Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк (далі - АТ) «Райффайзен Банк Аваль» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення відсотків за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 лютого 2008 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/1102/82/41136 з додатковими угодами до нього, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 51000 доларів США строком до 13 лютого 2018 року під 14 % річних. У зв`язку з тим, що боржник порушив умови кредитного договору від 13 лютого 2008 року, своєчасно не здійснював погашення кредитної заборгованості згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом відповідно до умов цього кредитного договору, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.02.2012 року достроково стягнено увесь борг з відповідача станом на 04.01.2012 року. Вказує, що оскільки, рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23.02.2012 року відповідачем не виконується, заборгованість не була погашена, банк продовжував нараховувати позичальнику відсотки, пеню за порушення виконання умов кредитного договору. Станом на 06.11.2018 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором за донарахованими відсотками за період з 13.01.2012 року по 06.11.2018 року складає 28763 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку складає 805807,31 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за донарахованими відсотками за період з 13.01.2012 року по 06.11.2018 року складає 28763 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку складає 805807,31 грн. та понесені судові витрати по справі. Від відповідача відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив. Ухвалою суду від 08 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі До початку судового засідання представник позивача подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в тому числі через розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. За змістом статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 13 лютого 2008 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/1102/82/41136 з додатковими угодами до нього, відповідно до умов якого, останній отримав кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 51000 доларів США строком до 13 лютого 2018 року під 14 % річних (а.с. 12-27). Згідно з п. 9.1. кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред`явлення проценти за кредитом, пеню та штрафи відповідно до цього договору (а.с. 14 зворот). У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором №014/1102/82/41136 та додатковими угодами до нього, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2012 року, яке набрало законної сили, достроково стягнуто увесь борг станом на 04.01.2012 року з [PERSON] , а саме заборгованість в розмірі 270325,29 грн. та 2703,25 грн. судового збору (а.с. 31-32). Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення заборгованості за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року, справі № 310/11534/13-ц. Таким чином, пред`явивши позов до [PERSON] про дострокове стягнення усієї суми боргу за кредитним договором №014/1102/82/41136 та додатковими угодами до нього, позивач змінив порядок і строк дії кредитного договору. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.02.2012 року, встановлено, що позивач визначив суму боргу по кредиту, яка підлягає до дострокового стягнення, станом на 04 січня 2012 року (а.с. 31-32). Однак, як встановлено судом, позивач продовжував нараховувати відсотки на підставі вищевказаного кредитного договору, за період з 13.01.2012 року по 06.11.2018 року на загальну суму 28763 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ складає 805807,31 грн. (а.с. 10-11). За таких обставин суд вважає, що позивач після 04.01.2012 року, неправомірно продовжував нараховувати проценти за вищевказаним кредитним договором, оскільки, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, припиняє право позивача для нарахування таких процентів. Враховуючи наведене, та ту обставину, що з [PERSON] позивач має намір стягнути борг за відсотками по кредиту за період з 13.01.2012 року по 06.11.2018 року, тобто тоді, коли таке право позивач втратив, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог АТ «Раййфайзен Банк Аваль» слід відмовити.

Outcome: dismissed