Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Акціонерне Товариство КБ «Приватбанк», інтереси якого представляє Савіхіна А.М., звернулося до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. В своїй позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № HAG1AN00020006 від 19 травня 2006 року в сумі 126 621,96 грн. та судовий збір, сплачений при зверненні з позовом до суду, в сумі 1921,00 грн. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Належним чином шляхом публікації оголошення на офіційному веб -сайті Судова влада, повідомлені, про дату, час та місце розгляду справи відповідач, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідачі, в порядку ст. 191 ЦПК України, відзив на позов не подавали. Суд у зв`язку з неявкою відповідачів та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та не подання відзиву відповідачем, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи за наявними в справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб, які не прибули до судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами по справі, та підтверджуються наявними у справі доказами, та відповідні їм правовідносини Між позивачем і [PERSON] , 19 травня 2006 року був укладений кредитний договір № HAG1AN00020006, відповідно до якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 35 204,75 грн. на строк до 18 травня 2011 року. Кредит був наданий для придбання автомобіля (а.с.11-12). З метою забезпечення виконання основного зобов`язання між позивачем та [PERSON] 19 травня 2006 року укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] виступила поручителем [PERSON] та на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання [PERSON] , які виникають з умов Кредитного договору № HAG1AN00020006 від 19 травня 2006 року. Відповідно до договору поруки у випадку невиконання зобов`язань за кредитним договором та договором поруки позичальник та поручителі відповідають перед кредитором як солідарні відповідачі. Договір поруки, вбачається, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного погашення заборгованості перед кредитором. Боржник [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією актового запису про смерть, виданою відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції в Харківській області 07 серпня 2019 року, актовий запис № 275 (а.с.56). Станом на день смерті позичальника заборгованість за кредитним договором становила 126 621, 96грн., яка складається 21 422,41 грн. - заборгованість за кредитом, 102 868,76 грн. - заборгованість за відсотками, 2330,79 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Відповідно до листа Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявами про прийняття/ відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ніхто не звертався ( а.с.74-75). Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Обставини, за яких припиняється порука, визначені статтею 559 ЦК України, відповідно до вимог частини 3 якої порука, зокрема, припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Аналогічне правило міститься також у ч. 1 ст. 523 ЦК - порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. З урахуванням цих положень Закону, слід дійти висновку, про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором, у разі наявності спадкоємців, відбувається заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13. У разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням, у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця (статті 1216, 1218 ЦК). Обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора передбачений статтею 1282 ЦК України, згідно частини 1 якої спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. У п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому, спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки у тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцям. Поручитель приймає на себе зобов`язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553-554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо така умова міститься у договорі поруки. Враховуючи зазначене, на поручителя у випадку смерті боржника може бути покладено відповідальність лише за таких умов: наявності у боржника правонаступника - спадкоємця, який прийняв спадщину; наявності спадкового майна; зафіксованої письмово згоди поручителя відповідати за нового боржника, у тому числі й у договорі поруки. Отже, як вбачається з матеріалів справи в наслідок смерті позичальника [PERSON] , обов`язок за кредитним договором щодо повернення грошових коштів може перейти в силу вимог ст.. 1216, 1218 ЦК України до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора в порядку визначеному ст. 1282 ЦК України. Враховуючи, що за умовами договору поруки, укладеного між сторонами, поручитель не надавав згоди відповідати за новим боржником, зокрема спадкоємцями позичальника, суд приходить до обгрунтовано висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог позивача до відповідача як поручителя про стягнення боргу за кредитним договором. Розяснити позивачу, що він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості із спадкоємців померлого боржника

Outcome: dismissed