Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 27.11.2018р. звернулося до Ленінського суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], у якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 2468730 від 11.05.2005р. у розмірі 7 012,17 грн. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до вказаного кредитного договору [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 9 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, однак [PERSON] порушила взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів позивачу. Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте матеріали справи містять заяву, у якій він просить проводити розгляд справи за відсутності представника. [PERSON] надала суду заяву, у якій позовні вимоги визнала та просила стягнення коштів проводити частинами. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 11.05.2005р. між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2468730, згідно умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 9 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, а [PERSON] зобов'язалась кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Ленінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 1935, [PERSON] померла [INFO] (а.с.51). Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [PERSON] є спадкоємцем після померлої [PERSON], у зв'язку з чим, суд доходить висновку, що вона є належним відповідачем за даною вимогою. Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Всупереч вищевикладеним положенням [PERSON], як правонаступник померлої [PERSON], свої зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого має заборгованість за кредитним договором № 2468730 від 11.05.2005р., яка відповідно до розрахунку станом на 31.05.2015р. становить 7 012,17 грн. та складається з: заборгованості з сплати процентів за користування кредитом у розмірі 3 578,09 грн. та заборгованості з нарахованої пені у розмірі 3 434,08 грн. (а.с.6-12). З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.. Враховуючи заяву відповідача, а також обставини справи, суд доходить висновку про достатність правових підстав для розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved