Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. На підтвердження заявлених вимог вказала, що [PERSON] , [INFO] , народився у смт. Щербинівка міста Торецьк Донецької області Української РСР. Навчався у школі-інтернаті в м. Торецьку Донецької області з 1978 до 1981 року. З 1981 до 1985 року навчався у школі № 20 м. Торецька Донецької області. Після закінчення школи навчався у професійно-технічному училищі № 73 міста Торецьк з 1985 до 1988 року. 20.02.1987 року заявник отримав паспорт зразка СРСР, який був виданий відділом внутрішніх справ Дзержинського виконавчого комітету Донецької області. Станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року заявник мешкав на території України за адресою: [ADDRESS] . З 2002 до 2019 року відбував покарання у виправній колонії Курської області Російської Федерації. Після звільнення з місця відбування покарання повернувся до України на місце постійного проживання у липні 2019 року. Прибувши на місце постійного мешкання заявник звернувся до Торецького міського сектору ДМС України в Донецькій області для оформлення паспорта громадянина України, проте отримав відповідь про неможливість документувати його паспортом громадянина України через відсутність документів, які підтверджують постійне проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року Кордон заявник перетинав за документом «Посвідчення особи на повернення в Україну», якій підтверджує особу заявника. Місце реєстрації (прописки) у заявника відсутнє у зв`язку з відсутністю паспортного документа. На теперішній час заявник мешкає за адресою: [ADDRESS] . Заявник та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, з підстав викладених у заяві, просили встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року. Заявник зазначив, що у 1987 році він отримав паспорт СРСР. Станом на 24.08.1991 та станом на 13.11.1991 він мешкав у [ADDRESS] . З 2002 року до 2019 року відбував покарання у виправній колонії Курської області Російської Федерації. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення вимог заяви не заперечував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] є її рідним племінником, вони підтримують родинні стосунки. Влітку та восени 1991 року [PERSON] проживав по [ADDRESS], точного номеру вона не пам`ятає в смт. Щербинівка м. Торецьк Донецької області, приходив до неї в гості. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] є її племінником. Зазначила, що вони підтримують родинні стосунки. Наприкінці серпня 1991 року її син приїхав з армії у відпустку у м. Торецьк, [PERSON] приходив в гості. Крім того, навесні 1992 року [PERSON] також приходив до неї в гості. [PERSON] проживав в м. Торецьк, смт. Щербинівка. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, заслухав учасників справи, дослідив матеріали справи, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані і підтверджені доказами, доданими до матеріалів справи. Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації, що підтверджено довідкою депутата селищної ради від 16.12.2019. За інформацією голови вуличного комітету по вул. Привокзальній смт. Щербинівка від 09.10.2019 підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно з народження і до 1993 року проживав за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] від 03.09.2019 [PERSON] народився [INFO] в смт. Щербинівка міста Торецьк, Донецької області, Україна. Згідно форми №1, наданою Торецьким МВ ГУ ДМС України в Донецькій області [PERSON] . [PERSON] народився народився [INFO] в смт. Щербинівка міста Торецьк, Донецької області, Україна. Відповідно до довідки від 27.07.2019, виданої Торецьким МВ ГУДМС України в Донецькій області [PERSON] звертався до Торецького МВ ГУДМС України в Донецькій області із заявою щодо видачі паспорта громадянина України та встановлення належності громадянства України, однак у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують постійне проживання на Україні станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, а саме будинкова книга або картки Ф-А та Ф-Б , документувати паспортом України не можливо. Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24 серпня 1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року, що має підтверджуватись документами про прописку. Як вбачається з роз`яснень, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З листа Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення вбачається, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006 зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях,що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. На підставі п.п. 7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Так, постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом). Встановлення даного факту заявнику необхідно з метою реалізації права на отримання паспорта громадянина України. Таким чином, аналізуючи викладене та дослідив надані докази, суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки досліджені судом докази підтверджують фактичне проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 та станом на 13.11.1991 року.

Outcome: approved