Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Зарічного районного суду м. Суми з вказаним позовом до [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що їм на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстрований відповідач [PERSON] . З кінця 2008 року відповідач без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, при цьому перешкод у користуванні житловими приміщеннями йому ніхто не чинить. Позивачі в свою чергу сплачують за непроживаючого відповідача комунальні витрати, не можуть оформити субсидію, так як відсутній дохід наймача, що дає право на субсидію. Всі платежі пов`язані з утриманням житла несуть самостійно позивачі, відповідач відмовляється сплачувати будь-які платежі за будинок, навіть за дванадцять років жодного разу не з`явився. Особисті речі відповідача у квартирі відсутні. Посилаючись на вказане, просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 березня 2020 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, справа призначена до розгляду на 07 липня 2020 року. 07 липня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 22 вересня 2020 року в зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, відсутністю відомостей про його належне повідомлення. 22 вересня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 20 січня 2021 року в зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи. 20 січня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 05 травня 2021 року в зв`язку з клопотанням представника позивача та неявкою в судове засідання відповідача, відсутністю відомостей про його належне повідомлення. 05 травня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 23 липня 2021 року в зв`язку з неявкою в судове засідання позивачів, їх явка визнана судом обов`язковою. В дане судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, просить позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Зі згоди позивача, викладеній в письмовій заяві представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 11 лютого 1999 року позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). З довідки відділу реєстрації місця проживання Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради від 12 березня 2020 року, вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Під час судового розгляду не було встановлено обставин того, що позивач чинить відповідачу перешкоди в користуванні зазначеним житлом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною першою ст. 316 ЦК України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України якщо особа без поважних причин не проживає в житловому приміщенні понад 6 місяців, ця особа за рішенням суду визнається такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Таким чином встановлено, що відповідач понад шість місяців не мешкає у житловому приміщенні без поважних причин, відсутні переконливі докази, які б підтвердили поважність причин не проживання і були б підставою для продовження цього строку не проживання в житлі. Доказів, які б свідчили про наявність домовленості між сторонами про тимчасове проживання відповідача за іншою адресою та збереження у цей час за ним права користування житлом, останній суду не надав. Суд, вважає, що право позивачів на вільне користування та розпорядження належним йому житлом порушується та підлягає захисту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позову необхідно стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати у виді судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved