Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою у якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником будинку за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 лютого 2010 року. Відповідач був зареєстрований в її будинку після укладення шлюбу з її дочкою, однак не проживає в ньому та ніколи там не проживав, комунальні платежі не сплачує, особистих речей в будинку не має. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 21 травня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Реєстрація відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користування її майном. На даний час точне місце проживання відповідача їй не відоме, тому вона вимушена звертатись до суду з даним позовом. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнає повністю та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 лютого 2010 року, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №139 від 29 грудня 2020 року, довідки виданої Клеванською селищною радою Рівненського району Рівненської області №838-2/02-13 від 29 грудня 2020 року та письмових пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] вбачається, що [PERSON] у будинку [ADDRESS] зареєстрований, але фактично не проживає в ньому. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність у відповідача реєстрації в даному будинку, порушує право на користування житлом позивача. Відповідно до вимог ст. 107 ЖК Україниу разі вибуття наймача або члена його сім`ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування житловим приміщенням з дня вибуття. Згідно положень ст.ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратити право користування житловим приміщенням, зокрема, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач понад шість місяців не проживає у будинку [ADDRESS] та не несе витрат по утриманню житла, наявність у відповідача реєстрації в будинку порушує право власності позивача, суд вважає, що позов про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Оскільки, позовна заява підлягає задоволенню повністю, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідача. На підставі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.71, 72, 107 ЖК України,

Outcome: approved