Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні своїм майном. Позов мотивований тим, що будівля площею 243,2 м.кв. знаходиться за адресою: Закарпатська обл., с.м.т. Батьово, вул. Сернянська, 6, належить на підставі рішення Берегівського районного суду від 08.02.2006 року [PERSON] (далі - Позивач). За усною домовленістю, дану будівлю Позивач дав у користування [PERSON] (далі - Відповідач) до першої вимоги. Коли Позивач звернувся до Відповідача у 2013 році з проханням звільнити дану будівлю, то Відповідач попросив відтермінувати цю вимогу на певний час. Через деякий час Позивач знову хотів звернутись з вимогою звільнити дану будівлю, але Відповідач почав уникати Позивача. У свою чергу Позивач направив Відповідачеві лист з претензією від 28 серпня 2015 року, згідно з якою Відповідач зобов'язаний був зв'язатись з Позивачем для вирішення їхнього питання щодо звільнення території та будівлі, яка належить Позивачу на праві власності, але Відповідач проігнорував дану претензію, не зв'язався і не надав жодних аргументованих пояснень щодо своїх дій. Позивач вважає дії Відповідача незаконними, і єдиною можливістю відновити моє порушене конституційне право на вільне користування своєю власністю (ст. 41 Конституції України) є покладення на Відповідача обов'язку усунути перешкоди в користуванні майном та примушення звільнити зайняту будівлю та земельну ділянку. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. В судове засідання представник позивача [PERSON] також не зявився, однак подав лист, у якому просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином, своєчасно про час та місце розгляду справи, згідно ст. 74 ЦПК; причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи не подавав, тому на підставі ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечує представник позивача. Дослідивши письмові докази по справі, оцінивши всі обставини, що мають значення для правильного її вирішення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦКУ право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зміст права власності визначає ст. 317 ЦК України, у якій сказано що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а також на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В силу ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник розпоряджається, користується та володіє своїм майном на власний розсуд. Через протиправні дії Відповідача, Позивач обмежений у праві власності, що суперечить чинному законодавству України. Відповідно до пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5, право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом. У відповідності з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Також інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. Ч. 3 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності, тобто ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Дана норма права практично дублюється нормою ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України. І так як Відповідач, користуючись майном Позивача без будь-якої правової підстави порушує право власності Позивача, тому позовна заява є підставною та підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст. ст. 3, 8, 41, 55 Конституції України, п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України, ст. 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391, Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, -

Outcome: approved