Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] у 2004 році звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON], померлої 14 листопада 2003 року. Рішення Київського райсуду м.Одеси від 29 червня 2004 року про задоволення позову [PERSON] скасовано за ново виявленими обставинами. Рішення Київського райсуду м.Одеси від 15 листопада 2004 року про відмову [PERSON] у задоволенні позову скасовано апеляційним судом 23 травня 2006 року і справу направлено на новий розгляд до райсуду. Надалі провадження по даній справі було зупинено до розгляду іншим судом кримінальної справи, порушеної стосовно [PERSON] з підстав, передбачених ст.190 ч.4 КК України. Після винесення апеляційним судом Одеської області 18.10.2010 року ухвали про залишення без змін постанови Приморського райсуду про скасування постанови слідчого про порушення кримінальної справи стосовно [PERSON], провадження по справі було відновлено. Заочне рішення Київського райсуду м.Одеси від 16.06.2011 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно за заповітом скасоване ухвалою райсуду м.Одеси від 27.03.2014 року за заявою [PERSON] і справу призначено до судового розгляду на загальних підставах. Представник [PERSON] надала заяву про уточнення позовних вимог і просила визнати дійсним заповіт, укладений [PERSON] 12.03.2003 року на ім.»я [PERSON] та посвідчений посадовою особою Майоровської сільради Біляєвського району Одеської області з тих підстав, що на час укладання заповіту не було порушено вимог щодо його форми та порядку його посвідчення. Представник [PERSON] заявив зустрічні вимоги до [PERSON] і просив суд ухвалити рішення, яким визнати заповіт [PERSON], померлої 14 листопада 2003 року, укладений 12.03.2003 року на ім.»я [PERSON] недійсним та визнати за [PERSON] право власності за заповітом на 11\\20 частин будинку №4 по вул..Вершинна в м.Одесі в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] [PERSON] заявив зустрічні вимоги до [PERSON] про визнання недійсним заповіту, укладеного [PERSON] на ім.»я [PERSON] 3 квітня 2004 року та посвідчений нотаріусом міста Хабаровська РФ, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11.02.2013 року нотаріусом нотаріального округу міста Хабаровська Хабаровського краю РФ на ім.»я [PERSON], з тих підстав, що [PERSON] не усвідомлював своїх дій та не міг ними керувати. До судового засідання з»явились представник [PERSON] і [PERSON] Інші сторони до суду не з»явились, сповіщені судом відповідно до вимог ст.74 ЦПК України про час і місце слухання справи, причини неявки суду не повідомили. Суд вивчив матеріали справи і вважає їх достатніми для розгляду спору по суті. Суд встановив наступне: На підставі договору дарування від 5 березня 1990 року [PERSON] на праві власності належали 11\\20 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Вершинна,4 у м.Одесі. 12 жовтня 2003 року [PERSON] уклала заповіт на користь [PERSON] 13 листопада 2003 року [PERSON] померла актовий запис про смерть №10195 від 14.11.2003 року Першого відділу РАГС Приморського рай управління юстиції м.Одеси. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулись [PERSON] і [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом. При оформленні документів на спадщину [PERSON] довідались про наявність заповіту, укладеного спадкодавицею на користь [PERSON] У 2004 році [PERSON] звернулась до суду з вимогами про визнання за нею права на спадщину за заповітом, [PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання за ними права на спадщину за законом, [PERSON] надав позов про визнання дійсним договору купівлі-продажу частини будинку по вул..Веринна,4, укладеного між ним та [PERSON] Спадкоємці за законом вважали, що [PERSON] отримала заповіт на свою користь неправомірно і звернулись до правоохоронних органів щодо порушення кримінальної справи стосовно [PERSON] з підстав, передбачених ч.4 ст.190 КК України. 21 вересня 2004 року була порушена кримінальна справа за фактом шахрайських дій щодо незаконного заволодіння майном у вигляді частини житлового будинку по вул.Вершинна,4 у м.Одесі. 25.08.2010 року досудове слідство по справі було завершено, [PERSON] пред»явлено обвинувачення за ч.4 ст.190 КК України, кримінальна справа направлена до прокурора Одеської області для затвердження і подальшої передачі до суду. Постановою Приморського райсуду м.Одеси від 1.10.2010 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області 18.10.2010 року, скасована постанова слідчого від 21.09.2004 року про порушення кримінальної справи за фактом шахрайських дій, що були вчинені за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України за відсутністю складу злочину. [PERSON] і [PERSON] з 2008 року не цікавились цивільною справою за позовом [PERSON] про визнання за нею права на 11\\20 частин будинку по вул..Вершинна в м.Одесі в порядку спадкування за заповітом [PERSON] ([PERSON] і [PERSON] постійно проживали в м.Хабаровську РФ), тому 16.06.2011 року Київський райсуд ухвалив заочне рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] 15.05.2013 року за договором дарування [PERSON] зробила відчуження 11\\20 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вул..Вершинна,4 в м.Одесі [PERSON] і [PERSON]. (в рівних частках). Позовні вимиги [PERSON] про визнання права на спадщину за законом і позов [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу були залишені судом без розгляду. 11 січня 2011 року помер [PERSON] актовий запис про смерть за №266 вчинено 12.01.2011 року відділом ЗАГС Залізнодорожньої рай адміністрації м.Хабаровська РФ. 11.02.2013 року нотаріус нотаріального округу м.Хабаровська Хабаровського краю оформила і видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, укладеним [PERSON] 03.04.2004 року. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] отримав у власність квартиру в м.Хабаровську та грошові кошти, що зберігались на рахунках спадкодавця в ВАТ «Сбербанк России». 4.02.2014 року представник [PERSON] [PERSON] надав до Київського райсуду м.Одеси заяву про перегляд заочного рішення, ухваленого 16.06.2011 року по справі за позовом [PERSON] В заяві зазначено, що на момент смерті [PERSON] на праві власності належали 11\\20 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вул..Вершинна,4 в м.Одесі, суд при вирішенні спору цю обставину не прийняв до уваги. Ухвалою райсуду від 27.03.2014 року заяву представника [PERSON] задовольнив і скасував заочне рішення, ухвалене 16.06.2011 року по справі за позовом [PERSON] Представник [PERSON] надав зустрічний позов про визнання за [PERSON] права власності на спадщину за заповітом у вигляді 11\\20 частин житлового будинку по вул..Вершинна,4 після смерті [PERSON] Представник [PERSON] стверджує, що на заповіті, укладеному 12.10.2003 року від імені [PERSON] підпис вчинено не самою [PERSON], а іншою особою, тому вимоги [PERSON] про визнання заповіту дійсним не підлягають задоволенню. На обґрунтування позовних вимог представник [PERSON] посилався на заповіт, укладений [PERSON] 03.04.2004 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.02.2013 року, висновок почеркознавчої експертизи від 03.07.2015 року. При вищенаведених обставинах суд дійшов висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] і зустрічні позовні вимоги [PERSON], а зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Ст. 1247 ЦК України передбачено загальні вимоги до форми заповіту. Ці вимоги є загальними тому, що вони стосуються випадків посвідчення заповіту як нотаріусом, так і іншими особами, яким законом надано відповідні повноваження. Названі у цій статті вимоги є мінімально необхідними і їх недотримання є підставою для визнання заповіту нідійсним. До загальних вимог до заповіту належать такі: письмова форма із зазначенням місця і часу його укладення, підписання особисто заповідачем або іншою особою у порядку ч. 4 ст. 207 ЦК, посвідчення нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами за статтями 1251, 1252 ЦК. Невиконання однієї із зазначених умов є підставою для визнання заповіту недійсним. У даному випадку при укладанні заповіту 12.10.2003 року від імені [PERSON] вимоги ст.1247 ЦК порушені заповіт не підписаний особисто заповідачем, що встановлено висновком судової почеркознавчої експертизи №1025\\02, виконаної експертами ОНДІСЕ 03.07.2015 року.(т.ІУ а.с.205-207), тому вимоги [PERSON] в частині визнання заповіту від 12.10.2003 року недійсним підлягають задоволенню, а вимоги [PERSON] про визнання заповіту дійсним є недоведеними. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним заповіту, укладеного [PERSON] на ім.»я [PERSON] 3 квітня 2004 року та посвідченого нотаріусом міста Хабаровська РФ і про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11.02.2013 року нотаріусом нотаріального округу міста Хабаровська Хабаровського краю РФ на ім.»я [PERSON], з тих підстав, що [PERSON] не усвідомлював своїх дій та не міг ними керувати є недоведеними. Позивач не надав належних доказів, які б свідчили, що на момент укладання заповіту [PERSON] не усвідомлював своїх дій і не міг ними керувати. Позовні вимоги представника [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності на 11\\20 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вул..Вершинна,4 в м.Одесі в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] також є недоведеними, тому що позивач не надав належних доказів, що на момент відкриття спадщини спадкодавцю на праві власності належали 11\\20 частин будинку по вул..Вершинна,4 в м.Одесі.

Outcome: partial