Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» (надалі відповідач/ПАТ «Хмельницькгаз») про визнання недійсним з моменту укладення договору про реструктуризацію заборгованості по відшкодуванню витрат, укладеного 01 червня 2016 року між ним та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» в особі голови правління [PERSON] В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 19 травня 2016 року працівники Білогірської філії безпідставно звинуватили його у несанкціонованому користуванні природним газом і, користуючись монопольним становищем на ринку, пригрозили відключенням від газопостачання. 01 червня 2016 року між ним та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» було укладено договір про реструктуризацію заборгованості по відшкодуванню витрат. Вказав, що укладений договір про реструктуризацію не відповідає вимогами чинного законодавства, вчинений ним під впливом тяжкої обставини та омани щодо наявності його вини, а також в договорі не вказані причини виникнення заборгованості, зазначені в ньому штрафні санкції є значно завищеними, Крім того, відмітив, що укладаючи оспорюваний договір він помилився щодо правової природи правочину, його змісту, оскільки укладення договору було єдиним способом швидко відновити порушені його права та права його сімї, як споживачів природного газу. В ході розгляду справи [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечували. Вислухавши пояснення позивача і його представника, представника відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» надає до житлового будинку, розташованого по вул.Зарічанська,17 (в минулому вул.Карла Маркса,17) в смт Білогіря Хмельницької області, власником якого є [PERSON] послуги з постачання природного газу (особовий рахунок №1400003571). 19 травня 2016 року при заміні газового лічильника із використанням газозварювальних робіт по вул.Зарічанська,17 (в минулому вул.Карла Маркса,17) в смт Білогіря Хмельницької області працівниками Білогірської дільниці ПАТ «Хмельницькгаз» в присутності споживача [PERSON] виявлено в стіні житлового будинку приховану ділянку газопроводу, поза вузлом обліку газу. Комісією в складі майстра [PERSON], слюсаря ВБГО [PERSON], електрозварювальника [PERSON], в присутності споживача [PERSON] здійснено відключення газопостачання з встановленням заглушки на стояку, опломбовано пломбою С26229379 про що складено акт на відключення, який був підписаний членами комісії та [PERSON] (а.с.37). Тієї ж дати, на виконання вимог глави 5 розділу ХІ Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики так комунальних послуг №2494 від 30.09.2015 року «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» майстом [PERSON], майстром [PERSON] за участю споживача [PERSON] складено акт про порушення №17-Сл, яким встановлено порушення [PERSON] пп.1 Глави 2 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних ситем (виявлено в стіні ділянку прихованого газопроводу поза вузлом обліку газу). (а.с.38). 27.05.2016 року вказаний [PERSON] в присутності [PERSON] був розглянутий комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ та прийнято рішення провести донарахування не облікованого обсягу природного газу (несанкціонований газопровід) за період з 19.05.2014 року по 18.05.2016 року в розмірі 73271,92 грн., що відповідає вимогам п.1 глави 3 розділу Розділу ХІ Кодексу газорозподільних ситем. Споживач зобовязався внести перший внесок необлікованго обєму природного газу в розмірі 20000,00грн., а на решту суми укласти в строк до 02 червня 2016 року договір про реструктуризацію. На виконання даних умов 31.05.2016 року [PERSON] внесено 20000,00 грн. в рахунок оплати необлікованого обєму природного газу, що підтверджується даними квитанції Хмельницького відділення «Соборне» Хмельницької фії ПАТ КБ «ПриватБанк» №0.0.560671967.1 від 31.05.2016 року (а.с.а.с.31,40,41,43). 01 червня 2016 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» в особі голови правління [PERSON] укладено Договір про реструктуризацію заборгованості по відшкодуванню втрат. Згідно умов Договору підприємство надало [PERSON] розстрочку у погашенні заборгованості по відшкодуванню втрат, які понесло Підприємство на суму 53271,92 грн. терміном на три роки, з 01.06.2016 року по 31.05.2019 року включно. Сума щомісячного платежу становить 1479,77 грн. Сума останнього платежу складає 1479,97 грн. (а.с.7). На виконання умов Договору [PERSON] проводив погашення розміру заборгованості щомісячними платежами, що підтверджується даними акту звіряння взаємних розрахунків за період з січня 2016 року по січень 2017 року між ПАТ по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» і [PERSON] (а.с.44). Виходячи із положень ст.ст. 6, 526, 626-631 ЦК України укладений договір є обовязковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину, викладені в статті 203 ЦК України, якою передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної діяльності; волевиявлення учаснику правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з правилом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорювані правочини). Підставою недійсності правочину відповідно до ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину, при визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв'язку з вчиненням цього правочину. Статтею 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Суд, аналізуючи надані суду докази в їх сукупності приходить до висновку що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано доказів, які достовірно свідчили про те, що Договір про реструктуризацію заборгованості по відшкодуванню втрат від 01.06.2016 року укладено ним з відповідачем під впливом тяжкої обставини та обману. Посилання позивача на те, що тяжкою для нього обставиною є те, що природній газ є життєво забезпечувальною умовою для його сімї (щоденне готування їжі, консервація, підігрів води, обігрів житла), а укладення договору було єдиним способом швидко відновити порушені його права та права його сімї, як споживачів природного газу, суд вважає надуманими і не приймає до уваги, з огляду на те, що позивач мав можливість не підписувати вказану угоду, але розпорядився своїм правом вільного укладення договору у найбільш прийнятний для себе спосіб, при цьому до укладення договору сплатив первинний платіж у розмірі 20000,00 гривень, чим визнав, правомірність вимог відповідача про відшкодування спричинених ним збитків, тому у суду відсутні підстави вважити, що договір із відповідачем позивач уклав за тяжкої для нього обставини, що потягло укладення угоди на вкрай невигідних умовах. Крім того, [PERSON] не оскаржував дії відповідача, тим самим визнаючи правомірними дії щодо складення акту та прийняття рішення комісією, весь час виконував умови договору та сплачував щомісячні платежі. Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження введення його в оману під час підписання оспорюваного договору про реструктуризацію заборгованості по відшкодуванню втрат. Договір відповідає положенням ст..626 ЦК України, сторони під час його підписання дійшли згоди щодо істотних умов договору, волевиявлення позивача було вільним, тому підстави для визнання його недійсним, передбачені положеннями ст.ст. 203,215 ЦК України, відсутні. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed