Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Адвокат Зятковський Т.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Фермерського господарства «МТД» (далі - ФГ «МТД») про розірвання договору оренди землі, укладеного між нею та відповідачем 29.04.2010р., який був зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Романовобалківській сільській раді 20.12.2010р. за реєстровим №041048300117 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.08.2017р. за номером 22159081 (далі - Договір оренди). Мотивуючи вимоги представник позивачки вказав, що відповідач не виконує умови Договору оренди та за 2010, 2011, 2015, 2016 та 2017 роки не сплатив позивачці орендну плату, отже допустив порушення істотних умов Договору оренди, що є підставою для розірвання договору. Ухвалою від 28.08.2019р. позовна заява прийнята до розгляду, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, визначені строки для подачі заяв по суті. 24.09.2019р. до суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому, заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача зазначив, що орендна плата позивачці виплачена відповідачем наперед, отже заборгованість з орендної плати відсутня. Ухвалою від 25.02.2020р. підготовче засідання було закрите та справа призначена до розгляду. Під час розгляду справи адвокат Зятковський Т.В. - представник позивачки підтримав позовні вимоги, вказуючи, що відповідач систематично не сплачує орендну плату за Договором оренди, отже є підстави для розірвання такого Договору. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що відповідачем виплачена орендна плата позивачці у значно більшому розмірі достроково за її згодою, заборгованість з орендної плати відсутня, 15.09.2017 р. між сторонами була укладена додаткова угода до договору оренди землі, що підтверджує відсутність заборгованості, отже в задоволенні позову просив відмовити. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами, суд дійшов наступного. Позивачка є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 4825485700:01:000:0154 площею 6,1959га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 29 квітня 2010 року [PERSON] уклала з ФГ «МТД» Договір оренди землі, за умовами якого передала останньому в платне користування на 49 років вказану земельну ділянку. Сторони обумовили, що орендна плата сплачується орендарем у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1260грн, або в натуральній формі, яку орендар зобов`язаний сплатити до 01 грудня щороку. Зазначений договір зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Романовобалківській сільській раді Первомайського району 20.12.2010р. за реєстровим №041048300117. 15 вересня 2017р. між сторонами укладена додаткова угода до договору оренди землі, за умовами якої сторони визначили, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі щорічно до 1 грудня кожного року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. В разі отримання Орендодавцем орендної плати за майбутні періоди, розмір орендної плати за оплачені періоди перерахунку за будь-яких підстав не підлягає. Зазначені речові права зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про свідчать витяги від 10.09.2017р. та 04.11.2017р. Згідно Договору оренди зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі (частина перша статті 14 Закону України «Про оренду землі»). Частиною першою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до частини другої статті 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України. Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно статей 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Статтями 627, 629 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендарем орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що вважається істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилалась на те, що вона не одержала орендну плату за 2010, 2011, 2015-2017 роки, а тому договір належить розірвати. Зі змісту Договору оренди вбачається, що сторони узгодили розмір орендної плати в сумі 1260грн. У встановленому статтею 23 Закону України «Про оренду землі» та Договором оренди порядку позивачка не ініціювала питання щодо перегляду розміру орендної плати. Отже, загальний розмір орендної плати, яку мала б отримати позивачка за 2010-2017 рок, становить 10080грн. Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с.16), відповідач сплатив позивачці в рахунок орендної плати у 2012р.- 3994,25грн., у 2013р.- 3994,25грн. та у 2014р. 4500грн., всього 12488,50грн. Крім того, в судовому засіданні позивачка та її представник, ознайомившись з видатковими касовими ордерами, наданими представником відповідача, визнали, що позивачка отримала від відповідача за видатковим касовим ордером №74 від 29.04.2010р. в рахунок орендної плати позику в сумі 50 000грн.(а.с.121), 18.09.2017р. в рахунок орендної плати 42 000грн .(а.с.133), та 28.09.2019р. в рахунок орендної плати - 20 000грн.(а.с.137), всього 112 000грн. У суду відсутні сумніви щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання Докази про укладення між сторонами 29.04.2010р. саме договору позики на суму 50 000грн., представник позивачки та вона сама суду не надали. Згідно зі статтею 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Чинне законодавство про оренду землі не містить заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою. Умови договору оренди землі про сплату орендної плати за майбутні періоди можуть бути погоджені сторонами договору оренди у формі, передбаченій статтею 14 Закону України «Про оренду землі». Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 321/329/17 (провадження № 61-16545св18). Враховуючи положення статті 531 ЦК України, оцінивши докази, надані учасниками справи, які свідчить про те, що позивачка погодилась на отримання орендної плати за майбутні періоди згідно Договору оренди, а також дії орендаря, який сплатив орендну плату достроково, суд дійшов висновку про те, сторони погодили у письмовій формі вказаний порядок сплати орендної плати і цей порядок був реалізований сторонами, отже у орендаря станом на день пред`явлення позову відсутня заборгованість перед орендодавцем зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою. Викладене вище свідчить про те, що позивач не довів істотного порушення орендарем умов договору, а саме систематичну невиплату орендної плати, відповідно позбавлення його права на те, на що він розраховував при укладенні договору оренди, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed