Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

[PERSON] «Рівнеобленерго» звернулось із позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що відповідно до постанови Березнівського районного суду Рівненської області від 20.12.2016 року було встановлено, що 06.12.2016 року о 12 год.30 хв. [PERSON] в с.Антонівка Березнівського району Рівненської області по вул.Центральній, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Caddy», номерний знак [NUMBER], не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на електроопору, чим порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. В результаті вказаних дій відповідача було пошкоджено опору №33 Л-48-01 «В.Поле» на ПЛ-10 кВ в с.Антонівка Березнівського району Рівненської області та заподіяно збитки позивачу у розмірі 4\~773,37 грн., що були затрачені на придбання та відновлення вказаного обєкту. На підставі положень ст.ст.22,192,1187 ЦК України просить стягнути з [PERSON] вказану суму збитків. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обємі та пояснила, що судовим рішення у справі про адміністративне правопорушення було встановлено факт пошкодження відповідачем електричної опори №33 Л-48-01 «В.Поле» на ПЛ-10 кВ в с.Антонівка Березнівського району Рівненської області. Оскільки пошкоджене майно не підлягало ремонту, позивачем було проведено його заміну і розмір понесених витрат становить 4\~773,37 грн. Вона як представник підприємства особисто спілкувалась із відповідачем, проте останній відмовився здійснити відшкодування заподіяної шкоди. В січні 2018 року товариством було направлено відповідачу претензію щодо необхідності відшкодування заподіяної майнової шкоди, однак [PERSON] добровільно будь-яких дій спрямованих на відшкодування шкоди не вчинив. Щодо посилання сторони відповідача щодо невизнання позову з підстав обов'язку відшкодування збитків саме страховою, зазначила, що відповідно до положень чинного законодавства та судової практики право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Крім того, представник позивача покликається на те, що [PERSON] не повідомив [PERSON] «Рівнеобленерго» про те, що його відповідальність застрахована та не надав інформацію про страхову компанію, що призвело до того, що [PERSON] пропустив визначений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річний строк для звернення до страхової компанії з метою отримання страхового відшкодування. Представник позивача [PERSON] суду пояснив, що 06.12.2016 року було пошкоджено опору №33 Л-48-01 «В.Поле» на ПЛ-10 кВ в с.Антонівка Березнівського району Рівненської області. Він та головний інженер здійснили виїзд на місце події та виявили, що опора була пошкоджена у двох місцях, її подальша експлуатація чи ремонт були неможливі відповідно до технічних норм. 07.12.2016 року було проведено заміну опору. Вартість нової електричної опори та відповідних робіт склала 4\~777,37 грн. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вказавши, що дійсно 06.12.2016 року не впорався з керуванням транспортним засобом через слизьку дорогу та допустив наїзд на електричну опору. Однак вважає, що оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПАТ «СК «Країна», відшкодувати шкоду має саме страхова компанія, а не він, оскільки про факт дорожньо-транспортної пригоди він повідомив страхову компанію. З вказаної підстави просить у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні відповідач не заперечив, що не повідомив [PERSON] «Рівнеобленерго» про той факт, що його цивільно-правова відповідальність застрахована. Представник відповідача адвокат [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог, покликаючись на те, що всупереч вимогам чинних положень процесуального закону щодо доведення належними та допустимими доказами обставин, на які позивач посилається, позивач не підтвердив розмір майнової шкоди єдиним належним доказом - висновком експерта, або оцінювача, а право на звернення до суду з вимогою про стягнення збитків безпосередньо до заподіювача шкоди, відповідальність якого застрахована, а не до страхової компанії не звільняє позивача від обовязку самостійно провести експертизу і за її результатами визначити реальний розмір майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню в судовому порядку. На обовязковість призначення такої експертизи вказують правові положення Постанови КМУ від 22 січня 1996 р. N116 «Про затвердження Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей» затверджено Порядок визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей. Наданий до суду Локальний кошторис на будівельні роботи не може бути належним доказом розміру збитків, а в сукупності з поясненнями представників позивача, які не змогли підтвердити балансову вартість електроопори на день ДТП та сам факт перебування даної опори на балансі ПАТ «Рівнеобленерго», вартість оприбуткованих матеріалів, які залишилися в результаті заміни електроопори, а також не змогли підтвердити будь-якими доказами непридатність ушкодженої електроопори для подальшої експлуатації свідчить тільки про бажання безпідставно стягнути з відповідача кошти без належного обґрунтування їх розміру. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно постанови Березнівського районного суду Рівненської області від 20.12.2016 року 06.12.2016 року о 12 год.30 хв. [PERSON] в с.Антонівка Березнівського району Рівненської області по вул.Центральній, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Caddy», номерний знак [NUMBER] не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на електроопору, чим порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення [PERSON] був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до Локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1 відшкодування збитків по факту пошкодження електричної опори №33 Л-48-01 «В.Поле» на ПЛ-10 кВ в с.Антонівка Березнівського району, довідки загальна кошторисна вартість відновлювальних робіт становить 4\~773,37 грн., довідки [PERSON] «Рівнеобленерго» №22-1411 від 02.03.2018 року загальна сума витрат на відновлення обєкту (придбання матеріалів і вартості відновлювальних робіт) складає 4\~773,37 грн. Копія витягу із Оперативного журналу, наряд допуск №1907, копія витягу із Журналу реєстрації нарядів підтверджують факт здійснення ремонтних робіт по заміні електричної опори №33 Л-48-01 «В.Поле» на ПЛ-10 кВ в с.Антонівка Березнівського району. Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, покликається на те, що вказані докази є неналежними, а єдиним належним доказом, який визначить розмір заподіяних збитків, є висновок експерта, що мав би бути представлений стороною позивача. З вказаними доводами сторони відповідача суд не погоджується з наступних підстав. Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ( ч.1 ст.77 ЦПК України). Стаття 105 ЦПК України визначає випадки, коли призначення експертизи є обовязковим, а саме, у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обовязковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоровя; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати. Жоден із вказаних випадків у даному судовому засіданні не встановлений. Таким чином, представлені стороною позивача письмові докази, які містять інформацію щодо виконаних [PERSON] ««Рівнеобленерго» робіт по заміні пошкодженої електричної опори та їх вартості, суд розцінює як належні докази, із яких встановлено, що розмір шкоди, який було заподіяно позивачу протиправними діями відповідача становить 4\~773,37 грн. 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в якій містяться висновки, щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність. Великою Палатою Верховного Суду було надано такі розяснення. «Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Згідно положень п.33.1.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] вказаного обов»язку не виконав і не поінформував потерплого [PERSON] «Рівнеобленерго» про назву та місцезнаходження страховика та не надав відомості про свій страховий поліс. Положення п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-трпа дорожньо-транспортної пригоди дорожньо-транспортної пригоди. В судовому засіданні було встановлено, що заяви про здійснення страхового відшкодування потерпілим [PERSON] «Рівнеобленерго» не було подано у зв»язку з тим, що відповідач не поінформував юридичну особу про страховика та не надав відомості про відповідний страховий поліс. З урахування наведеного, суд приходить до висновку, що обов»язок відшкодування шкоди позивачу має бути покладено саме на відповідача [PERSON] \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного, суд стягує з відповідача на користь [PERSON] «Рівнеобленерго» понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1762 (платіжні доручення №2003728039 від 29.01.2018 року та №2003736983 від 07.02.2018). \~ \~ \~ \~

Outcome: approved