Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

[PERSON] (по тексту рішення - [PERSON] , позивач) звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] (по тексту рішення - [PERSON] , відповідач) про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.08.2014 року виконавчим комітетом Тишевицької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, актовий запис №2. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак сімейне життя не склалося через різні погляди на життя. Зазначає, що з відповідачем фактично припинили сімейно-шлюбні відносини ще весною 2020 року, так як сумісне проживання стало неможливим. На думку позивача шлюб існує формально, а подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Вказує і те, що від даного шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина, спір щодо місця проживання якого, з огляду, що він проживає з нею та перебуває на її утриманні, та спільного майна - відсутні. У судове засідання позивач не з`явилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі з покликанням, що позов підтримує та не вбачає підстав для примирення. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений в розумінні ч. 8 ст. 128 ЦПК України, заяв щодо відкладення розгляду справи, відзиву щодо неможливості розірвання шлюбу не подавав. З огляду на неявку учасників у судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі наданих письмових матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28.08.2014 року виконавчим комітетом Тишевицької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28.08.2014 року. Як вбачається з матеріалів справи, від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що засвідчено копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 27.12.2016 року. Матеріали справи не дають підстав вважати, що між сторонами наявний спір про місце проживання дитини. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати про можливість збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки тривалий час не підтримуються, що як вбачається з матеріалів справи об`єктивно нічим не спростовано. Відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, взаємодопомоги та підтримки, намірів на відновлення сімейних стосунків позивач та відповідач не мають. Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи, що відсутні будь-які підстави для примирення сторін, подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивача про необхідність розірвання шлюбних відносин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved