Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] пред'явили позов до Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання недійсним Державного акта на право власності на землю серії [NUMBER], виданого 03.01.2000 Ралівською сільською радою [PERSON] на підставі рішення Ралівської сільської ради від 15.04.2002 № 13 на земельну ділянку площею 0,1413 га, розташовану на території с. Задністря Ралівської сільської ради і призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та визнання за ними, позивачами, право власності по ? частині за кожним на земельну ділянку площею 0,1473 гектарів, розташовану в [ADDRESS], призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на землю серії [NUMBER] та була набута [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни від 22 червня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1394 У обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилалися на те, що за договором міни, укладеним позивачами вони набули від [PERSON] у спільну часткову власність, по ? частці кожен, об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться в [ADDRESS] та земельну ділянку за цією адресою площею 0,1473 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, однак звернувшись до управління Держгеокадастру у Самбірському районі Львівської області для реєстрації права власності на земельну ділянку у Державному земельному кадастрі, отримали відмову, так як виготовлення технічної документації не виявился можливим у звязку з тим, що не співпадають серія та номер Державного акту та площа земельної ділянки, вказаних в Договорі міни, з копією Державного акту, наданої відділом Держгеокадастру. Під час розгляду справи [PERSON] та [PERSON] змінили предмет позову і просили визнати недійсним Державний акт на право власності на землю серії [NUMBER], виданий 03.01.2002 Ралівською сільською радою [PERSON] на підставі рішення Ралівської сільської ради від 15.04.2002 № 13, на земельну ділянку площею 0,1473 га, розташовану на території с. Задністря Ралівської сільської ради, та призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, а також визнати за ними, позивачами, право власності по ? частині за кожним на земельну ділянку площею 0,1413 гектарів, розташовану в [ADDRESS], призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на землю серії [NUMBER] та була набута [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни від 22 червня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1394. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві та доповненні до неї. Представник відповідача Ралівської сільської рада Самбірського району Львівської області [PERSON] позов визнав з підстав, наведених позивачем. Третя особа - [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із договору міни, укладеного 22.06.2010 між позивачами та [PERSON], відомо, що відчужувачу [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,1473 га в с. Задністря Ралівської сільської ради, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Ралівською сільською радою Самбірського району Львівської області 3 січня 2002 року, зареєстро\-ва\-ного в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 789, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 5). Позивачами надано копію вказаного Державного акта (а.с. 6). Однак, із листа ТзОВ «Юридично-Землевпорядна Фірма» від 25.05.2017 року № с-084 видно, що звернення про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не може бути виконане, так як не співпадають серія та номер Державного акту та площа земельної ділянки, вказаних в Договорі міни, з копією Державного акту, наданої відділом Держгеокадастру (а.с. 8). Так, із листа-відповіді управління Держгеокадастру у Самбірському районі Львівської області від 23.05.2017 року відомо, що на за [PERSON] зареєстрований Державний акт на право власності на землю, серія [NUMBER] за № 789 від 3 січня 2000 року для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1413 га (а.с. 9). Із цього державного акта про право власності на землю та технічного звіту про виконані роботи по підготовці та видачі вказаного Державного акта вбачається, що [PERSON] був виданий саме Державний акт на право власності на землю, серії [NUMBER] для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1413 га (а.с. 33, 34-46). Також із відповіді відділу у Самбірському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області відомо, що в архіві відділу відсутній технічний звіт та Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 3 січня 2002 року Ралівською сільською радою Самбірського району Львівської області [PERSON] (а.с. 32). Отже, вказаний Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] є недійсним, але його чинність, про що вказано у договорі міни унеможливлює захист майнового права позивачів на набуту за договором міни земельну ділянку, шляхом її реєстрації у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки об»єкт нерухомого майна в правовому полі нерозривно пов»язаний із земельною ділянкою, на якій збудований. Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Ураховуючи те, що за договором міни від 22.06.2010 позивачі набули у спільну часткову власність, по ? частці кожен, об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться в [ADDRESS], а тому правомірно повинні бути визнані власниками земельної ділянки за цією ж адресою, призначеної для будівництва та обслуговування цього об'єкту нерухомого майна. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Статтями 116, 118, 125, 126 ЗК України у редакції, чинній станом на 2002 рік) державний акт на право власності на земельну ділянку був документом, що посвідчував право власності й видавався на підставі відповідного рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Ураховуючи наведене, право власності [PERSON] та [PERSON] підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності по ? частині за кожним на земельну ділянку площею 0,1413 гектарів, розташовану в [ADDRESS].

Outcome: approved