Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

[PERSON] мотивував позов тим, що є інвалідом ІІ групи і мешкає з сім`єю в складі 8 осіб в квартирі [ADDRESS]. Як багатодітна сім`я перебувають на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Оскільки в сім`ї було 3 інваліда він звернувся до суду з заявою щодо передачі йому в користування нежилого приміщення колясочної в під`їзді будинку для зберігання крісла-коляски і рішенням Ленінського райсуду м. Вінниці від 04.04.2003 року позов був задоволений. Оскільки він відкрито і добросовісно користується цим приміщенням з 2003 року, на підставі ст. 344 ЦК України просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на нежиле нерухоме майно колясочну, яка в технічному паспорті на квартиру № 112-А від 27.01.2011 року позначена під номером 2 і має розмір 7,5 (2,39?3,12) квадратних метра, що знаходиться в четвертому під`їзді будинку № 11 по вул. Келецькій в м. Вінниці (а.с. 36-38). В судовому засіданні позивач [PERSON] і представник [PERSON] позов підтримали. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] позов не визнали, подали письмові заперечення (а.с. 50-55). Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, а також матеріали інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS], суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/8 частки квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.11.2003 року. Згідно довідки МКП «ЖЕК № 12» від 17.02.2015 року в даній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 6). З 2003 року [PERSON] користується нежилим приміщенням колясочної в четвертому під`їзді цього будинку. Так, відповідно до рішення Ленінського райсуду м. Вінниці від 04.04.2003 року зобов`язано начальника ЖЕК-10 [PERSON] надати [PERSON] в користування для використання за цільовим призначенням зберігання інвалідного крісла-коляски нежиле приміщення колясочної, розташованої в 4 під`їзді будинку № 111 по вул. Келецькій в м. Вінниці після виселення [PERSON], що проживає в ньому з сім`єю без права на прописку (а.с. 7). Згідно матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS], нежиле приміщення до перепланування складалось із коридору 1 площею 3,2 кв.м., кабінету 2 площею 7,5 кв.м., кухні 3 площею 2,5 кв.м. Приміщення колясочної було самочинно переобладнане [PERSON] в квартиру, їй надано інвентаризаційний номер 112-А і станом на 2011 рік вона має загальну площу 13,5 кв.м., житлову 7,4 кв.м. і складається з таких приміщень: коридор 1 площею 3,6 кв.м., кімната 2 площею 7,4 кв.м., санвузол 3 площею 2,5 кв.м. Про відповідні самочинні переобладнання КП «ВМБТІ» було повідомлено Директора департаменту правової політики та якості міської ради [PERSON] 22.06.2012 року (а.с. 63). Визнання права власності за набувальною давністю в порядку ст. 344 ЦК України базується на сукупності обставин, зазначених в ч. 1 цієї статті, а саме, добросовісного, відкритого і безперервного володіння нерухомим майном як своїм власним протягом десяти років. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001 року. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів, щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно загальних засад цивільного законодавства, володіння є добросовісним, якщо володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, а обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. 02.03.2004 р. Конституційним Судом України у справі 1-2/2004 за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) прийнято рішення відповідно до якого: «1.1. допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладочки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. 1.2 власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. 1.3 питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності». Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що при приватизації квартири [ADDRESS] позивач [PERSON] також набув права спільної власності на приміщення колясочної і це майно не є «чужим» в розумінні ст. 344 ЦК України, тому позов щодо визнання за ним права власності за набувальною давністю на це приміщення не може бути задоволений відповідно до вимог ст. 344 ЦК України. Також з огляду на зазначені обставини і приймаючи до уваги п. 13 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» в судовому засіданні було роз`яснено право на заміну відповідача належним відповідачем або притягнення до участі в справі в якості співвідповідача іншої особи, зокрема співвласників квартир будинку, Вінницької міської ради як органу місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальної громади, проте представник позивача наполягав на тому, що відповідати за позовом має виконавчий комітет Вінницької міської ради. Суд враховує, що позивачу [PERSON] правомірно було передано в користування нежиле приміщення на підставі рішення суду, яке є чинним, а також за згодою громадян співвласників квартир 4 під`їзду будинку № 111 по вул. Келецькій в м. Вінниці (а.с. 9). Разом з тим, протягом часу користування цим нежилим приміщенням [PERSON] самочинно здійснив переобладнання колясочної в жиле приміщення квартиру, і фактично збільшив площу. Дані переобладнання не прийняті до експлуатації. Департаментом архітектури, містобудування та кадастру надана відповідь [PERSON] про те, що комісією з розгляду конфліктних питань та апеляцій в сфері містобудування 30.05.2012 року прийнято рішення про відмову в прийнятті в експлуатацію самочинно реконструйованих нежитлових приміщень загального користування (колясочна) в житлову квартиру № 112а по вул. Келецькій, 111 в зв`язку з відсутністю правових підстав та багато чисельними скаргами мешканців будинку (а.с. 57). З огляду на положення ст. 376 ЦК України право власності за набувальною давністю на об`єкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином суд прийшов до висновку, що позивач [PERSON] невірно обрав спосіб захисту права, тому в задоволенні його позову про визнання права власності на нежиле нерухоме майно колясочну, яка в технічному паспорті позначена під номером 2 площею 7,5 кв.м. (2,39?3,12) в четвертому під`їзді будинку № 111 по вул. Келецькій в м. Вінниці за набувальною давністю слід відмовити.

Outcome: dismissed