Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] у лютому 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення подвійної суми завдатку та відшкодування збитків, вказавши, що 14.10.2013 року між ним та відповідачем за посередництва третьої особи ФОП [PERSON], було укладено договір завдатку, як забезпечення зобовязання сторін щодо купівлі-продажу квартири №167 по бул. Шевченка, 352 у м. Черкаси за ціною 320000 гривень. На підставі договору від 14.10.2013 року позивач передав [PERSON] завдаток в сумі 16000 гривень, що є еквівалентом 2000 доларів США та сторони домовилися укласти договір купівлі-продажу вказаної квартири за ціною 320000 гривень до 05.12.2013 року. Однак з вини [PERSON] договір купівлі-продажу квартири укладено не було, при цьому відповідач не повернув [PERSON] і суму завдатку. У вересні 2015 року позивач направив відповідачу письмову вимогу про сплату подвійної суми завдатку та відшкодування збитків, однак [PERSON] цю вимогу залишив без відповіді. За таких обставин позивач на підставі ст. 571 ЦК України просив суд стягнути з [PERSON] подвійну суму завдатку в розмірі 32000 гривень та відшкодувати збитки в сумі 20000 гривень, які полягають у знеціненні гривні до долару США внаслідок зміни банківського курсу. У судовому засіданні представник позивача підтвердив обставини викладені у позові, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що у період з грудня 2013 року до лютого 2016 року позивач не звертався з даним позовом до суду оскільки спочатку вірив [PERSON] що той або укладе із ним договір купівлі-продажу квартири або поверне завдаток, а потім відповідач перестав взагалі виходити на зв'язок. Гроші за договором від 14.10.2013 року передавалися у гривнях та крім цього договору ніяких інших письмових договорів між [PERSON] та [PERSON] немає. Позивач у судове засідання не зявився. Справу розглянуто за відсутності відповідача, повідомленого про час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, - шляхом направлення судових повісток про виклик за зареєстрованим місцем проживання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 14.10.2013 року [PERSON], який іменований за договором як «Продавець», [PERSON] «Покупець» та приватним підприємцем [PERSON] «Посередник» складено та підписано документ названий сторонами «Договір завдатку» за умовами якого, - продавець та покупець використовуючи послуги посередника зобовязуються до 5 грудня 2013 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу квартири №167 в буд. №352 по бул. Шевченка у м. Черкаси, яка належить [PERSON]. До підписання цього договору, в рахунок належних за договором купівлі-продажу платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання з метою реалізації своїх намірів щодо купівлі вищезгаданої квартири та підтвердження своєї платіжної спроможності, Покупець передав, а продавець отримав суму завдатку (забезпечувальний платіж) у розмірі 16000 гривень, що еквівалентно 2000 доларів США (а.с. 4-5). Оригінал договору від 14.10.2013 року надано суду для огляду представником позивача. У судовому засіданні встановлено, що станом на 28.03.2016 року - день ухвалення судом рішення у даній справі, між [PERSON] та [PERSON] не укладено договір купівлі-продажу квартири №167 в буд. №352 по бул. Шевченка у м. Черкаси та [PERSON] продовжує залишатися власником вказаної квартири, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 31-32). Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Договором від 14.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] визначено істотні умови основного договору: сторони договору; обєкт нерухомості, що має бути відчуженим; ціна основного договору - сума коштів, за яку має бути продана квартира; валюта виконання грошового зобовязання; строк укладення основного договору. А тому цей договір повинен відповідати всім вимогам, що предявляються законодавством до попереднього договору. З урахування змісту договору від 14.10.2013 року суд не має підстав розглядати його як договір про наміри (ч.4 ст. 635 ЦК). Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 04.04.2007 року у справі № 6-23147св06. В той же час ч.1 ст. 635 ЦК України передбачено, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. До договорів купівлі-продажу квартири встановлена вимога про нотаріальне посвідчення (ст. 657 ЦК). Таким чином попередній договір, сторони якого зобовязуються укласти в майбутньому основний договір купівлі-продажу квартири повинен бути також нотаріально посвідчений. Згідно ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Грошові кошти у сумі 16000 гривень передані [PERSON] [PERSON] за договором від 14.10.2013 року не можуть бути визнані завдатком. Так, відповідно до ч.1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Отже завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобовязання та завдатком може забезпечуватися тільки вже існуюче зобовязання. В той же час з юридичної точки зору між [PERSON] та [PERSON] не існувало дійсного зобовязання, яке б могло бути забезпечене завдатком, оскільки договір від 14.10.2013 року, який має зміст попереднього договору, не відповідає за формою вимогам ч.1 ст. 635 ЦК України, що тягне за собою наслідки передбачені ч.1 ст. 220 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. На аванс не розповсюджуються правові наслідки порушення зобовязання забезпеченого завдатком, а тому необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на підставі ч.1, 2 ст. 571 ЦК України подвійної суми завдатку та відшкодування збитків. Аванс не є видом забезпечення виконання зобовязання, тому у розглядуваній справі незалежно від причин з яких між [PERSON] та [PERSON] не було укладено договір купівлі-продажу квартири, той, хто отримав аванс, повинен його повернути. За таких обставин з відповідача на користь [PERSON] необхідно стягнути аванс в сумі 16000 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України із [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 169,60 гривень обчислений виходячи із сплаченого судового збору 551,2 гривень пропорційно до задоволених позовних вимог (16000 грн.) відносно заявлених вимог (52000 грн.). На підставі ст.ст. 220, 570, 635, 657 ЦК України, ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: partial