Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Адвокат [PERSON], як представник [PERSON] у січні 2017 року звернулася до суду з позовом до ПАТ «АК «Капітал» (далі [PERSON]), вказавши, що 29.12.2012 року між [PERSON] та Банком було укладено Договір №3/03/ВФЛ/0501 від 29.12.2012 року строкового банківського вкладу (депозиту) в іноземній валюті, згідно з яким позивачем було внесено вклад в сумі 15000 доларів США на строк з 29.12.2012 року до 29.01.2013 року. Банк зобовязався повернути вклад позивачу та за користування вкладом сплатити [PERSON] проценти в розмірі 8% річних. Однак свої зобовязання за договором від 29.12.2012 року [PERSON] не виконав, суму вкладу не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, при цьому посилався на те, що і вклад і проценти нібито вже повернуті [PERSON]. Однак на неодноразові звернення позивача до Банку ніяких доказів повернення вкладу та сплати процентів надано не було. За таких обставин адвокат [PERSON], як представник позивача, просила суд стягнути із ПАТ «АКБ «Капітал» на користь [PERSON] вклад за договором від 29.12.2012 року в сумі 15000 доларів США та проценти за період з 29.12.2012 року по 17.01.2017 року (1481 день) в сумі 4869,04 доларів США. У лютому 2016 року адвокат [PERSON], як представник [PERSON], збільшила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] вклад за договором від 29.12.2012 року в сумі 15000 доларів США та проценти за період з 29.12.2012 року по 07.02.2017 року (1502 дні) в сумі 4938,08 доларів США. У судовому засіданні представник позивача підтримала збільшені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Додатково пояснила, що факт здійснення банківського вкладу [PERSON] в сумі 15000 доларів США та укладання договору від 29.12.2012 року Банком ніколи не оспорювався. [PERSON] у своєму листуванні із [PERSON] наполягав, що остання нібито вже отримала і вклад і проценти за договором від 29.12.2012 року, однак жодних документів на підтвердження цього факту не надав, вказуючи, що такі документи знищені при залитті приміщення Банку. В той же час [PERSON] категорично заперечує факт отримання суми вкладу та процентів за договором від 29.12.2012 року. Справу розглянуто за відсутності відповідача повідомленого про час та місце судового засідання належним чином, при цьому суд не має відомостей про причину повторної неявки представників відповідача, та згідно ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази надані позивачем встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 29.12.2012 року між [PERSON] та ПАТ «АКБ «Капітал» укладено Договір №3/03/ВФЛ/0501 від 29.12.2012 року строкового банківського вкладу (депозиту) ( іноземна валюта долар США) (а.с. 5-6), згідно з яким п.1.1 - [PERSON] приймає від вкладника ([PERSON]Д.) грошові кошти в розмірі 15000 доларів США на строк 31 день з 29.12.2012 року до 29.01.2013 року. Пункт 1.1.2. Договору - Банк нараховує вкладнику проценти на суму вкладу в розмірі 8% річних в порядку визначеному розділом 2 даного Договору. Згідно абз.2 п.1.5 Договору у разі, якщо Вкладник протягом операційного часу, згідно внутрішнього розпорядку роботи Банку з клієнтами в день сплину строку Договору не затребував повернення суми вкладу та нарахованих процентів за вкладом, [PERSON] в односторонньому порядку без підписання сторонами договорів про внесення змін до цього договору подовжує строк дії цього договору на такий же строк, на який розміщувався вклад, згідно п.1.1. цього Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, - за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.2 ст. 1060 ЦК України (в редакції, що діяла на час укладання Договору №3/03/ВФЛ/0501 від 29.12.2012 року), - за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Заявою від 14.06.2016 року [PERSON] звернулась до Банку із вимогою про повернення вкладу за договором від 29.12.2012 року (а.с. 10). Доказів видачі [PERSON] вкладу за договором №3/03/ВФЛ/0501 від 29.12.2012 року суду не надано. Згідно ч.1 ст. 1061 ЦК України, - банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. За таких обставин [PERSON] повинен сплатити [PERSON] проценти в розмірі 8% річних на суму вкладу за договором від 29.12.2012 року. При розрахунку суми процентів належних до сплати [PERSON] за період з 29.12.2012 року по 07.02.2017 року позивач не врахував положень п.2.1. Договору від 29.12.2012 року та ч.5 ст. 1061 ЦК України, які передбачають, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. За таких обставин день укладення договору при розрахунку процентів не може братися до уваги. Отже за період з 29.12.2012 року по 07.02.2017 року (1501 день, без урахування 29.12.12) проценти, які підлягають стягненню з Банку на користь [PERSON] становлять 4934,79 доларів США (із розрахунку (15000 х 8%/365 х 1501) / 100 = 4934,79). Доказів сплати Банком [PERSON] процентів за договором №3/03/ВФЛ/0501 від 29.12.2012 року суду не надано. Оскільки Договором від 29.12.2012 року передбачено повернення вкладу та сплата процентів в іноземній валюті, то позовні вимоги [PERSON] про стягнення вкладу та процентів в доларах США є обґрунтованими та не суперечать ст. 533 ЦК України. Відповідач своїх заперечень проти позову та доказів, які б підтверджували такі заперечення суду не надав. При зверненні до суду [PERSON], як споживач була звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», - за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. З Банку на користь [PERSON] підлягає стягненню 19934, 79 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 24.02.2017 року (2690,6286 за 100 доларів США) становить 536371, 16 гривень, а отже судовий збір від сплати якого звільнено позивача, та який підлягає стягненню із відповідача на користь держави становить 5363,71 гривень. На підставі ст. ст. 526, 610, 1058, 1060, 1061 ЦК України,

Outcome: partial