Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] пред'явила позов до [PERSON] та просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати Київський РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області зняти її з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири, в якій разом з нею зареєстрована і її донька - [PERSON], яка в свою чергу з листопаду 2010 року за місцем фактичної реєстрації не мешкає, оскільки має інше постійне місце проживання. Позивач вказує, що перебування відповідачки на реєстраційному обліку у квартирі змушує позивача нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг та перешкоджає їй у розпорядженні своєю власністю. В добровільному порядку [PERSON] знятися з реєстраційного обліку відмовляється. У судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву. Крім цього, відповідач в судовому засіданні зауважила, що не знімається з реєстраційного обліку, щоб запобігти необачних вчинків з боку своєї матері, направлених на розпорядження квартирою. Третя особа у судове засідання не з'явилась, сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та допитавши свідків, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності серія ЯЯЯ № 079080 від 10.05.2005 р., яке зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 03 січня 2006 року (а.с. 7). Разом з позивачем у вказаній квартирі з 1992 року зареєстрована її донька - [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у спірній квартирі не мешкає з листопада 2010 року, оскільки проживає з чоловіком та двома дітьми за іншою адресою: [ADDRESS]. Сторонами вказаний факт не заперечувався. [PERSON] пояснила, що у квартирі проживає одна. На протязі чотирьох років відповідач участі в утриманні квартири не приймає, усі витрати по оплаті комунальних послуг несе лише позивачка, через що вона має намір продати квартиру та переїхати до житла меншої площі. Відповідачка в свою чергу зауважила, що не бажає зніматися з реєстраційного обліку, щоб уникнути необдуманих вчинків з боку матері, яка, на її думку, може вступити в релігійну секту, вийти заміж, заповісти нерухомість сторонній особі тощо, тобто розпорядиться своєю квартирою не на користь доньки та онуків. Під час розгляду справи судом також встановлено, що між сторонами з 2010 року склалися стійкі неприязні стосунки один до одного. На протязі цього часу відповідачка з матір'ю не спілкується, її життям не цікавиться. Вказані обставини, як і факт тривалого не проживання відповідача за адресою реєстрації, також підтвердила допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] Враховуюче викладене, судом встановлено, що відповідачка не проживає у спірній квартирі без поважної причини з листопада 2010 року. Має інше постійне місце проживання, участі в утриманні квартири не приймає, на протязі останніх чотирьох років спроб вселитися до неї не робила, з відповідними вимогами до суду не зверталась. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника втрачає право на користування житлом в будинку (квартирі), що належить громадянину на праві власності, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів. Стосовно позовної вимоги, якою позивач просить зобов'язати третю особу зняти відповідачку з реєстраційного обліку суд звертає увагу на наступне. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для подальшого зняття останньої з реєстрації в цьому приміщенні. Крім того, позовні вимоги щодо зобов'язання Київського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області зняти відповідачку з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають і з тих підстав, що позивач визначила статус Київського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області в даній цивільній справі в якості третьої особи. Під час розгляду справи судом не встановлена наявність спору між позивачкою та третьою особою. Положення третьої особи у цивільному процесі врегульовані ст. ст. 34, 35 ЦПК України і суттєво відрізається від правового положення сторін у процесі, зокрема відповідача. Зобов'язання у цивільному процесі за позовними вимогами не може бути покладено на третю особу, оскільки за загальними нормами процесуального закону, за позовом відповідає відповідач. Відповідно до статті 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Outcome: partial