Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

[PERSON] пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , третя особа [PERSON] , яким просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . належить на праві спільної часткової власності позивачу - 43/100 частин, [PERSON] -7/100 частин, [PERSON] -50/100 частин.В спірному житловому будинку зареєстрований, проте не проживає з червня 2017 року через переїзд до іншої країни відповідач [PERSON] . Позивач заявою від 02 квітня 2021 року звернулась до Відділення поліції №1 Харківського районного управління поліції №2 ГЕНП в Харківські області з проханням перевірити факт мешкання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Працівники поліції надали [PERSON] номер телефону відповідача, однак відповідач не захотів розмовляти з позивачем та заблокував її номер телефону. Позивач зазначає, що відповідач не пояснивши причин, забрав свої особисті речі та покинув житловий будинок, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться. Перешкод в користуванні житловим будинком ні [PERSON] , ні [PERSON] та будь-які треті особи відповідачу не чинили. Позивачу відомо, що з червня 2017 року відповідач виїхав за кордон до Росії на навчання. Відповідач не знімається з реєстраційного обліку в спірному будинку, тому позивач вимушена самостійно сплачувати комунальні послуги за кількістю осіб і позбавлена можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, оформити субсидію. Наразі будинок потребує негайного ремонту, знаходиться в аварійному стані, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 липня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. 07 вересня 2011 року за р.№ 6189, [PERSON] (прізвище після розірвання шлюбу [PERSON] ) та [PERSON] придбали житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . в рівних частках кожна. Рішенням Харківського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на 43/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; за [PERSON] визнано право власності на 7/100 частин зазначеного житлового будинку. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №255280900 від 05 травня 2021 року, право власності на 43/100 частин житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано за позивачем [PERSON] . За Інформацією виконавчого комітету Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області №387 від 18 травня 2021 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Факт реєстрації відповідача [PERSON] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , також підтверджується відомостями, отриманими судом в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. Відповідно до Інформації виконавчого комітету Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області №528 від 19 травня 2021 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , який за даною адресою не проживає з 2017 року. Згідно акту депутата Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області Карацюба М.В. від 09 серпня 2021 року, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає з 2017 року, місце його проживання на даний час невідоме. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб. Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Тобто, за змістом ст. 319 ЦК власник сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved