Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори (надалі «Відповідач») про зняття арешту з нерухомого майна з 1/3 частини квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , який було накладено 18 травня 2005 року за №1980787 реєстратором: Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора згідно з ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20.04.2005 року у справі №2-2479.\~ Позовні вимоги мотивовано тим, що наявність зазначеного арешту на майно, право власності на яке відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 25.03.2005 року, посвідченого нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В., належить Позивачу, порушує його право на розпорядження цим майном. Позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора , про дату та час судового засідання повідомлена належним чином. Відзиву на позов від Відповідача до суду не надходило. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, матеріали наданих суду виконавчих проваджень, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.\~ Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 Цивільного кодексу\~ України\~ (надалі «ЦК України) ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 25 березня 2005 року, посвідченого нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В. та зареєстровано в реєстрі за №135-Д\~ (а.с.8-10) продавці [PERSON] та [PERSON] передали у власність покупцеві [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Згідно відмітки на вищевказаному договорі право власності було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.04.2005 року (а.с.9). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7127812 від 27.04.2005 року право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] 27.04.2005 року (а.с.12). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 47700663 від 16.11.2015 року (а.с.13-14) 16.11.2015 року державним реєстратором Благий А.М. прийнято рішення про реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено у позовній заяві, при оформленні заповіту на квартиру [ADDRESS] , [PERSON] стало відомо, що на частину даної квартири, яка належить йому на праві власності, 18.05.2005 року за №1980787 реєстратором Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора зареєстровано обтяження арешт. Так, ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2005 року у цивільній справі №2-2479 (2005 рік) за позовом [PERSON] до [PERSON] , було заборонено [PERSON] вчиняти будь-яких дій спрямованих на відчуження 1/3 квартири [ADDRESS] та 1/3 частини домоволодіння [ADDRESS] . На виконання даної ухвали Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою 18.05.2005 року за №1980787 зареєстровано обтяження заборона на нерухоме майно (квартира, 1/3 частина, адреса: [ADDRESS] ). Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частин 1 та 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Судом встановлено,\~ що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Право власності на дану квартиру набуто [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 25 березня 2005 року, посвідченого нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В. та зареєстровано в реєстрі за №135-Д\~ (а.с.8-10), та зареєстровано органами\~ бюро технічної інвентаризації у електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.04.2005 року. В той же час, як встановлено Судом, у рамках розгляду Івано-Франківським міським судом цивільної справи №2-2479/2005 року, стороною якої [PERSON] не був, 20 квітня 2005 року було вжито заходів забезпечення позову та накладено арешт на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки суд виходив з того, що власником цієї частки квартири на той час був [PERSON] . Договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , за яким право власності передано [PERSON] , було укладено 25 березня 2005 року; в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно право власності на цю квартиру було зареєстровано [PERSON] 27.04.2005 року. В той же час, докази на підтвердження того, що Договір купівлі-продажу квартири від 25 березня 2005 року, посвідчений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В. та зареєстрований в реєстрі за №135-Д, оскаржувався ким-небудь у встановленому законом порядку, чи що його було розірвано чи визнано недійсним у матеріалах справи відсутні, як і відсутні докази оспорювання будь-якими особами права власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Отже, станом на даний час [PERSON] є власником вищевказаної квартири, а наявність у відповідному реєстрі обтяження на її 1/3 частину, яке накладене Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою 18.05.2005 року за №1980787 на виконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2005 року у цивільній справі №2-2479 (2005 рік) порушує його право власності. [PERSON] не був учасником справи №2-2479 (2005 рік), що унеможливлює задоволення його вимог про зняття арешту з майна шляхом застосування процедури скасування заходів забезпечення цивільного позову. Як зазначено у статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до статті 16 ЦК України. Відповідно до ст. 81\~\~ ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши надані докази, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи доведені ті обставини, на які представник позивача посилається як на підстави позовних вимог, позовні вимоги є підставними, тому підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved