Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення. Свої вимоги обґрунтовують тим, що позивачі є співвласниками спірного жилого приміщення, але відповідачі перешкоджають їм у вільному користуванні спільним майном, що змушує їх звернутись з позовом до суду. До початку судового засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] подали до суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачі у судове засідання не з'явилися про день, час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до вимог ЦПК України (а.с. 34, 42, 48, 67, 76, 85, 96). Крім того, в матеріалах справи міститься акти ЖЕД 704 «Вітряні Гори» про те, що судові повістки було зачитано при спілкуванні по телефону з відповідачами, оскільки двері ніхто не відчинив (а.с. 53, 55). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідачів не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 18.12.15р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних долях (а.с. 5). Відповідно до листа КП «Вітряні гори Подільського району міста Києва» №1228 від 17.11.2014р. в [ADDRESS], станом на 14.11.14р. фактично проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.20). Згідно з довідкою форма № 3 від 29.09.2015р., виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», у [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Власником квартири та особового рахунку є [PERSON] (а.с. 79). 16.01.2015 року [PERSON] звернувся до Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві з заявою про вчинення перешкод [PERSON] та [PERSON] у користуванні житлом вселення у [ADDRESS] (а.с. 22). Як вбачається з листа Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 21.01.2015 року, позивачу повідомлено, що дане питання до компетенції міліції не відноситься (а.с. 23). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. З ч. 1 ст. 316 ЦК України вбачається, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З приводу застосування даної норми пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 33 постанови від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Судом об'єктивно встановлено, що позивачі набули права сумісної власності на [ADDRESS] на законних підставах. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачі не надали належних та допустимих доказів того, що відповідачі зареєстровані та проживають у спірній квартирі, а також, що позивачам чинять перешкоди у користуванні квартирою. Враховуючи зазначені вище обставини справи та досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами відсутній спір з приводу користування квартирою, а позовні вимоги [PERSON], [PERSON] не знайшли свого доведення у судовому засіданні та не ґрунтуються на чинному законодавстві і тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 391 ЦК України та

Outcome: dismissed