Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулась у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.03.1972 року Будинком шлюбів м. Уфа БАССР, актовий запис № 1223, між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають повнолітнього сина, який проживає окремо та має власну сім'ю. Зазначала, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, сімейні відносини припинені, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Тривалий час проживають окремо один від одного. Шлюб існує лише формально, тому примирення та подальше збереження сім`ї не бажає. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду надіслала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.03.1972 року Будинком шлюбів м. Уфа БАССР, актовий запис № 1223 (а. с. 3). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень позивача, сторони не ведуть спільне господарство, шлюбні стосунки не підтримують. Шлюб існує лише формально, тому примирення та подальше збереження сім`ї позивач не бажає, примирення між подружжям неможливе, оскільки позивач не бажає подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved