Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Адвокат Грицак Оксана Сергіївна, яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши, що 02.10.1958 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , на ім`я якого в період шлюбу, а саме 24.09.1993 року, Каховським бюро технічної інвентаризації було видано Реєстраційне посвідчення, відповідно до якого трикімнатна квартира [ADDRESS] , на праві особистої власності на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу «Труд» від 01.07.1993 року № 12, належить [PERSON] на праві особистої власності. Пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] сплачений у 1986 році. [INFO] [PERSON] помер, своє право на спадщину після смерті чоловіка у вигляді 1/2 частини вказаної квартири [PERSON] визнала на підставі рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 16.10.2014 року, на виконання якого їй 23.01.2015 року було видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 11.06.2019 року [PERSON] отримала новий витяг з Державного реєстр речових прав на нерухоме майно на 1/2 частину спірної квартири, право власності на яку вона набула в порядку спадкування після смерті свого чоловіка, проте її право власності на іншу 1/2 частину цієї квартири, яка належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя, залишається неоформленою, оскільки реєстраційне посвідчення не є правовстановлюючим документом. Посилаючись на те, що на теперішній час вона позбавлена можливості розпоряджатися належним їй майном, просила визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на нерухоме майно, а саме: 1/2 частку квартири [ADDRESS] . В судове засідання позивачка, її представник не з`явилися, просили розглядати справу в їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягали. Представник відповідача Новокаховської міської ради в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати справу в його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснюється технічними засобами у зв`язку з відсутністю сторін. Суд, дослідивши докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.10.1958 року. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Каховським бюро технічної інвентаризації 24.09.1993 року трикімнатна квартира [ADDRESS] , на праві особистої власності на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу «Труд» від 01.07.1993 року № 12 належить [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 16.05.2014 року визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , яке вона зареєструвала у встановленому законом порядку, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.06.2019 року. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним Кодексом УРСР (в редакції 1963 року) та Кодексом про шлюб та сім`ю України, які діяли на момент укладання договору. Відповідно до ст.19-1 Закону України «Про кооперацію», що діяв на час набуття права власності родиною [PERSON] , член житлово- будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово- будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. За приписами ч.1 ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст. 122 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Відповідно до ст. 328, 392 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до аб. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно, відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то таке право виникає з моменту державної реєстрації. З доказів наданих суду, вбачається, що позивачка та її чоловік [PERSON] правомірно набули право спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , після смерті чоловіка позивачка оформила право власності в порядку спадкування на належну йому за життя 1/2 частину вказаної квартири у встановленому законом порядку, проте позбавлена можливості оформити право власності на належну їй 1/2 частину квартири, оскільки згідно вимог діючого законодавства реєстраційне посвідчення не є правовстановлюючим документом, в зв`язку з чим не може розпоряджатися належним їй нерухомим майном на власний розсуд, тому у суду є підстави для задоволення позову. На підставі ст. 22 КпШС України, ст.122 ЦК України 1963 року, ст.19-1 Закону України «Про кооперацію», ст. 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved