Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Позивач зазначала, що [INFO] померла її матір [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 08 квітня 2016 року виконавчим комітетом Гоголівської сільської ради Броварського району Київській області, актовий запис №28. За життя, а саме 25 жовтня 2006 року, спадкодавець [PERSON], яка померла [INFO], склала заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповідала своїй дочці - позивачу [PERSON]. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Гоголівської сільської ради Броварського району Київській області Науменко Н.К., зареєстровано в реєстрі за №53/466. У встановлений законом строк позивач звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Під час оформлення спадщини позивач дізналася, що за період життя [PERSON] придбала ? частку будинку, житловою площею 36 кв.м, згідно договору купівлі-продажу будинку від 04 січня 1969 року, нотаріально посвідченого головою виконавчого комітету Гоголівської сільської Ради депутатів трудящих Броварського району Київської області і зареєстрованого в книзі запису нотаріальних дій під №1. Але спадкодавиця не зареєструвала даний договір у бюро технічної інвентаризації тобто в органі, який на той час реєстрував права власності на об'єкти нерухомого майна. Згідно з п. 4.15 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, необхідно надати документи, що посвідчують право власності на житловий будинок (це може бути свідоцтво про праве власності, договір дарування, договір купівлі-продажу, тощо). Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS], загальною площею 120,2 кв. житловою площею 41,7 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами: сарай - «Б», сарай - «В», вбиральня - «Г», погріб - «Д», вбиральня - «Е», сарай - «Є», колодязь - «К», хвіртка № 1, огорожа № 2, огорожа № 4, ворота хвірткою № 6, огорожа № 7, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та виділити в натурі на праві власності [PERSON] 1/3 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] загальною площею 51,6 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами: сарай - «В», вбиральня - «Е», колодязь - «К», ворота з хвірткою № 6, огорожа № 7. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В судове засідання представник відповідача Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяву, в якій просили слухати справу без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 08 квітня 2016 року виконавчим комітетом Гоголівської сільської ради Броварського району Київській області, актовий запис №28 (а.с.6). За життя, а саме 25 жовтня 2006 року, спадкодавець [PERSON], яка померла [INFO], склала заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповідала своїй дочці - позивачу [PERSON]. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Гоголівської сільської ради Броварського району Київській області Науменко Н.К., зареєстровано в реєстрі за №53/466 (матеріали спадкової справи №271/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON].). Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], інших спадкоємців, які б мало право на обов'язкову частку в спадковому майні немає, оскільки, [INFO] помер батько позивача та чоловік спадкодавиці - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 жовтня 2011 року, виданим виконавчим комітетом Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №81 (а.с.7). У встановлений законом строк позивач звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Листом Броварської районної державної нотаріальної контори №997/02-14 від 22 березня 2017 року, позивачу [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду, оскільки сума зазначених нею часток не утворює цілу частину житлового будинку (а.с.9). Здійснюючи своє право на спадщину за законом, під час оформлення спадщини позивач [PERSON] дізналася, що за період життя [PERSON], яка померла [INFO], придбала ? частку будинку, житловою площею 36 кв.м, згідно договору купівлі-продажу будинку від 04 січня 1969 року, нотаріально посвідченого головою виконавчого комітету Гоголівської сільської Ради депутатів трудящих Броварського району Київської області і зареєстрованого в книзі запису нотаріальних дій під № 1. Але спадкодавиця не зареєструвала даний договір у бюро технічної інвентаризації тобто в органі, який на той час реєстрував права власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до довідки №2248 від 23 листопада 2016 року, виданої виконкомом Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, згідно записів у погосподарській книзі №3 по Гоголівській сільській раді за 2016-2020 роки, особовий рахунок [NUMBER] дійсно числиться житловий будинок на ім'я: ? [PERSON] за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 04 січня 1969 року, виданого виконкомом Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області (а.с.8). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], побудований в 1939 році, позначений на плані літерою «А-1», загальною площею 120,2 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м. ? частка будинку складається з квартири № 2, згідно експлікації приміщень до плану (садибного) житлового будинку та складається з приміщень, позначених на плані номерами: Кухня 2-1 площею 15,7 кв.м; Санвузол 1-2 площею 7,4 кв.м; Кухня 1-3 площею 8,3 кв.м; Житлова 1-4 площею 16,5 кв.м; Тамбур І площею 3,7 кв.м. До ? частки будинку примикають надвірні будівлі: сарай, погріб, навіс, вбиральня, колодязь, огорожа (а.с.10-14). Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», «Якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини». В листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 зазначено наступне: погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. 22 березня 2017 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Юхтою Л.М. було видано на ім'я позивача [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,2079 га, розміщеної на землях, що знаходяться у віданні Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до вищезазначеного, спадкодавець [PERSON], яка померла [INFO], набула право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], відповідно до законодавства, яке було чинне на момент здійснення будівництва. Відповідно до ст.375 ЦК України, власник (користувач) земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, власник (користувач) земельної ділянки набуває права власності на зведені ним будівлі. Відповідно до вимог ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивач [PERSON], згідно чинного законодавства, має право на прийняття та належним чином оформлення права власності на спадкове майно після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO].

Outcome: approved