Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Бикова Ольга Юріївна, звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Подолянко Іван Андрійович, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 89372 від 05 квітня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, про стягнення з неї на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» заборгованості в розмірі 8160 грн 00 коп. та стягнути судові витрати. В обґрунтовування позовних вимог зазначила, що в листопаді 2021 року до бухгалтерії за місцем її роботи надійшли документи на звернення стягнення на заробітну плату позивачки, після чого вона дізналась про наявність виконавчого провадження № 66995062, відкритого щодо неї. З метою з`ясування обставин та вивчення матеріалів виконавчого провадження, було встановлено, що виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису № 89372, виданого 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною. Як вбачається з вказаного виконавчого напису заборгованість стягнута за кредитним договором № 444457 від 19 вересня 2019 року, укладеним з ТОВ «Качай гроші». Позивачка зазначає, що ніяких відносин з вказаним товариством ніколи не мала, ніякого кредитного договору ні власноруч, ні за допомогою електронного підпису та/або одноразових ідентифікаторів не підписувала у зв`язку з чим 20 вересня 2019 року звернулась до Дворічанського відділення поліції Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Також вважає, що вказаний виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки жодних повідомлень на адресу позивачки від ТОВ «Качай гроші» про вимогу усунути порушення кредитним зобов`язань не надходило, а неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Повідомлення боржника є одним із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором, недотримання якого є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню. Також додала, що для одержання виконавчого напису слід надати засвідчену виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, яка відсутня. Таким чином, нотаріус не мав підстав для вчинення виконавчого напису. 21 грудня 2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі як необґрунтованому та безпідставному, посилаючись на те, що 19 вересня 2019 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] був укладений договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 00-444457, який було підписано дистанційно, в електронній формі. Вказаний договір містив всі істотні умови, передбачені законодавством України, жодних змін будь-яких умов договору товариством не здійснювалося. Відповідач надав до нотаріуса всі відповідні документи, що підтверджують суму боргу позивача, на підставі чого було вчинено виконавчий напис. Також вказав, що ТОВ «Качай гроші» не може бути відповідачем у цій справі, оскільки виконавчий напис вчинив приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна і тільки вона визначає достатність та обґрунтованість наданих документів. Також заперечував проти стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу, оскільки вони не співмірні зі складністю справи та необґрунтовано завищені, до того ж не підтверджено фактично сплачені суми за надання таких послуг відповідними квитанціями, виписками з рахунку про оплату послуг тощо. В судове засідання позивачка не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача ТОВ «Качай гроші» в судове засідання не з`явився, надавши до суду відзив, в якому в задоволенні позову просив відмовити. Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я. В. в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на її адресу рекомендованого листа, який повернувся до суду з відміткою «адресат вибув». Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Подолянко Іван Андрійович в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій розгляд справи просив провести за його відсутності. За результатами судового розгляду на підставі повідомлених сторонами справи обставин та наданих ними доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Згідно з договором про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-444457 від 19 вересня 2019 року, ТОВ «Качай гроші» (далі - кредитодавець) надає [PERSON] (далі - позичальник) кредит у національній валюті, на умовах, передбачених договором, у розмірі 2400 грн 00 коп., а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 89372, про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 444457 від 19 вересня 2019 року, укладеним нею із ТОВ «Качай гроші», заборгованості за кредитним договором № 444457 від 19 вересня 2019 року, що виникла за період з 19 жовтня 2019 року до 23 березня 2021 року в сумі 8160 грн 20 коп., у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 2400 грн 20 коп., прострочена заборгованість за комісією 4320 грн 00 коп., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 1440 грн 00 коп. На підставі виконавчого напису № 89372 від 05 квітня 2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянком І. А. 01 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованості в розмірі 8160 грн 00 коп. Згідно з Наказом Міністерства юстиції України «Про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] », свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, видане Мінюстом України 28 липня 2008 року за ; 6997 на ім`я [PERSON] анульовано. Відповідно до Витягу з ЄРДР, за заявою [PERSON] від 20 вересня 2021 року зареєстровано 21 вересня 2019 року кримінальне провадження № 12019220740000227 за ч. 1 ст. 190 КК України. На підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від № 296/5 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~р.\~№ 1172 (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. За змістом ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як встановлено судом, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В постанові КЦС ВС від 23 січня 2018 року (справа № 310/9293/15ц) зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Крім того, в своїй постанові від 27 серпня 2020 (справа № 554/6777/17) Верховний Суд зробив висновок, що неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Матеріали справи відомостей про отримання позивачкою відповідного повідомлення не містять. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису боржнику надсилалося повідомлення з вимогою про усунення порушень, що при вчиненні напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості ТОВ «Качай гроші», зазначений у написі є безспірним. Про те, що кредитна заборгованість, зазначена нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірною свідчить також той факт, що позивачка звернулася до суду після того як дізналася про стягнення з неї коштів з заробітної плати та існування виконавчого провадження, а також те, що ще до моменту звернення до суду подала заяву до поліції про вчинення шахрайських дій, а це є достатньою правовою підставою для визнання вказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною. Суд вважає необґрунтованим посилання представника відповідача у своєму відзиві на те, що ТОВ «Качай гроші» не може бути відповідачем у цій справі, оскільки виконавчий напис вчинив приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна і тільки вона визначає достатність та обґрунтованість наданих документів, оскільки у постанові ВС від 14 серпня 2019 року (справа № 519/77/18) зазначено, що справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо вимоги позивачки про стягнення судових витрат суд зазначає таке. Частиною 1 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Постановою Великої Палати Верховного суду від 27 червня 2018 року (справа № 826/1216/16) визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивач, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження цих обставин надав суду договір про надання юридичних послуг, укладений між адвокатом Адвокатським бюро «Ольги Бикової» та [PERSON] від 24 листопада 2021 року, додаткову угоду № 1 до договору від 24 листопада 2021 року та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат по справі за зверненням [PERSON] від 24 листопада 2021 року. Відповідач, заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, посилався на те, що вони не співмірні зі складністю справи та необґрунтовано завищені, до того ж не підтверджено фактично сплачені суми за надання таких послуг відповідними квитанціями, виписками з рахунку про оплату послуг тощо. Проте згідно з постановою ВС від 11 листопада 2021 року (справа № 922/449/21) витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Заявляючи про не співмірність витрат зі складністю справи та їх необґрунтовану завищеність, відповідач при цьому не заявляє клопотання про зменшення таким витрат, а підстав для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні. Вказане підтверджує позиція ВС, викладена у додатковій постанові від 01 грудня 2021 року (справа № 607/14338/19-ц), згідно з якою принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Відповідно до частини п`ятої статті 137\~ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу та сума сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони справи як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved