Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] подав до суду вказаний позов та просив зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у його спілкуванні з сином - [PERSON], [INFO] та визначити такий час, місце та спосіб його спілкування з сином: 1,3 вихідні кожного місяця з 19.00 год. п'ятниці до 19.00 год. неділі особисто без присутності матері дитини; кожний вівторок, четвер з 09.00 год. до 20.00 год. особисто без присутності матері дитини; один тиждень влітку за домовленістю із матір'ю дитини щодо конкретної дати; надати право забирати дитину у зазначені дні за місцем реєстрації матері; надати право забирати дитину без участі матері у третіх осіб; надати право доглядати та спілкуватися з дитиною у разі її хвороби. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час перебування з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, у них [INFO] року народився син [PERSON]. З моменту народження та до жовтня 2014 року, сторони з дитиною проживали спільно. Після припинення відносин, їх стосунки були мінливими, періодично нормальні, навіть добрі, а періодично неприязні. У цей час відповідач не підтримує з ним нормальне спілкування та не йде на контакт, внаслідок чого він не має можливості нормально спілкуватися зі своєю дитиною та приймати достатню участь у її вихованні. Перешкоди які йому чинить відповідач полягають у наступному: відповідач надає згоду на зустрічі з дитиною виключно у її присутності, у межах її місцезнаходження та поля зору або у присутності її матері; не дозволяє кудись сходити з дитиною окремо від неї; виключає можливість забрати дитину до нього додому у вихідні без її присутності. Наразі, оскільки дитина проживає із матір'ю, його спілкування з сином залежить виключно від бажання відповідача, вона може дозволити йому побачити дитину, а може не дозволити, може поінформувати його про те, що діється з дитиною, а може ні. Саме через це вважає за доцільне встановити спосіб та режим участі у вихованні з дитини шляхом особистих побачень, спільного відпочинку тощо. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та доводи наведені на їх обґрунтування. Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що відповідач не чинить ніяких перешкод у спілкуванні сина з позивачем. Син є малолітньою дитиною, у зв'язку з чим потребує особливого догляду та виховання. У позивача виникає бажання на спілкування раптово, без попередньої з відповідачем домовленості. У зв'язку лише з цими обставинами вона іноді, коли позивач завчасно не повідомляв її про свої бажання поспілкуватися з дитиною, а дитина не була до цього належним чином підготовлена, а саме: не була одягнута відповідно до сезону, нагодована та таке інше, а їй відомо, що у позивача не має досвіду спілкування та виховання малолітньої дитини, і він не може впоратися з дитиною без материнської допомоги, вона відмовляла позивачу у спілкуванні з дитиною на одинці. Крім того, позивач зазначила, що батько дитини, коли і має бажання зустрітися з дитиною, то такі зустрічі проходять не тривалий час. Проти того щоб позивач бачився з сином і виховував його вона нічого не має, напроти налаштовує сина на те щоб у нього були добрі стосунки з батьком. Представник третьої особи, просила позовні вимоги задовольнити частково, зазначила, що повністю підтримує висновок органу опіки та піклування за № 178 від 01.03.2017 року, щодо доцільності встановлення порядку участі позивача у вихованні малолітнього сина, визначивши час: перша, третя субота місяця з 10.00. до 14.00 години; друга, четверта неділя місяця з 16.00 до 19.00 год.; щовівторка та щочетверга з 16.00 до 19.00 год. у присутності матері дитини, [PERSON] Суд, заслухавши сторони та їх представників, дослідив надані сторонами докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з відповідачкою. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої зазначеної статті рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини та право, зокрема, бабусі на спілкування з онуком та право приймати участь у його вихованні. Окрім того, батьків законодавством зобов'язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (стаття 157 СК України). Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Слід зазначити, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків (стаття 158 СК України). І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем у справі не надано суду жодних належних доказів того, що відповідач навмисно чинить перешкоди тому щоб він спілкувався з сином та виховував його. Допитані, за клопотаннями сторін, свідки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], не повідомили обставин, на підставі яких можливо дійти до висновку, що відповідач чинить батьку дитини перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини навмисно. Таким чином, суд, вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню.

Outcome: dismissed