Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[PERSON] свій позов мотивує тим, що вона є власником квартири №1 у житловому будинку №12, який розташований по вул. Польовій у м. Луцьку. Право власності на будинок стверджується Договором дарування від 28.02.1998р. Відповідач по справі, її колишній чоловік, зареєстрований в будинку з 10.08.1998 року. Шлюб з останнім було розірвано 14 квітня 2003 року. Фактично з того часу відповідач з вищевказаної квартири виїхав проживати у [INFO], забравши всі необхідні речі та з того часу у квартиру не повертався. Відповідач не користується квартирою протягом 13 років. Наявність формальної реєстрації відповідача у квартирі завдає їй матеріальних затрат, не дає змоги виробити субсидію для оплати комунальних послуг. За час відсутності відповідача у спірній квартирі, останній не несе витрати по її утриманню, комунальні послуги жодного разу не сплачував. На її прохання знятись з реєстрації за вищевказаною адресою в добровільному порядку відповідач не погоджується. Посилаючись на наведене, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №1, яка розташована за адресою: вул. Польова, буд. 12, у місті Луцьку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, при цьому , пояснив, що не проживає у спірній квартирі більше 10 років. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на підставі Договору дарування від 28.02.1997р., посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Першої Луцької держнотконтори Волинської області, зареєстровано в реєстрі за №2-458 на праві власності належить квартири №1 у житловому будинку №12, який розташований по вул. Польовій у м.Луцьку. (а.с. 5-6) З будинкової книги на квартиру [ADDRESS], власником якої є позивач, вбачається , що відповідач у ній зареєстрований з 10.08.1998р. Судом встановлено, що останній не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад 10 років. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі понад один рік слідує з акту перевірки паспортного режиму від 08.06.2015р., складеного дільничним інспектором Луцького МВ УМВС України у Волинській області в присутності свідків сусідів позивача [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Крім того, відповідач в судовому засіданні підтвердив той факт, що він не проживає у спірному житловому приміщенні понад 10 років. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає у спірній квартирі понад один рік, а тому є підстави вважати його таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням. Як передбачено ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, відповідача [PERSON] визнати таким, що втратив право на користування квартирою №1 у будинку №12 по вул. Польова у місті Луцьку . Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених судових витрат також підлягають до задоволення.

Outcome: approved