Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовують тим, що вони є власниками зазначеної квартири. [PERSON] , який є онуком [PERSON] , з 2010 року без поважних причин не проживає в зазначеній квартирі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Крім того, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов та\~просив його\~задовольнити. Додатково пояснив, що він та його матір є власниками квартири. Спадщину після смерті батька прийняли автоматично, але на даний час не оформили. Крім нього з матір`ю в квартирі зареєстрований його племінник відповідач у справі. Відповідач останні чотири роки працює і проживає з родиною в США. Заслухавши вступне слово позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 1993 року. Інший співвласник [PERSON] , який був чоловіком позивача [PERSON] та батьком позивача [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. В зазначеній квартирі, крім позивачів, зареєстрований онук позивача [PERSON] [PERSON] . Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з\~ч.\~1\~ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має\~право вимагати\~усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України), а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Наведене свідчить, що задоволення позову про позбавлення особи права користування жилим приміщенням можливе лише у відношенні тієї особи, яка вже набула права користування конкретним житловим приміщенням, вселилась в нього в установленому порядку у якості члена сім`ї наймача, члена ЖБК або члена сім`ї власника квартири чи будинку, однак певний час без поважних на те причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням для проживання понад встановлений законодавством термін. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16. Відповідно до акту-розпорядження від 13 вересня 2018 року, затвердженого КП «Житлогосп», при обстеженні було встановлено, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , не проживає з 2010 року. На момент перевірки 13 вересня 2018 року [PERSON] в квартирі був відсутній, його особистих речей немає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає по-сусідству з позивачами. Відповідач раніше проживав у м. Києві, потім виїхав до США, де постійно проживає близько 4-х років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що зареєстрований по-сусідству з позивачами. Відповідача востаннє бачив близько 15 років тому, коли той приїздив у гості. Знає, що останнім часом він проживає з родиною в США. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а відповідач визнанню таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . На відшкодуванні судових витрат позивачі не наполягали. На підставі ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391, 405\~ЦК України та

Outcome: approved