Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] ( надалі Позивачка 1), [PERSON] ( надалі Позивачка 2) звернулись до суду з позовом в якому просять визнати, що 1/3 частина квартири [ADDRESS] на час смерті належала на праві власності [PERSON], який помер [INFO] року, а також визнати за позивачками право власності на 1/6 частину вищезазначеної квартири в порядку спадкування за законом за померлим [PERSON], в обґрунтування своїх вимог зазначили, що 06.08.1996 року відділом приватизації житлового фонду Луганської міської ради народних депутатів було видане свідоцтво про право власності на житло, розташоване за адресою: [ADDRESS]. За свідоцтвом право власності набули усі позивачі та [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/3 частку в квартирі. Після звернення Позивачів до Другої Луганської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], позивачам було відмовлено, оскільки за життя [PERSON], належним чином не зареєстрував своє право власності на 1/3 частку вищезазначеної квартири, тому здійснити державну реєстрацію права не нерухоме майно за померлим неможливо. Просили суд В судове засідання сторони не з'явились. Позивачі надали суду заяву про слухання справи за їх відсутності, на позові наполягали. Представник відповідача - Управління комунальним майном Луганської міської ради просив розглянути справу за його відсутності та вирішити справу на розсуд суду. Представник третій особи - Другої Луганської державної нотконтори у судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], та [PERSON], перебували у шлюбі, відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05 листопада 1985 року, зареєстрованого, міським відділом РАСЦ, м. Винниця, актовий запис № 2848 (а. с.10). Від спільного шлюбу мають доньку: [PERSON] (свідоцтво про народження від 10 червня 1986 року [NUMBER] (а.с.11), яка в подальшому одружилась та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження від 06 вересня 2013 року [NUMBER] (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 06 серпня 1996 року, за реєстровим № 9/1176 (а. с.8), яке видане відділом приватизації житлового фонду Луганської міської Ради народних депутатів[ADDRESS] належить на праві приватної, спільної, часткової власності - [PERSON], [PERSON], та [PERSON], в рівних частках. [INFO] року [PERSON] помер, що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02 травня 1998 року, зареєстрованого та виданого Артемівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 536 (а. с. 9). Після смерті [PERSON], залишилося спадкове майно у вигляді 1/3 частки квартири [ADDRESS], спадкоємцем якого є позивачі - [PERSON], [PERSON], оскільки проживали та були зареєстровані на час смерті [PERSON], разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою міського комунального підприємства «Цетрожилком» (а. с. 13). У грудні 2013 року позивачі звернулись до Другої Луганської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину на спірну частку квартири, однак постановою від 13.12.2013 року отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивованою тим, що спадкодавець [PERSON], за життя не зареєстрував квартиру [ADDRESS] - об'єкт нерухомого майна, ні право власності на нього, до діючого законодавства, що діяло на той час, в зв'язку з чим здійснити державну реєстрацію права на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства за померлим неможливо (а.с.15). Згідно довідки від 06.03.2014 року державного нотаріуса Другої Луганської державної нотаріальної контори вбачається, що 01.10.2012 року Позивачі надали заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, заведена спадкова справа № 571/2012, інші заяви, щодо прийняття або відмови від прийняття спадщини після померлого [PERSON], у спадковій справі відсутні. Відповідно до п. 1 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.08р. (надалі Постанова), у разі відкриття спадщини до 1.01.04р., застосовується чинне на той час законодавство. Приймаючи до уваги, що в даному спорі спадщина відкрилася [INFO] року (день смерті спадкодавця), слід керуватися нормами ЦК України 1963 року, яким не суперечить і новий ЦК України (2004 року). У відповідності до ч.1 ст. 529 ЦК України (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 549 ЦК України (1963 р.), якій не суперечить ст.1268 ЦК України (2004 р.) встановлено два способи прийняття спадщини: шляхом подання заяви до нотаріальної контори і шляхом фактичного прийняття спадщини.. Судом встановлено, що після померлого [PERSON], згідно ст. 529 ЦКУ 1963р. України, єдиними спадкоємцями першої черги за законом є його дружина [PERSON] та донька [PERSON] - позивачі по справі, які спадщину прийняли фактично, оскільки до і після смерті померлого залишилися проживати в спірній квартирі, дбали про спірне майно, від спадщини не відмовилися, тобто спадщину прийняли фактично, вступивши в фактичне управління та володіння успадкованим майном, у відповідності до ст.549 ЦКУ 1963р. У відповідності зі ст.ст.321, 328, 392 ЦК України, право власності є непорушеним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або його незаконність не встановлена судом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Враховуючи викладені вище конкретні обставини, суд дійшов висновку, що позивачі спадщину прийняли і свого права на спадщину не втратили. Враховуючи відсутність реєстрації в органах БТІ права власності на спірне майно за померлим, суд вважає доведеним той факт, що позивачі не можуть здійснити свої спадкові права у позасудовому порядку. Таким чином, [PERSON] при житті набув право власності на 1/3 частку у спірній квартирі на законних підставах і такого права на час смерті не втратив, тому ця частка у спірній квартирі входить до спадкової маси, на яку відкрилась спадщина після смерті останнього. Таким чином встановлено, що кожен з позивачів набули право власності на 1/6 часток, у спірній квартирі на законних підставах - в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та батька відповідно, і вказаного права на даний час не втратили; за ними має бути визнане право власності в порядку спадкування за законом на належну раніше померлому частку у квартирі за рішенням суду. Позов обґрунтований, підлягає задоволенню. На підставі викладеного ст.ст. 529, 549 ЦК України (1963р.), 321,328, 392, ЦК України(2004р.),

Outcome: approved