Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом, у якому вказали, що вони є власниками квартири [ADDRESS], придбаної на підставі договору купівлі-продажі №1051 від 13 липня 2015 року. Окрім позивача [PERSON] та її дочки [PERSON], у вказаній квартирі зареєстрований, однак не проживає колишній її власник [PERSON] З моменту продажі квартири і по теперішній час відповідач оплату рахунків за користування жилим приміщенням та за комунальні послуги не здійснював, добровільно знятися з реєстрації з належної позивачам квартири відмовляється. Тому позивачі просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування належною їм на праві власності квартирою. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідач [PERSON] у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву суду не надав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити у справі заочне рішення, яким позов задоволити із наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 30 липня 2015 року (а.с.9,10), копіями паспортів громадян України позивачів [PERSON] та [PERSON] (а.с.5,6), копією свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Окрім [PERSON] та її дочки [PERSON] у вказаній квартирі зареєстрований, однак не проживає з дня продажу квартири її колишній власник [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 27 листопада 2018 року (а.с.11), актом обстеження на предмет фактичного проживання громадянина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Оплату за всі комунальні послуги сплачує позивач [PERSON], що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.13-25). При цьому, відповідач [PERSON] добровільно не виписується із належної позивачам на праві власності квартири. Так, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає праві користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.71 ч.1 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі письмові докази в контексті наведених правових норм, суд вважає, що вимога позивачів щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, доведена повністю, тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved