Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

[PERSON] звертаючись із позовом до суду, просить визначити місце проживання його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом із батьком. Позовні вимоги мотивує тим, що з 07.10.2004 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , від якого мають малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Через конфлікти, ініціатором яких була відповідачка, її приступи агресії та фізичне насильство, в тому числі до сина [PERSON] , з червня 2016 року позивач разом із старшим сином став проживати окремо за місцем своєї реєстрації у квартирі [ADDRESS] . Син [PERSON] категорично відмовився проживати разом із матір`ю. Молодший син [PERSON] залишився проживати із відповідачкою. Із того часу син [PERSON] знаходиться на утриманні позивача [PERSON] , відвідує за місцем свого проживання школу та різні гуртки, отримує медичне обслуговування у разі потреби, позивач займається фізичним та духовним розвитком дитини. Позивач змушений звернутись до суду із цим позовом, оскільки позивачка не надає дозволу на реєстрацію сина [PERSON] за фактичним місцем проживання разом із батьком. Ухвалою суду від 05.07.2017 р. відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні (т.1 а.с. 47). 02.08.2017 р. судом постановлено ухвалу про витребування доказів від Органу опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації (т.1 а.с. 53-56). Відповідачка за первісним позовом [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] , в якому просить суд відібрати малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , від відповідача (позивача за первісним позовом) [PERSON] , який незаконно його утримує, і повернути сина [PERSON] ; стягнути із відповідача [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини його місячного заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дітей; стягнути судові витрати. Вимоги зустрічного позову мотивовано тим, що [PERSON] в скрутний час, коли [PERSON] потребувала догляду у зв`язку з лікуванням ендокринної хвороби, не підтримував її. Разом із молодшим сином [PERSON] вигнав позивачку за зустрічним позовом із їх спільної квартири за адресою: [ADDRESS] , відмовляється розділити їх спільне майно - квартиру та автомобіль. Без відома [PERSON] відповідач за зустрічним позовом забрав їх сина [PERSON] та переїхав з ним жити за місцем своєї реєстрації в [ADDRESS] . [PERSON] не займається вихованням дітей [PERSON] та [PERSON] , аліменти на утримання дітей позивачці не сплачує, не піклується належним чином про здоров`я сина [PERSON] , який страждає рядом вроджених хронічних захворювань. Відповідач не спілкується із сином [PERSON] та чинить перешкоди позивачці у спілкуванні із сином [PERSON] (т.1 а.с.216-232). 17.10.2017 р. від Печерської районної в м. Києві державної адміністрації до суду надійшов висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини (т.1 а.с. 69-71). Ухвалами суду від 30.11.2017 р. вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини та стягнення аліментів об`єднано в одне провадження з первісним позовом; залучено до участі у справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини та стягнення аліментів у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації та Службу у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, від яких витребувано висновки щодо розв`язання спору (т.1 а.с. 233-239). 23.01.2018 р. судом постановлено ухвали про витребування доказів від Органу опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, а також задоволено клопотання представника відповідачки [PERSON] , яка є позивачкою за зустрічним позовом, Дерій В.І. про виклик свідків (т.2 а.с. 51-58, 63-67). Від [PERSON] 27.02.2018 р. надійшов відзив на зустрічний позов, у якому проти задоволення позову заперечує та зазначив, що з червня 2016 р. через неодноразову конфліктну поведінку [PERSON] , він разом із сином [PERSON] , який виявив відповідне бажання, став проживати за місцем своєї реєстрації, з цього часу самостійно займався здоров`ям сина, його духовним і фізичним розвитком та утриманням. Протягом півтора року позивачка за зустрічним позовом не заперечувала проти проживання сина [PERSON] із батьком. Розпорядженням Печерської РДА № 452 від 22.08.2017р. встановлено регламент спілкування [PERSON] із сином [PERSON] та [PERSON] із сином [PERSON] , а також дітей між собою. З червня 2016 р. [PERSON] щомісячно переказує позивачці кошти на утримання сина [PERSON] і таким чином повністю виконує свої обов`язки по утриманню дітей. Вважає, що подавши позов про стягнення аліментів на дитину, яка з нею не проживає, позивачка за зустрічним позовом намагається таким чином покращити своє матеріальне становище (т.2 а.с. 148-152). Ухвалами суду від 01.06.2018 р. витребувано: від [PERSON] відомості про місце роботи, займану посаду та щомісячну заробітну плату за основним місцем роботи та сукупний дохід за період з 01.01.2017 року по 01.06.2018 року, від Головного Управління Державної фіскальної служби у місті Києві - інформацію про доходи [PERSON] ; задоволено клопотання представника відповідачки [PERSON] , яка є позивачкою за зустрічним позовом, Дерій В.І. про виклик свідків; закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про відібрання малолітньої дитини та стягнення аліментів та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (т.3 а.с. 2-9, 14-17). У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] , який є відповідачем за зустрічним позовом, та його представники [PERSON] , [PERSON] підтримали первісний позов з викладених у ньому підстав, просили задовольнити позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову. Позивач [PERSON] додатково пояснив, що відповідачка постійно за час їхнього спільного проживання висловлювала невдоволення, пред`являла до нього претензії, докоряла, що мало приносить грошей, не може забезпечити сім`ю, ображала. З її боку були нападки на старшого сина, на якого висловлювалась нецензурною лайкою, кричала, принижувала, тягала дитину за коси. [PERSON] плакав, став боятися матір. Він намагався залагодити конфлікти. Влітку 2014 року відповідачка до нього застосувала фізичну силу, тоді він викликав наряд міліції та наряд психіатричної бригади. В перший клас [PERSON] пішов коли вони жили в Польщі. Тоді відповідачка емоційно реагувала коли син виконував домашні завдання, були фізичні покарання дитини. Переїхавши на Україну такі конфлікти продовжувались. З 09.06.2016 року по даний час він та [PERSON] живуть у його бабусі. Зустрічі з дітьми відбуваються по рішенню органу опіки. [PERSON] народився недоношеним, тому були проблеми зі здоров`ям, на даний час у дитини косоокість не встановлена, рекомендовано активний рух, тому він щодня з [PERSON] робить зарядку, дитина плаває в басейні, ходить на лікувальну фізкультуру, щеплення проводяться згідно графіка щеплень дітей, сина водив до ортопеда. Їхній молодший син більше прив`язаний до матері. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що третій рік [PERSON] живе з батьком, який піклується про дитину, займається сином, оздоровлює його. [PERSON] відвідує школу, гуртки, секцію. З матір`ю [PERSON] жити не хоче, так як з її боку було фізичне насилля, відповідачка не завжди адекватно поводить себе щодо старшого сина. Після повернення сім`ї сторін по справі з Польщі в травні 2016 року вони поселились у відповідачки де проживали разом до початку червня 2016 р. Тоді [PERSON] , взявши обох дітей, поїхав до своєї бабусі в гості перевідати її. Відповідачка приїхала туди, влаштувала скандал, викликала поліцію, забрала молодшого сина, витягувала за волосся старшого сина [PERSON] , який сказав, що жити з матір`ю не буде. Режим роботи у позивача вільний, тому він приділяє багато часу для дитини та повністю утримує і забезпечує сина всім необхідним. Органом опіки та піклування встановлений регламент зустрічей батьків та дітей, який виконується. [PERSON] із задоволенням спілкується з братом. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] , яка є позивачкою за зустрічним позовом, та її представник Дерій М.І. в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечували та просили повністю задовольнити зустрічний позов з викладених у ньому підстав. Відповідачка [PERSON] додатково пояснила, що [PERSON] народився семимісячним, тому вона займалася необхідним лікуванням, при цьому [PERSON] не хотів признавати, що є проблеми, через що виникали спори і конфлікти, у тому числі щодо проведення обстежень та методик лікування дитини. Батько не переймається здоров`ям дитини, не зважає на те, що в [PERSON] косоокість, плоскоступість, неправильний присмак, необхідністю проведення вакцинацій, молодшим сином [PERSON] взагалі не цікавиться. Графік її роботи по пів дня, вона отримує заробітну плату близько 5 000 грн. та пенсію, як інвалід 3 групи, тому сама справиться вихованням дітей. Представник відповідачки Дерій М.І. пояснив, що мати дитини до [PERSON] фізичне насилля не застосовувала. Відповідачка працевлаштована, є фінансово незалежна, утримує себе і дітей, живе в приватному будинку, де для дітей створені всі умови. В червні 2016 року позивач викрав дитину, з того часу [PERSON] живе з батьком, молодша дитина сторін по справі сумує, що не може жити з братом. У червні 2018 року позивач заявив, що [PERSON] не хоче спілкуватись з матір`ю, тому дитину не дає та постійно чинить відповідачці перешкоди у зустрічах. Мати [PERSON] слідкувала за здоров`ям дитини, постійно водила по фаховим лікарям, робила щеплення, що з боку батька повністю ігнорується. Представник третьої особи Служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації Кожушок-Литвинова І.П. у судовому засіданні просила відмовити у кожному з позовів, мотивуючи це недоцільністю роз`єднання дітей [PERSON] та [PERSON] , в той же час вважає, що відібрання дитини від батька буде стресовим і суперечитиме інтересам малолітнього [PERSON] . Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Ємельяненко О.М. в судовому засіданні просила задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову, пояснила, що дитина сторін по справі протягом тривалого часу проживає із батьком, звикла до такого способу життя, тому відібрання дитини буде стресом для малолітнього [PERSON] , а зустрічний позов суперечить інтересам дитини, яка має страх перед матір`ю. Суд, вислухавши сторін по справі, їх представників, представників третіх осіб, свідків, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, що викладені у первісній позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, з урахуванням заперечень проти позову сторони відповідачки, викладених в тому числі у відзиві, приймаючи до уваги зустрічний позов, з урахуванням позицій третіх осіб, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2004р., від якого мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] (т. 1 а.с. 35-37). У довідці ЖБК «Домобудівник-7» від 04.01.2018р. № 1 зазначається про те, що [PERSON] з 2008р. по 28.02.2015р. разом з дружиною і дітьми постійно мешкав за адресою: [ADDRESS] (т.2 а.с. 9). За даними довідки про реєстрацію місця проживання особи від 30.03.2017р. [PERSON] зареєстровано за адресою [ADDRESS] з 23.02.2000р. (т.1 а.с. 23). У довідці Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чавдар 2» вих. № 2 від 10.02.2018р. вказується про те, що за адресою: [ADDRESS] , в період з вересня 2014р. по січень 2018р. [PERSON] не проживав (т.2 а.с. 188). Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» 13.12.2017р. за № 2757 видано довідку [PERSON] про те, що вона дійсно зареєстрована і проживає у [ADDRESS] ; власником особового рахунку на цю житлову площу є [PERSON] . Ще за зазначеною адресою зареєстровані діти сторін по справі [PERSON] та [PERSON] (т.2 а.с. 49). Вказана інформація також підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва № 31049993 від 15.06.2018р. (т.3 а.с. 55). Із свідоцтва про право власності на житло від 22.11.1994р., виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району згідно з розпорядженням (наказом) від 22.11.1994р. № 3436, убачається, що квартира за [ADDRESS] на праві приватної спільної власності належала [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях (т.1 а.с.17). За договором дарування від 21.01.1998р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Т.Ю. за реєстровим № 320, [PERSON] подарував, а [PERSON] , як законний представник від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] прийняла у дар 1/5 частину квартири під номером [ADDRESS] (т.1 а.с. 18). 27.11.2012р. державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Міщенко Т.В. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/5 частки квартири [ADDRESS] , що належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 22.11.1994р., згідно з розпорядженням (наказом) від 22.11.1994р. за № 3436, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 25.11.1994р. за р. № 1813, реєстраційний номер майна: 37969592 (т.1 а.с. 19, 20). За договором дарування від 22.06.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Льовушкіною С.А. за реєстровим № 1515, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар 1/5 частину квартири під номером [ADDRESS] (т.1 а.с. 21). Отже, з наявних у справі правовстановлюючих документів убачається, що позивачу [PERSON] на праві власності належить 4/5 частин квартири [ADDRESS] , яка є місцем його реєстрації. Із довідки дошкільного навчального закладу № 381 № 42 від 31.03.2017р. убачається, що дитина [PERSON] , 2008 р.н., відвідував дошкільний навчальний заклад № 381 для дітей з порушенням зору з 01.10.2012р по 27.02.2015р.; протягом цього періоду батько приділяв належну увагу дитині, в спілкуванні з якою завжди проявляв батьківську турботу, приймав активну участь у вихованні сина (т.1 а.с. 25). 25.08.2016р. [PERSON] звернувся із заявою до директора школи І-ІІІ ступенів № 90 Печерського району м. Києва про зарахування сина [PERSON] до 2-Б класу (т.1 а.с. 22). У жовтні та листопаді 2016 року [PERSON] зверталась до начальника управління освіти та інновацій Печерської районної в м. Києві державної адміністрації із заявами про надання інформації щодо місця навчання її сина [PERSON] (т.2 а.с. 82, 83). 07.03.2017р. [PERSON] звернулась до начальника Служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, а також визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею (т.2 а.с. 88-90). 24.03.2017р. співробітниками Служби у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження умов проживання гр. [PERSON] в рамках розгляду питання доцільності визначення порядку участі матері у спілкуванні з малолітнім сином за її заявою та складено Акт про те, що [PERSON] разом з бабусею та малолітнім сином [PERSON] проживає у трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , де дитині виділено окрему кімнату з розкладним диваном, меблевим гарнітуром та полицями, наявний робочий стіл та стілець, комп`ютер, іграшки, шкільне приладдя, дитячі речі. За місцем проведення обстеження створені всі необхідні умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку дитини (т.2 а.с. 143). [PERSON] , [INFO] , станом на 20.03.2017р. є учнем 2-Б класу школи І-ІІІ ступенів № 90 Печерського району м. Києва, позитивно характеризується за місцем навчання; батько приділяє вихованню та навчанню дитини належну увагу, займається його розвитком, водить дитину на гуртки до КПДЮ; стосунки між хлопчиком та батьком добрі, довірливі, що підтверджується даними характеристики (т.1 а.с. 24). [PERSON] , [INFO] , позитивно характеризується за даними психолого-педагогічної характеристики, наданої ДНЗ № 381 Дніпровського району м. Києва (т.2 а.с.85). За даними довідок без номеру та дати, виданих головою правління Громадської організації «Спортивно-оздоровчий Клуб» «Київ-2000» [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , відвідує заняття з плавання з вересня 2017р. та по теперішній час, сума оплати становить 3 395,00 грн (т. 2 а.с. 222); [PERSON] , [INFO] відвідував заняття з плавання з вересня по січень 2015 року, сума оплати становила 1 280,00 грн (т.2 а.с. 223). За даними довідок вих. № 03/04-2017 від 03.04.2017р., вих. № 14/05 від 14.05.2018р. виданих ТОВ «Міцуї Технолоджіс», [PERSON] дійсно працював у компанії ТОВ «Міцуї Технолоджіс» з 01.04.2017р. (наказ № 45-К від 31.03.2017р.) по 27.11.2017р. та займав посаду інженера-конструктора, з посадовим окладом в розмірі 7 000,00 грн. та його заробітна плата за шість місяців склала 45 113,49 грн, до сплати 36 316,35 грн (т.1 а.с. 26, т.2 а.с. 215). За даними характеристики від 31.07.2017р. наданої директором ТОВ «Міцуї Технолоджіс», за час роботи у товаристві [PERSON] характеризується позитивно (т.1 а.с. 129). 16.05.2018р. за вих. № 16/05-2018 ТОВ «Груп Імпорт Ліфт» видано довідку про те, що [PERSON] дійсно працює в компанії ТОВ «Груп Імпорт Ліфт» з 01.02.2018р. та займає посаду головного інженера, його посадовий оклад становить 6 250,00 грн та заробітна плата за три місяці склала 18 750,00 грн, до сплати 15 093,75 грн (т.2 а.с. 216). За Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру [NUMBER] з 1 кварталу 2017 року по 1 квартал 2018 року отримував доходи з таких джерел: 1 квартал 2018 року ТОВ «Груп Імпорт Ліфт» - сума нарахованого та виплаченого доходу 12 500,00 грн (т.3 а.с. 27). [PERSON] є інвалідом 3 групи (загальне захворювання), що підтверджується пенсійним посвідченням серія [NUMBER] , виданим 11.05.2017р. Пенсійним фондом України (т.1 а.с. 118). Інформація стосовно притягнення гр. [PERSON] до адміністративної відповідальності за даними ІІПС «Армор» Міністерства внутрішніх справ України не значиться (т.2 а.с. 203). У довідці Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» від 30.03.2017р. № 140 вказується про те, що [PERSON] дійсно працює на посаді асистента кафедри психології з 01.09.2006р.; з 04.12.2016р. по 03.06.2017р. перебуває у відпустці без збереження заробітної плати як матір, дитина якої потребує домашнього догляду (т.2 а.с. 81). Із висновку ДІМ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ст. лейтенанта міліції Виноград О.С. від 14.07.2014р. убачається, що 08.07.2014р. нарядом міліції здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] , де [PERSON] пояснив, що його дружина, перебуваючи в збудженому стані, поводила себе неадекватно та закрилася у ванній кімнаті із малолітньою дитиною, на прохання відчинити двері відмовлялася, у зв`язку чим на місце події було викликано психіатричну бригаду. В подальшому заявник [PERSON] звернувся до ОВС із заявою, в якій просив подальшої перевірки по виклику ним працівників міліції не проводити, так як в ситуації розібрався самостійно (т.1 а.с.27). Дані щодо стану здоров`я, медичних обстежень та проведених лікувальних заходів малолітнього [PERSON] убачаються із медичних документів (т.1 а.с.134-175, 186-188, т.2 а.с. 110-117, 168-173, 189-197, т.3 а.с. 138). Інформація щодо медичного обслуговування [PERSON] , [INFO] , убачається із медичної карти амбулаторного хворого та довідки (т.1 а.с.29-33, 121-126, т.2. а.с. 122). Із довідок Київського Палацу дітей та юнацтва № 01-07/508 від 11.10.2017р., № 01-07/531 від 26.10.2017р. убачається, що [PERSON] навчається в центрі вивчення іноземних мов «Лінгва» Київського Палацу дітей та юнацтва, в гуртку «Культура і мова (англійська)»; відвідує гурток «Майстер анімації» відділу інформаційно-комунікаційних технологій Київського Палацу дітей та юнацтва з вересня 2016р. і по теперішній час (т.1 а.с. 117, 183, т.2 а.с. 186). З 15.03.2018р. [PERSON] відвідує басейн та ЛФК, що підтверджується довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Печерського району м. Києва» Амбулаторія № 11 по обслуговуванню дитячого населення (т.2 а.с. 185). В листі директора школи І - ІІІ ступенів № 90 на ім`я [PERSON] від 20.09.2017р. № 132 зазначається про те, що [PERSON] є учнем 3-Б класу вказаної школи та залучається класним керівником до всіх заходів, що організовується у класі та школі, та охоче бере у них участь; відвідує групу подовженого дня, під час якої має можливість відвідувати шкільні гуртки; щодо інформації про заняття хлопчика в гуртках на базі КПДЮ необхідно звертатися до адміністрації закладу; інформація щодо проведення батьківських зборів класу доводиться до відома батьків шляхом запису в щоденнику учнів та sms розсилки, що організована батьківським комітетом. Про батьківські збори 07.09.2017р. було повідомлено телефоном головою батьківського комітету. Надаються ксерокопії довідок за 2016-2017 навчальний рік, в яких зазначена група занять фізичною культурою та ксерокопія карти щеплень [PERSON] (т. 1 а.с. 180). У відповіді на адвокатський запит № 143 від 22.11.2017р. завідувач дошкільного навчального закладу № 381 зазначає про те, що [PERSON] навчається в СШ № 90 Печерського району м. Києва. [PERSON] відвідує вказаний ДНЗ з 01.09.2016р. і по час даний час. Мати дитини приділяє належну увагу вихованню та навчанню [PERSON] , цікавиться успіхами дитини, турбується про фізичний розвиток дитини та здоров`я. Участь батька у вихованні [PERSON] має епізодичний характер. Зацікавленість носить не системний характер. Батько не відвідує батьківські збори та не приймає участі у житті дитячого колективу. Акти насильства батьками над дітьми, вживання спиртних напоїв та наркотичних речовин не спостерігаються (т.1 а.с. 207). Аналогічні відомості щодо участі матері по відношенню до дитини [PERSON] містяться у довідці, що видана завідувачем дошкільного навчального закладу № 381 за № 143 від 21.11.2017р. (т.1 а.с. 208). Із службової записки керівника гуртка «Вулик чомусиків» п/к «Юність-1», Центру по роботі з дітьми та молоддю за місцем проживання Дніпровського району у м. Києві Демидової Л. В. від 28.11.2017р. у відповідь на адвокатський запит від 23.11.2017р. убачається, що [PERSON] відвідував гурток у період з листопада 2013р. по травень 2014р., куди його привела мати [PERSON] , яка також в більшості випадків приводила його на заняття та забирала, здійснювала сплату за навчання. Іноді батько також приводив та забирав сина. [PERSON] , яка на той час виховувала ще одну маленьку дитину, справляла враження чемної, нормальної, вихованої жінки. В стосунках матері до сина під час перебування у клубі фактів фізичного або психічного насильства по відношенню до своєї дитини не спостерігалось; під час перебування в гуртку дитина розмови про жорстокість батьків не заводила. В спілкування з [PERSON] в період з листопада 2013 року по травень 2014 року агресивності, конфліктності та нестриманості виявлено не було (т.2 а.с. 22). За даними висновку спеціаліста (психолога) вих. № 3/01-36/1 від 11.04.2017р., складеного психологом ТОВ «Класик-Р» [PERSON] , під час психологічного дослідження та бесіди у [PERSON] виявлено такі індивідуальні поведінкові та психологічні особливості: об`єм уваги має достатній обсяг та переключення; присутня базова емотивність іноді набуває ознак емоційної лабільності; виразна здатність до витіснення неприємних спогадів та переживань; активність; рухливість; комунікабельність; схильність до пустування; імпульсивність; допитливість; показники пам`яті достатні - в межах норми; особистісна тривожність невиразна. [PERSON] не приймає поведінки матері стосовно себе та батька. Це викликало у досліджуваного почуття небезпеки, ознаки стресу, сформувало стійкі захисні реакції та суттєво впливало на його самооцінку та упевненість у собі. [PERSON] не відчуває агресії чи страху до батька. Він сприймає його позитивно. Коли він знаходиться поруч із [PERSON] почувається цілком комфортно. За час спілкування зі спеціалістом-психологом не виявлено жодних негативних спогадів чи реакцій стосовно батька. Для [PERSON] батько є авторитетом, він наслідує його та приміряє на себе рольову поведінку батька. [PERSON] свідомо проявляє бажання проживати разом з батьком (т.1 а.с.5-16). Фаховість психолога [PERSON] підтверджується копією диплома, копією наказу МОЗ України від 20.07.2006р. про присвоєння їй кваліфікаційного класу судового експерта та копією листа Міністерства юстиції України від 29.12.2016р. (т. 1, а.с. 16, т.2 а.с. 199-200). За даними висновку за результатами психологічного дослідження [PERSON] , [INFO] , складеного фахівцем-практичним психологом [PERSON] , за умови забезпечення систематичної взаємодії між братами, підтримання їх прив`язаності одне до одного, їх роз`єднання не є критичним та таким, що матиме негативні наслідки для їх самопочуття, розвитку та благополуччя (т.1 а.с. 92-99). Із висновку за результатами психологічного дослідження [PERSON] , [INFO] , складеного фахівцем-практичним психологом [PERSON] , убачається, що наявний сильний емоційний зв`язок дитини із татом, значна ідентифікація із ним. Взаємодія між ними будується на доброзичливості, прийнятті, турботі, позитивних емоціях і визнанні. Зі слів досліджуваних дитини та його батька, з боку матері хлопчика [PERSON] виявляється висока конфліктність у спілкуванні, імпульсивність, несправедливість, надмірні суворість та вимогливість по відношенню до дитини, схильність до приниження та вчинення психологічного тиску на дитину. Спостерігаються ознаки підсвідомого прагнення хлопчика зберегти прихильне ставлення до нього з боку обох батьків, підтримувати теплі, дружні стосунки з обома батьками та сприяти налагодженню стосунків між самими батьками. Факт окремого проживання братів у кожного з батьків, за умови регулярного спілкування хлопчиків одне з одним, не призведе до порушень у їхніх стосунках. Сам [PERSON] віддає перевагу проживанню із батьком. Задоволеність хлопчика від стосунків із татом вища, аніж від стосунків з мамою. Відчуття [PERSON] власного комфорту й затишку від спілкування з батьком набагато перевищує аналогічні відчуття від спілкування з мамою. За умови підтримання стосунків хлопчика з його матір`ю [PERSON] та його молодшим братом [PERSON] більш сприятливими для розвитку і благополуччя малолітнього [PERSON] є умови його проживання з батьком [PERSON] та прабабусею [PERSON] . Розрив стосунків із батьком та/або змінення місця проживання дитини на проживання із матір`ю однозначно буде психологічною травмою для хлопчика та негативно відіб`ється на його психоемоційному стані та формуванні його особистості (т.1 а.с.100-116). Розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 22.08.2017р. № 452 визначено участь гр. [PERSON] та гр. [PERSON] у вихованні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 119). За даними Актів № 42 та № 111 обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , складених головним спеціалістом служби у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві Ісаєвою І.М. 20.04.2017р. та 17.11.2017р. на підставі заяви [PERSON] з метою визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] , умови проживання в житлі, що складається із 3-х кімнат та розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку, добрі; в будинку чисто, охайно, наявні необхідні меблі та побутова техніка, діти проживатимуть в одній кімнаті, стосунки у сім`ї теплі, існує взаємопорозуміння, мати бажає, щоб діти проживали разом (т. 1 а.с.177, т.2 а.с. 84, т.3 а.с. 53, 54). Із квитанцій ПАТ «Укрпошта» за період з червня 2016 року по грудень 2017 року вбачається, що [PERSON] на ім`я [PERSON] здійснено перекази грошових коштів (т.2 а.с.16-20). У серпні 2017 року - вересні 2017 року [PERSON] на ім`я [PERSON] направлено шість посилок (т.2 а.с. 15). У рецензії від 10.10.2017р. на висновок спеціаліста (психолога) за № 3/01-36-1 від 11.04.2017р. виданий Медичним центром Класик-Р за підписом психолога [PERSON] психолог [PERSON] зазначає про те, що Висновок не містить відповіді на запит [PERSON] щодо індивідуально-психологічних особливостей сина [PERSON] , особливостей його ставлення до батька і матері та самовизначення стосовно місця проживання з одним із батьків; висновки та рекомендації, які надав психолог [PERSON] за результатами психологічного обстеження [PERSON] не відповідають застосованим методикам та процедурі обстеження (т.2 а.с. 25-47). У рецензії від 28.05.2018р. на «Висновок за результатами психологічного дослідження [PERSON] від 25.09.2017р.» та «Висновок за результатами психологічного дослідження [PERSON] від 28.09.2017р.» за підписом психолога [PERSON] психолог [PERSON] зазначає про те, що надані висновки та рекомендації є методично необґрунтованими та не відповідають застосованим методикам та процедурі обстеження (т.2 а.с. 225-236). Практичним психологом [PERSON] 16.07.2018р. надано відповідь на «Рецензію на «Висновок за результатами психологічного дослідження [PERSON] від 25.09.2017р.» та «Висновок за результатами психологічного дослідження [PERSON] від 28.09.2017р.» за підписом психолога [PERSON] », складену викладачем-дослідником з педагогіки і психології [PERSON] (т.3 а.с. 38-52). [PERSON] у своєму письмовому поясненні, наданому представнику відповідачки - адвокату Дерій В.І., зазначає, що знайома із [PERSON] з 2009 року, а також її малолітніми синами [PERSON] та [PERSON] , колишнім чоловіком [PERSON] , оскільки були сусідами по будинку [ADDRESS] . [PERSON] була присутньою під час зустрічі у 2016 році [PERSON] із сином [PERSON] , який на той час проживав із батьком [PERSON] був радий зустрічі із матір`ю та братом, однак [PERSON] грубо відповідав та не бажав знаходити компроміс щодо спільного відпочинку дітей, не виявив бажання домовитись щодо школи для [PERSON] . [PERSON] була здивована відсутності [PERSON] на святкуванні дня народження його брата [PERSON] , який, на її думку, був цим фактом засмучений. На пікніку у вересні 2017 року, який влаштувала [PERSON] у себе вдома, [PERSON] був дуже радий зустрічі із братом [PERSON] та всю увагу приділяв йому (т.3 а.с. 153-159). У листі директора Печерського районного у м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 16.05.2017р. № 421 на ім`я начальника Служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації повідомляється про те, що під час спілкування в ході проведеної консультації практичного психолога Центру [PERSON] з малолітнім [PERSON] , що відбулась 10.05.2017р., останній висловив острах щодо можливості матері [PERSON] забрати його жити до себе та можливості спілкування з матір`ю наодинці (т.2 а.с. 144). У грудні 2017 року та лютому 2018 року [PERSON] подано заяви на ім`я голови Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, в яких повідомляє про тиск, який чиниться на сина [PERSON] на зустрічах згідно із розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації щодо визначених графіків зустрічей (т.2 а.с.176-177, 182-184). 24.04.2018р. головою Печерської районної у м. Києві державної адміністрації винесено розпорядження № 255 про внесення змін до розпорядження Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 22.08.2017р. № 452 «Про визначення участі батька та матері у вихованні малолітніх дітей» (т.2 а.с. 219-220). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] засвідчила, що [PERSON] є однокласником її доньки [PERSON] . Хлопчик ввічливий, охайний, дружелюбний у спілкуванні. [PERSON] привозив у школу за забирав звідти його батько [PERSON] . Осінню 2017 р. на батьківських зборах мати [PERSON] вчинила скандал, кричала, звинувачувала вчительку, що та перешкоджає спілкуватися з сином, написала на вчительку скаргу, також звинувачувала свого чоловіка, тому батьки просили її не заважати проводити збори. Свідок [PERSON] засвідчила суду, що [PERSON] з 2016-2017 р. є однокласником її доньки [PERSON] , навчаються вони разом, також разом відвідують гурток англійської мови. [PERSON] в школу водить батько. Відповідачку бачила на батьківських зборах, тоді вона вела себе нерозумно, пред`являла претензії класному керівнику, висловлювалась не по темі, переказувала свої сімейні відносини, через що весь батьківський склад намагався утихомирити неадекватну поведінку відповідачки. Свідок [PERSON] засвідчила, що працює психологом, [PERSON] звернувся до неї для проведення психологічної діагностики його дітей у вересні 2017 року у зв`язку з конфліктною ситуацією, яка може впливати на психо-емоційний стан дітей, їх реакцію на сімейну ситуацію, прив`язаність до батьків та для отримання рекомендацій, як батька, його поведінки. Вона провела психологічну діагностику із застосуванням ряду методик з дотриманням відповідних вимог щодо цього, опитувала батька, зробила письмово викладені висновки. Написану [PERSON] рецензію на її висновки вона вважає замовною фальсифікацією, так як є голослівною, необгрунтованою, хибною, не конкретною, упередженою, з перекручуванням інформації та порушенням процесу рецензування. Її дослідження, як спеціаліста, не є судово-психологічною експертизою, за межі компетенції психолога вона не виходила. [PERSON] більше двох років живе з батьком, приймає його за приклад, ставиться до нього з довірою, тому розлучення з батьком буде для дитини великою психологічною травмою. [PERSON] більше двох років живе з матір`ю. Факт окремого проживання між хлопчиками залежить як поведуть дорослі в такій ситуації. [PERSON] прив`язаний більше до матері, йому важливіше бути з мамою, [PERSON] важливіше бути з татом. Проживання для дітей окремо не є для них загрозливим, головне забезпечити безперешкодне спілкування між собою. До батька діти відносяться позитивно, його слухались, спілкувались. Негативний образ матері був сформований не під впливом батька, а через те, що дитина перенесла стрес, в її житті був період коли відчувала страх, напругу, переживала негативні емоції; на час дослідження були остаточні прояви страху, тому травму треба мінімізувати, більше спілкуватися, щоб відношення матері з дитиною були коректні, теплі. Під час бесід з дітьми батька з ними не було. Ставлення [PERSON] до матері позитивне, прагне підтримки, важливо, щоб мати до нього ставилась добре. [PERSON] хоче проживати з татом, з яким не має сварок та конфліктних ситуацій. Свідок [PERSON] засвідчила, що є бабусею [PERSON] , за час спільного проживання у [PERSON] до [PERSON] постійно були претензії. У 2014 році вона з матір`ю [PERSON] приїжджали до сторін додому заспокоїти відповідачку, яка тоді при них вдарила [PERSON] , закрилась з дитиною, яка кричала, не реагувала на міліцію, яка приїхала. Також її відповідачка била кулаком по голові та шиї. Коли [PERSON] приїхав з дітьми до них на обід невдовзі приїхала відповідачка зі своєю матір`ю. Відповідачка відмовилась від обіду та стала забирати дітей. [PERSON] їхати відмовлявся, тому знову був скандал і викликали міліцію. Додому відповідачка поїхала з [PERSON] , [PERSON] з [PERSON] став жити з ними. [PERSON] водить сина в басейн, на гуртки, фізкультуру, робить з ним уроки, багато читає, по вихідним дням відвідують музеї, планетарій, гуляють, ходять в парк, вдома роблять зарядку. На вихідні до них приходить [PERSON] , з яким також добре проводять час, ходять на виставки, діти люблять батька. У [PERSON] є все необхідне, має своє ліжко, шафу для книг, іграшок, [PERSON] повністю забезпечує харчуванням, одягом; водить сина на консультації до лікарів. Щоб піти до мами потрібно [PERSON] умовляти, каже, що боїться до неї їхати, їде під примусом. Свідок [PERSON] засвідчила, що вона хрещена старшого сина сторін по справі [PERSON], який з червня 2016 року живе з [PERSON] , менший син [PERSON] живе з відповідачкою. У них в сім`ї були конфлікти, [PERSON] забрав [PERSON] і переїхав жити до бабусі. Відповідачка на це згоди не давала. [PERSON] народився семимісячним, з дитинства через косоокість носив окуляри та ходив в ортопедичному взутті. В цьому році [PERSON] вона бачила тричі, він спокійний, став замкнутий, взуття на ньому було завелике. Коли [PERSON] з братом, тоді рухливий та активний. Від брата та матері [PERSON] відвик, [PERSON] відвик від батька, стали, як далекі родичі. Менший брат дуже любить [PERSON] . Останній гостює у матері дві суботи на місяць. [PERSON] їздив на відпочинок лише з матір`ю. Вона не бачила, щоб відповідачка погано відносилась до сина. Свідок [PERSON] засвідчила, що вони були сусідами коли сторони з 2008 року десь по 2013 рік проживали в будинку [ADDRESS] , її син з [PERSON] ровесники, вони часто гуляли разом з дітьми. [PERSON] завжди був спокійний, розсудливий, на його вік був добре розвинутий, носив окуляри, вона не бачила, щоб били чи лаяли [PERSON] . Діти були доглянуті, добре одягнуті, їм робили щеплення, мати відповідачки педіатр. [PERSON] до мами відносився добре, як і відповідачка до свого сина. Свідок [PERSON] засвідчила, що зі сторонами по справі протягом 2011-2013 років жили в сусідніх будинках, її син дружив з [PERSON] , разом гуляли. Дитиною займалась відповідачка, яка водила [PERSON] в басейн, в спеціалізований садочок по зору. Дитина була доглянута, охайна. У розвитку [PERSON] уступав її сину. Позивача вона бачила рідко. Свідок [PERSON] засвідчив, що з сім`єю сторін по справі він спілкувався у 2015 р. коли жили в Польщі, там їхні діти ходили в одну школу в 1 клас, разом займались у театральному гуртку. [PERSON] був розумним хлопчиком. Сім`я [PERSON] мала двох дітей, які були доглянуті. Дітей він більше бачив з матір`ю. Про насильство в сім`ї [PERSON] йому не відомо. В січні 2019 р. в торговому центрі в м. Києві він зустрів [PERSON] та [PERSON] з матір`ю. [PERSON] його впізнав, був охайним, до матері ставився добре. Свідок [PERSON] засвідчила, що з 2008 по 2014 р.р. вони з [PERSON] жили в одному будинку, разом з відповідачкою гуляли з дітьми. [PERSON] знає мало, так як він працював. Відповідачка ідеальна мати, турбувалась за дітьми, які були чисті, доглянуті, нагодовані. [PERSON] , у якого були проблеми при народженні, носив окуляри, проте не завжди, відвідував він спеціальний садок, трохи ходив в басейн, носив ортопедичне взуття, щорічно їздив в санаторій з матір`ю та батьком. До дітей насильства не було. [PERSON] за віком відповідав своєму розвитку. Свідок [PERSON] засвідчила, що з відповідачкою жили в одному будинку по [ADDRESS] до літа 2014 р. [PERSON] до дітей дуже добре відносилась, виховувала їх. Діти були охайні, нагодовані; нервозності та насильства в їхній сім`ї вона не бачила. [PERSON] носив окуляри, спеціальне взуття. Відповідачка водила [PERSON] в басейн. Свідок [PERSON] засвідчила, що відповідачку знає з часу їх навчання в університеті. Востаннє вона бачила [PERSON] 04.01.2019 р., тоді разом ходили в кінотеатр. У [PERSON] відсторонення від матері не було. Після того як позивач забрав сина до себе, віддає [PERSON] відповідачці двічі на місяць лише в суботу. [PERSON] батько не цікавиться. Зараз [PERSON] окуляри не носить. Відповідачка вимоглива до себе та інших, зі старшим сином займалась математикою, читанням та письмом щодня. Свідок [PERSON] засвідчила, що працює викладачем кафедри психології. У вересні 2017 р. до неї звернулась відповідачка за рецензією висновку психолога [PERSON] та в травні 2018 р. - висновку [PERSON] . Вона з урахуванням нормативних актів, методик, науково-обгрунтованої практики психологічних досліджень, підготувала свій висновок з приводу помилок і непрофесійного, немотивованого висновку [PERSON] , яка вийшла за рамки компетенції психолога. Вона бачила [PERSON] , спостерігала як він спілкується і грається з мамою. Відповідачка скеровувала та дисциплінувала дитину методами ведення переговорів, надаючи при цьому пояснення. Професійно висловити свою думку щодо обох дітей вона не може. Предметом спірних правовідносин у цій праві є визначення місця проживання дитини за первісним позовом та відібрання малолітньої дитини і стягнення аліментів на утримання дітей за зустрічним позовом. Згідно ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. За вимогами ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Судом враховано висновок Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини від 21.09.2017р. № 105/01-2286/В-12, в якому йдеться про неможливість надати рекомендації щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки Служба критично ставиться до роз`єднання дітей, а тому просить суд прийняти рішення по справі на підставі наявних у справі доказів та виходячи з інтересів малолітньої дитини. Разом з цим, у висновку зазначається про те, що малолітній [PERSON] під час бесіди зі спеціалістами Служби повідомив, що з мамою він категорично відмовляється проживати і, навіть, зустрічатися з нею не хоче, оскільки боїться, що вона буде влаштовувати суперечки, яких він дуже боїться (т.1 а.с. 70-71). Водночас, суд приймає за основу висновок Печерської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування від 21.12.2017р. про недоцільність відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від його батька [PERSON] проти волі та бажання самої дитини, що є порушенням прав та інтересів дитини та може призвести до негативних наслідків в подальшій долі малолітнього [PERSON] . Як з`ясовано під час розмови представником органу опіки та піклування із малолітнім [PERSON] , між хлопчиком та матір`ю склалися напружені стосунки, дитина боїться матір та категорично проти повернення до неї на проживання. [PERSON] проживає із батьком за адресою: [ADDRESS] , де створено належні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини. Відповідно до медичних довідок, які подавалися на огляд комісії з питань захисту прав дитини, в процесі розгляду питання доцільності визначення місця проживання дитини, батько приділяє належну увагу стану здоров`я дитини (т.2 а.с. 59-60). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Принципом 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. За приписами частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Малолітня дитина сторін по справі [PERSON] , який був заслуханий судом у присутності представників служб у справах дітей, пояснив, що із другого класу живе із татом та бабусею, ходить до школи, відвідує гурток англійської мови, ходив до басейну, зранку робить зарядку. Батько водив хлопчика до офтальмолога та педіатра, [PERSON] добре бачить та у кожному взутті носить супінатори під форму його ноги. Кожну суботу хлопчик бачиться із братом, ходять у парк, в музеї та кафе. З мамою [PERSON] не хоче жити, боїться її, тому не хоче до неї їздити, однак тато про це просить його. У першому класі хлопчик боявся робити уроки, бо мама його била, тягала за коси, хотіла віддати у дитячий будинок, казала, що він нікому не потрібний. Коли [PERSON] приїжджає до мами, то більше спілкується із братом, мама говорить йому, що батько поганий. Тато про маму погано не казав. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст.3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч.1 ст. 14 СК України здійснення сімейних прав є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 162 СК України, якщо один з батьків, без згоди другого з батьків, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. У ч. 1 ст. 170 СК України закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України, а саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Судом встановлено, що [PERSON] з червня 2016 року по даний час проживає з батьком, який опікується дитиною, приділяє сину багато уваги, його навчанню, розвитку, оздоровленню; взаємовідносини батька і дитини доброзичливі, люб`ячі, вони ведуть активний спосіб життя, дитина бажає проживати з батьком. Суд не може прийняти до уваги доводи відповідачки [PERSON] про те, що позивач неналежно доглядає за дитиною, не займається його лікуванням, оскільки будь якими належними та допустимими доказами дані обставини не підтверджені і не доведені та спростовуються медичними документами, записами у медичній картці дитини, з яких убачається, що [PERSON] проходив обстеження у профільних лікарів. Позивач за первісним позовом [PERSON] постійно працевлаштований, має стабільний дохід на рівні, не меншому за відповідачки за первісним позовом [PERSON] , має житло, яким тривалий час користується на законних підставах, займався вихованням дитини до моменту виникнення спору, а також забезпечував необхідними побутовими умовами для її розвитку, піклується про здоров`я малолітнього [PERSON] , який тривалий час постійно проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] , тому зміна місця проживання дитини, його оточення та звичайного укладу життя може негативно вплинути на психіку дитини. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, та вважає необхідним відмовити у задоволенні зустрічного позову у частині позовної вимоги про відібрання малолітньої дитини [PERSON] від батька. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідач за зустрічним позовом має двох малолітніх дітей. За нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено вище, одна дитина сторін по справі проживає з батьком, інша - з матір`ю. Обов`язки по утриманню дитини в однаковій мірі мають нести як батько, так і матір дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а, згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] постійно працевлаштований, його молодша дитина проживає з позивачкою [PERSON] , тому суд вважає, що зустрічний позов слід задовольнити частково, а саме аліменти підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. За нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом безспірно встановлено, що відповідач за зустрічним позовом сплачував аліменти позивачці в добровільному порядку щомісячно по 2000 грн. та по 1000 грн. Разом з тим, з`ясування питання щодо існування заборгованості та/або відсутності такої, виходячи із фактичного розміру заробітної плати відповідача та сплачених останнім коштів на утримання дитини з дня подачі зустрічного позову про стягнення аліментів не є предметом розгляду даного спору та має вирішуватись виконавцем у ході виконання рішення суду після набрання ним чинності, у зв`язку з чим суд керується вищенаведеною нормою частини 1 ст. 191 СК України. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за первісним позовом був сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. Інших судових витрат до стягнення учасниками справи не заявлялось. У зв`язку з задоволенням первісного позову із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в дохід держави у розмірі 640 грн. 00 коп. Позивачка за зустрічним позовом звільнена від сплати судового збору у частині вимог про стягнення аліментів, відповідно положень пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». За нормою частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial