Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» 22 серпня 2017 року звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 5 275 грн. 88 коп. та судових витрат в сумі 1 600 грн. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 19 червня 2014 року між фізичною особою підприємцем «[PERSON]С.» та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу № R0002861 вікон та дверей, які нею були отримані за актом приймання-передачі від 19 червня 2014 року. Відповідно до умов договору відповідач зобовязувалася сплатити кошти за товар в сумі 3737 грн., з яких 747 грн. 40 коп. до отримання товару, які вона сплатила та 2 989,60 грн. на умовах відтермінування платежу. 28 лютого 2013 року між ними та ФОП «[PERSON]С.» був укладений Генеральний договір відступлення права вимоги № СФ2017903, за яким ФОП «[PERSON]С.» у випадку продажу товарів може відступати право вимоги боргу до боржника. Так як оплата за товар здійснювалася на умовах відстрочки (відтермінування), ФОП «[PERSON]С.» з метою забезпечення отримання оплати за товар запропонував, а відповідач особисто погодила та уклала відповідні правочини з ТОВ «Сучасний факторинг», за якими вони сплатили ФОП «[PERSON]С.» борг за відповідача в сумі 2 989,60 грн. і отримали право вимоги до останньої щодо оплати боргу та у випадку порушення нею умов погашення штрафних санкцій за основним договором. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань та графіку оплати, сплатила лише 200 грн. з 24.07.2014 року по 24.05.2015 року включно, станом на 01 серпня 2017 року утворилась заборгованість, яка складається з основного боргу в сумі 2 789 грн. 60 коп., штрафу 1200 грн., збитків від інфляції 1042 грн. 19 коп., 3% річних 244грн. 09 коп., що і просили стягнути та судові витрати в сумі 1600 грн. Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовою розпискою, з заявою про відкладення розгляду справи не зверталася, причини неявки не повідомила. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 19 червня 2014 року ФОП [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі продажу R0002861, згідно п.п. 1,4 якого ФОП [PERSON] зобовязувався продати товар, а саме, вікна та двері, а відповідач придбати їх за ціною 3 737 грн. Відповідно до умов договору відповідач здійснила оплату товару до його отримання в сумі 747 грн. 40 коп. та зобовязувалася сплачувати залишок заборгованості в сумі 2 989 грн. 60 коп. рівними частинами по 271 грн. 80 коп. до 24 кожного місяця в період з липня 2014 року по травень 2015 року. 28 лютого 2013 року між ФОП [PERSON] та ТОВ «Сучасний факторинг» укладено Генеральний договір відступлення права вимоги № СФ2017903, відповідно до п. 2.1. якого ТОВ «Сучасний факторинг» передав грошові кошти ФОП [PERSON] в обмін на права вимоги до боржників, а останній відступив ТОВ «Сучасний факторинг» в повному обсязі свої права вимоги до боржників по основним договорам. 19 червня 2014 року ФОП [PERSON] та ТОВ «Сучасний факторинг» уклали Додаткову угоду № R0002861 до Генерального договору відступлення права вимоги № СФ2017903 від 28 лютого 2013 року, відповідно до п. 1 якого ФОП [PERSON] відступив, а позивач прийняв право вимоги по Договору № R0002861від 19 червня 2014 року, про що зазначено в пункті 3 договору та повідомив про це [PERSON] та те, що оплату заборгованості вона здійснює на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» згідно графіку платежів на реквізити, зазначені в п.4 договору. ФОП [PERSON] виконав свої зобов'язання за договором № R0002861 в повному обсязі, що підтверджується актом приймання-передачі від 19 червня 2014 року, відповідач [PERSON] отримала товар та своїм підписом підтвердила відсутність претензій або зауважень до нього. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач за графіком 25 вересня 2014 року частково сплатила вартість товару в сумі 200 грн. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору станом на 01 серпня 2017 року заборгованість по основному боргу становить 2789 грн. 60 коп. Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. В пункті 4 договору купівлі-продажу передбачений штраф за пропуск встановленого графіком платежу в сумі 100 грн., який за 12 періодів становить 1200 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку наданого позивачем, який судом перевірений та визнаний правильним розмір індексу інфляції за весь час прострочення становить 1042 грн. 19 коп. ,та 3% річних від простроченої суми 244 грн. 09 коп. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про правомірність предявлення позовних вимог ТОВ «Сучасний факторинг» про стягнення з відповідача заборгованості по договору купівлі-продажу, тому їх задовольняє. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved