Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Мар`їнського районного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивачі зазначають, що вони є власникам квартири [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстрований [PERSON] , але з 2016 року в ній не проживає. Відповідач за даною адресою не проживає та своєю реєстрацією перешкоджає позивачам у отриманні субсидії. Дружина позивача тяжко хворіє, має сахарний діабет 2 типу, панкреатит, всі кошти витрачають на ліки. Ухвалою суду від 17.01.2020 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою суду від 13.02.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі. У судове засідання, позивачі не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Станом на 02 липня 2020 року відзив на позов від відповідача [PERSON] до Мар`їнського районного суду Донецької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі був належним чином повідомлений, заперечень на позов не подав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Згідно вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. З копії свідоцтва про право власності на житло від 02 квітня 2004 року вбачається, що Ѕ частка житлового будинку з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності в рівних долях [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого РКП «Мар`їнське БТІ» від 13.04.2004 року нерухомість за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , частка кожного становить Ѕ. Копією довідки Степненської сільської ради Мар`їнського району Донецької області від 27.06.21019 року за № 1387/02-26 підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та до складу його сім`ї входить: [PERSON] , [INFO] , дружина. Копією акту від 26 листопада 2019 року, який затверджений в.о. старости Г [PERSON] , підтверджується, що в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] [INFO] та за місцем реєстрації з 2016 року не проживає. Статтями 47, 48\~Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1-2 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2ст.\~405\~ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаному житловому приміщенні, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] понад один рік, викладені обставини дають суду підстави для визнання відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вирішуючи питання щодо задоволення позовної вимоги про зняття саме судом відповідача з реєстраційного обліку в квартирі суд зазначає наступне. Абзацом 13 частини 3 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вказані положення знаходить свій розвиток в Правилах реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, пунктом 26 яких додатково закріплено підстави зняття особи з реєстрації місця проживання згідно якого до таких підстав належить, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, наявність судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є достатньою підставою для зняття її з реєстрації. За змістом ст.1, ст.4 ЦПК України, ст.15-18 ЦК України суди не вправі перебирати на себе повноваження органів державної влади, органів місцевого самоврядування, тощо у питаннях, що належать до їхньої компетенції. Повноваженнями з реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації наділені органи реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради (ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Вищенаведене також узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною в Постанові від 03 квітня 2019 року у справі 753/11812/17 згідно якої рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою, є саме по собі підставою для зняття його з реєстрації у вказаній квартирі. Крім того, суд додатково зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази наявності спору між позивачем і реєстраційним органом з приводу зняття відповідача з реєстраційного обліку. Окремо стосовно вимоги про зняття саме судом відповідача з реєстраційного обліку суд зазначає, що суд не здійснює реєстрацію місця проживання осіб та не веде реєстраційні обліки. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача, яким було сплачено судовий збір, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial