Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

[PERSON] у травні 2015р. звернувсь з позовом до Старокостянтинівської районної ради, третя особа на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмету позову відділ культури, національностей, релігії та туризму Старокостянтинівської районної державної адміністрації про стягнення середньомісячного заробітку з 27 грудня 2014 року по 01 грудня 2015 року оплату праці на посаді директора районного центру культури Старокостянтинівської районної ради та 25\~000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову посилавсь на те, що 08 грудня 2014 року голова Старокостянтинівської райради видав розпорядження №106 «Про звільнення [PERSON]М.» відповідно до п. ст.36 КЗпрП України, п.6.1 контракту від 16 грудня 2009р. Постановою Старокостянтинівського районного суду від 06 квітня 2015 року його поновлено на посаді та стягнуто грошові кошти за час вимушеного прогулу. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року вказане рішення Старокостянтинівського районного суду змінено та прийнято нове рішення, яким скасовано розпорядження №106 «Про звільнення [PERSON]М.» від 08.12.2014р., в решті позовних вимог відмовлено. Колегією суддів встановлено та не заперечувалося сторонами у судовому засіданні, що наказ про звільнення [PERSON] з посади директора районного центру культури не видавався, трудова книжка також не видавалася та повний розрахунок не був проведений, що свідчить про те, що фактичного звільнення [PERSON] не відбулося. 03 липня 2015р. [PERSON] приступив до виконання своїх посадових обовязків та виконував функції директора районного центру культури, передбачені контрактом, а також підписував табеля вихододнів на себе та працівників та подавав їх для оплати відділу культури, національностей релігій та туризму Старокостянтинівської районної державної адміністрації, виконував інші повноваження керівника підприємства. В цей час [PERSON] звертався до голови Старокостянтинівської районної ради з вимогами щодо проведення оплати праці за період примусового відсторонення від займаної посади з грудня 2014 року по грудень 2015 року. За усною вказівкою бувшого голови Старокостянтиинівської райради [PERSON] йому чинилися перешкоди у виконанні трудових обовязків та не виплачувалася заробітна плата, а тимчасове керівництво відділу культури, національностей та релігій Старокостянтинівської РДА саботувало виконання судового рішення, вчиняло неправомірні дії та не здійснювало оплати праці. Своїми протиправними діями керівники Старокостянтинівської районної ради порушили його життєвий уклад, завдали йому та його сімї моральної (немайнової) шкоди, позбавили робочого місця, його оплати, порушили душевний спокій та завдали непомірних душевних страждань, залишили сімю без засобів для життя. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просять позов задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача - Старокостянтинівської районної ради позов не визнав, заперечив проти його задоволення та пояснив, що рішенням сесії Старокостянтинівської районної ради від 16.12.2009 року [PERSON] був призначений директором районного центру культури Старокостянтинівської райради і між ним та головою райради було укладено контракт на строк до 16 грудня 2014р. Після закінчення контракту райрада не надала згоду на продовження трудових відносин з [PERSON], тому за фактом відбулось припинення трудових відносин за контрактом. Також, ніяких заяв [PERSON] про намір продовжити контракт до райради не надходило. Запис про звільнення з посади директора не можливо зробити у трудову книжку [PERSON], оскільки вона завжди знаходилась у нього як у директора, і на даний час, також знаходиться у [PERSON] Представники третьої особи на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмету позову - відділ культури, національностей, релігії та туризму Старокостянтинівської райдержадміністрації позов не визнали, заперечили проти його задоволення та пояснили, що [PERSON] ключі від кабінету директора не повернув, періодично приходив у робочий кабінет директора, однак ніяких посадових обовязків, як директор - не виконував, так як було призначено в.о. директора іншу особу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що постановою Старокостянтинівського районного суду від 06 квітня 2015 року визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Старокостянтинівської райради №106 від 08 грудня 2014р. «Про звільнення [PERSON]М.». Поновлено [PERSON] на посаді директора районного центру культури Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області. Стягнуто з Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області на користь [PERSON] 12\~807,97 грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, 3000 грн. моральної шкоди, 536,92 грн. витрат на правову допомогу. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року вказану постанову Старокостянтинівського райсуду від 06 квітня 2015 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Старокостянтинівської райради №106 від 08 грудня 2014р. «Про звільнення [PERSON]М.» та в задоволенні решти позову відмовлено. Також, судом встановлено, що згідно розпорядження №120 від 30 грудня 2014р., виданого головою Старокостянтинівської райради з 05 січня 2015р. призначено [PERSON] в.о. обовязки директора районного центру культури до моменту призначення керівника закладу сесією райради. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Так, в обгрунтування позову позивач посилається на ті обставини, що він з 03 липня 2015р. приступив до виконання своїх посадових обовязків та виконував функції директора районного центру культури по грудень 2015р. Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження, вищевказаних обставин. Суд не приймає до уваги посилання позивача, як на доказ виконання ним обов»язків директора, на ту обставину, що у нього є ключі від кабінету директора Центру та те що він періодично з»являвся у данному приміщенні. Натомість, судом встановлено, що фактично виконання [PERSON] функціональних обов»язків директора центру культури не було, оскільки з січня 2015р. та по теперішній час, як зазначено вище, обов»язки директора районного центру культури виконує [PERSON] Посилання позивача на ті обставини, як на підставу своїх вимог, що він усно звертався до голови Старокостянтинівської райради з приводу усунення перешкод у виконанні трудових обовязків, щодо допуску до роботи, виплати заробітної плати, є голослівними, нічим не підтвердженими висловами та суду не доведені. Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення середньомісячного заробітку з 27 грудня 2014 року по 01 грудня 2015року оплати праці на посаді директора районного центру культури Старокостянтинівської районної ради та 25\~000 грн. моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed