Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач») про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, в якому просила стягнути з [PERSON], ІПН [NUMBER], вул. Центральна 2, с. Марківці, Тисменицький район в користь [PERSON], ІПН №3081612809 заборгованість по сплаті аліментів в сумі 17 170 грн. Позивачем подано заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задоволити в повному обсязі. Відповідачем 17.02.2017 року подано заперечення на позовну заяву, в якому він просив відмовити [PERSON] в задоволенні позову про стягнення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 17 170 грн., зазначивши, що вимоги Позивача нічим не обгрунтовані та при вирішенні позову просить врахувати його матеріальне становище, стан здоровя та наявність на утриманні інших родичів. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наявність передбачених вищевказаною нормою обставин, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НМ №006849 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №872 від 29.11. 2005 р. ( а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження Серії І-НМ №035265 09.05.2006 року у сторін народилася дочка [PERSON]. ( а.с.7). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09.03.2010 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Вирішено стягувати з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердому грошовому розмірі по 300 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. ( а.с.8) На виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 09.03.2010 року 09.04.2010 року видано виконавчий лист. ( а.с.9-10). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26.11.2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягнення неустойки за несплату аліментів задоволено частково. Змінено розмір аліментів, визначених за рішенням Івано-Франківського міського суду від 09.03.2010 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі розміром 300 грн. щомісячно. Вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі розміром 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Припинено стягнення аліментів за виконавчим листом №2-3060/2010, виданим Івано-Франківським міським судом на виконання судового рішення від 09.03.2010 року. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 117531 грн. неустойки за несплату аліментів за період з 01.02.2010 року по 28.02.2015 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. ( а.с.11-13). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментних платежах [PERSON] заборгованість станом на 01.07.2015 року складає 15 670 грн. ( а.с.14). З матеріалів позовної заяви вбачається, що сума заборгованості [PERSON] по аліментах за період з 01.02.2010 р. по 30.06.2015 р. складає 15 670 грн. та заборгованість за період з 01.07.2015 р. по. 30.11.2015 р. по 300 грн., що становить 1500 грн., що разом складає 17 170 грн., яка Позивачем в позовних вимогах не заявлялась та залишилась не стягнута з Відповідача, а стягнення проводиться в новому розмірі згідно другого виконавчого листа. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою позивачки та відповідача, вказаний факт сторонами визнається та відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Однак аліменти відповідач сплачував не в повному обсязі та несвоєчасно, внаслідок чого утворилась заборгованість, що сторони визнають, а тому вказаний факт доказуванню не підлягає. Відповідачем до заперечень на позов подано копію трудової книжки, довідку про те, що він перебував на стаціонарному лікуванні, медичну карту амбулаторного хворого, довідку про доходи, якими він обгрунтовує свою заборгованість по сплаті аліментів. Відповідно до\~ст. 60 ЦК України\~Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.\~\~ Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 1.2 ЗУ Про охорону дитинства батьки зобовязані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 194 СК України: 1. Аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. 2. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. 3. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до\~статті 187\~цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. 4. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому\~статтею 199\~цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. 5. Положення частин першої - третьої цієї статті, а також статей 195-197 цього Кодексу застосовуються і до стягнення аліментів іншим особам, які визначені цим Кодексом. Відповідно до ст. 195 СК України: 1.Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. 2. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. 3. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. 4. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно вимог ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 розяснив, що передбачена ст..196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів є обгрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 194,195, ст. 196 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 79, 88, 84 ЦПК України,

Outcome: approved