Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, що знаходиться в [ADDRESS] . Мотивує свій позов тим, що в належному [PERSON] житловому будинку проживають тривалий час родичі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дані особи фактично проживають без реєстрації за іншою адресою: [ADDRESS] з 2012 року. Реєстрація цих осіб позбавляє позивача можливості оформити субсидію. Враховуючи вищенаведене, те, що відповідачі добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажають, просить поданий позов задовольнити. Згідно з ухвалою суду від 23.10.2018 року, було залучено в якості співвідповідача неповнолітню [PERSON] , [INFO] , до участі у розгляді справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб таких, що втратили право користування житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просить поданий позов задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні просить поданий позов задовольнити, відносно позовної вимоги щодо [PERSON] відмовляється. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позову [PERSON] не визнали, пояснили, що дійсно тривалий час проживають за іншою адресою. Однак вважають, що їм належать частки як спадкоємцям майна [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] просить в задоволенні позову відмовити з підстав, які зазначені [PERSON] . Представник служби у справах дітей Карпук Т.М. пояснила, що неповнолітня дитина повинна проживати разом з матір`ю. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Свідок, [PERSON] в судовому засіданні ствердила, що відповідачі тривалий час не проживають у вказаному вище домоволодінні. В сім`ї були конфлікти. Витягом на нерухоме майно від 03.10.2005 стверджується, що житловий будинок в [ADDRESS] на праві приватної власності належав [PERSON] , про що також стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.07.2006 року №11306809. Згідно з договором дарування житлового будинку від 08.08.2014 року, [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно з актом від 17.05.2018 року обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, у будинку зареєстровані, але не проживають: дочка, [PERSON] , [INFO], зять, [PERSON] , [INFO], онука, [PERSON] , [INFO], правнучка, [PERSON] , [INFO] з 2012 року. Даний факт стверджується додатковим актом. Довідкою Цегівської сільської ради від 17.05.2018 року №802 стверджується, що в [ADDRESS] зареєстровані дочка, [PERSON] , [INFO], зять, [PERSON] , [INFO], онука, [PERSON] , [INFO], правнучка, [PERSON] , [INFO]. Зареєстровані, але не проживають. Аналогічній факт стверджується довідкою Журавниківської сільської ради від 25.11.2019 року №995 і разом те, що відповідачі проживають без реєстрації в [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що слід визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, що знаходиться в [ADDRESS] , так як вони дійсно за даною адресою не проживають, що сторони ствердили самі в суді. Згідно з ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Задовольняючи позов про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 267 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття відповідачів з реєстрації.

Outcome: approved