Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про\~ усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні житловим будинком , що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вимоги обгрунтовані тим, що позивач [PERSON] , який є сином відповідача [PERSON] , з народження проживав за адресою: [ADDRESS] . З 2005р. відповідач не проживає за вказаною адресою. Після одруження [PERSON] з [PERSON] також продовжували проживати в цьому будинку, де були зареєстровані як члени сім`ї власника домоволодіння. З метою покращення умов проживання вони проводили ремонтні роботи в будинку, до 2002р. добудували житловий будинок, однак не виготовили відповідну технічну документацію на нього. Загальна вартість витрат на добудову склала 67188 грн. В 2017р. відносини між позивачами та відповідачем погіршились та [PERSON] відмовляється визнавати право власності позивачів на добудований будинок, будівельні матеріали та вчиняє дії, спрямовані на виселення їх з вказаного житла. Сім`я позивачів проживала у вказаному будинку на підставі усної домовленості між [PERSON] та [PERSON] , були зареєстровані з ініціативи батька, який фактично не проживав там тривалий час, а тому вони вважають дії [PERSON] щодо перешкоджання у користуванні житлом незаконними і протиправними. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 28.10.2019р. заяву [PERSON] про відмову від позову задоволено та прийнято відмову позивача [PERSON] від позову до [PERSON] , третя особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, провадження в цій частині позову закрито. В судовому засіданні позивач [PERSON] повідомила, що вона з сім`єю: чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з дозволу відповідача стали проживати за адресою: [ADDRESS] . Однак під тиском телефонних дзвінків вони виїхали. Вселитись знову в будинок вони не намагались, оскільки всі кімнати зайняті. Коли вони приїжджали з метою огляду приміщень, то відповідач їх не впускав. Раніше в суді [PERSON] зазначав, що з буд [ADDRESS] [ADDRESS] вони виїхали близько 2,5 роки, тому, що [PERSON] сказав, щоб вони зібрали свої речі та виїхали, тому що батько хоче жити сам. Щоб не спричиняти сварки, вони добровільно виїхали, хоча [PERSON] займався реставрацією будинку для своїх дітей. Також вказував на те, що вселитись не намагався, фізично відповідач не перешкоджав у вселенні. Відповідач [PERSON] пояснив, що коли він вселявся в цей будинок, позивача та його сина [PERSON] там вже не було, а 05.03.2017р. близько 09.30 год. [PERSON] та [PERSON] приїхали та сказали, що хочуть вселитись. [PERSON] відкрив двері та не заперечував проти вселення. Пізніше з незрозумілих причин приїхала поліція. Звернув увагу суду, що ніколи не перешкоджав у вселенні [PERSON] в його будинок. В судове засідання третя особа не з`явились, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались. Допитаний в суді свідок [PERSON] зазначила, що перебувала в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем близько 15 років, а 09.01.2019р. вони одружились. В кінці лютого 2017р. вона з [PERSON] переїхали до буд [ADDRESS] , там ніхто не проживав. Свідки [PERSON] та [PERSON] також вказували, що бачили приїзд поліції, однак вказували на те, що [PERSON] ні разу не заперечував проти вселення [PERSON] . Вислухавши позивача, відповідача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно договору дарування від 31.08.1992р., посвідченого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Богдановою Н.В., [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар житловий будинок з надвірними господарчими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , договір зареєстровано в реєстрі за №2-4266 (а.с.41). Згідно з довідкою (випискою з домової книги про склад сім`ї та прописку), виданої органом самоорганізації населення комітету мікрорайону «Крива Балка» в м.Одесі 09.12.2016р., в будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] власник, зареєстрований з 17.07.1989р., [PERSON] -дружина, з 17.07.1989р., [PERSON] -син власника-з 13.10.2001р., [PERSON] -син власника з 22.12.2003р., [PERSON] -невістка власника з 11.02.2008р., [PERSON] -онук власника з 17.04.2014р., [PERSON] -онук власника з 17.04.2014р. (а.с.13) Так, в силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частин першої та четвертої\~статті 10 ЦПК України\~суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та при розгляді справ застосовує\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано ВРУ, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В силу частин 1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою другою ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу\~положень ст.76\~ЦПК України,\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ч.1-4\~ст.77\~ЦПК України,\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Відповідно до\~вимог ч.ч.1,5,6\~ст.81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи відсутність належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження доводів позивача про перешкоджання відповідачем вселенню позивача [PERSON] за адресою реєстрації, тобто не доведеність з боку позивача того факту, що відповідач по справі вчиняє протиправні дії та не впускає її в житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , суд вважає, що заявлені позовні вимоги є недоведеними, необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed