умов проживання дітей, останні проживали з матір`ю, а відповідач перебував на сезонних заробітках, діти забезпечені усім необхідним для їх розвитку та проживання. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача та його представника, представника органу опіки та піклування, свідків, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що в позові належить відмовити, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. 181 СК України за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 24 вересня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. На час розгляду цієї справи їх шлюб не розірвано. Сторони є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями відповідних свідоцтв про народження (а.с. 5-8). Встановлено також, що подружжя проживає разом з малолітніми дітьми по [ADDRESS] . З пояснень у судовому засіданні малолітнього свідка [PERSON]. вбачається, що вона проживає спільно з батьками, мама їй купує речі, продукти харчування, готує їсти, також їй готує їсти батько. Малолітній свідок [PERSON]. у судовому засіданні пояснив, що він проживає з матір`ю та батьком, вони йому періодично купують продукти харчування, одяг; батько йому купив мобільний телефон, планшет. Як вбачається з показань у судовому засіданні свідка [PERSON] , сторони проживають спільно, їх шлюб не розірвано, і нею за зверненням позивачки до сільської ради була видана довідка про те, що діти перебувають на утриманні останньої. Таку ж довідку, але з відомостями про те, що діти перебувають на утримання батька, вона видала відповідачу за його зверненням. Підстав відмови у видачі кожній із сторін довідки про перебування дітей на їх утриманні у неї не було. Аналізуючи вищезазначене у сукупності, суд дійшов висновку, що позивачка не довела суду наявність передбачених законом підстав для стягнення аліментів на утримання їхніх неповнолітніх дітей. Діти проживаю з обома батьками, і відповідач як батько дітей також приймає участь у їх утриманні. Ці обставини позивачка не спростувала, а відтак, виходячи із рівності прав та обов`язків матері та батька щодо дітей, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Додана позивачкою до позовної заяви як доказ на підтвердження позовних вимог довідка № 56 від 15 січня 2020 року за підписом Тоболівського сільського голови Балик Н.І. про те, що малолітні діти сторін перебувають на утриманні матері, не є достатньою підставою для задоволення позову, адже як вбачається з показань у судовому засіданні [PERSON] тотожну довідку, але вже із зазначенням обставин про те, що діти перебувають на утриманні батька, нею видано і відповідачу за його зверненням. Висновок органу опіки і піклування № 747/01-26/2-20 від 11 червня 2020 року, згідно з яким аліменти мають сплачуватися матері [PERSON] , оскільки діти проживаю з нею, не може бути, з огляду на вищезазначені обставини, достатньою підставою для задоволення позову, оскільки при наданні такого висновку, як пояснила у судовому засіданні представник органу опіки та піклування Голубчук Т.П., не було з`ясовано участі кожного з батьків в утриманні малолітніх дітей до пред`явлення позивачкою позову та до видачі судом 28 травня 2020 року відносно відповідача обмежувального припису, яким останньому заборонялося протягом трьох місяців перебувати у місці проживання позивачки, де також проживають і діти сторін. Окрім того, не було враховано органом опіки та піклування, хоча й зазначено про такі обставини, і те, що у період дії обмежувального припису [PERSON] перебував на сезонних заробітках, що не можна розцінювати як його ухилення від утримання дітей. Як зазначено у цьому ж висновку, у листопаді 2019 року позивачка також перебувала на сезонних заробітках за межами території України і в цей період за дітьми доглядав батько. Не свідчать про ухилення відповідача від участі в утриманні дітей ті обставини, що він не обізнаний про стан здоров`я дітей, їхнє шкільне життя та особисті вподобання. Такі відомості можуть вказувати лише про неналежне виконання обов`язку щодо піклування за здоров`ям дітей, їх духовним та моральним розвитком. З показань у судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що він з січня 2020 року фінансово підтримує позивачку, передає дітям іграшки, набори для малювання, оскільки останній важко їх утримувати. Зазначені показання не спростовують тих обставин, що відповідач також приймає участь в утриманні своїх дітей, які проживаю, як встановлено судом і не заперечили сторони, спільно з обома батьками. У разі зміни у сторін встановлених судом обставин і виникнення передбачених законом підстав для стягнення аліментів, позивачка не позбавлена права повторно звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Аліменти на дитину, згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: dismissed