Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом по 1/ 2 частці за кожним. В обґрунтування позовних вимог позивачі послались на те, що 29 березня 1997 року в с.Гвинтове Буринського району Сумської області померла їхня мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі, на земельну частку (пай), розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії CM №0243622 від 19.03.1997 року. При житті [PERSON] склала заповіт від 18.03.1993 року, що був посвідчений секретарем виконкому Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області, в якому все своє майно і взагалі все те, що їй належатиме за законом на день її смерті, заповіла позивачам в рівних частках. Позивачі у визначений законом шестимісячний строк, прийняли спадщину, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном і на частину спадкового майна отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте, нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно - земельну частку (пай) був втрачений. Тому позивачі просять визнати за ними по 1/2 частці за кожним права на земельну частку (пай) розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно - пайового товариства закритого типу «Нива» та розташована на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0243622 від 19.03.1997 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON], яка померла 29 березня 1997 року в с. Гвинтове Буринського району Сумської області. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити ( а.с. 38). Представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує ( а.с. 62). Представник відповідача - Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області у судове засідання не зявився, від відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги визнає повністю ( а.с. 44). Оскільки сторони у судове засідання не зявились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 березня 1997 року в с.Гвинтове Буринського району Сумської області померла мати позивачів [PERSON] (а.с. 8, 10-11). 19 березня 1997 року Буринською районною державною адміністрацією на імя матері позивачів [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Нива» та розташована на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області, розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується копією сертифікату серії СМ № 0243622 від 19 березня 1997 року, зареєстрованого 19.03.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 622, та витягом з технічної документації від 24.09.2009 року, який видано відділом Держкомзему у Буринському районі ( а.с. 14 -15). З листа відділу Держгеокадастру у Буринському районі №171/146-17 від 10.10.2017 р. вбачається, що [PERSON] не отримувала державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії СМ № 0243622 на території Гвинтівської сільської ради ( а.с. 63). Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З копії списку громадян-членів сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Нива», який є Додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, вбачається, що [PERSON], яка проживала у с.Гвинтове, внесена під № 622 до списку громадян - членів даного колгоспу ( а.с. 18-19). Таким чином, право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 4,58 в умовних\~\~ кадастрових гектарах на території Гвинтівської сільської ради було посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії СМ № 0243622. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно ч.1 ст. 549 ЦК Української PCP (1963 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.548 ЦК Української PCP (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно заповіту від 18.03.1993 року, посвідченого секретарем виконкому Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі №14, [PERSON] заповіла все майно і взагалі все те, що їй належатиме за законом на день її смерті сину [PERSON] та дочці [PERSON] (позивачам у справі) ( а.с 58 зворот). Після смерті спадкодавця позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління\~ та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР (1963 року) і на частину спадкового майна отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією спадкової справи після померлої [PERSON] (а.с. 53-60). З листа приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу [PERSON] від 04.05.2017 року №466/01-16 вбачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право\~\~на спадщину після смерті матері на право на земельну часку (пай), оскільки відсутній правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай) ( а.с. 23). З листа відділу Держгеокадастру у Буринському районі від 10.05.2017 року № 13/146-17 вбачається, що позивачам відмовлено у видачі дублікату сертифікату на земельну частку (пай) на імя померлого (спадкодавця), оскільки така видача не передбачена законодавством та було рекомендовано звернутись до суду ( а.с. 17). Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом після смерті матері позивачів не має, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину), копією спадкової справи ( а.с. 33-36, 53-60). Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог. У судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачі, які прийняли спадщину, не можуть скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлені іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання їх права на спадкове майно в судовому порядку. Таким чином, наявні правові підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved