Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], та [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» про усунення перешкод у користуванні власністю. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної часткової власності. Згідно договору про порядок користування реальними частинами будинку, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Сердюком Н.М. від 01.06.1977 року, за реєстровим № 4-564, коридор літери «І» і «ІІ», ганок «К» і двір вказаного будинку будуть у спільному користуванні всіх співвласників. Відповідно до технічного паспорту житлового будинку [ADDRESS], виготовленого 28.08.2013 року КП «ВМБТІ», станом на 04.05.1977 року, площа приміщень загального користування становила 7,45 кв.м. і складалась з коридору «І», площею 1,12 кв.м. і коридору «ІІ», площею 6.3 кв.м. Також, позивачі зазначають, що у 1997 році колишня власниця 1/4 частини даного будинку [PERSON] самовільно захопила частину коридору «ІІ» площею 2,2 кв.м., і встановила стіну з вхідними дверима до тієї частини будинку, якою вона реально користується, і тим самим площа коридору «ІІ» зменшилась з 6,3 кв.м. до 3,8 кв.м. Встановлені [PERSON] вхідні двері впритул межують з дверима до кімнати, яка належить [PERSON], що перешкоджає нормальному користуванню дверима та порушує права інших співвласників на користування спільним майном. З підстав зазначених вище позивачі звернулись до суду із даним позовом та уточнивши позовні вимоги, просять суд усунути перешкоди у користуванні коридором «11» загального користування у будинку [ADDRESS], зобов»язавши [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вчинити дії з демонтування перегородки з вхідними дверима в коридорі «11» загального користування, встановленої з порушенням нотаріально посвідченого договору про порядок користування реальними частинами будинку від 01.06.1977року і повернути коридор «11» загального користування, площею 6,3 квадратних метри у попередній стан, стягнувши з відповідачів понесені судові витрати та витрати на послуги адвоката. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - Кашпрук О.В. та позивач [PERSON], кожен окремо, підтримали заявлені вимоги за обставин, викладених в позовній заяві в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Додатково, представник позивача [PERSON] - Кашпрук О.В. пояснила, що будинок [ADDRESS] є єдиним об'єктом нерухомого майна, оскільки поділ будинку чи виділення його частини в натурі не відбувалось, частки співвласників є ідеальними. Порядок користування реальними частинами будинку був визначений договором від 01.06.1977 року про порядок користування реальними частинами будинку. Даний договір сторонами не оспорювався і відсутні рішення суду про визнання цього договору недійсним, і тому є чиним і обов'язковим для виконання співвласниками як у 1997 році так і на даний час. Згідно до п. 1 даного договору порядок реального користування будинком встановлюється відповідно до поетажного плану від 06.11.1970 року, що міститься в матеріалах інвентарної справи. Згідно вказаного поетажного плану площа коридору «ІІ» становила 6,3 кв.м., розмір стін по внутрішньому обміру 3,2 на 1,97 в метрах. Не змінився розмір коридору «ІІ» і згідно експлікації від 18.04.1990 року. В матеріалах інвентаризаційної справи зміни в коридорі «ІІ» відображені у плані поверху на будинок літера «А» від 01.10.1997 року і в експлікації від 01.10.1997 року. Згідно цих документів площа коридору «ІІ» становить 3,8 кв.м., а внутрішній розмір - 1,95 *1,97 в метрах. Натомість в сходовій клітині - приміщення 3-1, збільшилась площа з 1,3 кв.м до 2,2 кв.м. приміщенням 3-1 згідно договору користувались [PERSON] та [PERSON] Внесення змін по вказаному будинку у 1997 році та виготовлення технічного паспорту відбувалось на підставі заяви [PERSON] від 06.09.1997 року. Доказом того, що порушення права співвласника [PERSON] на користування коридором «ІІ» продовжує існувати, є «План будинку [ADDRESS]» і «Експлікація приміщень до плану одноквартирного (садибного) будинку №18», які виготовлені 10.07.2013 року за наслідками технічної інвентаризації вказаного будинку та фотокартки, завірені головую комітету «Центральний» 17.02.2015р. Зазначила також що співвласник [PERSON] згоди на зменшення площі коридору «ІІ» і будівництво стіни (внутрішньої перегородки) з вхідними дверима не надавала, про що вона заначила в позовній заяві та у своїх письмових поясненнях. Також відсутні докази отримання [PERSON] в судовому порядку згоди на перепланування та переобладнання вказаного будинку. Зменшення довжини коридору не відповідало інтересам інших співвласників. Ця частина коридору «ІІ» була необхідна колишній власниці [PERSON] для того, щоб переобладнати приміщення 3-2 «комора», яке знаходилось у житловому підвалі і вхід до якого можливий лише через коридор «ІІ», у приміщення 3-6 «кухня» і таким чином об'єднати всі приміщення , якими користувались [PERSON] та [PERSON] спільним виходом в коридор «ІІ». Ці зміни відображені в «Плані поверху будинку №18» і в «Експлікації внутрішніх площ до плану будинку № 1». Представник відповідачів [PERSON] позов не визнав, просив відмовити у задоволені даної позовної заяви у повному обсязі за недоведеністю позовних вимог, оскільки в матеріалах інвентарної справи не міститься відмітки, що спорудження даної перегородки є самочинною та без згоди співвласників будинковолодіння або з порушеннями будівельних норм. Не заперечує той факт, що побудова спірної перегородки з дверима у коридорі «ІІ» та фактичне зменшення даного коридору відбулося у 1997 році, що підтверджується відповідними матеріалами справи та матеріалами інвентаризаційної справи. Крім того позивачами було порушено строки звернення до суду, які він просить суд застосувати, оскільки про порушення їх права позивачі дізнались в 1997році, однак до суду звернулись 24.10.2103р. Також просить суд відмотиви представнику позивача [PERSON] Кашпрук О.В. у відшкодуванні витрат на правову допомогу в розмірі 5500 грн., яка була заявлена в порушення вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р. Представник третьої особи без самостійних вимогна предмет спору на стороні позивача КП «Вінницького міського бюро технічної інвентаризації» Тимощук Є.С. при вирішені даного спірного питання судом покладається на розсуд суду. По суті заявлених вимог пояснив, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи 18.04.1990 року по даному будинковолодінню було проведено поточну інвентаризацію відповідно до якої площа коридору «ІІ» становила 6,3 кв.м. Технічною інвентаризацією від 01.10.1997 року встановлено, що у даному коридорі влаштовано перегородку, внаслідок якої утворилося два приміщення: коридор «ІІ» площею 3,8 кв.м. та сходова клітина 3-1 площею 2,2 кв.м. Станом на 01.10.1997 року технічна інвентаризація об'єктів житлового фонду проводилась у відповідності до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації житлового фонду, затвердженої наказом Центрального статистичного управління СССР від 15.07.1985 року № 85. Розділом 4 Інструкції від 15.07.1985 року передбачено перелік випадків, коли будівництво вважається самочинним, а саме: будівництво службових будівель; реконструкція житлових будинків; перепланування правомірно збудованих нежитлових будівель у житлові; будівництво нової будівлі при наявності дозволу на капітальний ремонт старої. Тому представником третьої особи в судовому засіданні було зазначено, що влаштування перегородки у коридорі «ІІ» в будинку [ADDRESS], станом на 01.10.1997 рік самочинним вважатись не могло, а тому штамп про самочинне переобладнання не проставлявся. Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши наявні матеріали цивільної справи та матеріали інвентаризаційної справи №4833, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, а тому підлягає до задоволення. Даного висновку суд дійшов зі слідуючих підстав. Житловий будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.06.1977 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Сердюк Н.М., за реєстровим № 4-718, і зареєстрованого ВООБТІ 09.08.1977 року за реєстровим [NUMBER], [PERSON] належить 1/2 частка будинку з відповідною часткою службових будівель (а.с.8-9). Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] підтверджується, що факт зміни прізвища [PERSON] у зв»язку із реєстрацією шлюбу та присвоєння їй прізвища [PERSON] (а.с.7). Згідно договору дарування частки будинку від 29.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Селезньовою Г.В., за реєстровим [NUMBER], [PERSON] є власником 1/4 частки житлового будинку № [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2009 року, посвідченого нотаріусом першої Вінницької державної нотаріальної Чеклишевою Т.В., за реєстровим № 6-618, 1/3 частка майна померлої [PERSON], яка складається з 1/4 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель № [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2009 року, посвідченого нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної Чеклишевою Т.В., за реєстровим № 6-614, 1/3 частка майна померлої [PERSON], яка складається з 1/4 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель № [ADDRESS] належить [PERSON] 01.06.1977 року між попередніми співвласниками будинку № [ADDRESS], а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про порядок користування реальними частками будинку (а.с.12). Відповідно до договору про порядок користування реальними частинами будинку від 01.06.1977 року, що міститься в матеріалах інвентаризаційної справи № 4833 (а.с. 72) коридор «І», «ІІ» і ганок «К» знаходяться у спільному користуванні всіх співвласників. Згідно даного договору та відповідно до поетажного плану від 06.11.1970 року, що міститься у інвентаризаційній справі (а.с. 10 (13) площа коридору «ІІ» становила 6,3 кв.м. Такий самий розмір коридору «ІІ» зазначений і на експлікації від 18.04.1990 року (аркуш інвентаризаційної справи 80). Згідно матеріалів інвентаризаційної справи вперше зміни в коридорі «ІІ» відображені у плані поверху на будинок літ. «А» від 01.10.1997 року та експлікації від 01.10. 1997 року (аркуш інвентарної справи 97), зроблених на підставі проведеної 01.10.1997 року поточної інвентаризації будинку № [ADDRESS], та його розміри становили 3,8 кв. І даний факт не заперечується стронами. Внесення змін до технічної документації та підставою для проведення поточної інвентаризації була заява [PERSON] від 06.09.1997 року. Станом на 01.10.1997 року технічна інвентаризація об'єктів житлового фонду проводилась у відповідності до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації житлового фонду, затвердженої наказом Центрального статистичного управління СССР від 15.07.1985 року № 85. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК україни право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у власність та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов»язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності. Тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в коритсування приміщення можуть бути і неізольованими, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об»єкт самостійної власності кожного з них. Відтак домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов»язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння й користування спільним майном. Домовленість попередніх власників будинку досягнута 01 червня 1977р. шляхом укладення нотаріально оформленого договору про порядок коритсування будинком, не виконується з моменту встановлення попереднім співвласником нерухомого майна [PERSON] вхідних дверей, внаслідок чого зменшилася площа коридору «ІІ». Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом. Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов»язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження сільного майна, у сплаті податків, зборів ( обов»язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов»язаннями, пов»язаними із спільним майном А тому за викладених обставин, позов позивачів є обгрунтованим, а тому підлягає до задволення. Щодо порушення позивачами строків звернення до суду, на думку відповідачів, то суд зазначає про наступне. В даному випадку має місце негаторний позов, на який не поширюється позовна давність, оскільки в даному випадку йдеться про триваюче правопорушення, предметом якого є усунення порушень, що перешкоджають здійсненню права власника розпоряджатись належним йому майном. Дана судова практика також висвітлена в п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02. 2014р. №5, якою передбачено, що позови про визнання права власності, що пред»явленні на підставі ст. 392 ЦК України, пов»язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюється правила про позовну давність. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягають солідарному стягненню на користь позивачів понесені ними судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 707,24 грн. Представником [PERSON]- Кашпрук О.В. було заявлено також вимогу про відшкодування їй підзахисній витрати на послуги захисника в розмірі 5 500 грн, в підтвердження чого суду було надано квитанції про сплату даних коштів та розрахунок даних витрат. Відповідно до ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галізі права в порядку, встановленому законом. П.2 ч.3 ст.79 ЦПК України визначено, що до витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, зокрема, витрати на правову допомогу. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.20111р. №4191-V1, який набрав чинності 01.01.2012р., встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах- суб»єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Отже приймаючи до уваги договір від 21.10.2013р. про надання правових послуг, укладений між [PERSON] та адвокатом Кашпрук О.В., якою обумовлено надання позивачеві правової допомоги ( а.с.27 т1), розрахунок витрат на оплату правової допомоги адвоката, квитанції, якими підтверджено оплату послуг в сумі 5500 грн., суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь [PERSON] даної суми, із врахуванням 9 годин роботи представника позивача в судовому засіданні та 3 години складання процесуальних документів. Враховуючи викладене вище та

Outcome: approved