Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в Радивилівський районний суд Рівненської області до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27.05.2017 Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 1093. В обґрунтування позову зазначила, що з 27.05.2017 перебуває у зареєстрованому шлюбу із відповідачем. Від шлюбу є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Бажає розірвати шлюб, оскільки спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, різні погляди на життя. Ухвалою Радивилівського районного суду від 06.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Разом з тим, позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, суд враховує наступне. 27.05.2017 між сторонами зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 1093. В шлюбі народився [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.05.17 р. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині 1 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення відповідно до яких шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією з засад шлюбу є його добровільність. При цьому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст.ст.104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на взаємини, які склались та існують між сторонами, враховуючи те, що фактично шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально, сторони не бажають примирення та збереження шлюбу, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам, суд приходить до переконання, що шлюб слід розірвати. На підставі наведеного, ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved