Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи: Управління державної міграційної служби України в Херсонській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі є власниками будинку [ADDRESS] у місті Херсоні. Крім позивачів в даній квартирі зареєстрований [PERSON], який є членом сім'ї власників. [PERSON] у 1992 році виїхав з квартири. Перебування відповідача на реєстраційному обліку спричиняє позивачам додаткові витрати на утримання житла, а також ускладнює реалізацію їх права власності на квартиру. Позивачі в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Враховуючи, що позивачі не заперечують проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є власниками будинку [ADDRESS] у місті Херсоні (витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно, свідоцтво про право власності за законом від 28.03.1989 року, договір міни він 02.11.1989 року, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [NUMBER] від 27.03.2015 року). Крім позивачів в даній квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (довідка Суворовського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області № 12 від 06.02.2015 року). З адресної довідки №1/6-С-175, виданої ФМС Росії 14.11.2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що дійсно відповідач з 1992 року не проживає в квартирі позивачів, в ній не з'являється та особистих речей не має. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положення ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпорядження цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Таким чином, належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не проживає у квартирі позивача більше року, сторони не спілкуються, а відтак [PERSON] втратив право користування зазначеною квартирою.

Outcome: approved