Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

[PERSON] який діє в інтересах Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області, звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь держави заподіяну ним внаслідок вчинення адміністративного правопорушення майнову шкоду в сумі 5100 гривень; стягнути з відповідача на користь Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області сплачений судовий збір в сумі 1762 гривні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.06.2018 року на річці Інгул «Софіївське водосховище», що розташоване на території Новобузького району Миколаївської області, в порушення п.4.4, 4.6, 4.11, 4.14 «Правил любительського та спортивного рибальства», в період весняно-літньої нерестової заборони в місці не визначеному для любительського рибальства, [PERSON] здійснював лов риби трьома вудками з берега та виловив 30 одиниць риби лящ, меншим за розміром, ніж встановлено вказаними Правилами. Своїми діями відповідач заподіяв шкоди рибним запасам України на суму 5100 гривень, розрахованих відповідно до «Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», затверджених постановою КМУ від 21.11.2011 року № 1209. Розрахунок збитків проведено за формулою (кількість ляща * один неоподаткований мінімум доходів громадян * 10), а саме, 30*17*10. Постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 02.07.2018 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Під час ухвалення постанови по справі, судом відповідно до вимог ст.40 КУпАП не прийнято рішення про відшкодування шкоди завданої незаконними діями відповідача рибному господарству України, обчисленої згідно «Такс». 02.08.2018 року відповідачу було направлено відповідну претензію з вимогою сплатити суму завданої державі шкоди у добровільному порядку, у звязку з несплатою відповідачем збитків у розмірі 5100 гривень, позивач був змушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У встановлений даною ухвалою строк, від представника відповідача до суду надійшов відзив з доказами направлення його копії позивачу, з якого вбачається, що представник відповідача вважає вимоги позивача незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки суду не надано необхідних, належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які посилається позивач. Також представник відповідача зазначає, що позивач надав до суду копію протоколу № 012128/903 від 03.06.2018 року, який має недоліки та суперечить чинному законодавству України, оскільки інспектор притягнув [PERSON] до відповідальності по неіснуючий нормі закону, в графі свідки зазначено одного свідка, але вказаним протоколом та взагалі законодавством передбачено мінімум два свідки адміністративного правопорушення, при складанні протоколу інспектором не було розяснено [PERSON] вимоги ст.268 КУпАП та не вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, представник відповідача також зазначає, що посилання позивача на письмову розписку про прийняття майна є неприпустимими, так як в графі підпис особи яка прийняла на зберігання рибу, стоїть підпис не відповідача [PERSON], а іншої невідомої особи. Позивачем не долучено до позову жодного доказу вини [PERSON] у завдані збитків державі на суму 5100 гривень, та не зазначено як саме було визначено вагу риби та її розміри. У звязку з наведеним, представник відповідача просить суд відмовити Управлінню Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області в задоволенні позову до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення адміністративного правопорушення. Ухвалою суду від 23 січня 2019 року, було задоволено клопотання представника відповідача про здійснення виклику в судове засідання відповідача [PERSON] 28 січня 2019 року до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, що викладенні відповідачем заперечення щодо позовної заяви жодним чином не стосуються предмету даного спору, оскільки відповідач намагається оскаржити процесуальні дії інспектора Миколаївського рибоохоронного патруля та протокол про адміністративне правопорушення № 012128/903 від 03.06.2018 року, який було складено відносно нього. Проте такі дії відповідач повинен був вчиняти під час розгляду справи № 481/766/18 в Новобузькому районному суді або в Апеляційному суді Миколаївської області, оскільки саме там вирішувалося питання про причетність відповідача до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП, у звязку з чим, позивач просить суд не брати до уваги заперечення відповідача, які викладені в відзиві на позовну заяву, оскільки вони не стосуються предмету доказування. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в установленому законом порядку, просив суд розглядати справу без його участі. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, погодившись із тим, що відповідачем було здійснено вилов риби лише в кількості трьох екземплярів, а відтак розрахунок збитків повинен бути на суму 510,00 грн., у звязку з чим просили відмовити в задоволенні позову про стягнення збитків саме в розмірі 5100,00 грн. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, повно, обєктивно та всебічно дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. За змістом ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 02 липня 2018 року (справа № 481/766/18), яка набрала законної сили 13 липня 2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень без конфіскації знарядь вчинення правопорушення та незаконно добутих водних живих ресурсів, у звязку з чим, даний факт не підлягає доказуванню у судовому засіданні при розгляді даної справи. Вказаною постановою суду встановлено, що [PERSON] 03.06.2018 року о 16 год. 00 хв., на річці Інгул «Софіївське водосховище», що розташоване на території Новобузького району Миколаївської області, в порушення вимог п.4.4, 4.6, 4.11, 4.14 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України 15.02.1999 року № 19 (надалі Правил рибальства), в період весняно-літньої нерестової заборони в місці не визначеному для любительського рибальства здійснював лов риби трьома вудками з берега та виловив 30 шт. ляща, розміром 10-15 см., що менше встановленого розміру у п.4.11 Правил рибальства. Таким чином, вина [PERSON] є доведеною, проте питання відшкодування збитків, нанесених рибному господарству України судом не було вирішено. З урахуванням вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, розглядаючи дану справу, що стосується правових наслідків дій [PERSON], доказуванню та встановленню підлягає лише розмір, завданих правопорушником матеріальних збитків, що заподіяні внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Відповідно до ст.40 КУпАП якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. За приписами ст.69 Закону України «Про охорону навколишнього приводного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, [PERSON] нанесено збитків рибному господарству України на суму 5100 грн. 00 коп. Розрахунок вказаної шкоди було проведено відповідно до «ТАКС для обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», затвердженої постановою КМУ від 21 листопада 2011 року № 1209. Згідно Додатку 1 до постанови КМУ від 21 листопада 2011 року № 1209 «ТАКСИ для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об'єктах України», вартість риби лящ складає 10 неоподаткованих мінімумів за одну одиницю (1 неоподаткований мінімум складає 17 грн.), у звязку з чим, враховуючи що [PERSON] було незаконно виловлено 30 одиниць риби лящ, суд погоджується з розміром шкоди у сумі 5100 грн. 00 коп., яка заявлена до стягнення позивачем. Відповідно до ст.20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. На підставі ст.10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 324 ЦК України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач зобов'язаний відшкодувати заподіяну навколишньому середовищу шкоду, а тому з відповідача підлягає стягненню заподіяна шкода у розмірі 5100 грн. При цьому, суд не може враховувати пояснення відповідача та його представника щодо того, що ним фактично було здійснено вилов трьох рибин, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи, зокрема, поясненнями [PERSON] наданих в протоколі про адміністративне правопорушення від 03.06.2018 року № 012128/903 та описі обєктів лову, якою визначено кількість риби та її вагу, які підписані [PERSON] Той факт, що пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення від 03.06.2018 року № 012128/903 було підписано [PERSON] під диктовку посадових осіб рибоохоронного патруля не знаходить свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги до [PERSON] доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь позивача на підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути судові витрати в сумі 1762 грн. понесені позивачем при поданні позовної заяви. Враховуючи викладене,

Outcome: approved