Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 05 липня 2016 року помер її батько [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-КИ №695017 від 06.07.2016 року, видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [INFO]. З січня 2016 року та на день смерті батька [PERSON] вона проживала з останнім без реєстрації (довідка виконавчого комітету Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області від 29.11.2017 року №475). 03 листопада 2010 року померла її мати та дружина померлого 05.07.2016 року [PERSON] [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-КИ №351153 від 05.11.2010 року, видане виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул.Лісна, 2 с.Гнатівка Царичанського району Дніпропетровської області, який належав померлому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 17.08.1989 року; - право на земельну частку (пай), розміром 3,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) з земель колишнього КСП «Авангард» с.Гнатівка Царичанського району Дніпропетровської області, яке належало померлому на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №009922 від 30 січня 1997 року. 29 листопада 2017 року вона звернулася до державного нотаріуса із заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з пропущенням встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька, яка спадщину прийняла спільним проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім цього, виникла необхідність встановити факт належності Сертифіката на право на земельну частку (пай) її померлому батькові, так як в документі помилково прізвище батька зазначене «Пятак» замість вірного «Пятак». Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості отримати, а тому була вимушена звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1261, 1268 ЦК України, прохає суд встановити факт належності правовстановлюючого документа; визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті. Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. 05 липня 2016 року помер батько позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-КИ №695017 від 06.07.2016 року, видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [INFO]. З січня 2016 року та на день смерті батька [PERSON] позивач проживала з останнім без реєстрації (довідка виконавчого комітету Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області від 29.11.2017 року №475). 03 листопада 2010 року померла мати позивача та дружина померлого 05.07.2016 року [PERSON] [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-КИ №351153 від 05.11.2010 року, видане виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул.Лісна, 2 с.Гнатівка Царичанського району Дніпропетровської області, який належав померлому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 17.08.1989 року (а.с.15, 16); - право на земельну частку (пай), розміром 3,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) з земель колишнього КСП «Авангард» с.Гнатівка Царичанського району Дніпропетровської області, яке належало померлому на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №009922 від 30 січня 1997 року (а.с.19). 29 листопада 2017 року позивач звернулася до державного нотаріуса із заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з пропущенням встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.13). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька, яка спадщину прийняла спільним проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також, в судовому засіданні встановлено, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №009922 від 30.01.1997 року дійсно належить померлому 05.07.2016 року [PERSON], в якому помилково прізвище померлого вказано «Пятак» замість вірного «Пятак», оскільки відповідно до копії свідоцтва про народження позивача серії І-КИ №437594 від 05.07.1974 року в графі батько вказано «Пятак Семен Миронович», відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ №695017 від 06.07.2016 року помер саме «Пятак», що свідчить про технічну помилку при оформленні правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай). Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Оскільки, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], фактично спадщину прийняла спільним проживанням зі спадкодавцем на день його смерті, інших спадкоємців за заповітом чи законом, а також спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку в спадщині немає, то за викладених обставин, на думку суду, маються всі законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] в позовній заяві та її представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляли, тому судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved