Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

[PERSON] у лютому 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Пирятинського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У подальшому, за клопотанням позивача, було залучено співвідповідачем у справі [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.04.2003 року померла її мати [PERSON],. яка проживала одиноко в [INFO]. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, проте ні позивач, ні її рідна сестра до нотаріальної контори у визначений строк не звернулися, хоч і не відмовилися від її прийняття. Маючи намір прийняти спадщину позивач 26.01.2016 звернулася до Пирятинської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у звязку з пропуском встановленого законом строку на прийняття спадщини. Вважає, що пропустила установлений законом строк з поважної причини, оскільки має хронічну хворобу обох стоп, що ускладнює її пересування, а з 2003 року вона перебувала під постійним наглядом лікаря, бо хвороба загострилася. Лікування бажаного ефекту не давало та змушувало позивача постійно знаходитися вдома. До хвороби також додався літній вік, бо на момент смерті матері їй було вже 54 роки. Внаслідок захворювання їй протипоказані довготривалі прогулянки, емоційні навантаження, тривале перебування на сонці. Крім того, вчасній подачі заяви перешкодило також погне транспортне сполучення між Пирятином та Чорнухами. У звязку з цим позивач просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просили позов задовольнити. Позивач пояснила, що після смерті матері вона приїжджала на похорони та на поминальні дні в с.Малютинці Пирятинського району. При цьому вони домовилися із сестрою, що земельну ділянку, що залишилася після смерті матері вони поділять між собою, а поки нею буде користуватися її племінниця [PERSON] Оформляти спадщину позивач тоді не збиралися, бо всі її думки були зайняті хворобою та призначеною операцією стопи. Після проведеної невдалої операції вона ще важко хворіла, тому весь цей час і не цікавилася спадковим майном. Про можливість подачі нотаріусу однієї заяви про прийняття спадщини, без оформлення додаткових документів, вона не знала, як і не знала, що заяву можна подати через сільську раду. На поминки матері до с.Малютинці її привозив син своїм транспортом, по дорозі вони минали Пирятин і заїжджали до нотаріальної контори, але там були великі черги. Син з нею разом не проживав та рідко навідувався. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не зявився, направив листа про слухання справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнав, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки не вважає названу позивачем причину пропуску установленого строку для прийняття спадщини поважною. Із самого початку позивач відмовилася приймати спадщину після смерті матері, тому свідоцтво про право на спадщину отримала онука померлої. Крім того, позивач не було тяжкохворою, на стаціонарному лікуванні знаходилася після спливу установленого законом шестимісячного строку та могла сама пересуватися, при цьому декілька раз (на похорони та поминки) приїжджала із сином у с. Малютинці через м. Пирятин та мала можливість подати заяву про прийняття спадщини у нотаріальній конторі. Крім того, вона не була позбавлена такої можливості за місцем свого проживання у сільській раді, а також позивач мала право через стан свого здоровя просити посадову особу вчинити цю нотаріальну дію в неї вдома. Натомість, близько 13 років позивач не заявляла свої права на спадщину, а звернулася до суду лише через такий довгий термін. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що померла [PERSON] його родичка та підтвердив той факт, що позивач з чоловіком та сином приїжджали на похорон до матері у с. Малютинці Пирятинського району. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовна заява не підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06 квітня 2003 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №313258, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області 23.12.2015 (а.с. 5). Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2849 га на території [PERSON] сільської ради (а.с.30). Спадкоємцями померлої першої черги є її доньки [PERSON] та [PERSON] (а.с.7,26,27). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її онука [PERSON], отримавши свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно (а.с.31). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ст.549 ЦК УРСР в ред.1963 року). Позивач [PERSON] у встановлений законодавством строк із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори не звернулася. 26.01.2016 [PERSON] звернулася до Пирятинської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], проте їй було відмовлено у звязку з пропуском встановленого законом строку на прийняття спадщини (а.с.6). Відповідно до ст..550 ЦК УРСР в редл.1963 року, строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування » №7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до розяснень, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. У судовому засіданні позивач пояснила, що мала намір прийняти спадщину, але не зробила цього через незнання порядку її прийняття та неможливістю потрапити на прийом до нотаріуса у м.Пирятині через великі черги. При цьому зазначила, що декілька раз була проїздом у Пирятині на протязі 6 місяців після смерті матері. Вищеуказані позивачем причини, на думку суду, не повязані з обєктивними та істотними труднощами для позивача на вчинення дій для подання заяви про прийняття спадщини та не можуть бути визнані судом поважними для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Не може бути також визнана поважною причиною хвороба позивача та її літній вік. Сама позивач пояснила, що мала хронічну хворобу стоп, яка ускладнювала її пересування, але можливість пересуватися самостійно була, а на стаціонарному лікуванні згідно матеріалів справи (а.с.8) позивач знаходилася вже після спливу шестимісячного строку для відкриття спадщини. На момент відкриття спадщини позивачу було 54 роки, що згідно із нормами законодавства є віком працездатної особи, інвалідом позивач не була визнана. У судовому засіданні також не знайшов свого підтвердження той факт, що позивач була самотньою та не мала до кого звернутися за допомогою. Свідок у судовому засіданні пояснив, що на похорони та поминки до матері позивач приїжджала із сином та чоловіком. Перебування сина час від часу на заробітках (з пояснень позивача) не є підставою для визнання її одинокою. Враховуючи викладені обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову до відповідача [PERSON] за необґрунтованістю заявлених вимог. Крім того, позивачем заявлено безпідставно вимоги до неналежного відповідача [PERSON] сільської ради Пирятинського району, оскільки після смерті спадкодавця [PERSON] залишилися інші спадкоємці, які прийняли спадщину.

Outcome: dismissed