Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2009 року і від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] 30.06.2015 року звернулася з позовом в суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, покликаючись на те, що відповідач кошти на утримання синів надає в незначному розмірі та несистематично, хоча працює і може сплачувати аліменти у вказаному розмірі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, доповнила, що вони з відповідачем з травня 2015 року не живуть разом, діти проживають з нею, потребують вчасного і систематичного отримання коштів на їх утримання, чого відповідач не забезпечує, між ними не досягнуто згоди щодо добровільної сплати аліментів. Просить позов задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що він ніколи не ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків, не відмовлявся і не відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх синів, допомагає дітям, надає для них кошти на вимогу дружини, так як вони стали проживати окремо один від одного. Крім цього зазначив, що працевлаштований і забезпечений житлом, спроможний забезпечити дітей усім необхідним, тому підстав для стягнення з нього аліментів в судовому порядку немає. Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 і ч.2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається із розяснень, даних в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Як встановлено в судовому засіданні, малолітні сини сторін: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з матірю [ADDRESS], а батько дітей [PERSON] з травня 2015 року проживає окремо від сімї. Також встановлено, що відповідач не несе регулярно витрат на утримання синів, час від часу надає кошти на вимогу позивача, що підтверджується наданими ним квитанціями, хоча працює провідним фахівцем у СК «Просто Страхування», інших утриманців не має, має задовільний стан здоровя, тому може надавати кошти на утримання неповнолітніх дітей своєчасно і систематично. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд критично оцінює доводи відповідача, що відсутні законні підстави для стягнення з нього аліментів в судовому порядку, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, між сторонами існує спір щодо утримання дітей, в звязку з чим позивач звернулася до суду, між ними не досягнуто домовленості щодо способу виконання батьком обовязку утримувати дітей. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved