Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

[PERSON] подала до суду позов до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину, посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей, які проживають разом з позивачем, не надає, тому вона звернулася до суду з цим позовом, з посиланням на статті 180-182 СК України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти сплати аліментів на тримання дітей, у розмірі, про який просить позивач. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] матірю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], 14 червня 2009 року, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії I-ЕЛ № 043949 від 05.03.2002, виданим відділом РАЦС Куликівського РУЮ Чернігівської області та серії I-ЕЛ № 072966 від 26.06.2009, виданим відділом РАЦС Куликівського РУЮ Чернігівської області (а.с. 6-7). Відповідно до довідки виконавчого комітету Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 4382 від 27.12.2016(а.с.4) [PERSON], [INFO] та [PERSON], 14 червня 2009 року, проживають в [INFO], разом з матірю [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ч 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а тому аліменти, в силу ст. 181 Сімейного кодексу України, підлягають стягненню в судовому порядку в розмірі 1/3 частини заробітку(доходу) відповідача починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття, оскільки відповідач позов визнав, наслідки визнання позову йому розяснені, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Судовий збір, у розмірі 640 грн, відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved