overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що В травні місяці 2016 року нами, [PERSON] та [PERSON], була оплачена сума коштів 483 870 гривень [PERSON] на основі експертної оцінки нерухомого майна згідно усного договору купівлі-продажу за комплекс будівель, а саме: приміщень контори, загальною площею 287,7м2, зерноскладу, загальною площею 625,4 2 м2; току, загальною площею 426,0 м2 по вул. Вибранівській 1ЗБ в м. Хоросткові Гусятинського району Тернопільської області. На їхнє звернення до приватного нотаріуса Гусятинського районного нотаріального округу [PERSON] було отримано розяснення за №186/01-16 від 24.05.2016 року про неможливість посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна в звязку з відсутністю розміру та кадастрового номеру земельної ділянки на якій розміщене нерухоме майно, яке відчужується. Тому просять у судовому порядку визнати дійсним вищевказаний договір купівлі-продажу та визнати за ними право власності на вказане нерухоме майно. Представник позивачів [PERSON] в попереднє судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в попереднє судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, просить справу розглянути у попередньому судовому засіданні. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, встановивши, що визнання в даному випадку відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно підлягає до задоволення, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, сторони домовились щодо усіх істотних умов договору. Враховуючи вищевикладене, слід визнати договір купівлі-продажу комплекс будівель, а саме: приміщень контори, загальною площею 287,7м2, зерноскладу, загальною площею 625,4 2 м2; току, загальною площею 426,0 м2 по вул. Вибранівській 1ЗБ в м. Хоросткові Гусятинського району Тернопільської області дійсним та визнати за [PERSON], [PERSON] право власності в рівних частках по 1/2 на комплекс будівель, а саме: приміщень контори, загальною площею 287,7м2, зерноскладу, загальною площею 625,4 2 м2; току, загальною площею 426,0 м2, що розташовані по вул. Вибранівській 1ЗБ в м. Хоросткові Гусятинського району Тернопільської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із заявою, відповідно до якої просять надати їм право на укладення шлюбу, посилаючись на те, що вони не досягли шлюбного віку, однак мають намір укласти шлюб. В обґрунтування заявлених вимог вказують на те, що укладення шлюбу повністю відповідатиме їх інтересам, оскільки вони тривалий час зустрічаються і намір створити сім'ю є їхнім взаємним волевиявленням. Крім того, [PERSON] чекає дитину від [PERSON] та перебуває на сьомому місяці вагітності. Також просять допустити негайне виконання рішення суду. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання подали заяви із клопотанням про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] народився [INFO] року і на день звернення до суду з заявою про надання права на шлюб йому виповнилося 17 років 04 місяці, тобто він не досяг шлюбного віку, встановленого ст. 22 Сімейного кодексу України. [PERSON] народилася [INFO] року і на день звернення до суду з заявою про надання права на шлюб їй виповнилося 17 років 08 місяців, тому вона не досягла шлюбного віку, встановленого ст. 22 Сімейного кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час підтримують відносини, обоє бажають створити сім'ю і тому надання їм судом права на шлюб повністю відповідатиме інтересам останніх. Згідно довідки, виданої 10.09.2015 року Медичним центром ПП «Клініка професора С.Хміля» встановлено, що [PERSON], на даний час перебуває на 24-25 тижні вагітності. З пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що батьком дитини, яку повинна народити [PERSON] є [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.23 Сімейного кодексу України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги також підстави звернення [PERSON] та [PERSON] в суд, враховуючи думку батьків, суд приходить до переконання, що надання права на шлюб [PERSON] та [PERSON] є доцільним, оскільки повністю відповідатиме їх інтересам. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей, мотивуючи її тим, що з 01 серпня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], проте сімейні відносини не склалися через протилежні погляди на сімейне життя, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, тому за спільною згодою вирішили розірвати шлюб. Заявниками досягнуто згоди щодо постійного поживання спільної дитини з матір'ю, батько бере на себе обов'язок приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Заявники підтримали заяву в повному обсязі та просили розглядати справу за їх відсутності. Суд, врахувавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що заявники уклали шлюб 01 серпня 2008 року (а.с. 10), від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Також, встановлено, що між заявниками укладено письмовий договір про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення права на особисте виховання дитини (а.с. а.с. 12-16). Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З заяви вбачається, що між заявниками не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, не мають намір відновлювати сім'ю, а також досягли згоди щодо усіх питань, пов'язаних з розірванням шлюбу. За таких обставин суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим та суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб їх підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей, мотивуючи її тим, що з 09 вересня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], проте сімейні відносини не склалися через протилежні погляди на сімейне життя, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, тому за спільною згодою вирішили розірвати шлюб. Заявниками досягнуто згоди щодо постійного поживання спільної дитини з матір'ю, батько бере на себе обов'язок приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Заявники підтримали заяву в повному обсязі та просили розглядати справу за їх відсутності. Суд, врахувавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що заявники уклали шлюб 09 вересня 2005 року (а.с. 19), від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 20). Також, встановлено, що між заявниками укладено письмовий договір про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення права на особисте виховання дитини (а.с. а.с. 23-24). Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З заяви вбачається, що між заявниками не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, не мають наміру відновлювати сім'ю, а також досягли згоди щодо усіх питань, пов'язаних з розірванням шлюбу. За таких обставин суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим та суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб їх підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей, мотивуючи її тим, що з 09 червня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], проте сімейні відносини не склалися через протилежні погляди на сімейне життя, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, тому за спільною згодою вирішили розірвати шлюб. Заявниками досягнуто згоди щодо постійного поживання спільної дитини з матір'ю, батько бере на себе обов'язок приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Заявники підтримали заяву в повному обсязі та просили розглядати справу за їх відсутності. Суд, врахувавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що заявники уклали шлюб 09 червня 2006 року (а.с. 6), від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Також, встановлено, що між заявниками укладено письмовий договір про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення права на особисте виховання дитини (а.с. а.с. 26-28). Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З заяви вбачається, що між заявниками не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, не мають наміру відновлювати сім'ю, а також досягли згоди щодо усіх питань, пов'язаних з розірванням шлюбу. За таких обставин суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим та суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб їх підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей, мотивуючи її тим, що з 14 вересня 2007 року перебувають у шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], проте сімейні відносини не склалися через протилежні погляди на сімейне життя, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, тому за спільною згодою вирішили розірвати шлюб. Заявниками досягнуто згоди щодо постійного поживання спільної дитини з матір'ю, батько бере на себе обов'язок приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Заявники підтримали заяву в повному обсязі та просили розглядати справу за їх відсутності. Суд, врахувавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що заявники уклали шлюб 14 вересня 2007 року (а.с. 8), від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Також, встановлено, що між заявниками укладено письмовий договір про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов його життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення права на особисте виховання дитини (а.с. а.с. 10-11). Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З заяви вбачається, що між заявниками не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, не мають намір відновлювати сім'ю, а також досягли згоди щодо усіх питань, пов'язаних з розірванням шлюбу. За таких обставин суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим та суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб їх підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей, мотивуючи її тим, що з 28 липня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], проте сімейні відносини не склалися через протилежні погляди на сімейне життя, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, тому за спільною згодою вирішили розірвати шлюб. Заявниками досягнуто згоди щодо постійного поживання спільних дітей з матір'ю, батько бере на себе обов'язок приймати участь у вихованні та утриманні дітей. Заявники підтримали заяву в повному обсязі та просили її задовольнити. Суд, врахувавши думку осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що заявники уклали шлюб 28 липня 2005 року (а.с. 7), від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Також, встановлено, що між заявниками укладено письмовий договір про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення права на особисте виховання дитини (а.с. а.с. 17-18). Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З заяви вбачається, що між заявниками не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, не мають наміру відновлювати сім'ю, а також досягли згоди щодо усіх питань, пов'язаних з розірванням шлюбу. За таких обставин суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим та суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб їх підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із заявою, в якій зазначили, що з 08 січня 2011 року вони уклали шлюб , в якому 06 липня 2013 року народилася дочка [PERSON]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів та відсутність спільних поглядів на життя. Шлюб існує формально, позивачка та відповідач поновлювати сімейні стосунки наміру не мають, подальше перебування у шлюбі вважають недоцільним, а тому просять його розірвати. Термін для примирення заявники просять не надавати. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] подану заяву підтримали. Суд, заслухавши заявників, дослідивши письмові матеріали справи, проходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Новосільською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 08 січня 2011 року за актовим записом № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Судом встановлено, що сім'я розпалася, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуються, намірів на відновлення сімейних стосунків позивачка не має. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що подальше перебування позивача та відповідачки у шлюбі суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із заявою про встановлення факту належності державного акту. Посилаються на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON]. У всіх наявних документах, а саме: свідоцтві про народження, свідоцтві про одруження, будівельному паспорті на забудову земельної ділянки, свідоцтві про смерть, померлий батько значиться, як [PERSON]. При виготовленні Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] допустили помилку при написанні імені їхнього батька вказавши його ім'я «[PERSON]». Вони звернулися до нотаріуса для оформлення спадщини. При огляді їх документів нотаріус виявив дану розбіжність. Встановлення факту належності державного акту серії [NUMBER] виданого 26.06.2003 року необхідно заявникам для оформлення спадщини. В судове засідання представник заявників [PERSON] не з'явився. Подав заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі та участі заявників та задовольнити заявлені вимоги. В судове засідання представник заінтересованої особи Вишівської селищної ради Хустського району також не з'явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення заяви не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника заявника про слухання справи за їх відсутності та неявки представника заінтересованої особи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 26.06.2003 року Вишівською селищною радою, [PERSON] було виділено земельну ділянку розміром 0,1 га для обслуговування житлового будинку та будівництва. При цьому, у вищевказаному державному акті ім'я заявника зазначено як «[PERSON]», хоча згідно документів, а саме свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 28.04.2009 року, свідоцтва про одруження від 02.12.1950 року, свідоцтва про смерть серія [NUMBER], ім'я батька заявників зазначено як «[PERSON]». Встановлення факту належності батькові заявників [PERSON] та [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 26.06.2003 року необхідно для оформлення спадщини за померлим батьком [PERSON]. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими і в порядку передбаченому ст.ст. 256 - 259 ЦПК України підлягають до задоволення.

Outcome: approved