Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, до досягнення сином 23 річного віку за умови, що він буде продовжувати навчання. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] В даному шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. 14 грудня 2000 року шлюб між сторонами розірвано. На даний час син сторін, досяг повноліття і є студентом 3 курсу денної форми навчання у Вінницькому коледжі Національного університету харчових технологій та перебуває на утриманні позивачки. Зазначає, що [PERSON] зі своїх доходів не може повністю забезпечити повноцінне навчання сина та його утримання, а тому потребує матеріальної підтримки зі сторони відповідача, який надавав таку до досягнення сином повноліття. Також вказала, що відповідач працює в ВП «ХАЕС» та має стабільний, достатньо високий дохід. Тому позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Зазначили, що батько матеріальної допомоги сину не надає. Проте, він як батько несе обов'язок по утриманню сина до закінчення ним навчання. Відповідач має фінансову можливість допомагати сину, проте добровільно відмовляється це робити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог щодо виплати аліментів на користь позивачки заперечував, вказавши, що згідний платити аліменти в розмірі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, заслухавши доводи позивача, представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу №071241 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області від 22.07.2003 року. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-БВ №294310 від 14.12.1999 року вбачається, що позивач та відповідач у справі є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій від 17.01.2018 року №22, [PERSON], є студентом 3 курсу денної форми навчання відповідного навчального закладу. Навчається з 01.09.2015 року, термін навчання до 30.06.2019 року. Відповідно до положень ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Визначаючи розмір аліментів, суд має виходити з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Судом встановлено, що відповідач працює, має стабільний дохід та спроможний сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) до закінчення ним навчання. Такий розмір аліментів, на думку суду, буде відповідати засадам розумності і справедливості, та буде співмірним потребам дитини та можливостям батька. Доказів не спроможності сплачувати аліменти відповідач суду не надав. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON], у звязку зі своїм навчанням у Вінницькому коледжі Національного університету харчових технологій до 30.06.2019 року, про що в матеріалах справи наявна довідка № 22 від 17.01.2018 року, потребує матеріальної допомоги відповідача, яку останній має можливість надавати за наявності у нього постійного місця роботи та отримання щомісячного доходу. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а саме: з 16.02.2018 року Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України вважає, що з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 704,80 грн. судового збору, оскільки позивачка при зверненні до суду з даним позовом була звільнена від його оплати.

Outcome: approved