Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вищезазначеною заявою, в обґрунтування якої посилались на те, що відповідно до заповіту від 11.06.1996 року, посвідченого секретарем виконкому Колгоспівської сільської ради народних депутатів [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №61 [PERSON] заповідала їм все своє майно. [INFO] року [PERSON] померла. Після смерті матері [PERSON] фактично прийняла спадщину, але для отримання свідоцтва про право на спадщину звернулась до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Листом нотаріуса від 10.10.2012 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва через технічну помилку, допущену при складанні заповіту у прізвищі спадкодавця - [PERSON] замість [PERSON]. Для виправлення помилки 31.10.2012 року вона звернулась до Іванівської сільської ради, якою листом від 05.06.2013 року було надано відповідь про неможливість внесення змін до заповіту через відсутність особи-заповідача. Оскільки заповіт є правовстановлюючим документом, згідно якого вони мають зареєструвати своє право на спадщину, заявники просили суд встановити їм факт належності заповіту, посвідченого 11.06.1996 року, як спадкоємцям після смерті [PERSON] В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] підтримав подану заяву та просив її задовольнити. В наданій заяві [PERSON] просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання заявлених вимог. Від заінтересованої особи - Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Представник іншої заінтересованої особи - Іванівської сільської рада Петриківського району Дніпропетровської, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до заповіту від 11.06.1996 року, посвідченого секретарем виконкому Колгоспівської сільської ради народних депутатів [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №61 [PERSON] заповідала все своє майно донці [PERSON] та онуці [PERSON] (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 24.06.2006 року Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті останньої [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину звернулась до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори та листом нотаріуса від 10.10.2012 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва через технічну помилку, допущену при складанні заповіту у прізвищі спадкодавця - [PERSON] замість [PERSON]. В своїй заяві [PERSON] та [PERSON] посилаючись на п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України просили суд встановити факт належності їм правовстановлюючого документу - заповіту від 11.06.1996 року. Разом з тим, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки заповіт було складено [PERSON] та саме в написанні прізвища останньої у заповіті було допущено помилку, суд з урахуванням положень п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України вважає за необхідне заяву [PERSON], та [PERSON] задовольнити частково, встановивши факт належності заповіту від 11.06.1996 року [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: partial