Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом до Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області Сокиринецького старостинського округу про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що [INFO] в селі Майдан-Чапельський Вінницького району Вінницької області померла її мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . При житті її мати [PERSON] 20 березня 1993 року склала заповіт, згідно з яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповідала [PERSON] . Вказує, що вона з 22 листопада 1985 року по 18 липня 2005 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Після розірвання шлюбу змінила шлюбне прізвище « [PERSON] » на дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] , які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, чи інших спадкоємців за заповітом не має. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] . Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] позивачка прийняла відповідно до ст.1269 ЦК України шляхом подання у встановлений ст.1270 ЦК України строк нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Однак оформити у нотаріуса спадкові права після смерті матері на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] позивачка не має змоги, зважаючи на наступне. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 4 серпня 1987 року виконкомом Парпурівської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів № 167 від 23.05.1987 року, належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Відповідно до записів в погосподарських книгах станом на 15 квітня 1991 року двір, в якому розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , відносився до категорії колгоспних. Членами колгоспного двору на цю дату згідно з записами в погосподарській книзі за 1991-1995 роки значилися [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, частка кожного члена колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року складала 1/3. Право власності кожного члена колгоспного двору на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] підтверджується записами в погосподарських книгах, які слід визнавати в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , і [PERSON] , як спадкоємцю за заповітом, належить право власності в порядку спадкування за заповітом на вказану частину житлового будинку. Вказує, що оскільки [PERSON] у спірному будинку належить 1/3 частина як члену колгоспного двору та 1/3 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , її частина у праві власності на спірний будинок складає 2/3, а частина [PERSON] у праві власності на спірний будинок складає 1/3 як члена колгоспного двору. Оформити право власності по 1/3 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами як на майно колгоспного двору в позасудовому порядку позивачі не в змозі, так як згідно записам в погосподарських книгах головою колгоспного двору значилась [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, отримати свідоцтво про право власності на відповідні частки у праві власності на житловий будинок як члена колгоспного двору в сільській раді позивачі не в змозі, оскільки органи місцевого самоврядування відповідно до змін в законодавстві з 01 січня 2013 року позбавлені права оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Оскільки [PERSON] та [PERSON] не в змозі оформити право власності на кожного по 1/3 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами як на майно колгоспного двору, а [PERSON] не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , вони вимушені звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Байдак В.П. надали суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримують та просить їх задоволити. Змін та доповнень не мають. Представник відповідача Лука-Мелешківської\~сільської ради\~Вінницького району\~Вінницької області в особі адвоката Слізяка Н.Р. подали заяву про слухання справи за його відсутності, при вирішенні судового спору покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~ Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] в селі Майдан-Чапельський Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . При житті [PERSON] 20 березня 1993 року склала заповіт, згідно з яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповідала [PERSON] (а.с.16). [PERSON] з 22 листопада 1985 року по 18 липня 2005 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила шлюбне прізвище « [PERSON] » на дошлюбне прізвище « [PERSON] », даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] та свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] (а.с.17-19). Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Вінницьким міським бюро РАЦС (а.с.15). Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 4 серпня 1987 року виконкомом Парпурівської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів № 167 від 23.05.1987 року, належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] (а.с.22, 23-25). Відповідно до записів в погосподарських книгах станом на 15 квітня 1991 року двір, в якому розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , відносився до категорії колгоспних (а.с.28-33). Членами колгоспного двору на цю дату згідно з записами в погосподарській книзі за 1991-1995 роки значилися [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з діючим на той час Законом України „Про власність від 15.04.1991 року, постановою Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно з ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів Таким чином, частка кожного члена колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року складала 1/3. Право власності кожного члена колгоспного двору на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] підтверджується записами в погосподарських книгах, які слід визнавати в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , і мені [PERSON] , як спадкоємцю за заповітом, належить право власності в порядку спадкування за заповітом на вказану частину житлового будинку. Крім того, отримати свідоцтво про право власності на відповідні частки у праві власності на житловий будинок як члена колгоспного двору в сільській раді ми не в змозі, оскільки органи місцевого самоврядування відповідно до змін в законодавстві з 01 січня 2013 року позбавлені права оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV. Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868. Статтею 5 Закону визначено об`єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, а саме: земельні ділянки, підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір, законодавством не передбачена. Фак того, що [PERSON] та [PERSON] не в змозі оформити право власності на кожного по 1/3 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами як на майно колгоспного двору, а [PERSON] та отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 07.07.2021 року за вих. № 83/02-31 (а.с. 34). Інших спадкоємців у спадкодавця не було. Заповіт не оспорювався. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.\~16\~Цивільного кодексу\~України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути\~\~визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо. За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.\~1218\~Цивільного кодексу\~України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України-перша черга спадкоємців за законом-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-2\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. \~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно статті 123 ч. 2 Цивільного кодексу Української РСР, розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно Закону України „Про власність від 15.04.1991 року (який діяв на момент смерті батька), пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.1995 року: „ Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. За даних\~обставин суд\~приходить до\~висновку,\~що права\~позивачки на\~спадщину є\~доведеним,\~а тому\~позовні вимоги\~підлягають до\~задоволення та визнання за позивачкою право власності, в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved