Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] Рівненської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 лютого 2008 року помер її батько [PERSON], який при житті склав заповіт, згідно якого належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS], він заповідав в рівних долях своїй дружині [PERSON] та доньці позивачки [PERSON], [INFO]. Заповіт був посвідчений 15.04.2005 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори [PERSON], р.№ 2-438. Інший заповіт батька, посвідчений 24.05.2006 року за реєстровим №1564 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] на користь дружини і брата позивачки [PERSON], був визнаний недійсним по рішенню Рівненського міського суду від 18.11.2013 року, залишеного в силі ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 22. 01.2014 року. В лютому 2014 року, як законний представник своєї доньки, вона звернулася до [PERSON] Рівненської нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини за заповітом, де їй стало відомо про те, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою, у якій вона просила призупинити видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] і стверджувала , що нею поданий позов до Рівненського міського суду про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною. В судовому засіданні 26.03.2013 року по іншій цивільній справі в Рівненському міському суді представником [PERSON] суду був наданий короткий текст рішення Рівненського міського суду від 13 березня 2014 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними відмов від прийняття спадщини . Вказаним рішенням позов [PERSON] було задоволено, визнано недійсною її відмову від прийняття належної їй спадщини від 18 липня 2008 року, яка залишилася після смерті чоловіка-Кирильчука [PERSON] на користь [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за №1167 та її відмову від 25 жовтня 2008 року, посвідчену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зареєстровану в реєстрі за №7082. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 27 травня 2014 року апеляційна скарга позивачки була задоволена , рішення Рівненського міського суду від 13 березня 2014 року скасоване, в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. В грудні 2014 року позивач повторно звернулася до [PERSON] Рівненської державної нотаріальної контори із заявою про видачу її доньці [PERSON] Олександрівні, 20. 12.2002 року народження, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1\\2 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] в м.Рівне після смерті [PERSON], померлого 06 лютого 2008 року, згідно заповіту, посвідченого 15 квітня 2005 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори [PERSON] ,р.№ 2-438. 09 грудня 2014 року державний нотаріус [PERSON] Рівненської державної нотаріальної контори [PERSON]С, винесла постанову про відмову у вчиненні даної нотаріальної дії на тій підставі , що нею по заяві [PERSON] 31.10.2014 року було видано свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя (р.№1-420), а по заяві [PERSON], спадкоємця першої черги, свідоцтво про право на спадщину за законом на 1\\4 частку цієї квартири (р.№1-4210),у зв'язку з чим нотаріальна дія про видачу її доньці свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1\\2 частку не може бути вчинена. Перша заява [PERSON] від 23.07.2007 року дійсно є відмовою від спадщини на користь [PERSON] ,тоді як друга її заява -відмовою від частки у майні подружжя.Вказана заява була написана нею на підставі норм СК України, у відповідності до ст.71 Закону України «Про нотаріат»,посвідчена приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] Відповідно до ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності, з врахуванням чого, свідоцтво про право власності [PERSON] на 1\\2 частку у квартирі [ADDRESS], [PERSON] Рівненською ДНК видано неправомірно і його слід визнати недійсним . Від відповідача [PERSON] Рівненської ДНК надійшли письмові заперечення проти позову, в яких Завідувач [PERSON] Рівненської ДНК [PERSON] вказала, що 28.10.2015 від імені [PERSON] за № 1133 надійшла заява про те, що вона не претендує на видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на майно, яке було зареєстроване за її чоловіком [PERSON], померлим 06.02.2008 р., а саме на 1/2 частку квартири № 25 в м. Рівне по вул. Відінській, буд. №31. Проте 31.10.2014 року нею була подана інша заява про видачу такого свідоцтва на 1/2 частку квартири № 25 в м. Рівне по вул. Відінській, буд. № 31. Нотаріус зобов'язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам, організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів (ст. 5 ЗУ «Про нотаріат»). При вчиненні нотаріальної дії нотаріус проводить оцінку поданих документів, а також зобов'язаний встановити волевиявлення і дійсні наміри особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (гл. 6 розділ І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Заява [PERSON] від 20.10.2015 р. мала б юридичну силу у випадку відсутності спору або заперечень стосовно вказаної квартири всіма учасниками правовідносин. Проте повторна заява № 699 від 31.10.2014 р. від імені [PERSON] не дає нотаріусу вибору. Право пережившого подружжя захищене законодавством України, оскільки від права власності, яке підлягає реєстрації, неможливо відмовитися. Таке право може бути лише передане згідно загальних правил посвідчення правочинів. Тому на підставі п. З ст. 368, ст. 182 Цивільного кодексу України ст. 71 Закону України «Про нотаріат», ст. 60, ст. 63 Сімейного кодексу України, п. 4.21 гл. 10 розділу II, гл. 11 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України мною, [PERSON], 31.10.2014 р. за реєстровим № 1-420 було видано свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя на 1/2 частку квартири № 25 в м. Рівне по вул. Відінській, буд. № 31 на ім'я [PERSON], оскільки майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю і у разі смерті одного з подружжя нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просять визнати недійсним свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, видане [PERSON] Рівненською державною нотаріальною конторою [PERSON] на ? частку квартири № 25 в м.Рівне по вул.Відінській,31. Від відповідача [PERSON] Рівненської ДНК надійшла письмова заява про розгляд справи без участі представника відповідача. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 лютого 2008 року помер батько позивачки [PERSON], який при житті склав заповіт, згідно якого належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS], він заповідав в рівних долях своїй дружині [PERSON] та доньці позивачки [PERSON], [INFO]. Заповіт був посвідчений 15.04.2005 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори [PERSON], р.№ 2-438. Інший заповіт [PERSON], посвідчений 24.05.2006 року за реєстровим №1564 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] на користь його дружини і брата позивачки [PERSON], був визнаний недійсним по рішенню Рівненського міського суду від 18.11.2013 року, залишеного в силі ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 22. 01.2014 року. В лютому 2014 року, як законний представник своєї доньки, позивачка звернулася до [PERSON] Рівненської нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини за заповітом, де їй стало відомо про те, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою, у якій вона просила призупинити видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] і стверджувала , що нею поданий позов до Рівненського міського суду про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною. Рішенням Рівненського міського суду від 13 березня 2014 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними відмов від прийняття спадщини позов [PERSON] було задоволено, визнано недійсною її відмову від прийняття належної їй спадщини від 18 липня 2008 року, яка залишилася після смерті чоловіка-Кирильчука [PERSON] на користь [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за №1167 та її відмову від 25 жовтня 2008 року, посвідчену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зареєстровану в реєстрі за №7082. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 27 травня 2014 року апеляційна скарга позивачки була задоволена , рішення Рівненського міського суду від 13 березня 2014 року скасоване, в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. В грудні 2014 року позивач повторно звернулася до [PERSON] Рівненської державної нотаріальної контори із заявою про видачу її доньці [PERSON] Олександрівні, 20. 12.2002 року народження, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1\\2 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] в м.Рівне після смерті [PERSON], померлого 06 лютого 2008 року, згідно заповіту, посвідченого 15 квітня 2005 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори [PERSON] ,р.№ 2-438. 09 грудня 2014 року державний нотаріус [PERSON] Рівненської державної нотаріальної контори [PERSON]С, винесла постанову про відмову у вчиненні даної нотаріальної дії на тій підставі , що нею по заяві [PERSON] 31.10.2014 року було видано свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя (р.№1-420), а по заяві [PERSON], спадкоємця першої черги, свідоцтво про право на спадщину за законом на 1\\4 частку цієї квартири (р.№1-4210),у зв'язку з чим нотаріальна дія про видачу її доньці свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1\\2 частку не може бути вчинена. Скасовуючи рішення Рівненського міського суду від 31 березня 2014 року, апеляційний суд Рівненської області в своєму рішенні від 27травня 2014 року зазначив,що [PERSON] не надала суду доказів того,що вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними при написанні 18 липня 2008 року та 25 жовтня 2008 року відмов від прийняття спадщини,яка залишилася після смерті чоловіка-Кирильчука [PERSON]. Однак , за матеріалами спадкової справи №496, померлого 06.02.2008 року [PERSON], копія якої , належним чином завірена , була надана суду [PERSON] Рівненською ДНК, перша заява [PERSON] від 23.07.2007 року дійсно є відмовою від спадщини на користь [PERSON] ,тоді як друга її заява -відмовою від частки у майні подружжя. Вказана заява була написана нею на підставі норм СК України, у відповідності до ст.71 Закону України «Про нотаріат»,посвідчена приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] Відповідно до ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності, з врахуванням чого, свідоцтво про право власності [PERSON] на 1\\2 частку у квартирі [ADDRESS], [PERSON] Рівненською ДНК видано неправомірно і його слід визнати недійсним . Враховуючи викладене,

Outcome: approved