Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 грудня 2008 року він, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, купив у [PERSON] житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1вказаного договору купівлі-продажу житловий будинок розташований на земельній ділянці місцевої ради. На підтвердження вказаного факту нотаріусу була надана довідка Нововолодимирівської сільської ради за № 1118 від 02 грудня 2008 року про те, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не приватизована та належить Нововолодимирівській сільській раді. На теперішній час у нього виникла нагальна потреба в переоформленні права власності на вказаний житловий будинок. З цією метою він звернувся до нотаріуса. Під час оформлення права власності було встановлено, що земельні ділянки площею 0,2813 га., кадастровий номер 6522383900:03:001:0118 (цільове призначення для обслуговування житлового будинку) та площею 0,25 га., кадастровий номер 6522383900:03:001:0023 (цільове призначення для ведення особистого селянського господарства), на якій розташовано житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є приватизованими продавцем, колишнім власником будинку - [PERSON] у 2009 році. Таким чином, власником земельних ділянок площею 0,2813 га., кадастровий номер 6522383900:03:001:0118 (цільове призначення для обслуговування житлового будинку) та площею 0,25 га., кадастровий номер 6522383900:03:001:0023 (цільове призначення для ведення особистого селянського господарства), на яких розташовано житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Щоб вирішити вказану колізію, яка виникла при укладанні угоди про продаж житлового будинку, він намагався звернутися до власника земельної ділянки, продавця по угоді купівлі-продажу - [PERSON] , але було встановлено, що він виїхав до Російської Федерації, зв`язок з ним відсутній. У зв`язку з чим, вирішити вказану проблему в позасудовому порядку неможливо, просив суд визнати за ним, [PERSON] , право власності на земельні ділянки площею 0,2813 га., кадастровий номер 6522383900:03:001:0118 (цільове призначення для обслуговування житлового будинку) та площею 0,25 га., кадастровий номер 6522383900:03:001:0023 (цільове призначення для ведення особистого селянського господарства), які розташовані за адресою: [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов з підстав, викладених у ньому та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву не надіслав, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки наявна сукупність умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд за згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року в справі № 334/2465/14-ц та подальшої сформованої судової практики Верховного Суду, аналіз змісту норм статті 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Отже, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 р. у справі № 6-2цс15). Судом встановлено, що 22 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями, спорудами під номером [ADDRESS] , та розташований на земельній ділянці місцевої ради. На підставі даного договору 12 січня 2009 року приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Ноздрачовою В.Д. було здійснено державну реєстрацію права власності позивача на зазначений будинок та надано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за індексним номером 21516374. Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованим 09.02.2021 року, земельна ділянка площею 0,25 га., кадастровий номер 6522383900:03:001:0023, цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 14.12.2009 року серії ЯД № 886904. Враховуючи вищевикладене, законодавчо визначені правила переходу у власність земельної ділянки разом з будівлями або спорудами, які на ній розташовані, суд приходить до висновку, що [PERSON] , набувши право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями, спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , набув також права власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану за тією ж адресою з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка раніше належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 14.19.2009 року, а тому позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0,2813 га., кадастровий номер 6522383900:03:001:0118, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, слід зазначити наступне. Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованим 09.02.2021 року, земельна ділянка площею 0,2813 га., кадастровий номер 6522383900:03:001:0118, цільове призначення: ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 14.12.2009 року серії ЯД № 886905. Таким чином, вказана земельна ділянка не має відношення до обслуговування житлового будинку, що належить позивачу та має інше цільове призначення. А тому суд не вбачає правових підстав, передбачених статтею 120 ЗК України та статтею 377 ЦК України, щодо визнання за позивачем [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,2813 га., кадастровий номер 6522383900:03:001:0118, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки будинок та господарські споруди на ній не розміщені. Виходячи із встановлених судом фактичних обставин справи, досліджених доказів та з урахуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку підлягає частковому задоволенню: позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,25 га., кадастровий номер 6522383900:03:001:0023, цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] - задовольнити, а в частині визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,2813 га., кадастровий номер 6522383900:03:001:0118, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] - відмовити.

Outcome: partial