Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулися до Сторожинецького районного суду з позовом, який в подальшому уточнили, до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, [PERSON] та Красноїльської селищної ради Сторожинецького району Чернівецької області про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, посилаючись на те, що наказом головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 01.08.2016 року № 24-1062/14-16-сг було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,5000га, як пасовище із земель сільськогосподарського призначення. При цьому при видачі наказу головне управління Держгеокадастру не звернуло увагу, що [PERSON] має право на користування частиною цієї земні на праві набувальної давності так як її чоловікові, спадкоємцем якого вона являється, ця земля надавалась у користування про що укладався договір оренди, а вона впродовж багатьох років користується цією землею. Крім цього частина переданої [PERSON] земельної ділянки належить [PERSON] , яка успадкувала її після смерті свого чоловіка [PERSON] , якому ця земля належала на праві власності. Посилаючись на те, що відповідачами не враховано їх охоронюваний законом інтерес позивачі просили визнати незаконним та скасувати наказ головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 01.08.2016 року № 24-1062/14-16-сг. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] вимоги позову підтримали посилаючись додатково також і на висновок експерта № 19099 від 29.11.2019 року. Відповідач [PERSON] відзиву на позов до суду не направляв в судові засідання не з`являвся хоча судом повідомлявся про день, час і місце всіх судових засідань, що не стало перешкодою для розгляду справи. Красноїльська селищна рада також до суду не направила відзиву і свого представника. В ході судового розгляду справи, було встановлено, що до участі в справі могли бути залучені також і треті особи на стороні позивача [PERSON] , а саме [PERSON] та [PERSON] , однак суд не залучав вказаних осіб до участі в справі по причині відсутності інформації про вказаних осіб до і під час підготовчого судового засідання та по причині написання ними заяв до суду в ході судового розгляду і висловлення своєї позиції щодо предмета позову і щодо своєї участі в справі. Відповідач Головне управління Держгеокадастру надіслало до суду відзив на позов та доповнення до відзиву згідно яких позовні вимоги не визнало посилаючись на відсутність у позивача [PERSON] прав на земельну ділянку та ненадання позивачем [PERSON] доказів свого спадкоємства після смерті землевласника [PERSON] , а також на несуміжність згідно даних публічної карти, земельних ділянок [PERSON] і [PERSON] . Представники відповідача в судовому засіданні заперечили позовні вимоги з тих же підстав, зазначаючи, що висновок експерта наданий позивачами є неправильним так як не враховує, що земельна ділянка [PERSON] не є суміжною їз земельною ділянкою [PERSON] , якому законно передана земля у власність , а права [PERSON] взагалі не порушені, оскільки її користування переданою [PERSON] частиною земельної ділянки не надає їй переваг на її приватизацію. Про наявність газової свердловини і будівництва на переданій земельній ділянці [PERSON] їм нічого не відомо так як на цій землі не значаться такі об`єкти, знову ж таки згідно публічної карти. Розглянувши позовну заяву та встановивши фактичні обставини справи і відповідні правовідносини та знайшовши, що вирішення предмету цього позову, належить до компетенції Сторожинецького районного суду, як суду цивільної юрисдикції, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що наказом головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 01.08.2016 року № 24-1062/14-16-сг. Було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Старокрасношорської сільської ради \~ \~ \~ \~Сторожинецького району Чернівецької області та надано громадянину [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,5000 га в тому числі пасовище площею 0,5000 га (кадастровий номер 7324589600:01:001:0099) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с. Стара Красношора Сторожинецького району Чернівецької області. Із висновку експерта № 19099 від 29.11.2019 року (а.с.135) за результатами земельно-технічної експертизи вбачається, що в межах виділеної і переданої у власність [PERSON] земельної ділянки знаходиться земельна ділянка площею 0,10 га, кадастровий номер 7324589600:01:001:0087, яка належала [PERSON] на праві приватної власності згідно Державного акту ЯЖ 075340 для ведення садівництва від 12.10.2010 року (а.с. 185), яка йому була передана у власність рішенням від 21.05.2010 року № 44-22/2010 22 сесії 5 скликання Старокрасношорської сільської ради. Тобто на час передачі [PERSON] в приватну власність земельної ділянки площею 0,5000 га частина цієї земельної ділянки вже перебувала в приватній власності [PERSON] , що виключало видання Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області, оспорюваного наказу, який з огляду на це є, на думку суду, незаконним. [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.44 Т.1) помер [INFO] . Спадкоємцями майна померлого [PERSON] є донька померлого - [PERSON] , мати померлого [PERSON] та [PERSON] із якою спадкодавець, згідно свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] (а.с.45 Т.1), був одружений. Із довідки Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області за № 47/02-14 від 06.03.2020 року (а.с. 45 Т.2), вбачається, що всі спадкоємці спадщину, після смерті [PERSON] прийняли, подавши до нотаріуса відповідні заяви в установлений строк. \~ \~ \~ \~ Таким чином оспорюваним наказом відповідача _Головного управління Держгеокадастру, порушується право спадкоємця [PERSON] на спадкову земельну ділянку, яка їй належить в рівних частках з іншими спадкоємцями з часу відкриття спадщини, а тому вказане охоронюване законом право підлягає захисту, .в тому числі і тим шляхом про який просить позивач [PERSON] в своїх позовних вимогах. Заперечення представників відповідача вказаного права [PERSON] з посиланням на те, що згідно публічної земельної карти земельна ділянка [PERSON] мала би бути зовсім в іншому місці тільки підтверджує незаконність виданого відповідачем наказу, внаслідок його передчасності, оскільки інформація на підставі якої був виданий наказ не була перевірена на місцевості так як в цьому випадку було би встановлено, що [PERSON] фактично користувався частиною земельної ділянки яка передана у власність [PERSON] та здійснював на ній будівництво (фундамент) невизначеного призначення, а поряд із фактично використовуваною земельною ділянкою [PERSON] але в межах переданої [PERSON] земельної ділянки знаходиться газова свердловина. Заперечуючи проти висновку експерта, яким і зафіксовані вказані обставини, представники відповідача _ управління Держгеокадастру не навели жодних підстав для визнання такого висновку неповним чи неправильним та не клопотали перед судом про призначення іншої експертизи. Виходячи з цього суд приймає вказаний висновок, як належний і допустимий доказ та констатує, що статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а оскільки вказаним незаконним наказом порушується майнове право позивача [PERSON] то цей наказ підлягає скасуванню, а вимоги позову в цій частині задоволенню. При цьому суд знаходить, що заперечення відповідача проти позову з тих підстав, що земельна ділянка [PERSON] і земельна ділянка [PERSON] не є суміжними, а відповідно не можуть накладатися одна на одну є неспроможними з огляду на висновки експерта щодо безпосереднього накладання земельної ділянки площею 0,5000 га кадастровий номер 7324589600:01:001:0099 наданої [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1000 га кадастровий номер 7324589600:01:001:0087 з наявним на ній незавершеним будівництвом, яґка надана [PERSON] . На підставі зазначеного висновку експерта встановлено також що в межах переданої [PERSON] земельної ділянки знаходиться також і земельна ділянка якою користувався [PERSON] . Передача в користування [PERSON] земельної ділянки площею 0,2000 га підтверджене в суді рішенням Старокрасношорської сільської ради № 73-05/2000 від 11.05.20000 року, яким йому, як працівнику соціальної сфери села було надано в користування, 0,2200 га для сінокосіння та випасання худоби, а 18.04.2011 року, на підставі рішення сільської ради № 45-3/11 від 15.04.2011 року, укладено договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди. Площа накладання земельної ділянки відведеної [PERSON] у власність на земельну ділянку, надану [PERSON] в користування складає 0,1791 га. Вказана обставина, яка доведена висновком експерта, додатково підтверджує незаконність оспорюваного наказу Головного управління Держгеокадастру. Однак суд, при вирішенні цього спору не вважає, що ця обставина має бути покладена в основу судового рішення, яке у відповідності до положень ст. 263 ЦПК України має бути ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Дотримуючись вказаних норм, суд констатує, що охоронюваний законом інтерес позивача [PERSON] оспорюваним наказом Головного управління Держгеокадастру не було порушено, оскільки на час видачі цього наказу [PERSON] не була ні власником ні орендарем земельної ділянки на яку накладається передана у власність [PERSON] земельна ділянка але була користувачем цієї земельної ділянки оскільки за її словами та згідно змісту вимог позову являлася дружиною [PERSON] . Користування [PERSON] земельною ділянкою в [ADDRESS] площею 0,20 га підтверджується в суді інформацією Красноїльської селищної ради (а.с. 5 Т.1), довідкою Красноїльської селищної ради від 07.03.2019 року (а.с. 185 Т.1). Разом з тим суду не надано доказів правомірності користування [PERSON] вказаною земельною ділянкою, оскільки остання після смерті свого чоловіка договір оренди не переоформляла і до органу місцевого самоврядування чи до розпорядника державними землями, для приватизації вказаної земельної ділянки, не зверталася. В зв`язку з цим, застосування положень ст.. 119 ЗК України, щодо набувальної давності не можуть бути застосовані оскільки з цих підстав [PERSON] до до органів державної влади чи місцевого самоврядування не зверталася, а її звернення в в порядку встановленому Земельним Кодексом України мало місце після передачі земельної ділянки відповідачу [PERSON] . Тобто земельна ділянка на яку претендує [PERSON] була передана у власність [PERSON] ще до того, як позивач забажала її приватизувати. Суд при вирішенні вимог позивача [PERSON] , знову констатує порушення при яких земельна ділянка за кадастровим номером 7324589600:01:001:0099 площею 0,5000 га була передана у власність [PERSON] , а саме відведення в натурі на місцевості цієї земельної ділянки за рахунок земель, що використовуються юридичними та фізичними особами в т.ч.: - законне користування частиною цієї земельної ділянки площею 0,2000 га [PERSON] і використання її [PERSON] включаючи не скасування рішення про надання в користування цієї частини земельної ділянки та договору оренди; - належність частини цієї земельної ділянки площею 0,10 га на праві власності [PERSON] і наявність на цій земельній ділянці об`єкту незавершеного будівництва; - накладання цієї земельної ділянки на земельну ділянку де розташована труба газової свердловини. Доказуючи в суді правомірність свого наказу відповідач головне управління Держгеокадастру послалося на свої повноваження визначені Земельному Кодексі щодо неможливості відмови в приватизації земельної ділянки по будь-яких підставах, що на думку суду не є підставою для відмови в позові оскільки згідно вимог ст.. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність положень цього проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Суд знаходить, що проект відведення земельної ділянки [PERSON] ні документації землеустрою ні містобудівній документації не відповідає, внаслідок встановлених фактів щодо наявності на землях сільськогосподарського призначення будівництва об`єкту нерухомості та газової свердловини. Наявність вказаних об`єктів та часте посилання представників відповідача на те, що таких об`єкетів там не повинно бути, на думку суду свідчить про те, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] виготовлявся третіми особами і затверджувався відповідачем без виходу на земельну ділянку та без її обстеження. В іншому випадку були би встановлені обмеження щодо використання цієї земельної ділянки. На підставі ст. 19 Конституції України, ст.ст. 22, 78, 79, 93, 118, 119, 186-1 Земельного кодексу України та

Outcome: approved