Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить зменшити присуджений рішенням Тернопільського міськрайонного суду 29.05.2014р. розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] з твердої грошової суми 650 грн. до 350,10 грн. та стягувати до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що [PERSON] не має можливості сплачувати визначений рішенням суду від 29.05.2014р. розмір аліментів, оскільки його доходи згідно довідки не надають можливості в повній мірі їх сплачувати, при сплаті встановленого розміру аліментів будуть порушуватися його права та інтереси, оскільки не буде вистачати коштів на його проживання та задоволення елементарних потреб, сплату комунальних послуг, по яких існує заборгованість. Зазначає, що в [PERSON] на утриманні є непрацездатні батьки, єдиними їхнім доходом є отримання пенсії. Згідно довідки, яку подано до матеріалів справи, в [PERSON] погіршився стан здоров'я, часто звертається до медичних установ із скаргами. Всі ці обставини впливають на його матеріальне становище, ставлять в скрутне становище, чим погіршують можливість сплати аліментів на утримання дочки, від сплати яких він не відмовляється, проте в силу суб'єктивних причин не має змоги це робити. А тому, в судових дебатах представник позивача просить зменшити розмір аліментів та стягувати з нього на утримання дочки аліменти в розмірі 350,10 грн., що становить 30% прожиткового мінімуму для дитини віком до шести років. Представник відповідача в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на ті обставини, що при винесенні судом 29.05.2014р. рішення і визначення аліментів в розмірі 650 грн. було досліджено всі обставини у справі та судом встановлений такий розмір аліментів згідно поданих сторонами доказів. [PERSON] не довів наявність тих підстав, які передбачені сімейним законодавством для зменшення розміру аліментів, заробітна плата становила на тому ж розмірі, що і при винесені попереднього рішення. [PERSON] не довів наявності на його утриманні своїх батьків, оскільки зазначені пояснення були також дослідженні судами. Свідомо не виконує рішення суду, допустив значну суму заборгованості по аліментах. Та обставина, що в його батьків наявна заборгованість по сплаті комунальних послугах, і часткове звернення його до медичних закладів не є підставами для зменшення і так мізерного розміру аліментів. Зазначає, що [PERSON] приховує свої дійсні доходи, розмір яких явно перевищує до поданої ним довідки, має хороші умови проживання в квартирі по вул. Білецькій, забезпечення яких потребує значних матеріальних витрат і на що [PERSON] посилався в позовній заяві про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку побачень із долученими до неї фотографіями своєї квартири. Суд, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши норми чинного законодавства, заслухавши при цьому пояснення представників сторін, прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 29.05.2014р. по справі №607/926/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний та присуджено до стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. щомісяця, починаючи стягувати з 21.01.2014р. до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається із Акту державного виконавця від 22.12.2014р. заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки [PERSON] у [PERSON] по виконавчому листі від 29.05.2014р. №607/926/14-ц за період з січня 2014 року по грудень 2014 рік становить 6730,65 грн. Позивачем до матеріалів справи долучена довідка з місця роботи №12 від 15.10.2014р., згідно якої [PERSON] працює техніком-технологом в суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON] та нарахована заробітна плата в сумі 1260 грн. щомісяця. Згідно довідки Комунального закладу Тернопільської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 07.09.2015р. №368 [PERSON] неодноразово звертався та звертається по теперішній час із скаргами на стан свого зборов'я. Згідно виписки із медичної карти №00035 [PERSON] знаходився на лікуванні в стаціонарі із 04.01.2016р. по 17.01.2016р. із скаргами на гіпертонічну хворобу. Із наданих пояснень [PERSON] в позовній заяві та його представника в судовому засіданні, він утримує матір [PERSON], яка є інвалідом ІІІ групи і має значну суму заборгованості по оплаті комунальних послуг по вул. Репіна,16/4, а також, утримує свого непрацездатного батька [PERSON] Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір елементів, які стягуються з боржника він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] проживає по [ADDRESS], згідно долучених представником відповідача копії фотографій квартири, які були подані самим [PERSON] до позовної заяви про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні із дитиною та встановлення графіку побачень, умови проживання [PERSON], як він сам стверджував в позові, чудові. [PERSON] не підтверджено належними і допустимими доказами факту перебування на його утримання непрацездатних батьків, які є пенсіонерами і отримують належну їм пенсія, а наявність у його матері заборгованості по оплаті комунальних послуг не відноситься до даного спору. Невеликий розмір доходу, на який посилається [PERSON] згідно довідки №12 від 15.10.2014р., за поясненнями в судовому засіданні представника [PERSON] і відповідно до довідки від 04.04.2014р. №25, був в [PERSON] і при винесенні 29.05.2015р. рішення, яким встановлено розмір аліментів в сумі 650 грн. [PERSON] неодноразово звертався медичні заклади із скаргами на погіршення здоров'я. За таких обставин, суд не знаходить у посиланнях позивача із доданими доказами наявності правових підстав та обставин, передбачених положеннями Сімейного кодексу України для зменшення розміру аліментів, розмір якого - 650 грн., враховуючи мінімум для дитини віком до шести років, що у 2016 році складає 1167 грн., не забезпечує мінімальних потреб дитини і при тому, що [PERSON] свідомо допустив значну суму заборгованості по сплаті аліментів. Вказані [PERSON] підстави для зменшення розміру аліментів були дослідженні судом при ухваленні рішення 29.05.2014р. при визначенні розміру аліментів в сумі 650 грн., а та обставина, що позивач звертався із скаргами на погіршення свого здоров'я не є безумовною причиною для зменшення розміру аліментів. Інших обґрунтованих підстав позивачем не наведено. Згідно ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed