Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

[PERSON] та його представник адвокат Шепель М.В. звернулися до сільської військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 26 лютого 2020 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначений будинок належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.1995 року, який зареєстрований державним нотаріусом Станично-Луганської нотаріальної контори Луганської області/реєстр № 2-776/. Спадкоємцем за законом, окрім позивача [PERSON] є інший спадкоємець за законом - його сестра [PERSON] , [INFO] , яка подала до державної нотаріальної контори Станично- Луганського району Луганської області заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області померлий [PERSON] на день смерті був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] . На день смерті разом із ним був зареєстрований позивач - [PERSON] , [INFO] . Крім померлого та позивача [PERSON] за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , але вони не є родичами [PERSON] і не є спадкоємцями будь якої черги спадкоємства після померлого [INFO] [PERSON] 06.11.2020 в інтересах [PERSON] до приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу Луганської області Галкіна Сергія Анатолійовича звернувся представник позивача - [PERSON] , однак постановою від 06.11.2019 нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин відсутності документів, які посвідчували право власності на вказаний житловий будинок. Отримати дублікат правовстановлюючого документа неможливо, бо архіви Станично-Луганської державної нотаріальної контори фактично знаходяться на тимчасово неконтрольованій Україною території, а саме у місті Луганську, їх перевезення до смт. Станиця Луганська на сьогодні є неможливим, поштове сполучення з м. Луганськом відсутнє. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, яка міститься в матеріалах спадкової справи 80/2020, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 30.04.2008 за реєстраційним номером № 22102864, та належало померлому [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченим Станично-Луганською державною нотаріальною конторою 25.05.1995 року за реєстровим номером № 2-776. У звязку із тим, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , є позивач та його сестра [PERSON] , їх частки у спадщині за законом є рівними, тобто кожний має право успадкувати Ѕ частину майна померлого, у тому числі й житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , однак позивач [PERSON] позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку. Тому на підставі наведеного позивач та його представник вимушені звернутись до суду з даним позовом та просят постановити у справі рішення, яким визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину житлового будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, до суду надали заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача Нижньотеплівської сільської військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, до початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, вимоги позовної заяви визнали у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 26 лютого 2020 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що було зроблено відповідний актовий запис за № 135 від 26.02.2020 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначений будинок належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.1995 року, який зареєстрований державним нотаріусом Станично-Луганської нотаріальної контори Луганської області /реєстр № 2-776/. Спадкоємцем за законом, окрім позивача [PERSON] є інший спадкоємець за законом - його сестра [PERSON] , [INFO] , яка подала до державної нотаріальної контори Станично- Луганського району Луганської області заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області померлий [PERSON] на день смерті був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] . На день смерті разом із ним був зареєстрований позивач - [PERSON] , [INFO] . Крім померлого та позивача [PERSON] за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , але вони не є родичами [PERSON] і не є спадкоємцями будь якої черги спадкоємства після померлого [INFO] [PERSON] 06.11.2020 в інтересах [PERSON] до приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу Луганської області Галкіна Сергія Анатолійовича звернувся представник позивача - [PERSON] , однак нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин відсутності документів, які посвідчували право власності на вказаний житловий будинок, про що було винесено постанову № 372а/02-14 від 06.11.2020 року, що підтверджується копією вищезазначеної постанови. Отримати дублікат правовстановлюючого документа неможливо, бо архіви Станично-Луганської державної нотаріальної контори фактично знаходяться на тимчасово неконтрольованій Україною території, а саме у місті Луганську, їх перевезення до смт. Станиця Луганська на сьогодні є неможливим, поштове сполучення з м. Луганськом відсутнє. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, яка міститься в матеріалах спадкової справи 80/2020, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 30.04.2008 за реєстраційним номером № 22102864, та належало померлому [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченим Станично-Луганською державною нотаріальною конторою 25.05.1995 року за реєстровим номером № 2-776. На момент смерті [PERSON] заповіту не складав. У звязку із тим, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , є позивач та його сестра [PERSON] , їх частки у спадщині за законом є рівними, тобто кожний має право успадкувати Ѕ частину майна померлого, у тому числі й житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , однак позивач [PERSON] позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку. Вказані встановлені обставини підтверджуються документальними доказами, що перебувають у матеріалах справи. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності в разі відсутності у нього правовстановлюючого документу на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК Y країни власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання за [PERSON] у порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно зазначене ним у позовній заяві. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved