Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася із вище вказаним позовом до [PERSON], який обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22.06.1991 року. Під час шлюбу у 1992 року ними за спільні кошти було придбано житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку та стягнути на її користь судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав, вказаних у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.06.1991 року, який рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 20.02.2012 року розірвано. За час шлюбу 20 липня 1992 року [PERSON] за договором купівлі-продажу придбав житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Зазначений житловий будинок належить [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], технічним паспортом від 05.04.2001 року, реєстровий номер № 25. Частиною 1 ст. 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі ст. 368 ЦК України, майно, придбане подружжям у період шлюбу є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором між ними чи законом. Для визнання майна, придбаного в період шлюбу, об'єктом спільної сумісної власності подружжя немає значення на ім'я кого з подружжя воно оформлене та зареєстроване. Крім того, чоловік і дружина мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, яке належить на праві спільної сумісної власності. Статтею 357 ЦК України встановлено, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. В порядку ч. 4 ст. 174 ЦК України, відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності за [PERSON] на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved