Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського районного нотаріального округу [PERSON] 07 вересня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №3824 - недійсним. В обґрунтування вказує, що вона є літньою жінкою, далі своєї квартири без нагляду та допомоги сторонніх людей не може рухатися, потребує стороннього догляду, вчасного харчування, прийому ліків та у випадку смерті поховання тощо. Після перенесення хвороби у 2012 році у неї різко погіршився стан здоров'я, її відвідували та допомагали родичі серед яких була [PERSON] Згодом з нею дійшли усної домовленості, що вона буде доглядати, належним чином ставитись до неї, забезпечувати харчуванням, потрібним лікуванням, тощо, тобто вирішено заключити нотаріальний договір довічного утримання. 07.09.2012 року в приватного нотаріуса Кам'янець - Подільського районного нотаріального округу між позивачем та відповідачем укладено договір дарування квартири. Однак, при укладанні договору дарування позивач вважала, що укладає договір довічного утримання. У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали. Пояснили, що позивач як людина похилого віку не розуміла, що після укладення договору дарування власником її квартири в [ADDRESS] буде відповідач. Просили суд прийняти рішення яким визнати договір дарування квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Кам'янець - Подільського районного нотаріального округу [PERSON] 07.09.2012 року, зареєстрований в реєстрі за №3824 недійсним як такий, що вчинений внаслідок помилки, оскільки позивач помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, і вказана помилка сталась внаслідок обману зі сторони відповідача, яка обіцяла належним чином здійснювати догляд за позивачем. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що підстави для визнання недійсним договору дарування квартири відсутні. Відповідач зазначила, що вона завжди допомагала позивачці у вирішенні будь-яких побутових проблем, тому після перенесеної хвороби у 2012 році, позивачка сама запропонувала оформити дарування квартири відповідачці. Нотаріус довго роз'яснювала сторонам зміст договору дарування його наслідки. Після укладення договору дарування відповідач поміняла вікна у квартирі, провела опалення. Позивач постійно проживає у вказаній квартирі. Оскільки позивачка дійсно бажала подарувати квартиру, просить відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона дружина племінника позивачки, з 1996 року завжди допомагала позивачці по господарству за її проханням. З лікарні у 2012 році позивачку забрала [PERSON], до того часу вона не допомагала. Зі слів позивачки відомо що вона мала на меті укласти договір довічного утримання. Свідок [PERSON] пояснила суду, що живе по сусідству з позивачкою біля 20 років. Останні дні приносила позивачці їсти двічі в день. Позивачка плаче що її ображають, не хоче жити з відповідачкою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що живе по сусідству з позивачкою 20 років. Після хвороби позивача у 2012 році, заходила у гості, перешкод у спілкуванні ніхто не чинив. Також оформляла документи у нотаріуса [PERSON], остання чітко роз'яснювала наслідки всіх вчинюваних дій. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона племінниця позивачки, на даний час проживає у Республіці Білорусь. Вони з позивачкою були завжди дуже близькі. Коли у 2012 році позивачка захворіла, вона за нею доглядала у лікарні. Позивачка чітко розуміла хто її родичі та вісі події. Позивачка ніколи сама не телефонувала, при розмовах - не скаржилась. Останні тижні позивачка не бажала розмовляти з нею по телефону. Свідок [PERSON] приватний нотаріус Кам'янець-Подільського районного нотаріального округу, пояснила суду, що укладення договору відбувалося у приміщенні нотаріальної контори. Вказаний договір був підписаний [PERSON] особисто без будь-якого примусу та тиску, перед підписанням їй роз'яснено суть договору дарування та його наслідки. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], належала квартира за адресою [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 12.02.1993 року. Згідно із листом №805 від 12.11.2014 року адміністрації Кам'янець - Подільської центральної районної лікарні, [PERSON], [INFO], знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні ЦРЛ: з 09.07.2012 р. по 20.07.2012 р. з діагнозом: церебральний атеросклероз, хронічна недостатність мозкового кровообігу; ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз СН І; гіпертонічна хвороба ІІ; з 18.07.2013 р. по 26.07.2013 р. з діагнозом церебральний атеросклероз; хронічна недостатність мозкового кровообігу. З покращенням виписана на амбулаторне лікування. 07 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири зареєстрований в реєстрі за №3824, про таке: дарувальник [PERSON] передала у власність обдаровуваній [PERSON] безоплатно квартиру за номером [ADDRESS]. Відповідно до відомостей, викладених в витязі з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Кам'янець - Подільським міжміським бюро технічної інвентаризації 21.08.2012 року за №35243584, квартира складається з двох житлових кімнат площею 15,8 кв.м., 12,2 кв.м., кухні площею 7,5 кв.м., ванної площею 2,4 кв.м., туалету площею 1,0 кв.м., комірчин площею 0,7 кв.м., 0,7 кв.м., коридору площею 3,0 кв.м., балкону площею 2,2 кв.м. Згідно договору дарування сторони попередньо ознайомились з вимогами цивільного законодавства, щодо недійсності правочинів, перебуваючи при здоровому глузді, ясній пам'яті та діючи добровільно, уклали його в письмовій формі, підписали позивачем та відповідачем, завірений нотаріусом. Згідно п.7 договору дарування від 07.09.2012 року, вимоги законодавства, щодо змісту й правових наслідків правочину, що укладається сторонами, роз'яснено нотаріусом; сторони підтверджують, що цей договір не носить фіктивного чи удаваного правочину. Дарувальник стверджує, що дарування здійснено за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного так і морального. 12.11.2014 року в с. Жванець Кам'янець - Подільського району [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно де б воно не було та з того б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті по закону заповіла [PERSON]. Згідно листа №346/2-20 від 15.12.2014 року Жванецької сільської ради Кам'янець - Подільського району було проведено обстеження житлово-побутових умов гр. [PERSON], та встановлено, що [PERSON], 1935 року народження, зареєстрована та проживає в [ADDRESS], разом з нею за вказаною адресою постійно проживає її племінниця [PERSON], перебуває на обліку в соціального працівника, який відвідує її двічі на тиждень, але допомогу їй надає [PERSON] Гр. [PERSON] висловила скарги лише щодо [PERSON], та зокрема зазначила, що остання обмежує можливість її спілкування із сусідами, з її представником [PERSON]; зі слів [PERSON] побутові проблеми вирішує [PERSON], однак якістю та кількістю їжі вона не задоволена; вважає що остання хоче її отруїти тому відмовляється приймати їжу. Також [PERSON] вказала, що [PERSON] минулої осені позичила у неї грошові кошти у розмірі 5000 грн. та не повернула. З даним актом обстеження житлових мов була ознайомлена [PERSON], яка зазначила, що не обмежувала спілкування [PERSON] з будь-ким, не згідна з наклепами про те що нібито вона обкрадає її та погано готує. Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Виходячи зі змісту ст. ст. 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, коли сторони мають повну уяву не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Як роз'яснено у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК) мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зміст договору дарування та його умови було роз'яснено сторонам нотаріусом, дарувальник підтверджував, що розуміє те, що за своєю природою договір дарування є безоплатним, засвідчила це своїм підписом. Твердження представника позивача те, що на момент укладення договору позивач приймала ліки, які могли вплинути на її адекватність та потребувала постійного стороннього догляду жодними належними доказами не підтверджується, не можна такий висновок зробити і з показань свідків. Між позивачем та відповідачем були довірливі родинні стосунки. Тимчасові непорозуміння, що виникли між сторонами не можуть впливати на законність укладеного договору. Крім того, позивач є тіткою відповідачки, іншого житла не має, а тому є закономірним, що вона залишається проживати в квартирі. Позивачка не обмежена у спілкуванні із іншими родичами та сусідами, що підтвердилося показами свідків. З цих же підстав судом критично оцінюється лист №346/2-20 від 15.12.2014 року Жванецької сільської ради Кам'янець - Подільського району про проведення обстеження житлово-побутових умов гр. [PERSON] Крім того, у судовому засіданні відповідачка пояснила, що 15.12.2014 року, при членах комісії позивачка відмовлялася їсти, однак після того як вони пішли, з'їла приготований відповідачкою сніданок. Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає

Outcome: dismissed