overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

[PERSON] пред'явила у суді позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на те, що спільне життя не склалося. Сумісне проживання стало неможливим і це призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків з 2008 року. Позивач до початку судового засідання подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.48). Відповідач своє право на участь в судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 37, 42, 45). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 09.06.2015р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши подані докази, встановив наступне. 02.08.2003 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження від 02 серпня 2002 року зроблено запис № 493 (а.с. 32). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). З 2008 року [PERSON] та [PERSON] не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, сторони проживають окремо. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, у зв'язку з чим спільне проживання стало неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням встановлених обставин справи, на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд приходить до висновку про те, що дана сім'я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім'ї немає. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON] пред'явила у суді позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на те, що спільне життя не склалося, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на стосунки та відносини в сім'ї. Сумісне проживання стало неможливим. Позивач до початку судового засідання подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила проводити розгляд справи за її відсутності (а.с. 9). Представник позивача до початку судового засідання подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.49). Відповідач своє право на участь в судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 20, 25, 34, 41, 46). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 20.03.2015р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши подані докази, встановив наступне. 12.03.2009 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 325 та видано свідоцтво про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Тривалий час [PERSON] та [PERSON] не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, у зв'язку з чим спільне проживання стало неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням встановлених обставин справи, на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд приходить до висновку про те, що дана сім'я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім'ї немає. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

[PERSON] пред'явила у суді позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на те, що спільне життя не склалося, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, спільних інтересів, різними поглядами на стосунки та відносини в сім'ї. До початку судового засідання відповідач та уповноважений представник позивача звернулися до суду із заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивача в поданій заяві підтримав позовні вимоги, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши подані докази, встановив наступне. 03.06.2006 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадянського стану мун. Кішінеу було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис CS-V № 0471061 та видано свідоцтво про одруження (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного. Майнові спори та спори щодо утримання і виховання дитини у сторін відсутні. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, що призвело до фактичного відчуження один від одного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи, визнання позову відповідачем, та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд приходить до висновку про те, що дана сім'я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім'ї не вбачається. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

[PERSON] пред'явила у суді позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на те, що спільне життя не склалося, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, спільних інтересів, різними поглядами на стосунки та відносини в сім'ї. До початку судового засідання сторони звернулися до суду із заявами про розгляд справи без їх участі. Позивач в поданій заяві підтримала позовні вимоги, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши подані докази, встановив наступне. 19.07.2008 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 472 від та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного. Майнових спорів, а також спорів щодо утримання і виховання дитини [PERSON] та [PERSON] не мають. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, що призвело до фактичного відчуження один від одного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи, визнання позову відповідачем, та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд приходить до висновку про те, що дана сім'я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім'ї не вбачається. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] пред'явила у суді позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на те, що спільне життя не склалося, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, спільних інтересів, різними поглядами на стосунки та відносини в сім'ї. До початку судового засідання сторони звернулися до суду із заявами про розгляд справи без їх участі. Позивач в поданій заяві підтримала позовні вимоги, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши подані докази, встановив наступне. 30.08.1996 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану Подільського району м. Києва було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 391 від та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 9). Після розірвання шлюбу, за згодою сторін, діти залишаються із відповідачем [PERSON] Тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного. Майнових спорів, а також спорів щодо утримання і виховання дітей [PERSON]. та [PERSON] не мають. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, що призвело до фактичного відчуження один від одного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи, визнання позову відповідачем, та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд приходить до висновку про те, що дана сім'я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім'ї не вбачається. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

[PERSON] пред'явила у суді позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на те, що спільне життя не склалося, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, спільних інтересів, різними поглядами на стосунки та відносини в сім'ї. До початку судового засідання сторони звернулися до суду із заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач в поданій заяві підтримала позовні вимоги, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши подані докази, встановив наступне. 03.03.2001 року між [PERSON] та [PERSON]. у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 135 та видано свідоцтво про одруження (а.с.4). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного. Майнові спори та спори щодо утримання і виховання дитини у сторін відсутні. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, що призвело до фактичного відчуження один від одного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи, визнання позову відповідачем, та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд приходить до висновку про те, що дана сім'я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім'ї не вбачається. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] пред'явила у суді позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на те, що спільне життя не склалося, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, спільних інтересів, різними поглядами на стосунки та відносини в сім'ї. До початку судового засідання сторони звернулися до суду із заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач в поданій заяві підтримала позовні вимоги, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши подані докази, встановив наступне. 16.12.1995 року між [PERSON] та [PERSON]. у Ісайківській сільській раді Богуславського району Київської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 14 та видано свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного. Майнові спори та спори щодо утримання і виховання дітей у сторін відсутні. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, що призвело до фактичного відчуження один від одного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи, визнання позову відповідачем, та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд приходить до висновку про те, що дана сім'я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім'ї не вбачається. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

[PERSON] пред'явила у суді позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на те, що спільне життя не склалося, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, спільних інтересів, різними поглядами на стосунки та відносини в сім'ї. До початку судового засідання сторони звернулися до суду із заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач в поданій заяві підтримала позовні вимоги, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши подані докази, встановив наступне. 28.11.2003 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1184 та видано свідоцтво про одруження (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного. Майнові спори та спори щодо утримання і виховання дитини у сторін відсутні. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, що призвело до фактичного відчуження один від одного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи, визнання позову відповідачем, та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд приходить до висновку про те, що дана сім'я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім'ї не вбачається. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] пред'явила у суді позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на те, що спільне життя не склалося, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, спільних інтересів, різними поглядами на стосунки та відносини в сім'ї. До початку судового засідання сторони звернулися до суду із заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач в поданій заяві підтримала позовні вимоги, після розірвання шлюбу просила залишити їй призвіще «[PERSON]», а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі,. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши подані докази, встановив наступне. 08.11.1987 року між [PERSON] та [PERSON] Яблунівською сільською радою Бучацького району, Тернопільської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 17 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають трьох дітей, які на момент розгляду справи є повнолітніми. Тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного. Майнових спорів [PERSON] та [PERSON] не мають. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, що призвело до фактичного відчуження один від одного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи, визнання позову відповідачем, та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд приходить до висновку про те, що дана сім'я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім'ї не вбачається. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

[PERSON] пред'явила у суді позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на те, що спільне життя не склалося, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, спільних інтересів, різними поглядами на стосунки та відносини в сім'ї. До початку судового засідання сторони звернулися до суду із заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач в поданій заяві підтримала позовні вимоги, після розірвання шлюбу просила залишити їй призвіще «[PERSON]». Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши подані докази, встановив наступне. 04.06.1988р. року між [PERSON] та [PERSON] у «Отделе ЗАГСА Минского РИК г. Киева» було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1004 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного. Майнових спорів, а також спорів щодо утримання і виховання дитини [PERSON] та [PERSON] не мають. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, що призвело до фактичного відчуження один від одного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи, визнання позову відповідачем, та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд приходить до висновку про те, що дана сім'я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім'ї не вбачається. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115 СК України та

Outcome: approved