Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

[PERSON] у грудні 2016р. звернувсь з позовом до ПрАТ «СК ПРОВІДНА» про стягнення 100\~000 грн. страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоровю. В обґрунтування позову посилався на те, що 30 серпня 2015 року на обїзній дорозі «Старокостянтинів Сахнівці», сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Пежо експерт» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який не впоравшись з керуванням автомобіля, допустив зїзд автомобіля у кювет з лівої сторони дороги, де він перекинувся. Постановою заступника начальника СВ Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області від 24 лютого 2016 року кримінальне провадження №12015240220000711 було закрито у звязку із відсутністю у діях водія складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Вказаний вище транспортний засіб є застрахованим і страхувальником виступає [PERSON]. Крім того, згідно полісу № АІ/4849455 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.02.2015 року, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоровю визначено у розмірі 100\~000 грн., а за шкоду заподіяну майну у 50\~000 грн. Позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» із заявою щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоровю. Однак, 09 червня 2016 року йому надіслано лист від ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», у якому вказано, що відповідач не має підстав для здійснення відшкодування шкоди внаслідок ДТП, що сталася 30.08.2015 року, оскільки водій [PERSON] керував автомобілем без порушення вимог правил дорожнього руху, а несправність, що призвела до ДТП, виникла з причин незалежних від його дій, а тому не існує причинного звязку між діями водія та наслідками, тобто спричинення тілесних ушкоджень. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та доповнили, що витрати на лікуваня становлять понад 100\~000 грн. і квитанції на підтвердження таких витрат було надано Страховій компанії своєчасно. Представник відповідач ПрАТ СК «Провідна», незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Однак, подав до суду заперечення у якому просить відмовити у позові у повному обсязі, оскільки вимоги [PERSON] не відповідають вимогам ст.6 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та просить справу слухати за відсутності представника.Оскільки відповідачем не надано доказів про поважність причин не зявлення до суду, за таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 30 серпня 2015 року на обїзній дорозі «Старокостянтинів Сахнівці» Старокостянтинівського району Хмельницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Пежо експерт» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який не впоравшись з керуванням автомобіля, допустив зїзд автомобіля у кювет з лівої сторони дороги, де він перекинувся і пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження, у звязку з чим тривалий час лікувався у різних медичних закладах. Постановою заступника начальника СВ Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області від 24 лютого 2016 року кримінальне провадження №12015240220000711 було закрито у звязку із відсутністю у діях водія складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Страхувальником транспортного засобу виступає [PERSON] та застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «СК Провідна» і як вбачається з даних полісу №АІ/4849455 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.02.2015 року, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоровю визначено у розмірі 100\~000 грн., а за шкоду заподіяну майну у 50\~000 грн. Встановлено, що ПрАТ «СК Провідна» 09 червня 2016 року надіслало [PERSON] повідомлення у якому вказано, що відповідач не має підстав для здійснення відшкодування шкоди внаслідок ДТП, що сталася 30.08.2015 року, оскільки водій [PERSON] керував автомобілем без порушення вимог правил дорожнього руху, а несправність, що призвела до ДТП, виникла з причин незалежних від його дій, а тому не існує причинного звязку між діями водія та наслідками, тобто спричинення мені тілесних ушкоджень. Крім того, згідно матеріалів страхової справи № [NUMBER] від 17.0.2017 року вих. №03-17/2094, наданої ПрАТ «СК Провідна», що оглянута судом, на лікування [PERSON] затрачено кошти у сумі 92\~529,61 грн. (а.с. 69-98). Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, паспортними даними позивача; копією страхового полісу №А1/4849455; копією постанови про закриття кримінального провадження від 24.02.2016 року; листом ПрАТ «СК Провідна» від 09.06.2016 року №17-10/750; копіями епікризів №6960, історією хвороби №185; матеріалами страхової справи № [NUMBER] від 17.0.2017 року вих. № 03-17/2094. Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.\~\~\~ Тобто чинним законодавством України транспортний засіб віднесено до джерела підвищеної небезпеки, тому заподіяна внаслідок ДТП матеріальна та моральна шкода підлягає відшкодуванню. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Вказана правова позиція відображена в ухвалі Верховного суду України від 27.10.2010 року у справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Згідно ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтями 4, 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Субєктами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі. Згідно пункту 22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно із\~ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як зазначено в абзаці четвертому п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. До осіб, які зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, належать фізичні або юридичні особи, які володіють (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позики) транспортним засобом, або іншим джерелом небезпеки. Отже, власником джерела підвищеної небезпеки визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах ним володіє. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоровю слід задовольнити частково у розмірі 92\~529,61 грн., оскільки саме таку суму було витрачено позивачем [PERSON] на лікування та відновлення здоровя, що підтверджується копіями квитанцій, що містяться у страховій справі №2300085731 від 17.0.2017 року вих. № 03-17/2094, наданої ПрАТ «СК Провідна». Крім того, суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що дорожньо-транспортна пригода за участю позивача не є страховим випадком, через невідповідність вимогам ст. 6 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та те що у ПрАТ «СК Провідна» не виникає обовязку на відшкодування шкоди позивачу, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] не настала. Однак, оскільки цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] за заподіяння шкоди життю та здоровю третіх осіб була застрахованою, та враховуючи те, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та така відповідальність настає незалежно від наявності вини водія, тому дана подія вважається страховим випадком відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та у відповідача виникає обовязок по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди у вигляді витрат на лікування. При вирішенні питання сплати судового збору, суд входить з положень ч.3 ст. 88 ЦК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial