Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 21 жовтня 1989 року. Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] , які на даний час вже є повнолітніми. Позивач вказує, що сімейні відносини з відповідачем не склалися: у сторін відсутнє взаєморозуміння, взаємна повага відсутня. Відповідач жодним чином не виконує свої обов`язки щодо забезпечення та збереження сім`ї. Сторони не мають наміру подальшого збереження подружніх відносин та сім`ї. [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який укладений 21 жовтня 1989 року, зареєстрований у Берестечківській міській раді Горохівського району Волинської області, зроблено запис за №12. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 21 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, у заяві, яка надійшла до суду 15.11.2021, просить засідання по даній справи проводити у її відсутності, підтримує позовні вимоги. У позовній заяві зазначає, що не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання 17.11.2021 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності чи клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзив на позовну заяву не надходив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21 жовтня 1989 року, місце реєстрації: Берестечківська міська рада Горохівського району Волинської області, зроблено запис за №12. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, судом встановлено, що між сторонами припинено сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімейне життя. Сім`я фактично розпалася: сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Бажання підтримувати сімейні відносини позивач не має. Відповідач проти позову не заперечив, хоча був повідомлений про судовий розгляд справи. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. З врахуванням вимог ст.ст.24,55,56 СК України суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити за собою прізвище « [PERSON] », про що вона зазначила у прохальній частині позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 908 гривень. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved