Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» ( далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), в особі представника Савіхінї А.М., звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідно до умов договору № б/н від 24 січня 2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання по наданню кредитних коштів виконав. [INFO] [PERSON] померла. Як вказує представник позивача, [PERSON] умови договору не були виконані, у зв`язку з чим станом на дату її смерті заборгованість перед банком за кредитним договором від 24 січня 2014 року становить 7151,67 грн. 18\~червня 2019\~року позивачем\~була направлена\~претензія кредитора\~до Барвінківської\~державної нотаріальної\~контори.\~15\~жовтня 2019\~року до\~відповідачів,\~як спадкоємців\~позичальника було\~направлено лист-претензію,\~на який\~вони ніяк\~не відреагували. Враховуючи викладене, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 січня 2014 року в розмірі 7151,67 грн. , а також судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 21 травня 2020 року справу прийнято до провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 24 червня 2020 року залучено до участі у справі в якості законного представника неповнолітніх відповідачів [PERSON] , [PERSON] , - [PERSON] , місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Крім того, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, - Орган опіки та піклування Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, місцезнаходження: вул. Центральна, 8 м. Барвінкове, Харківська область, 64701. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх законний представник [PERSON] судове засідання не з`явилися. Судові повістки, відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України, надсилалися у встановленому законом порядку. Відповідачі повідомлені у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використали наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилися у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, - Орган опіки та піклування Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, до суду не з`явилась, заявила клопотання про розгляд справи без її участі. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. У зв`язку з неявкою відповідачі та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № б/н від 24 січня 2014 року. У заяві зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До позову банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНК» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати згідно умов. В зв`язку з невиконанням взятих зобов`язань по кредитному договору [PERSON] , станом на 17 лютого 2018 року, мала заборгованість перед банком за кредитним договором від 24 січня 2014 року у розмірі 7151,67 грн.(заборгованість за простроченим тілом кредиту). Вказана сума заборгованості повністю узгоджується з розрахунком, який міститься в матеріалах справи. [INFO] [PERSON] померла, відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 19 лютого 2018 року Виконавчим комітетом Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області (а.с.32). З фотокопії спадкової справи №119/2018, наданої виконуючої обов`язки завідувача Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області, вбачається, що спадщину після померлої [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON] .. До Барвінківської державної нотаріальної контори позивачем, в порядку ст. 1281 ЦК України, була направлена претензія кредитора вих. №SAMDNWFC00026560107 від 14 листопада 2018 року, яка зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ №724. 16 квітня 2019 року Барвінківською державною нотаріальною конторою Харківської області, на ім`я [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.59-122). 15 жовтня 2019 року до відповідачів, як спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, на який вони ніяк не відреагували (а.с.42-44). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що передбачено ст. 1218 ЦК України. Згідно із ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч.2-4 статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред?явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред?явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (ч. 3 ст. 1281 ЦК України). Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям в натурі. Згідно з абз. 2 п. 36 Постанови Пленуму ВССУ № від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в частині, що не суперечить нормам чинного законодавства, а також з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому, спадкоємці несуть зобов?язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст. 549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України). Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідачі та їх законний представник суду не надали. Судом встановлено, що кредитором спадкодавця не порушені строки пред`явлення вимоги до спадкоємця, визначені ч.2 ст. 1281 ЦК України, враховуючи досліджені докази. За правилом ч.2 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Врахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. А тому, незважаючи на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів вартості спадкового нерухомого майна, суд вважає, що його вартість безумовно перевищує розмір заборгованості спадкодавця, що складає 7151,67 грн., а тому на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи відсутність заперечень в тому числі і законного представника відповідачів, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також, суд враховує, що [PERSON] є батьком, а отже законним представником неповнолітніх відповідачів [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з відповідних свідоцтв про народження (а.с.86,87). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором спадкодавця [PERSON] , у розмірі 7151,67 грн., з врахуванням того, що кожен з них отримав по Ѕ частині спадкового майна, тобто пропорційно частинам одержаного у спадщину майна, по 3 575, 84 грн. з кожного. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно платіжного доручення позивачем при пред`явленні позову до суду сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн.(а. с. 1). Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідачів підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, у рівних долях з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved