Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача посилаючись на те, що вона є матірю [PERSON] Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24.09.2012 року її дочку визнано недієздатною та позивача призначено опікуном. [PERSON] є особою з інвалідністю 3 групи, перебуває на диспансерному обліку в Полтавському обласному психоневрологічному диспансері, постійно приймає підтримуюче лікування. [PERSON] дізналась, що 16.02.2018 року її дочка уклала кредитний договір з ТОВ «Компаньйон фінанси» та отримала кошти у розмірі 6\~050 грн., як позику. Просила визнати даний кредитний договір недійсним. Ухвалою суду від 23 листопада 2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі. Ухвалою суду від 18 січня 2019 року за клопотанням представника позивача замінено відповідача з ТОВ «Компаньйон фінанси» на ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Ухвалою суду від 05 лютого 2019 року закрито підготовче провадження та справа призначено до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що дочка з 2005 року страждає на психічне захворювання, у звязку з цим є особою з інвалідністю 3 групи. Щомісячно приймає підтримуюче лікування. Просила позов задовольнити. Представник позивача підтримав позовні вимоги пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в судове засідання не зявився, надав суду відзив про невизнання позовних вимог. У відзиві посилався на те, що достовірно невідоме хто саме опікун чи [PERSON] отримував кошти за кредитним договором, та не доведено опікуном, що шкода завдана не з її вини. Позивач у липні 2018 року була повідомлена про відступлення права вимоги. Просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, суду надано заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача та третьої особи, які не зявилися в судове засідання. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача,дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2012 року по цивільній справі за заявою [PERSON] про встановлення опіки над фізичною особо та визнання недієздатною заява задоволена. Визнано [PERSON], [INFO] недієздатною. Призначено [PERSON] опікуном [PERSON], [INFO]. Рішення набрало законної сили. Відповідно до довідки виданої Полтавським обласним психоневрологічним диспансером № 01-40/703/03 від 16 березня 2018 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в Полтавському обласному психоневрологічному диспансері, є особою з інвалідністю 3 групи. Постійно приймає підтримуюче лікування. Відповідно до норми ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється\~Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно ч.1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Статтею 41 ЦК України визначено, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Таким чином, оскільки фізична особа, яка визнана недієздатною, взагалі не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, ЦК позбавляє її права укладати будь-який правочин. 16 лютого 2018 року між ТОВ ТОВ «Компаньйон фінанси» та [PERSON] укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту та відповідно умов якого [PERSON] отримала кошти в сумі 56\~050 грн. Згідно договору відступлення права вимоги № 20180627-К від 27 червня 2018 року ТОВ «Компаньйон Фінанс » відступили на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право грошової вимоги за кредитним договорами, що були укладені між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та боржниками, у тому числі і з [PERSON] За ч.2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Ч.1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Як встановлено в судовому засіданні сторони виконали умови спірного правочину, а саме ТОВ «Компаньйон фінанс» передані [PERSON] кошти обумовлені кредитним договором, а тому виникла необхідність у визнанні даного договору недійсним. У послідуючому відповідач не позбавлений права в порядку ст. 216 ЦК України звернутися з вимогою щодо застосування наслідків недійсності зазначеного вище правочину.

Outcome: approved