Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 08.01.2019 року звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженою [PERSON] , та зобов`язати Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] за № 63 від 06.02.2018 року, вчиненого Ірпінським міським відділом РАЦС ГТУЮ у Київській області, де батьком дитини вказати [PERSON] , виключивши відомості про [PERSON] . Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2003 року. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Позивачі зазначають, що фактично сім`я з [PERSON] розпалася у 2010 році і з того ж часу [PERSON] та відповідач спільно не проживають, шлюб позивачки з [PERSON] розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2018 року. Позивачі вказують, що вони знаходяться у фактичних шлюбних відносинах з лютого 2015 року. [INFO] у них народилася донька [PERSON] , батьком якої зазначено [PERSON] , який не являється її батьком. Відомості про батька дитини були зазначені на підставі актового запису про укладення шлюбу. Позивач [PERSON] зазначає, що його права порушені щодо його батьківства відносно дочки [PERSON] , він визнає своє батьківство щодо цієї дитини. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.01.2019 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 22, 23). 25 лютого 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про залучення до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Службу у справах дітей та сім`ї Макарівської районної державної адміністрації Київської області (а.с. 41-42). Ухвалою суду від 25 лютого 2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 33, 34). Ухвалою суду від 20 березня 2019 року у справі призначено проведення судово-генетичної експертизи, провадження у справі зупинено (а.с. 53-55). Після отримання від Державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» повідомлення від 18.04.2019 р. № 709/14/4 про не проведення експертизи спірного батьківства з використанням ДНК-аналізу ухвалою суду від 03.05.2019 року поновлено провадження у справі (а.с. 66, 67). 20 травня 2019 року ухвалою суду задоволено клопотання позивачів про призначення у справі судово-генетичної експертизи (а.с. 79-81). 08 жовтня 2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва від Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи надійшов висновок експерта № 103-244-2019 від 26.09.2019 року (а.с. 86-89). Ухвалою суду від 10.10.2019 року поновлено провадження у справі (а.с. 91). В судове засідання сторони та представник третьої особи не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Від позивачів до суду надійшли заяви, в яких просять провести розгляд справи у їх відсутності, позивачка [PERSON] у поданій заяві вказала, що позов підтримує. Відповідачі про причини неявки не повідомили, відзив на позов не подавали. Положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вищевикладеного судом 03 грудня 2019 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2003 року, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2018 року (а.с. 8, 8 зв., 13, 14). Малолітня дитина [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] , актовий запис про народження дитини зареєстрований 06.02.2018 р. за № 63 Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивачі вказують на те, що не дивлячись на те, що дитина народжена під час перебування [PERSON] у шлюбі з [PERSON] , останній батьком дитини не являється, а відомості про нього були внесені на підставі актового запису про шлюб. За нормою ст. 138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Відповідно положень ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Як роз`яснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. 8 вказаної постанови питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про оспорювання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Підставою для категоричного висновку для оспорювання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. Частиною 1 ст. 80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини в справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року зауважив, що на сьогоднішній день ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту оспорювання батьківства. Як убачається із висновку експерта № 103-244-2019 від 26.09.2019 року складеного судовим експертом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менше між 99,99 %. Таким чином, згідно Hummel K at all «Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden» Stuttgart, 1971, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (а.с. 86-89). Згідно вимог ч. 2 ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Таким чином, суд вважає доведеними вимоги позивачів про визнання [PERSON] . батьком дитини [PERSON] , [INFO] , які заявлені позивачами в межах одного року від дня народження дитини та дати реєстрації народження дитини. В частині вимог щодо зобов`язання відповідача Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внести зміни до актового запису про народження дитини слід зазначити наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктом 2.16.2. Розділом ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, зазначено, що за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи викладене позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внести зміни до актового запису про народження дитини слід відмовити, оскільки рішення суду є підставою для внесення відповідним державним органом відомостей до актового запису про народження відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5. За наведених обставин позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, при цьому підлягає задоволенню частково, а саме в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] . Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь кожного з позивачів підлягає стягненню судовий у розмірі по 768 грн. 40 коп., сплачений останніми в дохід держави (а.с. 1-3).

Outcome: partial