Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) в особі свого представника - адвоката Цебер О.Ю. (надалі - представник позивача), яка діє на підставі договору про надання правової допомоги (а.с.15), звернулась до Енергодарського міського суду 23.05.2017 року з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на період навчання у розмірі 1/4 частки від усього його доходу щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення позивачкою 23 років. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду 21.11.2017 року письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність за присутності представника Цебер О.Ю., позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник позивача - адвокат Цебер О.Ю. в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала, надала пояснення, які фактично збігаються зі змістом позовної заяви, а також надала суду документи, що підтверджують витрати позивача (а.с.80-86). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково не заперечує щоб з нього стягувались аліменти на користь позивача, однак у значно меншому розмірі, обґрунтувавши свої заперечення тим, що він є пенсіонером, має захворювання у зв'язку з яким потребує лікування, вважає достатнім для позивача розмір аліментів приблизно 1/8 частина його доходу. Крім того надав заперечення у письмовому вигляді (а.с.90-102) Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд без її участі, позовні вимоги позивачки просить задовольнити (а.с.89). Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків: Згідно вимог ч.3 ст.10, ст..60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивач є донькою відповідача та третьої особи, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). З 01.09.2016 року позивач [PERSON] навчається в «Запорізькому національному технічному університеті IV рівня акредитації», з терміном навчання до [INFO] року, що підтверджується довідкою № 183 від 03.02.2017 року (а.с.8). Згідно з Договором №227-1 від 15.08.2016 року про надання освітніх послуг, позивач навчається на денній формі навчання, яке є платним (а.с.87) та сплачує на навчання, що підтверджується квитанціями (а.с.82, 85). Крім того позивач проживає у гуртожитку, що підтверджується відповідною довідкою та сплачує за гуртожиток (а.с.81, 84 86). Крім того, позивач купує сезонний одяг (а.с.83), як встановлено за кошти матері позивача - третьої особи по справі. Позивач весь свій вільний час присвячує навчанню та не має можливості працевлаштуватися та матеріально себе забезпечувати, тому потребує допомоги обох батьків. Мати позивача - третя особа [PERSON] працює, однак отримує невелику заробітну плату, що підтверджується довідкою з місця роботи (а.с.13). У позивача на утриманні, крім старшої доньки, є і молодші діти: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.14). Доказів, що відповідач надає позивачу матеріальну допомогу на навчання, в матеріалах справи відсутні. Згідно Довідки з Енергодарського Управління пенсійного фонду, відповідає є пенсіонером та одержує пенсію (а.с.93). Дійсно встановлено, що відповідач має захворювання (а.с.94), однак доказів того, що відповідач потребує постійного медичного лікування та не є працездатним, або має захворювання, що перешкоджає йому працювати, відповідачем суду не надано. Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати. Згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим вимагають матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-літнього віку, за умови, що вони мають можливість надавати таку матеріальну допомогу. Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Зазначена норма передбачає, що суд самостійно визначає розмір аліментів, який вважає необхідним призначити на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання при цьому суд повинен обов'язково врахувати вимоги можливість надання такого утримання другим з батьків. При цьому при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину яка продовжує навчання, судом положення ч.2 ст.182 СК України - не застосовується, тому мінімальний розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина - законом не встановлюється. Отже, вирішуючи питання, щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, суд всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилались позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач - як на підставу заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з урахуванням встановлених в судовому засіданні можливостей відповідача надавати допомогу позивачу - в розмірі 1/5 частини доходу відповідача щомісячно. Крім того, щодо терміну до якого необхідно призначити стягнення аліментів на навчання, суд дійшов наступного: Представник позивача у позовних вимогах, які підтримує позивач, просить суд стягувати з відповідача аліменти на навчання до досягнення позивачем 23 (двадцять трьох) років, однак, суд не може погодитися з такими вимогами, оскільки відповідно довідки №183 від 03.02.2017 року з навчального закладу, навчання позивача триває до [INFO] року (а.с.8). Станом на день закінчення навчання, позивачу виповнюється 21 (двадцять один) рік. Згідно приписів ч.2 ст.199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання, доказів, що позивач продовжить навчання після 30.06.2010 року суду не надано, а отже суд вважає необхідним вимоги позивача в цій частині задовольнити частково та призначити стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на навчання до дати зазначеної у довідці №183 від 03.02.2017 року «Запорізького національного технічного університету IV рівня акредитації», тобто - до [INFO] року. Крім того, згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд, з урахуванням вимог п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та ч.3 ст.88 ЦПК України вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь держави розмір судового збору, який становить 640 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial