Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» звернулось до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Харківського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 01 вересня 2017 року було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідно до якого відповідач приєднався підписавши Заяву про приєднання та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, якою він погодився на одержання кредиту та його умовами. В результаті чого, Банк встановив відновлювальну кредитну лінію у розмірі 15 000 грн. на строк 36 місяців, з процентною ставкою 28 % на картковий рахунок з використанням платіжної картки. Відповідно до вимог п. 3.1 Заяви про приєднання, Клієнт беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщена на інтернет сторінці Банку www.oshadbank.ua та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, Кредитного договору. Відповідно до п. 6.1 Заяви про приєднання встановлено, що Заява на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) є складовою Заяви на приєднання, а Клієнт ініціював одержання та погодився з умовами користування Кредитом відповідно до умов Договору та підтвердив укладення між ним та Банком Кредитного договору. Станом на 24 вересня 2020 року за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб заборгованість становить 16 815,25 грн., яка складається з: загальна сума основної заборгованості 14 955,31 грн., загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 1 727,17 грн., загальна, сума заборгованості за РКО 14,00 грн., загальна сума нарахованої пені 14,50 грн., сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 0,00 грн., сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 4,11 грн., розмір 3% річних на суму простроченого кредиту 82,62 грн., розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 17,54 грн. Відповідно до Договору, він набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Станом на день позовної заяви заборгованість не погашена. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 16 815,25 грн. та судові витрати. До позову додав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за відсутності позивача (а.с. 6). Ухвалою від 25 листопада 2020 року відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу без повідомлення сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву (а.с. 96), копію ухвали з додатками направлено відповідачу. Ухвала про відкриття провадження та копія позову з додатками були направлені на зареєстровану адресу відповідача та була отримана членом сім`ї 12 грудня 2020 року. Враховуючи положення ч. ч. 3 ст. 130 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, не заперечував проти заочного рішення. Станом на дату розгляду справи відзив від відповідача на адресу суду не надходив, клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, ухвалив розглянути справу заочно, згідно ст. 223 та ст. 280 ЦПК України. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно з договором № 1618847/190716 комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), шляхом підписання заяви про приєднання ПАТ «Державний ощадний банк України» на підставі наданих клієнтом [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України заяв про приєднання та документів, відкрив клієнту рахунок № [NUMBER] в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на споживчі потреби. Відповідно до положень Заяви про встановлення відновлюваної кредитної лінії банк відкрив відповідачу кредитну лінію на його картковий рахунок № [NUMBER] з наступними параметрами: бажаний розмір кредитного ліміту - 15 000 грн., максимальний розмір кредитного ліміту - 150 000 грн., строк кредитування - 36 міс. з можливим продовженням на той самий строк. Відповідно до п. 6.5.1. процентна ставка складає 28.00% за користування кредитними коштами. Згідно з розрахунку станом на 24 вересня 2020 року заборгованість складає 16 815,25 грн., в тому числі загальна сума основної заборгованості (основного боргу) в розмірі 14 955,31 грн., загальна сума заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1 727,17 грн., комісія - 14,00 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 31,86 грн., сума сплаченої пені - 17,36 грн., три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 17,54 грн., витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 4,11 грн. Вказаний кредитний договір не оспорений сторонами. Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості по кредиту, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно) виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо),а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Однак, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, суд не погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості за пенею та вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція, до якого належить м. Лисичанськ, Луганської області. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Так, згідно з розрахунком заборгованості за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу шляхом підписання заяви про приєднання № 1618847/190716 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 01 вересня 2017 року, укладеним між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , зазначено, що станом на 24 вересня 2020 року існує заборгованість по пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 31,86 грн., при цьому, сума сплаченої пені складає 17,36 грн. позивач просить стягнути заборгованість по пені в розмірі 14,50 грн. Вказану заборгованість з пені відповідачу нараховано після 2014 року, тобто в період проведення антитерористичної операції, а тому суд вважає, що сума пені, яка була нараховані відповідачу в період проведення антитерористичної операції не підлягає стягненню згідно норм вищезазначеного Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», тому позовні вимоги в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно не виконав зобов`язання за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу шляхом підписання заяви про приєднання № 1618847/190716 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором з урахуванням вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» підлягають частковому задоволенню в загальній сумі 16 800,75 грн., яка складається з: загальна сума основної заборгованості 14 955,31 грн., загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 1 727,17 грн., загальна, сума заборгованості за РКО 14,00 грн., сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 4,11 грн., розмір 3% річних на суму простроченого кредиту 82,62 грн., розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 17,54 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується меморіальним ордером № 4258118421 від 29 жовтня 2020 року про сплату судового збору у сумі 2 102,00 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2100,19 (16800,75/16815,25*2102) грн.

Outcome: partial