Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

[PERSON], яка є представником [PERSON], звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, в якому просила суд, визнати за [PERSON], право власності на садибний індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Малинівка, вул. Чугуївська (Матросова), буд. 45, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 04 лютого 1996 року. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 04 лютого 1996 року помер [PERSON], який за життя на випадок своєї смерті залишив заповіт, в якому визначив [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як спадкоємців на жилий будинок. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з жилого будинку. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки протягом 6 місяців з дня його смерті звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці спадщину не прийняли. [PERSON] є такою, що спадщину прийняла, однак у звязку з тим, що в неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок, вона не може належним чином оформити свої спадкові права. Представник позивача за довіреністю [PERSON], в судове засідання не з'явилась, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду подала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За життя, на випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, в якому визначив [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як спадкоємців на жилий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Малинівка, вул. Матросова, буд.45, що підтверджується заповітом посвідченим секретарем виконкому Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 15 січня 1996 року (а.с. 10). 04 лютого 1996 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №349000, виданим 05 лютого 1996 року Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Малинівка, вул. Матросова, буд.45, який належав йому на підставі Договору купівлі-продажу будинку від 21 червня 1967 року (а.с.11). Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії I-ВЛ №100937, 03.12.1999 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після укладення якого [PERSON] було присвоєно прізвище «Мішуліна» (а.с.13). Згідно Розпорядження від 20 листопада 2015 року №67 «Про перейменування назв вулиць, провулків, майданів, скверів, інших обєктів топоніміки та інфраструктури на території смт Малинівка» вулицю «Матросова» було перейменовано на вулицю «Чугуївська» (а.с. 15). Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі статтею 524 Цивільного кодексу Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі статтею 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], так як протягом 6 місяців з дня його смерті звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.31). [PERSON] та [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавали, в управління або володіння спадковим майном не вступали. 06 травня 1997 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №087365, виданим Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області 08.05.1997 р. (а.с.12). Отже, [PERSON] є такою, що прийняла спадщину, однак в звязку з тим, що в неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадковий будинок, вона може належним чином оформити свої спадкові права. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Отже, відповідно до особистого розпорядження померлого [PERSON] на випадок смерті та з урахуванням того, що [PERSON] та [PERSON] не прийняли спадщину в установленому законом порядку, належні їм частки спадщини переходять до позивача [PERSON], в звязку з чим, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський р-н, смт. Малинівка, вул. Чугуївська (Матросова), буд.45, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved