Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що [PERSON] 16 квітня 2015 року о 08-00 годині, у м. Чернігові по проспекту Перемоги,38 в порушення пунктів 4.7,4.14 Правил дорожнього руху України переходив проїзну частину за межами пішохідного переходу при його наявності, внаслідок чого на пішохода [PERSON] було здійснено наїзд автомобілем «Шевролет Авео», державний номерний знак [NUMBER], яким він керував. За порушення Правил дорожнього руху [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідно до автотоварознавчого дослідження вартість матеріально збитку внаслідок ДТП становить 12593,00 грн, яку він просить стягнути з відповідача, посилаючись на ст.1166 ЦК України. Також просить стягнути і моральну шкоду в сумі 10000 грн та відповідно до ст.1212 ЦК України повернути сплачені ним кошти в сумі 1700 грн, які він передав [PERSON] на лікування, коли рішення про встановлення вини в даній ДТП було відсутнє. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки не повідомив. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, а саме, ПрАТ «Іллічівське», де застрахований автомобіль «Шевролет Авео», державний номерний знак [NUMBER]; ПрАТ СК «Грандвіс», що діє на підставі доручення від імені ПрАТ «Іллічівське»; [PERSON], який є власником зазначеного транспортного засобу, в судове засідання не з»явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить поштова кореспонденція, про свою згоду на участь у справі не заявили. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та просила задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали адміністративної справи №748/1347/15-п (провадження №3/748/537/15), розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП та стягнення незаконно отриманих грошових коштів задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 квітня 2015 року приблизно о 08-00 годині у місті Чернігові по проспекту Перемоги біля буд.№38 сталася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були транспортний засіб «CHEVROLET AVEO LT», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та пішохід [PERSON]. Дорожньо-транспортна пригода трапилась через невиконання пішоходом [PERSON] вимог п.п.4.7; 4.14 Правил дорожнього руху України. За порушення правил дорожнього руху відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності, про що свідчить постанова Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2015 року. 19 травня 2015 року слідчим СВ розслідування ДТП СВ Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області винесено постанову про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015270010002673 від 16.04.2015 року в зв»язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Згідно вказаної постанови, пішохід [PERSON], в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №309 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров»я. Відповідно до ст.1166 ЦК України, на яку посилається позивач, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з цього положення, право на відшкодування заподіяної майнової шкоди має лише особа, якій належить таке майно. Згідно інформації з бази даних «НАІС ДДАІ» автомобіль «CHEVROLET AVEO LT», реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], який відповідно до довіреності від 17 червня 2013 року, виданої строком на три роки та посвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, уповноважив [PERSON] розпоряджатися даним автомобілем на власний розсуд, для цього надав їй право, зокрема, укладати, якщо в тому буде потреба, від його імені договори про відшкодування завданої шкоди у випадку спричинення транспортному засобу пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди та одержувати за такими угодами грошові суми у розмірах згідно калькуляціями, актами, експертними висновками або за домовленістю (а.с.51,53-54). Оскільки позивач [PERSON] не був власником пошкодженого в результаті ДТП автомобіля, право вимоги на відшкодування шкоди власником йому не передавались, то передбачені чинним законодавством підстави для відшкодування на його користь заподіяної транспортному засобу шкоди відсутні. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Право на відшкодування моральної шкоди виникає у випадках, передбачених ст.23 ЦК України. Однак, враховуючи, що майно позивача пошкоджене не було, а інших підстав, передбачених цією статтею для покладення відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, не встановлено, то вимоги [PERSON] про стягнення на його користь коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Позивач [PERSON] також вважає, що [PERSON] повинен повернути йому 1700 грн, які він отримав від нього на лікування, оскільки підстава на якій він набув ці кошти, згодом відпала, а тому просить стягнути з відповідача зазначені кошти на підставі ст.1212 ЦК України. Згідно ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи / потерпілого/ без достатньої правової підстави / безпідставно набуте майно/, зобов»язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави також застосовується до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов»язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. Оскільки [PERSON] отримав зазначені кошти як відшкодування шкоди, завданої ушкодженням його здоров»я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, дані кошти надавалися позивачем [PERSON] добровільно, тому, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог в цій частині також не має. За таких обставин, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрат відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed