Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та в обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 1995 по 1999 рік. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився на проживання та виховання при позивачці. На даний час син є повнолітнім та навчається на денному відділенні Житомирського технологічного коледжу Київського національного університету будівництва і архітектури, на бюджетній основі, що позбавляє його можливості заробляти кошти на навчання. Стипендії син не отримує, коштів на утримання сина у позивачки не вистачає, тому вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина на час навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з тих же підстав та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував проти стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів. В обгрунтування своїх заперечень вказав, що він та його теперішня дружина страждають на ряд хронічних хвороб, які потребують постійного лікування, на його утриманні перебуває матір похилого віку, також разом із теперішньою дружиною він надає фінансову допомогу її батькам. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). На даний час син є повнолітнім та навчається на денному відділенні Житомирського технологічного коледжу Київського національного університету будівництва і архітектури, на бюджетній основі, стипендії не отримує, строк навчання до 30.06.2017 року (а.с. 3). Відповідно до ст. 199 ч.1 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 вказаної статті, право на утримання припиняється в разі припинення навчання. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання (а.с. 34,36). Разом з тим, як вбачається із копій медичних довідок, відповідач та його дружина хворіють на ряд хронічних захворювань (а.с. 23-24), на їхньому утриманні перебувають їхні батьки похилого віку, які мають інвалідність та також потребують сторонньої допомоги (а.с. 25-28). Крім того, факт догляду за батьками стверджується письмовими показами свідків (а.с. 29,30, 33) та Актом №69 від 06.10.2015 про перевірку факту догляду за [PERSON], [INFO] її сином [PERSON] (а.с. 32). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову та задовольняє його частково, а саме в в розмірі 1/5 від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 28 вересня 2015 року і до закінчення сином навчання, а саме до 30 червня 2017 року.

Outcome: partial