Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

[PERSON] у вересні 2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення подвійної суми завдатку посилаючись на те, що 3 вересня 2012 року уклала з відповідачем попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] сплативши [PERSON] 03.09.2012 року в якості завдатку 5000 гривень, а 10.09.2012 року ще 2000 гривень. При цьому домовилася із [PERSON], що договір купівлі-продажу вказаної квартири за ціною 4700 доларів США повинен бути укладений у листопаді 2012 року, а у випадку невиконання договору з вини продавця він повинен повернути завдаток у подвійному розмірі. Оскільки договір купівлі-продажу квартири між нею та [PERSON] укладено не було з вини відповідача то [PERSON] просила суд стягнути із [PERSON] подвійну суму завдатку у розмірі 14000 гривень. У судове засідання [PERSON] надала письмову заяву у якій підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини викладені у позові. Додатково пояснив, що [PERSON], після того, як договір купівлі-продажу квартири укладено не було, неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням повернути отримані гроші, на що та обіцяла, що зробить це найближчим часом, однак до теперішнього часу гроші не повернуті. Відповідно до ст. 169 ЦПК України справу розглянуто за відсутності відповідача, повідомленого належним чином про час та місце судового засідання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд оголосивши заяву позивача, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 3 вересня 2012 року між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем укладено у простій письмовій формі «Попередній договір № 5/309 купівлі-продажу квартири забезпечений завдатком» (а.с. 3-4) відповідно до умов якого сторони зобов'язуються у листопаді 2012 року оформити договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 6388 від 13.08.1996 року. При цьому вартість квартири визначена як еквівалент 4700 доларів США. До підписання цього договору [PERSON] передала [PERSON] суму завдатку у розмірі 5000 гривень. У випадку невиконання цього договору продавцем він зобов'язується повернути покупцю протягом 3 днів з дати коли повинен бути укладений договір купівлі-продажу квартири подвійну суму завдатку. 3 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі укладено «Договір №3 про надання завдатку» (а.с. 5) відповідно до якого сторони дійшли згоди, що грошова сума 5000 гривень сплачена [PERSON] в рахунок належних з неї платежів є завдатком. У разі порушення договору з вини [PERSON] вона зобов'язується повернути [PERSON] завдаток та додатково сплатити суму в розмірі завдатку. На підтвердження отримання 03.09.2012 року грошових коштів від [PERSON] у сумі 5000 гривень , [PERSON] складено розписку, оригінал якої оглянуто судом у судовому засіданні. Крім того суду представником позивача надано оригінал розписки [PERSON] від 10.09.2012 року згідно якої вона отримала від [PERSON] 2000 гривень в якості передоплати за вартість квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно ч.1 ст.571 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Таким чином положення законодавства про залишення завдатку особі яка його отримала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовуються лише у випадку, коли між сторонами був укладений договір, але він не виконується з вини будь-якої із сторін. У випадку коли сторони лише домовилися укласти договір в подальшому, але належним чином його не оформили, грошові кошти сплачені в рахунок виконання договору повинні бути визнані авансом та повернені в тому ж розмірі, в якому вони були передані. Доводи позивача про надання завдатку за результатами укладення між [PERSON] та [PERSON] попереднього договору від 03.09.2012 року не можуть буті прийняті судом виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Основний договір який планували укласти [PERSON] та [PERSON] є договір купівлі-продажу квартири, щодо якого законом передбачено обов'язкове нотаріальне посвідчення. Таким чином виходячи з вимог ч.1 ст.635 ЦК України попередній договір у даному випадку також підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню, чого сторонами зроблено не було. Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки у розглядуваній справі між сторонами не було укладено договору, а вони лише домовилися його укласти в подальшому, грошові кошти, які [PERSON] передала [PERSON] у сумі 5000 гривень 03.09.2012 року та 2000 гривень 10.09.2012 року, в рахунок наступної купівлі квартири, не можуть бути визнані завдатком, а є авансовими платежами та підлягають поверненню позивачу у тому ж розмірі в якому були сплачені. Доводи позивача про те, що договір купівлі-продажу квартири не було укладено з вини [PERSON] у судовому засіданні не спростовані. Відповідач своїх заперечень проти позову та доказів, які б підтверджували такі заперечення не надала. На підставі ст.ст. 220, 570-571 ЦК України, ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 169, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: partial