Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], 3-тя особа: Вільнянська державна нотаріальна контора про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, в позові посилаються на те, що [INFO] помер їх батько, [PERSON]. Спадкоємцями за законом після смерті батька є вони, позивачі по справі, їх брат [PERSON], та дружина батька [PERSON] За життя, 06.02.1995року батько, [PERSON], склав заповіт, посвідчений Матвіївською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, яким все своє майно заповідав своєму синові, [PERSON]. [PERSON] після смерті батька своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом та заповітом. Так як позивачі були впевнені, що тільки [PERSON] має право на спадщину, так як батько склав заповіт на його користь, про існування іншого заповіту їм нічого не було відомо, вони відмовились від обов'язкової частки у спадщині на користь брата [PERSON] В даний час їм стало відомо, що 11.02.2011р. відповідач [PERSON] звернувся до нотконтори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. 26.06.2011року під час, коли позивачки відмовлялись від спадщини на користь брата [PERSON], їм ніхто не повідомив про існування заповіту на користь [PERSON], якщо б нотаріус їх повідомив про це, вони б ніколи не відмовились від своєї обов'язкової частки у спадщині. У зв'язку з чим позивачі змушені звернутись до суду відносно відновлення свого порушеного права. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позов підтримали, просили суд задовольнити його в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач [PERSON] також позов підтримав, не заперечував проти його задоволення. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив суду, що для прийняття спадщини встановлений строк шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини, якщо у вс, вважається таким, що не прийняв спадщину. Таким чином відповідач вважає, що у позивачів було достатньо часу скористатися своїм правом, також позивачами не надано доказів поважності пропуску строку для прийняття спадщини, у зв'язку з чим просить суд відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не заявилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, письмових заперечень суду не надала. Зі згоди всіх учасників по справі, та враховуючи те, що позовні вимоги ніяким чином не порушують та не впливають на права відповідачки [PERSON], суд вважає можливим розглядати справу в її відсутності. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди всіх учасників по справі суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника 3-ї особи. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Підставою звернення позивачів із позовом до суду є захист її особистих прав та майнових інтересів, пов'язаних із правом спадкування. Для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, практику Верховного Суду України. Відповідно до п. 1 ст.6 та ст. 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В судовому засіданні встановлено. Право на судовий захист гарантується також і статтею 55 Конституції України. [INFO] помер [PERSON] (арк.с. 10). Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], є його діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON] Відповідно до матеріалів, що містяться в спадковій справі № 34/2011рік, [PERSON], 14 лютого 2008року звернувся до Вільнянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом та за заповітом (а.с. 35). Раніше 11.02.2011року з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON] (а.с. 55). [PERSON] та [PERSON], будучи впевненими, що єдиним спадкоємцем після смерті їх батька є їх брат [PERSON], відмовились від своєї частки спадщини на користь останнього (а.с. 165, 166). 26.06.2011року під час, коли позивачки відмовлялись від спадщини на користь брата [PERSON], їм нотаріус не повідомив про існування заповіту на користь [PERSON] В судовому засіданні сторонами було заявлено, що вони надали всі докази відповідно даної справи і ніяких доповнень в них більше не має. Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Відмова від прийняття спадщини здійснюється шляхом подання до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяви про відмову в порядку, визначеному абзацами першим та другим пункту 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Відмова може бути здійснена протягом строку, встановленого законом для прийняття спадщини. Зазначені обставини були дотримані позивачами по справі, крім того відмова від прийняття спадщини позивачами була здійснена на користь [PERSON], таким чином суд приходить до висновку, що позивачі не знаючи про існування заповіту на користь [PERSON] внаслідок помилки відмовились від спадщини після смерті батька. За змістом ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини за умови пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність і допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Так як позивачі внаслідок помилки відмовились від спадщини та не мають можливості вирішити це питання в нотаріальній конторі, то згідно ст. 1 Протоколу № 11 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» право мирно володіти своїм майном, підлягає судовому захисту. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved