Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди. Позивач зазначала, що 07 липня 2018 року приблизно о 10 год. 10 хв. по вул. Ярослава Мудрого, 55 (біля АЗС AVANTEGE 7) в м. Бровари Київської області на своєму автомобілі марки OPEL модель Corsa, номерний знак [NUMBER] вона потрапила у дорожньо-транспортну пригоду за участю ще двох учасників: [PERSON] , водія автомобіля TOYOTA Prado, номерний знак [NUMBER] , та [PERSON] , водія автомобіля OPEL Vectra, номерний знак [NUMBER] . В автомобілі з нею знаходилось 5 її дітей, 4 з них малолітніх, одна з дітей отримала струс мозку внаслідок удару автомобіля, тобто зазнала тілесних ушкоджень. Постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року в справі №361/4333/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, неправомірними діями якого було спричинено шкоду іншим транспортним засобам, внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України та було застосовано щодо нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 352 грн. 40 коп. [PERSON] керував транспортним засобом TOYOTA Prado, номерний знак [NUMBER] , який належить його дружині [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з 09.07.2016 р. Цивільна відповідальність власника [PERSON] застрахована в AT «ПРОСТО-страхування» за договором АК-4583497. Внаслідок ДТП автомобіль OPEL модель Corsa, державний номерний знак [NUMBER] , який належав позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , зареєстрованого та виданого Центром ДАІ 3217 29 вересня 2015 року, зазнав значних механічних ушкоджень. Про настання страхового випадку 07.07.2018 р. вона повідомила страхову компанію власника автомобіля, який був винний у вчиненні цієї пригоди. 09 липня 2018 року позивач подала повний пакет документів та за її заявою було відкрито страхову справу №129890. Після огляду\~автомобіля експертами\~страхової компанії\~стало відомо,\~що автомобіль\~зазнав дуже\~значних пошкоджень\~та не\~підлягає відновленню,\~тому розмір\~страхового відшкодування\~буде максимальним\~в рамках\~договору страхувальника,\~тобто за\~вибором умов\~страховогодоговору [PERSON] , та становить в межах 100000,00 грн., в тому числі мінус розмір франшизи 510,00 грн. Відповідно до висновку експертного дослідження від 20.08.2018 р. №16288/18-54, складеного експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, Береговим С.В., вартість матеріального збитку, внаслідок ДТП, яке сталося 07.07.2018 р. становить 247794,81 грн. Вартість проведення експертизи, згідно з рахунком №15767 від 17.08.2018 р. становить 1544,40 грн., виклик [PERSON] телеграмою для участі у експертизі по квитанції становить 336,00 грн. Оскільки автомобіль був не на ходу, а зберігати біля будинку його було небезпечно, так як він заважав іншим мешканцям будинку, позивач змушена була транспортувати його на стоянку для зберігання. Послуги евакуатора склали 1500,00 грн. Оплата за паркування автомобіля за період з 01 серпня 2018 року по 14 листопада 2018 року склала 2600,00 грн. Все підтверджується відповідними платіжними документами. Вартість проведення експертизи комплексного дослідження моральної шкоди потерпілого, згідно квитанції №1027607 від 30.03.2019 р. становить 4173,00 грн. Відповідно до висновку ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» від 14.11.2018 р., ринкова вартість автомобіля становить 25000,00 грн., за цю ціну позивач продала автомобіль та на підставі договору комісії №4583 від 14.11.2018 р. отримала грошові кошти у розмірі 25000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до страхового акту №129890 від 22 листопада 2018 року АТ «ПРОСТО-страхування», розмір виплати страхового відшкодування становить 99490,00 грн., комісія банку за зарахування коштів на мій рахунок склала 497,45 грн., тобто позивач отримала 98992,55 грн. як страхову виплату та від реалізації залишків автомобіля отримала 25000,00 грн. Крім матеріальних збитків, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні їй негативних наслідків в результаті ДТП як при безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. До негативних наслідків вона відносить нервовий стрес, який пережила під час ДТП, оскільки в цей час знаходилась за кермом свого автомобіля, але найбільшого потрясіння їй завдали переживання щодо її дітей, які в результаті протиправних дій водія зазнали тілесних ушкоджень. Під час оформлення ДТП [PERSON] вів себе дуже нагло та зухвало, незважаючи на те, що постраждали діти, які були дуже налякані та кричали, останній не здійснив жодних заходів щодо надання екстреної допомоги щодо позивача та дітей, не викликав швидкої та поліції, лише ходив та оглядав свій автомобіль, продовжуючи грубити та хамити. Останній, розуміючи протиправність своїх дій, відмовився пройти тест на драгер на місці пригоди. Самовільно залишав хвилин на 40 місце ДТП та відкрито повідомив, що напередодні вживав алкогольні напої. Зважаючи на викладене, розмір моральної шкоди, отриманої позивачем внаслідок ДТП 07.07.2018 р., вона оцінює у розмірі 6 (шести) мінімальних заробітних плат, на день судового розгляду, тобто 4173 * 6 = 25038,00 грн., що підтверджується висновком експерта №30-03-2019 комплексного дослідження моральної шкоди потерпілого, як громадсько-етичної категорії суспільства від 05 квітня 2019 року з урахуванням індивідуальних психічних особливостей в сукупності з її соціальним оточенням, моральними цінностями та судовою практикою, як розумна та справедлива компенсація. Внаслідок ДТП, її дочка [PERSON] , [INFO] , отримала тілесні ушкодження, які причинили розлад її здоров`я, а саме: струс мозку та велику гематому на обличчі. Це підтверджується випискою з історії хвороби №11573 від 09.07.2019 з Броварської центральної районної лікарні та фото. Крім того, [PERSON] до цього випадку ніколи не перебувала в лікувальних установах. Обстеження та перебування в лікарні з 07 липня по 09 липня 2018 року завдало дитині значних фізичних та психологічних страждань. Дитина була госпіталізована до неврологічного відділення, де знаходились тільки дорослі пацієнти, в тому числі і в стані алкогольного сп`яніння, один з них серед ночі ввірвався в палату та не аби як злякав дитину, голосно кричав та розмахував руками. Це були найстрашніші дні в її житті. Після виписки з лікарні дитина мала спостерігатись у дитячого невропатолога протягом тривалого часу. За призначеннями лікаря вживати ліки та протягом місяця вести малорухливий спосіб життя, аби уникнути негативних наслідків. Внаслідок чого, літні канікули та відпочинок дитини був повністю зіпсований, вона змушена була перебувати в межах квартири протягом цілого місяця, що не аби як негативно відобразилось на її емоційному стані, вона була дуже в`ялою, часто плакала. Внаслідок ДТП та отриманих травм вона і по сьогоднішній день дуже боїться лікарів, а під час перебування на вулиці і наближенні транспортних засобів у неї з`являється значне нервове напруження та страх зустрічі з автомобілем. По сьогоднішній день дитина відчуває тривогу і періодично запитує про минуле ДТП. Зважаючи на викладене, розмір моральної шкоди, отриманої малолітньою дочкою позивача внаслідок ДТП 07.07.2018 р., остання оцінює у розмірі одного прожиткового мінімуму (на день судового розгляду) на дитину у віці від 6 до 18 років за кожен місяць після ДТП, тобто 2027 * 9 = 18243,00 грн., та компенсації за перенесені фізичні травми та травмуючи події щодо перебування у лікарні у розмірі 15000,00 грн. Разом це становить 33243,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, що становить різницю витрат, необхідних для компенсації транспортного засобу, у розмірі 133955,66 грн., моральну шкоду в розмірі 25038,00 грн., моральну шкоду, заподіяну малолітній дитині внаслідок отримання тілесних ушкоджень в дорожньо-транспортній пригоді у розмірі 33243,00 грн., судові витрати в розмірі 22215 грн., з яких: 2215 грн. судовий збір, 20000 грн. витрати на професійну правничу допомогу. Також, відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , в якому зазначав, що після ДТП він намагався дізнатися у відповідача за даним позовом про стан її дітей, надав інформацію про страховика, пропонував разом з`їздити до страховика та оформити документи. У відповідь отримував тільки грубі висловлювання на його адресу. 10 липня 2018 року передав позивачу 2000 грн. для дитини, казав, що спочатку необхідно розібратися зі страховою компанією. Проте з боку відповідача почалися скарги до поліції, неетичні повідомлення в соціальній мережі, адресовані його сину, які останній сприйняв як погрози у свій бік, подала позов до його дружини і просила стягнути матеріальну шкоду лише з неї, що позивач розцінює як протиправні дії проти його близького родича. Внаслідок зазначених дій йому та його сім`ї було задано моральних страждань, створено нервову напругу в сімейних стосунках. Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 50000 грн. В судовому засіданні представники позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] та адвокат Овчінніков А.А. позовні вимоги за первісним позовом підтримали, адвокат надав пояснення аналогічні позову, просив про їх задоволення в повному обсязі. Зазначав, що позивач не притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне перевезення дітей в автомобілі. Проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечував. В судовому засідання представники відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] та адвокат Сімутін Р.В. позовні вимоги за первісним позовом визнали частково, адвокат не заперечував проти стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріального збитку з вирахуванням страхового відшкодування та вартості продажу автомобіля, моральної шкоди в розмірі 3000 грн., заперечував проти стягнення витрат на проведення експертизи в розмірі 1544,40 грн., витрат на виклик [PERSON] телеграмою в розмірі 336,00 грн., витрат на транспортування та зберігання пошкодженого автомобіля в загальному розмірі 4100 грн., а також заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі щодо стягнення моральної шкоди, заподіяної малолітній дитині внаслідок отримання тілесних ушкоджень в дорожньо-транспортній пригоді у розмірі 33243,00 грн. та витрат на проведення відповідного експертного дослідження, оскільки вважає, що зазначених моральних страждань малолітньої дитини відповідач за первісним позовом не має жодного відношення, а також, що тілесні ушкодження вона отримала здебільшого внаслідок недбалості позивача за первісним позовом, яка використовуючи джерело підвищеної небезпеки, навмисно та свідомо наразила дитину на потенціальну небезпеку, перевозячи в автомобілі 5 дітей, 4 з яких є малолітніми, за неналежних умов, без спеціального обладнання. Судові витрати просив розділи відповідно до задоволеної частини позовних вимог за первісним позовом, щодо витрат на професійну правничу допомогу покладався на розсуд суду. Зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є сином відповідача за первісним позовом [PERSON] , після того як він показав батьку повідомлення, яке прийшло йому в соціальній мережі Instagram, той дуже розхвилювався, в нього піднявся тиск. Судом встановлено, що 07 липня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу [PERSON] на праві приватної власності автомобіля OPEL модель Corsa, номерний знак [NUMBER] , автомобіля TOYOTA Prado, номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобіля OPEL Vectra, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №16288/18-54 від 20 серпня 2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «OPEL Corsa», д.н.з. [NUMBER] , 2012 року випуску, внаслідок ДТП, яка сталася 07 липня 2018 року, становить 247794,81 грн. Позивач [PERSON] понесла додаткові витрати по оплаті вартості проведення експертизи в розмірі 1544,40 грн., згідно рахунку №15767 від 17.08.2018 р. та квитанції №0.0.1173176634.1 від 31.10.2018 р., на виклик відповідача [PERSON] телеграмою для участі в експертизі в розмірі 336,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 02.08.2018 р., по оплаті вартості транспортування пошкодженого автомобіля евакуатором та стоянки для зберігання в розмірі 4100 грн., відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордеру №94 від 01.08.2018 р, №3 від 01.09.2018 р., 101 від 01.10.2018 р., №22 від 14.11.2018 р, а також квитанцією №857349 від 01 серпня 2018 року. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України, тобто відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Крім того, згідно п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. №4, при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинено чи обмежено договором, стороною якого потерпілий не був. Згідно частини 2 статті 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Це також підкреслено пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Це стосується не лише пошкоджень транспортних засобів під час ДТП, а будь якої шкоди, якщо інше не передбачене спеціальними законами або спеціальними нормами законів. В судовому засіданні встановлено, що в результаті отриманих механічних пошкоджень, автомобіль «OPEL Corsa», д.н.з. [NUMBER] , 2012 року випуску, відновленню не підлягає. Відповідно до страхового акту №129890 від 22 листопада 2018 року АТ «ПРОСТО-страхування», розмір виплати страхового відшкодування становить 99490,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №21137 від 23 листопада 2018 року, від реалізації залишків автомобіля позивач за первісним позовом [PERSON] отримала 25000,00 грн., відповідно до договору комісії №4583 від 14.11.2018 р. Відповідач за первісним позовом [PERSON] сплатив франшизу на рахунок позивача в розмірі 512,56 грн., що підтверджується квитанціями АТ КБ «ПриватБанк» 12.03.2019 р. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь позивача за первісним позовом [PERSON] в якості відшкодування матеріальних збитків різниці між фактичними матеріальними збитками та розміром страхового відшкодування, яка становить суму в розмірі 123304,81 грн. Крім того, відшкодуванню на користь позивача за первісним позовом [PERSON] підлягають витрати по оплаті вартості проведення експертизи в розмірі 1544,40 грн., на виклик відповідача [PERSON] телеграмою для участі в експертизі в розмірі 336,00 грн., витрати по оплаті вартості транспортування пошкодженого автомобіля евакуатором та стоянки для зберігання в розмірі 4100 грн., оскільки вони є реальними збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, тобто витратами, які позивач понесла для відновлення свого порушеного права та яких би вона не понесла у випадку, якби її право не було порушено відповідачем. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2019 року в справі було призначено проведення судової\~автотоварознавчої експертизи по\~матеріалах справи. Згідно висновку експерта №2975 від 27.05.2020 р. за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі №361/2859/19, розмір матеріального збитку, завдано власнику автомобіля марки OPEL CORSA, реєстраційний номер [NUMBER] у результаті його пошкодження під час ДТП станом на 14 листопада 2018 року, виходячи з даних наявних в представлених матеріалах справи становила - 229410,00 грн. Оскільки автомобіль не може бути представлений експерту для огляду та відповідно неможливо провести діагностування технічно справних складників - визначити утилізаційну вартість (вартість після ДТП) автомобіля OPEL CORSA, реєстраційний номер [NUMBER] станом на 14 листопада 2018 року, виходячи з даних наявних в представлених матеріалах справи не є можливим. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Згідно ч.3 ст.102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про прийняття до уваги вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «OPEL Corsa», д.н.з. [NUMBER] , 2012 року випуску, внаслідок ДТП, яка сталася 07 липня 2018 року, в розмірі 247794,81 грн., встановленого висновком експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №16288/18-54 від 20 серпня 2018 року, оскільки даний висновок було складено на підставі обстеження пошкодженого транспортного засобу в серпні 2018 року, а висновок експерта, складений на підставі ухвали суду від 18 листопада 2019 року, був проведений по наявним матеріалах справи, вартість матеріального збитку визначена станом на 14 листопада 2018 року, що є значно пізніше від дати, коли трапилася ДТП. Відповідно до п.9 ч.2 ст.16, п.3 ч. 2 ст.23 ЦК України, до Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, а також у відповідності до частини 1 ст.1167, ч.2 ст. 1187, п.1 частини 1 ст. 1188 ЦК України, за якими моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Оскільки, протягом довгого часу позивач за первісним позовом [PERSON] була змушена вирішувати питання пов`язані з захистом свого права, оцінкою збитків, що негативно вплинуло на її повсякденне життя, враховуючи, що родина позивача є багатодітною, в ній виховується п`ятеро малолітніх дітей, які займаються в різних дошкільних, шкільних та позашкільних закладах, а пошкоджений автомобіль був єдиним необхідним засобом для пересування, суд вважає, що моральна шкода є обґрунтованою та підлягає частковому відшкодуванню в розмірі 5000 гривень. Щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної малолітній дитині [PERSON] , [INFO] , внаслідок отримання тілесних ушкоджень в дорожньо-транспортній пригоді у розмірі 33243,00 грн., суд дійшов наступних висновків. Відповідно до висновку перевірки від 09 вересня 2019 року по заяві [PERSON] вх.