Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулися до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеним позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS], що є підставою для скасування державної реєстрації зазначеної особи за вказаною адресою. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили наступне. 10.10.1988 року на підставі ордеру № 4749 позивачу [PERSON] та членам її родини - чоловіку [PERSON], дочці [PERSON], була надана двохкімнатна квартира [ADDRESS], яка є комунальною власністю. З того часу сторони проживали у вказаній квартирі. В вищевказаній квартирі зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON], син позивача [PERSON] - [PERSON] У квітні 2010 року відповідач [PERSON] зібрав свої речі та виїхав на інше постійне місце проживання. З того часу відповідач жодного разу в квартирі не з'являвся, витрат по сплаті за комунальні послуги не несе, добровільно знятися з реєстрації не бажає. У зв'язку з реєстрацією відповідача у будинку проводиться нарахування за комунальні послуги, які позивачі змушені сплачувати впродовж усіх років за відсутності [PERSON] У судовому засіданні 02.04.2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позові, просили суд його задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення у справі. Позивач [PERSON] додатково пояснила суду, що її чоловік працює водієм-далекобійником, у квітні 2010 року він повернувся з чергової поїздки та без пояснення причин зібрав речі та з'їхав з квартири. На її питання відповів, що він більше жити тут не буде. З того часу вони не спілкуються, його місцезнаходження їй не відоме. Позивач [PERSON] додатково пояснила суду, що з квітня 2010 року з відповідачем не бачилася, його речей у квартирі не має, останній їм не дзвонить, зі святами не поздоровляє. Витрат по сплаті за комунальні послуги [PERSON] не несе, що спричиняє позивачам додаткові матеріальні витрати за прописаного відповідача. У судове засідання 30.04.2014 року позивачі не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України). Представник третьої особи - Комунарського районного відділу Управління державної міграційної служби в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заперечень щодо позову не мав. Відповідно до вимог ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України неявка представника третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, взявши до уваги пояснення позивачів, свідка [PERSON], надані останніми під час судового засідання 02.04.2014 року, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Житлове приміщення - квартира за адресою: [ADDRESS] не приватизована та знаходиться у комунальній власності. Позивачі є основними наймачами зазначеної квартири, що підтверджується ордером на житлове приміщення № 4749, виданого 10.10.1988 року виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів м. Запоріжжя на підставі рішення № 230/23 від 01.09.199 року. Згідно з довідкою ЦОА № 11 від 16.01.2014 року за № 130 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], її дочка [PERSON], онук - [PERSON], чоловік - [PERSON], останній за вказаною адресою не проживає з квітня 2010 року і по цей час. Відповідно до актів ЦОП № 11 від 26.03.2013 року, 25.04.2014 року [PERSON] не проживає у [ADDRESS] з квітня 2010 року. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що дійсно відповідач не проживає та не має особистих речей за адресою: [ADDRESS]. Останній раз відповідача [PERSON] бачила, приблизно у 2010 році, адреса місця проживання відповідача на цей час їй невідома. З урахуванням вищевикладеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Дані про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, його показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 вiд 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року, роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Статтею 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюють відповідні органи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в АР Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; виселення; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких, пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідач не знімається з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою у добровільному порядку шляхом подачі відповідної заяви до Комунарського районного відділу Управління державної міграційної служби в Запорізькій області. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі [ADDRESS], з квітня 2010 року без поважної причини, тому за ним не збереглося право на вказане житлове приміщення, що в свою чергу, свідчить про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved