overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який 26 червня 2017 року зареєстрували у виконавчому комітеті Коцюбинської селищної ради міста Ірпеня Київської області, про що було зроблено актовий запис за № 10. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. 30 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що подружнє життя не склалося, шлюб зберегти не можливо, вони (сторони) проживають окремо і подружні стосунки між ними не підтримуються. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. У судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище не змінювала. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Ураховуючи, що на час подачі відповідачем заяви про визнання позову розгляд справи по суті не розпочався, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] у листопаді 2016 року звернулися у суд із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначили, що 19 квітня 2002 року померла їх мати [PERSON]. Випадково дізналися про те, що після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай), розташовану на території Різниківської сільської ради, належне померлій на підставі сертифікату серії ХР № 0054819. Вони, є єдиними спадкоємцями за законом, але позбавлений можливості оформити право в порядку спадкування за законом на вказану земельну частку (пай) у нотаріальній конторі, оскільки втрачений оригінал сертифікату. Просили визнати за ними по ? частині на право на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом після померлої матері. В судове засідання сторони не з 'явилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. [PERSON] (спадкодавець) була матірю [PERSON] та [PERSON] (позивачів ), що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження ( а.с. 6,7). Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого повторно серії І-ВЛ № 559747 [PERSON] померла 19 квітня 2002 року (а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай), розташовану на території Різниківської сільської ради Вовчанського району Харківської області та належало померлій на підставі сертифікату серії ХР №0054819, виданого 11 жовтня 1996 року, відповідно до розпорядження голови Вовчанської РДА від 19 липня 1996 року № 403 ( а.с.8,10). Єдиними спадкоємцями за законом першої черги, після смерті [PERSON] є її сини [PERSON] та [PERSON] З листа завідувача Вовчанської державної нотаріальної контори № 2898/02-31 від 27 жовтня 2016 року, вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] не має можливості, оскільки пропущений строк для прийняття спадщини та втрачений оригінал сертифікату. Спадкова справа не відкривалась (а.с.11). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (ст. 1261 ЦК України). Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В звязку з чим, суд приходить до висновку, що позивачі мають по ? частині права на вказану земельну частку (пай), після померлої матері в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] у позові просять визнати за кожною з них право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальним розміром 1,9859 га на території Луківської сільської ради, як за спадкоємцями за законом після смерті батьків. Позов мотивують тим, що спадкодавці, як власники цієї земельної ділянки, за життя не встигли отримати державний акт. У письмових заявах до суду позивачі свої вимоги підтримали, просили справу розглядати без їх участі. Сільський голова звернувся з аналогічним клопотанням, позов визнав. Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Батько сторін [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину отримав спірну земельну ділянку площею 1,9859 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва як спадкоємець за законом після смерті своєї матері [PERSON] (а.с. 15). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 7). Внаслідок смерті останнього відкрилася спадщина на все належне йому майно. Після нього спадщину фактично прийняли, але не оформили своїх спадкових прав позивачі та дружина [PERSON] в рівних частакх (спадкова справа №228/2009) (а.с. 20). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 8). Позивачі - єдині спадкоємці за законом після смерті батьків (а.с. 20-21). Громада не порушує питання про відумерлість спадщини у порядку ст. 1277 ЦК України. Згідно із ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст.ст. 1296, 1297 ЦК України вбачається, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва проте, постановами нотаріуса від 05.09.2014 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянки позивачам було відмовлено у зв'язку з відсутністю у спадкодавця державного акту (а.с. 16-19). За положеннями ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування. Відповідно до п.б) ч.2 ст. 126 ЗК України ( в ред.. на момент отримання спадкодавцем земельної ділянки), право власності або право постійного користування землею посвідчується також свідоцтвом про право на спадщину. А тому суд дійшов висновку, [PERSON] був власником спірної земельної ділянки, що відноситься до складу спадщини. Та обставина, що спадкодавець не отримав державний акт, на думку суду, не може бути перешкодою для отримання спадщини позивачами. Наведене кореспондується з роз'ясненнями, що містяться у п.3.5 Листа Пленуму ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». З огляду на зміст глави 84 ЦК України та роз'яснень Пленуму ВСУ у Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивача на отримання у спадок спірної земельної ділянки встановлюється судом. Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, а також те, що громада не оспорює право власності спадкодавця, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO]. З осені 2012 року [PERSON] залишив [PERSON] з сином [PERSON] в селі Настасіївка Миколаївського району Одеської області, а сам переїхав проживати в [ADDRESS] 2012 року по теперішній час [PERSON] не цікавився своєю дитиною, її фізичним та маоральним розвитком, не надавав матеріальної допомоги, не проявляв будь-якої батьківської турботи.Відповідно до довідки №225 від 18 червня 2015 року виданої виконкомом Настасіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області [PERSON] дійсно одна виховує сина [PERSON], [INFO] та батьком дитини є - [PERSON], який на території Настасіївської сільської ради не зареєстрований та не проживає. Представник позивача - Павлова Г.М. у судове засідання не явилася, надала до суду заяву в якій просить задовільнити позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справу за її відсутністю. Відповідач у справі в судове засідання не з»явився, був неодноразово повідомлений про розгляд справи належним чином. Заслухавши прокурора, представника Служби у справах дітей, підтримавших позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За таких обставин суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позивачка, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дочка знаходиться на її утриманні, просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 30 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю. Просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач ніде не працює і не має постійного доходу. Відповідач в судове засідання не з`явився, але направив суду письмову заяву, в якій позов визнав повністю, не заперечує проти позову, справу просить розглянути у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, оцінюючи докази, дослідженні в судовому засіданні, суд рахує, що позов підлягає задоволенню. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення по справі: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів. Враховуючи, що платник аліментів не має постійного доходу, суд в силу ст.184 СК України рахує за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 30 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], звернулися до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 175/3430/13-ц за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON] до територіальної громади в особі Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про визнання права власності на будинок у порядку спадкування за законом у рівних частках. Заявник та заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути зазначене питання у відсутність заявника та заінтересованих осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, у судовому засіданні встановив наступне. 27 листопада 2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення по цивільній справі № 175/3430/13-ц за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON] до територіальної громади в особі Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про визнання права власності на будинок у порядку спадкування за законом у рівних частках. Підстави та порядок ухвалення додаткового рішення визначено ст. 220 ЦПК України, відповідно до якої суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Даний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним. Оскільки рішенням суду від 27 листопада 2013 року позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, однак у резолютивній частині рішення суду не зазначений документ, що встановлює особу [PERSON], її ідентифікаційний номер, а також не вказані загальна та житлова площа спірного домоволодіння, площі господарських будівель та споруд, що унеможливлює виконання рішення по суті, суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], звертаючись до суду з даним позовом, просять визнати за ними право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме, за [PERSON] - на ? частину вищезазначеного домоволодіння, за [PERSON] та за [PERSON] - по ? частині за кожною. Свої вимоги мотивували тим, що оскільки правовстановлюючий документ не видавався, вони не мають можливості належним чином оформити свої спадкові права, а тому змушені звернутися із позовом до суду. Позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 99). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с. 110). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає ( а.с. 101). Співвідповідач - територіальна громада смт. М.Коцюбинське в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання свого представника не забезпечила, надала заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, остаточне рішення відносять на розсуд суду ( а.с. 95). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус - Лисенко Наталія Борисівна в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності ( а.с. 67).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] ,як подружжя в травні 2015 року звернулись до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу в порядку ст.109 СК України, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сімейне життя не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства не ведуть. На їх думку, збереження шлюбу неможливе і тому він має бути розірваний. В судове засідання сторони подали заяви, в яких свої вимоги про розірвання шлюбу підтримали. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як зазначають ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судовим розглядом беззаперечно встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 261. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Статтею 109 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей. З'ясувавши з матеріалів справи дійсні взаємини подружжя, причини подання заяви про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, перевіривши виконання умов, передбачених ч.1, 2 ст. 109 СК України, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам заявників і тому шлюб має бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

[PERSON] та Василенко (до шлюбу - Холодна) [PERSON] перебувають у шлюбі з 27 липня 2013 року, мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], на якого позивач сплачує аліменти на утримання до досягнення дитиною повноліття. У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення між ним сімейних відносин з вересня 2016 року внаслідок різних поглядів на життя та шлюб, втрати взаємопорозуміння, у звязку із чим вважає подальше збереження сімї неможливим. Зазначає, що спільного господарства з відповідачем не веде, примирення не бажає. Просить розглянути справу за його відсутністю у підготовчому засіданні, про що надав відповідну заяву, підтримав доводи позову у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала за заявленими підставами. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені статтею 112 СК України. Як вбачається з наданих доказів шлюбні відносини між подружжям припинені у вересні 2016 року у звязку з різними поглядами на сімейне життя і шлюб та ведення спільного господарства, що потягло за собою втрату між ними почуття любові та поваги, і доказів можливості відновлення сімї до суду не надано. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, на примирення не погоджуються. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У звязку із зазначеним суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам подружжя. Спору щодо\~поділу спільного\~майна та\~утримання малолітнього\~сина між\~сторонами не\~виникає. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

[PERSON] та в її інтересах адвокат Манчук С.Г. звернулися до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 травня 2014 року в Іловицькій сільській раді Шумського району Тернопільської області, посилаючись на те, що шлюб виявився невдалим. Протягом тривалого часу між ними були суперечки та непорозуміння через різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Від шлюбу в них дітей немає; сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин протягом двох років, збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому [PERSON] просить суд її шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримала, просила її задовольнити, наполягаючи на питанні розірвання шлюбу. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи; із відзивом на позов до суду не звертався. Тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні, проти чого не заперечила позивач. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 травня 2014 року в Іловицькій сільській раді Шумського району Тернопільської області; шлюб їх існує формально, збереження сім`ї неможливе; сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються протягом двох років. Позивач наполягала на питанні припинення шлюбу внаслідок його розірвання у судовому порядку, - в зв`язку з чим вважає, що вона із [PERSON] вже не повернуться до нормального їх подружнього життя. З`ясувавши обставини справи під час розгляду, суд приходить до висновку про зайве вживати заходи для збереження сім`ї та надавати сторонам строк для примирення. Суд вважає, що сім`я розпалася, оскільки із пояснень позивача вбачається, що збереження шлюбу суперечить її інтересам; сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються більше двох років. За врахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин у зв`язку з чим позивач звернулася до суду, суд приходить до переконання про неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження сім`ї. При наведених вище обставинах суд прийшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача; і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права; позивачу на її звернення після розірвання шлюбу слід змінити прізвище на « [PERSON] ». Відтак, позов підставний та підлягає задоволенню; судовий збір слід стягнути із відповідача у користь держави.

Outcome: approved