№С-637 від 23.07.2019 р., проведеної інспектором Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області капітаном поліції Хомич Т.Г., 11 липня 2018 року від [PERSON] надійшла заява про те, що її діти отримали незначні тілесні ушкодження і вона відмовляється від проходження судово-медичної експертизи на встановлення ступеню тяжкості отриманих її дітьми тілесних ушкоджень, так як вважає тілесні ушкодження незначними та медична документація відсутня. Згідно змісту позовної заяви [PERSON] , 07 липня 2018 року в момент ДТП в автомобілі «Opel Corsa» д.н.з. [NUMBER] , крім неї, знаходилось п`ятеро її дітей, четверо з яких є малолітніми. Крім того, в заяві від 11 липня 2018 року про те, що її діти отримали незначні тілесні ушкодження, [PERSON] вказала, що на момент ДТП, в її автомобілі крім неї знаходилися діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Враховуючи те, що в автомобілі «Opel Corsa» д.н.з. [NUMBER] , крім водія, знаходилося п`ятеро пасажирів (всього шість осіб), конструкцією автомобіля передбачено п`ять ременів безпеки, то порушення п. 5.2 б). ПДР України має місце. Порушення [PERSON] п.1.5; п. 2.3 в); п. 21.1. ПДР України підтверджуються матеріалами перевірки. Порушення даних пунктів ПДР України віднесено до інших порушень правил дорожнього руху. Згідно ст. 125 КУпАП, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження. Факт порушень водієм [PERSON] п.1.5; п. 2.3 в); п. 5.2 б), п. 21.1. ПДР України підтверджуються. Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині позивач за первісним позовом зазначала, що обстеження та перебування малолітньої дитини в лікарні в період з 07 липня по 09 липня 2018 року завдало останній значних фізичних та психологічних страждань, місяць після виписки дитини не могла повноцінно проводити свої літні канікули, тривалий час вони спостерігалися у дитячого невропатолога. Проте, в заяві від 11 липня 2018 року позивач зазначала, що її діти отримали незначні тілесні ушкодження і вона відмовляється від проходження судово-медичної експертизи на встановлення ступеню тяжкості отриманих її дітьми тілесних ушкоджень. Натомість, експертне комплексне дослідження моральної шкоди потерпілого було проведено з 30 березня 2019 року по 05 квітня 2019 року, що підтверджується висновком експерта №30-03-2019. Дослідивши докази в їх сукупності, враховуючи вищевикладене, суд критично відноситься до дій позивача за первісним позовом, яка відмовилася від проходження медичного обстеження своїх дітей після ДТП, а при підготовці даного позову через 8 місяців після ДТП звернулася до Лабораторії оперативної психодіагностики та експертизи моральної шкоди для визначення розміру моральної шкоди малолітньої дитини, отриманої внаслідок ДТП, в тому числі і від фізичних ушкоджень. Також, суд приймає до уваги намагання відповідача за первісним позовом [PERSON] допомогти позивачу у лікуванні дитини, який 10 липня 2018 року передав їй 2000 грн., що сторонами не оспорюється та підтверджується їхніми позовними заявами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, заподіяної малолітній дитині [PERSON] , [INFO] , внаслідок отримання тілесних ушкоджень в дорожньо-транспортній пригоді у розмірі 33243,00 грн. Як наслідок, також не підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом витрати позивача за первісним позовом, понесені на оплату проведення експертного комплексного дослідження моральної шкоди потерпілого в розмірі 4173,00 грн. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення первісного позову. Щодо вимог зустрічного позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в розмірі 50000 грн., то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки на обґрунтування вказаних вимог позивачем не надано жодного доказу на підтвердження перенесених душевних та моральних страждань позивача, а рішення суду не може ґрунтуватися лише на показах свідків. У зв`язку із задоволенням первісного позову в частині стягнення матеріальної шкоди та врахуванням судом при вирішенні даного спору висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №16288/18-54 від 20 серпня 2018 року, витрати відповідача за первісним позовом [PERSON] в розмірі 9000 грн. на проведення судової автотоварознавчої експертизи стягненню з позивача за первісним позовом не підлягають. Згідно посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Таким чином,

Outcome: partial