Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON], який представляє інтереси позивачів, звернувся до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнив та в уточненому позові просить суд усунути позивачам перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою, зняти його з реєстрації за вказаною адресою та виселити. В обґрунтування уточнених позивних вимог зазначив, що позивачі та відповідач з 1985 року проживають однією сім'єю у вказаній квартирі. З 1995 року поведінка відповідача по відношенню до позивачів безпричинно погіршилась: він почав постійно вживати спиртні напої, сваритись із ними, умисно створювати антисанітарні умови в квартирі, ухилятись від участі в оплаті комунальних послуг, пошкоджувати їх майно, систематично умисно та зухвало порушувати правила співжиття, руйнувати та псувати спільне жиле приміщення, не ремонтувати та не давати ремонтувати пошкоджені комунікації квартири, постійно пошкоджувати замки на вхідних дверях та дверні коробки. В результаті таких дій відповідача квартира потребує термінового ремонту. Крім того, відповідач постійно свариться з сусідами та співмешканцями будинку, ображаючи останніх, в результаті чого у позивачів погіршились відносини зі співмешканцями будинку, в якому розташована квартира. Звернення позивачів до правоохоронних органів та комунальних установ у зв'язку з такою поведінкою відповідача ніякого впливу на нього не чинять. Разом з тим, за час зазначеної поведінки відповідача у позивача [PERSON] народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], з якими вона вимушена проживати в орендованих квартирах та нести додаткові витрати по причині порушення відповідачем правил спільного проживання. 14.09.2004 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу був установлений порядок спільного проживання та користування вказаною квартирою, згідно якого відповідачу було виділено у користування ізольовану жилу кімнату площею 10,3 кв.м., на яку з ним окремо було укладено договір найму, після чого у відповідача з'явились борги по оплаті комунальних послуг, які частково погасили позивачі. 10.10.2008 року позивачі приватизували по 15/40 частки за кожним у вказані квартирі, а частка відповідача у розмірі 10/40 залишилась не приватизована. Однак, відповідач постійно порушує зазначене судове рішення: вибиває двері у кімната належних позивачам, псує їх речі та одяг, умисно створює перешкоди позивачам у користуванні їх частками квартири. Така поведінка відповідача завдає позивачам матеріальну та моральну шкоду, що виражається у постійному знаходженні останніх у нервовому перевантаженні та стресі, які негативно відображаються на трудових, сімейних відносинах, психологічному та фізичному стані здоров'я позивачів. У зв'язку з тим, що всі спроби позивачів захистити свої права в досудовому порядку виявилися марними, правоохоронні та комунальні установи не мають повноважень та не можуть вплинути на поведінку відповідача, позивачі вимушені були звернутись до суду. Представник позивачів [PERSON] та позивач [PERSON] в судове засідання, кожен окремо, надали письмові заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили розглянути справу за їх відсутності, а у разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивачів та позивача [PERSON] суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що є сусідкою позивачів, знає їх з 1986 року, що відповідач вже років 20 як вчиняє сварки, постійно ображає позивачів, в нічний час виганяв їх з квартири, у зв'язку з чим вони ночували у її квартирі, не пускав їх у квартиру, голосно вмикав телевізор, постійно шумить, заважаючи цим іншим мешканцям будинку. Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що є товаришем по роботі позивача [PERSON], знає її 20 років, що відповідач - це колишній чоловік [PERSON], який постійно виганяє її з квартири, вчиняє скандали, у зв'язку з чим вона змушена ночувати у неї вдома, він вживає спиртні напої, веде себе неадекватно та створив такі умови проживання, які неможливо витримати. Заслухавши показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14.09.2004 року, яке набрало законної сили 16.10.2004 року, встановлено, що відповідач та позивач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 02.02.1998 року було розірвано. Від шлюбу мають одну дитину - дочку [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.14). В 1985 році на їх сім'ю згідно рішення Саксаганського РВК №353/3 від 10.12.1985 року була надана квартира [ADDRESS]. Згідно вказаного Рішення [PERSON] та [PERSON] були виділені в користування ізольовані кімнати площею 17,2 кв.м. та 13,6 кв.м. з лоджією площею 1,5 кв.м., та [PERSON] виділено в користування ізольовану кімнату площею 10,3 кв.м., визнано за ними право на вказану жилу площу, кухню площею 8,7 кв.м., ванну кімнату, туалет, шафу, коридор залишено в загальному користуванні (а.с.18). Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно Свідоцтва про право власності на житло №С1026 від 10.10.2008 року [PERSON] (колишнє прізвище [PERSON]) та [PERSON] приватизували свої частки у вказаній квартирі по 15/40 частки за кожним (а.с.20-21). Згідно вимог ст. 358 ЦПК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Однак судом установлено, що відповідач систематично руйнує жиле приміщення, порушує правила співжиття, робить неможливе проживання з ним в одній квартирі позивачів, що підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] і [PERSON] та актом від 21.07.2013 року, складеному мешканцями будинку №6 (а.с.22). У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. У відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання. Згідно ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно вимог ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Таким чином, на підставі встановлених вище обставин, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги позивачів є обґрунтованими, у зв'язку з чим необхідно усунути позивачам перешкоди в користуванні вказаною квартирою, визнати відповідача таким, що втратив право користування нею та виселити його. Окрім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved