Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр», Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал» про поновлення на роботі та виплату компенсації за час вимушеного прогулу. Позивачка [PERSON] пояснила суду, що працювала в ТОВ «Арсенал» з 2005 року по 22 вересня 2011 року на посаді юрисконсульта. 22.09.2011 року позивачку звільнили з роботи без попередження за 2 місяця до дати звільнення та без поважних причин. Звільнення відбулося проти волі позивачки та її власного бажання. Позивачка просить поновити пропущений строк та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр» у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце слухання справи, надав заперечення в яких просив відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON], оскільки з позивачкою ніколи не мав трудових та інших правовідносин. Представник відповідача- Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал» у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце слухання справи, надав заперечення, в яких позовні вимоги не визнав, вважав необґрунтованими та пояснив суду, що наказом №247-к від 22.09.2011року [PERSON] звільнено з роботи на підставі п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України. Підставою для звільнення є угода сторін. Звільнення [PERSON] проведено на підставі поданої заяви від 22 вересня 2011 року, якою позивачка самостійно обрала підстави для припинення трудового договору та вказала бажану дату звільнення - 22 вересня 2011 року. Крім того, позивачка [PERSON] пропустила місячний строк позовної давності для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що наказом № 247-к від 22.09.2011 року [PERSON] звільнено з роботи на підставі п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України. Підставою для звільнення є угода сторін. Відповідно до п.1 ч 1 ст.36 КЗпП України підставою для звільнення сторін є угода сторін. Згідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. У випадку звільнення позивачки з роботи в ТОВ «Арсенал» наявні всі вищевказані ознаки: волевиявлення про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України здійснено працівником, про що свідчить подана [PERSON] заява від 22.09.2011 року (а.с.47); волевиявлення на припинення трудових відносин за цією підставою з боку роботодавця, про що свідчить наказ про звільнення за №247-к від 22.09.2011 року; сторонами визначено строк припинення трудових відносин - 22.09.2011 року, без дотримання передбаченого ст.38 КЗпП строку для попередження працівником роботодавця про наступне звільнення; домовленість про припинення трудових відносин сторонами не анульовано. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При викладених обставинах суд відмовляє в задоволенні заяви, оскільки позивачка не надала доказів на обґрунтування позову. Крім того, позивачкою був пропущений місячний строк для звернення до суду, та [PERSON] не представлено письмових доказі в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Outcome: dismissed