Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до Великозагорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, в якому просять суд винести рішення, яким визнати факт, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, а також і те, що після смерті [PERSON] її спадщина була прийнята [PERSON] та [PERSON] Водночас позивачі просять постановити рішення, яким визнати за кожним право власності в порядку спадкування на ? частини житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS]. [PERSON] в зустрічному позові до [PERSON] та [PERSON] просить суд винести рішення, яким визнати за ним право власності на будинок, що знаходиться по [ADDRESS]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] з метою обґрунтування своїх вимог посилаються на такі факти. Згідно довідки виконкому Великозагорівської сільської ради станом на 30.06.1990 року у домоволодінні по [ADDRESS] були прописані і проживали [PERSON] та [PERSON], які доводились одна одній рідними сестрами. Після смерті [INFO] [PERSON] її сестра [PERSON] прийняла спадщину з підстав, передбачених ст.549 п.1 ЦК УРСР ( ред.1963 р.). Згодом, [INFO], померла [PERSON] За життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все належне їй майно вона заповідала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Крім того він, як і спадкоємець [PERSON], фактично вступили в управління спадковим майном, і, зокрема, будинком [ADDRESS]. Факт вступу обома спадкоємцями в управління майном померлої підтверджується їх участю в похованні спадкодавця, а також тим, що після її смерті вони доглядали за будинком. В 2001 році [PERSON] та [PERSON] продали успадкований будинок [PERSON] за 1000 грн. Позивачі стверджують, що право власності [PERSON] та [PERSON] на будинок [ADDRESS] визнано рішенням виконкому Великозагорівської сільської ради з оформленням свідоцтва 06.02.2001 року. Водночас, позивачі вважають, що оскільки рішення виконкому і видача свідоцтва відбулись після смерті [PERSON] та [PERSON], це суперечить положенням ст.25 ЦК України, оскільки цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, то свідоцтво не можна вважати дійсним. Крім цього, зазначене свідоцтво було загублено, а видача дубліката унеможливлена відсутністю фізичної особи, власника будинку, з раніше зазначених причин. З огляду на вказані обставини визнання права власності є можливим лише в судовому порядку. Оскільки актові записи про народження [PERSON] та [PERSON] відсутні, як це вбачається з витягів з Державного реєстру актів цивільного стану № 00014405161 та № 00014405044 від 04 вересня 2014 року, лише в судовому засіданні можливо встановити факт їх спорідненості, а також і факт прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] Факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] підтверджується довідкою сільської ради про те, що вони проживали в одному господарстві, а також витягом № 00014407270 про те, що 05.08.1971 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Крім того, факт родинних відносин можуть підтвердити односельчани, які весь час проживали поряд з сестрами. Факт прийняття спадщини та розпорядження спадковим майном може підтвердити [PERSON], який також проживав по сусідству, та якому [PERSON] і [PERSON] продали за 1000 грн. спадкове майно - житловий будинок по [ADDRESS], що підтверджується розпискою. Проте, незважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] підтримали вимоги, заявлені ними у позові, вони подали заяву про визнання зустрічного позову [PERSON] В зустрічному позові до позивачів первісного позову [PERSON] в обґрунтування своїх вимог вказує, що вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині встановлення факту родинних відносин та факту прийняття спадщини ним визнаються. Проте позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на житловий будинок по [ADDRESS] в порядку спадкування ним не визнаються з таких підстав. В 2001 році [PERSON] та [PERSON] продали йому будинок по [ADDRESS] за 1000 грн., що підтверджується розпискою. При цьому письмового договору купівлі-продажу будинку сторони не укладали з причини відсутності правовстановлюючих документів щодо їх прав на успадкований будинок. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР ( ред.1963 року), що діяв на час укладення договору, нотаріальне посвідчення угод вважалось обов'язковим лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми призводило до недійсності угоди з наслідками, передбаченими ст.48 ч.2 ЦК УРСР, а саме, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд мав право за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно з ст.128 ЦК УРСР (ред. 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Враховуючи, що з незалежних від нього причин не було належним чином оформлено договір купівлі-продажу, проте сторони повністю виконали його умови, а саме: він сплатив [PERSON] та [PERSON] кошти за будинок, а вони передали йому будинок в користування, тому в силу ст.128 ЦК УРСР (ред.1963 р.) він вже у 2001 році став власником будинку по [ADDRESS]. Відповідно до ч.2 ст. 12 Закону України «Про власність» (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) громадянин набував права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Оскільки у нього ([PERSON]) були відсутні правовстановлюючі документи на спірний будинок, то він, фактично користуючись майном більше 10 років, не мав змоги оформити належним чином своє право власності на нього. У випадку ж задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання за ними права власності на житловий будинок по [ADDRESS] в порядку спадкування буде порушене його право власності на будинок, набуте законним шляхом. Тому він просив винести рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок по [ADDRESS]. Представник відповідача у первісному позові в судове засідання не з`явився, в своїй заяві він, надавши пояснення стосовно відомих йому фактів щодо прийняття спадщини обома позивачами після смерті [PERSON] та щодо передачі успадкованого ними за заповітом останньої будинку по [ADDRESS] в користування [PERSON], просив провести розгляд справи без його участі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали аналогічні за змістом показання, в яких засвідчили той факт, що [PERSON] та [PERSON] доводяться одна одній рідними сестрами, і що вони до їх смерті проживали [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] мають із спадкодвцями віддалений родинний зв`язок, і після смерті [PERSON] вони виконували роботу по утриманню будинку в належному стані, а потім передали його по розписці в користування сусіду - [PERSON] Дослідивши надані суду сторонами документи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Право власності на спірне будинковолодіння належало [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Великозагорівської сільської ради 06.02.2001 року. Проте рішення виконкому і видача свідоцтва відбулось після смерті [PERSON] та [PERSON], що суперечить положенням ст.9 ЦК України в редакції 1963 року ст.25 ЦК України, оскільки цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Крім того, оригінал зазначеного свідоцтва на даний час відсутній, а смерть власника майна, з врахуванням викладеного, унеможливлює отримання спадкоємцями дубліката свідоцтва, за відсутності якого унеможливлюється й видача нотаріусом спадкоємцям правоустановлючого документа, а тому спір підлягає вирішенню судом. Оскільки визнання права власності можливе лише в судовому порядку, то при вирішенні такого спору не виключається можливість вирішення цивільно-правового спору про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як вбачається із змісту витягів з Державного реєстру актів цивільного стану № 00014405161 та № 00014405044 від 04.09.2014 року актові записи про народження [PERSON] та [PERSON] відсутні, що спонукало сторони у справі просити суд встановити факт їх родинних відносин, а також і факт прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану № 00014407270 від 05.08.1971 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, в зв'язку з чим остання обрала прізвище [PERSON]. Крім того факт перебування у родинному зв`язку [PERSON] та [PERSON] підтверджується довідкою сільської ради про те, що вони проживали в одному домоволодінні, показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з даними свідоцтва про смерть [PERSON], вона померла [INFO]. Проте, в силу п.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року [PERSON] успадкувала частку померлої після її смерті, оскільки була рідною сестрою пормерлої і проживала разом з нею. В матеріалах справи відсутні дані про прийняття спадщини після смерті [PERSON] іншими особами. Хоча [PERSON] і перебувала в зареєстрованому шлюбі, але [PERSON] помер [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про його смерть, а тому на день смерті [PERSON] він не належав до кола спадкоємців. Згідно з копією дубліката заповіту [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року особами, які прийняли спадщину, вважаються спадкоємці, якщо вони протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступили в управління або володіння спадковим майном або якщо вони подали державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до даних довідки, виданої Борзнянською районною державною нотаріальною конторою [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні останній не заперечував також і факту прийняття спадщини [PERSON] Статею 550 ч.1 ЦК України (ред.1963 року) передбачено, що наявність згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, є підставою для прийняття спадщини й іншими спадкоємцями і поза межами визначеного законом строку. В судовому засіданні факт прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] підтвердили також і свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] З огляду на положення ст.548 ч.2 ЦК України прийнята спадщина вважається належною спадкоємцям з дня відкриття спадщини. За таких обставин, за доведеності факту родинних стосунків [PERSON] та [PERSON], та факту прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON], є доведеним факт набуття ними у власність в порядку спадкування домоволодіння по [ADDRESS]. Проте, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до Великозагорівської сільської ради Борзнянського району про визнання за ними права власності на вказане домоволодіння в порядку спадкування не можуть бути задоволенні судом, оскільки орган місцевого самоврядування за наявності інших спадкоємців та особи, яка оспорює право власності спадкоємців, не є належним відповідачем у справі. Крім того, [PERSON] та [PERSON] визнали позов [PERSON] про визнання за ним права власності на вказане домоволодіння. Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України визнання позову відповідачем є підставою для його задоволення судом. При цьому судом не встановлено підстав для відмови в задоволенні заяви [PERSON] та [PERSON] про визнання ними позову [PERSON], оскільки ще в 2001 році [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] будинок по [ADDRESS] за 1000 грн., що підтверджується розпискою. При цьому письмового договору купівлі-продажу будинку сторони не укладали, оскільки у відчужувачів були відсутні правовстановлюючі документи на спірний будинок. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (ред.1963 року), що був чинний на час укладення договору, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 ЦК УРСР (ред.1963 року). Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Право власності у набувача майна за договором, відповідно до ст.128 ЦК УРСР виникало з моменту передачі речі, якщо інше не передбачалось законом або договором. Враховуючи, що сторони повністю виконали умови договору, а саме: [PERSON] сплатив [PERSON] та [PERSON] кошти за будинок, а вони передали його в користування покупцю, що не заперечується відповідачами, а тому з підстав ст.128 ЦК УРСР ще у 2001 році до [PERSON] перейшло право володіння і користування будинком по [ADDRESS]. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності, зокрема на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 344 ч.1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно з п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України останньої редакції. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 р. Таким чином, за наявності безтитульного фактичного володіння і користування спірним будинковолодінням більше 10 років, неможливості реалізувати своє право на набуте майно в зв'язку з відсутністю належно оформленого права власності у попередніх власників цього майна, які його фактично відчужили, зазначене порушене право [PERSON] підлягає захисту судом. На підставі викладеного,

Outcome: partial