Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Адвокат Оверченко Оксана Анатоліївна в інтересах [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа - Військово-цивільна адміністрація міста Сєвєродонецьк Луганської області. В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , останнє місце проживання та реєстрації якого було за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з його хворобою заявниця в березні 2019 року була вимушена забрати свого батька до себе, де вони фактично і мешкали по день його смерті за адресою: [ADDRESS] . Помер він в лікарні в м. Алчевську Луганської області. Після батька залишилося спадкове майно. В серпні 2020 року заявник звернулася до державного нотаріуса Домарєвої Л.В. із заявою про прийняття спадщини за законом, що залишилась після смерті батька [PERSON] , але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини та в неї відсутні докази про постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що було винесено постанову від 28.08.2020 року № 403/02-31. Наданий нотаріусу акт про фактичне місце проживання від 01.10.2019 прийнятий не був, оскільки на ньому стоять печатки підприємства, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України, тому нотаріус не приймає його до відома та не видає свідоцтво про спадщину. У зв`язку з цим заявник вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву, просила її задовольнити та додатково пояснила, що зареєстрованим місцем її проживання є [ADDRESS] , однак фактично вона проживає в смт. Михайлівка Перевальського району. ЇЇ батько [PERSON] був зареєстрований у м. Лисичанську Луганської області, проте з 1995 року він працював вахтовим методом, тому фактично проживав у неї вдома в смт. Михайлівка. В березні 2019 року [PERSON] захворів, тому заявниця забрала його до себе додому доглядати. Коли стан його здоров`я погіршився, вона відвезла його до лікарні в м. Алчевськ, де він [INFO] і помер. У судовому засіданні представник заявника Оверченко О.А. підтримала заяву, просила її задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі клопотання представника заявника Оверченко Оксани Анатоліївни , яке було задоволено судом, у судовому засіданні було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знайома з сім`єю [PERSON] приблизно 10 років, підтримують дружні доброзичливі стосунки. [PERSON] - батько заявниці, періодично проживав у неї з 2016 року, приїжджав та знову їхав. Однак останні два роки він сильно хворів, тому заявниця [PERSON] в березні 2019 року забрала його жити до себе в [ADDRESS] , де він і проживав по день своєї смерті [INFO] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її колишнім чоловіком і вони підтримували доброзичливі стосунки між собою. Зареєстрований він був у м. Лисичанську Луганської області, однак фактично там не проживав, оскільки працював вахтовим методом, дома з`являвся дуже рідко. Останні роки [PERSON] хворів, навесні 2019 року він переніс операцію, після якої її донька - заявниця [PERSON] забрала його на постійне проживання до себе в [ADDRESS] . Раз на пів року свідок навідувала їх, привозила продукти харчування та ліки. По день своєї смерті [PERSON] проживав у своєї доньки [PERSON] . Помер він в лікарні м. Алчевська Луганської області і його похованням займалася заявниця [PERSON] . Вислухавши заявника, представника заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.09.1985 Сєвєродонецьким міськ. РАЦС Ворошиловградської області, [PERSON] (російською) народилася [INFO] в місті Сєвєродонецьку Ворошиловградської області, актовий запис № 1516. В графі батько записаний - [PERSON] (російською), в графі мати - [PERSON] (російьскою). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.12.2019 Алчевським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] [INFO] , помер [INFO] у місті Алчевськ Луганської області, актовий запис № 507. Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 09 вересня 1996 року, виданого Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськстрой» м. Сєвєродонецька згідно з розпорядженням (наказом) від 09.09.1996 № 187, [PERSON] (російською) на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 403/02-31 від 28.08.2020, державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори Домарєва Л.В. відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] у зв`язку з тим, що [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини впродовж шести місяців з дня смерті спадкодавця та відсутності доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У заяві та наданих у судовому засіданні поясненнях на підтвердження викладених у заяві обставин, заявник посилається на те, що вона є спадкоємцем майна померлого [PERSON] , який був її батьком. При цьому, заявник, згідно з її поясненнями, позбавлена можливості прийняти спадщину через те, що відсутні документи, які підтверджують той факт, що вона на момент смерті [PERSON] проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Дані обставини підтверджуються постановою державного нотаріуса Лисичанської державної нотаріальної контори Домарєвої Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 403/02-31 від 28.08.2020. При цьому судом вже встановлено, що дійсно [PERSON] є батьком [PERSON] , а також те, що [PERSON] проживав разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , по день його смерті. Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підтвердження обставин, які викладені у заяві, представником заявника надано суду Акт про фактичне місце проживання № 185/1.41 від 01.010.2019, виданого органом «Луганської Народної Республіки». Однак суд вважає, що наданий представником заявника письмовий доказ у виді вищевказаного Акту, виданого установою т.зв. «Луганської народної республіки», не може бути прийнятий судом до уваги як належний та допустимий доказ, оскільки він виданий установою, яка знаходиться на тимчасово окупованій території, що створена, обрана чи призначена у порядку не передбаченому законом, а, отже, будь-які видані такими установами документи є недійсними та такими, що не створюють жодних правових наслідків. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Отже, з наведеного вище вбачається, що судом України незаконність та недійсність письмових доказів виданих на тимчасово окупованій території Луганської області (т. зв. «ЛНР») не може бути застосована лише до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів, в усіх інших випадках, зокрема і при розгляді даної заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, судом встановлюється незаконність та недійсність таких доказів, у зв`язку з чим вони не можуть бути прийняті як належні та допустимі. Як встановлено у судовому засіданні, заявник, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , так як є донькою померлого, звернулася до нотаріальної контори після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто лише 28.08.2020, оскільки вважає, що вона прийняла спадщину, тому що мешкала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - 03 грудня 2019 року, тобто на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Доказами, які свідчать про обставини прийняття спадщини [PERSON] , тобто про проживання спадкодавця [PERSON] на момент смерті зі спадкоємцем [PERSON] , а саме [INFO], у будинку [ADDRESS] , є показання свідків [PERSON] та [PERSON] , які допитані у судовому засіданні. Показання цих свідків суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони стосуються предмету доказування та отримані безпосередньо судом. При цьому підстав, за яких суд повинен вважати показання свідків недостовірними, не вбачається, а тому суд вважає ці показання достатніми як докази, на підтвердження факту якого їх подано заявником. За таких обставин в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені представником заявника у заяві в обґрунтування вимог [PERSON] є достовірними, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим заява адвоката Оверченко Оксани Анатоліївни в інтересах [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню.

Outcome: approved