Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

[PERSON] у березні 2015 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням. Посилався на те, що він разом із відповідачкою [PERSON] та [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири №4, яка знаходиться в будинку №3-Б по вул.Козятинській в м.Чернівці. Крім нього за вказаною адресою зареєстрована також і його колишня дружина [PERSON] Разом з тим, відповідачка вже більше дванадцяти років не проживає за місцем реєстрації, оскільки знаходиться в Італії. Зазначає, що реєстрація місця проживання [PERSON] в квартирі створює йому ряд перешкод та порушує його право власності. Зокрема, відповідачка не приймає участі у витратах по утриманню квартири, а також він не має змоги оформити субсидію Вказані обставини суттєво впливають на його фінансове становище, оскільки він позбавлений можливості працювати, так як є інвалідом першої групи. У звязку із цим, просив позов задовольнити та усунути йому перешкоди у здійсненні ним права користування житловою квартирою №4 в будинку №3«В» по вул.Козятинській в м.Чернівці, шляхом припинення правовідносин повязаних із реєстрацією місця проживання [PERSON] за вказаною адресою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений судом про місце та час розгляду справи. Від нього через канцелярію суду надійшла заява в якій він просив слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Не заперечував щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомила. Представник третьої особи Першотравневого районного відділу УДМС в Чернівецькій області, а також [PERSON], в судове засідання не зявилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені судом про місце та час розгляду справи. Від них до суду надійшли заяви, де вони просили слухати справу у їх відсутність, не заперечували щодо задоволення позову. Справа слухалась у відсутність третьої особи [PERSON], який в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивач не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що квартира №4, яка знаходиться в будинку №3Б по вул.Козятинській в м.Чернівці належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.5). Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, якими передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно довідки ОСББ «Геолог» від 25 березня 2015 року, відповідачка [PERSON] зареєстрована в [INFO] (а.с.8,10). Разом з тим, як вбачається із вказаної довідки, а також акту ОСББ «Геолог» від 20 квітня 2015 року, [PERSON] з 2003 року постійно проживає в Італії. Останній раз відповідачка знаходилась за місцем реєстрації в грудні 2009 року (а.с.20). Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року розяснив, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109,110,116 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР). У звязку із цим, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації (п.34). Таким чином, виходячи з наведених вище норм закону, зняття відповідачки з місця реєстрації у спільній квартирі, не позбавляє її права власності на вказане житло. У своєму позові позивач посилається на те, що реєстрація відповідачки у спільній квартирі порушує його права як власника житла. Згідно копії пенсійного посвідчення та заключення ЛКК №3945/13, виданого Комунальною медичною установою Міська поліклініка №1, позивач [PERSON] є інвалідом першої групи (а.с.11-12). У звязку із цим, позивач не має можливості працевлаштуватись та сплачувати за відповідачку комунальні послуги. Більше того, основною причиною звернення [PERSON] до суду є намір отримати субсидію. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, враховуючи наведені вище норми закону, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] Крім того, відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягають стягненню судові витрати пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved