Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

[PERSON] у листопаді 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з нею. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що з відповідачем мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO] З серпня 2017 року сторони шлюбні відносини не підтримують та спільно не проживають. Після припинення шлюбних відносн відповідач разом із сином проживала за адресою: [INFO], а потім змінила адресу проживання на наступну: Запорізька область, Вільнянський район, с. Купріянівка, вул. Садова, 19. Після відїзду відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною, так як поїхала з останнього відомого місця проживання, не повідомивши нову адресу проживання, на зв'язок не виходить. Позивач просить суд зобовязати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], та визначити наступний спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною: систематичні побачення дитини [PERSON], [INFO], із батьком [PERSON] щотижня з 17-00 години пятниці до 17-00 години неділі, без присутності матері дитини - [PERSON]. Ухвалою суду від 20.12.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 12.02.2019 року. Судове засідання 12.02.2019 року було відкладене на 14.03.2019 року у звязку із неявкою відповідача. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та дату розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою проживання та шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті Судової влади, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надано. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, повідомивши також, що місце проживання відповідачки не відоме. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою\~статті 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада\~1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами,\~першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада\~1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада\~1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.\~Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що\~[PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] Сторони перебували у шлюбі, який рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.03.2018 року розірваний.\~\~ Із листа Купріянівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 10.09.2018 року вбачається, що відповідач та її син на території сільської ради не проживають, їх місцезнаходження не відоме. Відповідно акту обстеження умов проживання позивача від 13.11.2018 року за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, селище Новотавричеське, для неповнолітнього [PERSON] є окрема кімната, диван, дитяче ліжко, шафа для одягу. Крім цього актом встановлено, що за даною адресою зареєстрована також відповідач із дитиною, однак з серпня 2017 року за вказаною адресою не проживає. Відповідно до\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі\~статтею 142 СК України\~діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до\~статті 150 СК України\~батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 157 СК України\~визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до\~статті 158 Сімейного кодексу України\~за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. За змістом\~статті 159 СК України\~якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участь одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В судовому засіданні встановлено, що відповідач перешкоджає позивачеві у спілкуванні з дитиною, про що свідчать надані позивачем докази про відсутність відомостей про фактичне місце проживання відповідача з дитиною, що є підставою для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved