Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в провадженні Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП України в Івано-Франківській області знаходиться кримінальне провадження № 12017090010003430 від 18.08.2017 року з ч. 1 ст. 190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом червня серпня 2017 року [PERSON], відповідно до попереднього укладення договору, мав допомогти виготовити мені запрошення та візу для виїзду за кордон, а саме до Німеччини. [PERSON] отримав від позивача кошти в сумі 1000 євро, заздалегідь не маючи наміру виконувати відповідні роботи та надавати такі послуги. Надалі відповідач привласнив кошти позивача, своїх зобовязань не виконав, чим порушив умови угоди та завдав мені майнову шкоду на зазначену суму. На підставі наведеного просила суд стягнути з [PERSON] на її користь 1000 євро матеріальної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Звертаючись до суду з позом позивач зазначила, що протягом червня серпня 2017 року [PERSON], відповідно до попереднього укладення договору, мав допомогти виготовити мені запрошення та візу для виїзду за кордон, а саме до Німеччини. [PERSON] отримав від позивача кошти в сумі 1000 євро, заздалегідь не маючи наміру виконувати відповідні роботи та надавати такі послуги. Як вбачається з постанови Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області від 21.07.2018 року, кримінальне провадження №12017090010003430 від 18.08.2017 року за ч.1 ст.190 КК України, яке надане на запит суду, закрите, у звязку з відсутністю у діяннях [PERSON] складу злочину. Досудовим\~ розслідуванням встановлено, що\~ між сторонами мав місце усний договір. Факт існування усної домовленості необхідності передачі грошових коштів на рахунок підтверджується смс-повідомленнями. Як вбачається з смс-повідомлення (а.с.20) відповідач повідомив позивачу номер карткового рахунку для перерахування грошових коштів, а саме 4149 4978 0903 3493 Приват, [PERSON]. Згідно копій квитанцій позивач [PERSON] перерахувала на рахунок відповідача кошти в розмірі\~ 2170 гривень (а.с.22). Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого);\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого;\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК Україниможе бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. За змістом частини першої статті 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Під час розгляду справи судом установлено, що [PERSON] порушив домовленість щодо надання послуг, однак позивачем [PERSON] були сплачені грошові кошти, які відповідач добровільно відмовляється повернути. Сторонами не було дотримано письмової форми договору ро надання послуг, у зв'язку із чим суд вважає, що між сторонами не виникли договірні зобов'язання, а отримані грошові кошти утримуються відповідачем безпідставно. Разом із тим, позивач не надала суду жодних допустимих та належних доказів які б підтверджували факт передання нею відповідачу грошових коштів саме в сумі 1000 євро, таким чином, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача, на підставі ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 2170 гривень 00 копійок, що підтверджується належними доказами, а саме копіями квитанцій. Суд не приймає до уваги квитанцію ощадбанку про перерахування грошових коштів на суму 1420 гривень, оскільки дана квитанція не містить номеру картки та не підтверджує отримання грошей саме відповідачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.\~ в дохід держави. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 901, 902, 903, 1212, 1213 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282,288-289 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial