Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про виселення їх з житлового будинку без надання іншого житла та стягнення неустойки. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] є власниками домоволодіння [ADDRESS] м. Херсоні. Між позивачами та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди, на підставі якого у вказаному будинку проживає останній та члени його сім'ї. У зв'язку з тим, що дія договору закінчилась, а відповідачі на вимогу позивачів не звільняють займане ними майно, тому змушені звернутись за захистом своїх прав до суду. Сторони в судове засідання не з'явились, представником позивача до суду надано заяву в якій вона просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Причини неявки відповідачів в судове засідання не відомі, про місце та час судового засідання належним чином повідомлені. Суд відповідно ст. 224 ЦПК України вирішив розглядати справу за відсутності відповідачів за наявними матеріалами у справі. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачам на підставі спільної сумісної власності належить житловий будинок [ADDRESS] 01.03.2015 року між позивачами та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди житлового будинку із земельною ділянкою зі строком дії до 01.06.2015 року. Однак у встановлений договором строк [PERSON] та члени його сім'ї відмовились звільняти будинок та на письмові вимоги позивачів не реагують. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положення ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпорядження цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що позивачі є власниками домоволодіння [ADDRESS] м. Херсоні, відповідачі після закінчення строку дії договору оренди самоправно зайняли жиле приміщення та добровільно звільняти його не бажають, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, з відповідачів на користь позивачів має бути стягнуто неустойку у розмірі подвійної плати за користування житловим будинком за час прострочення договору, що становить 20000 грн. (за червень 2015 року - 10000 грн. та липень 2015 року -10000 грн.). Ст. 88 ЦПК України вказує на те, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved