Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - заявник) звернулася до Подільського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - державного акту серія ЖТ №120588 від 26.04.2004 року в частині запису власника земельної ділянки площею 0,70 га, кадастровий номер 1822384100:03:000:0055, земельної ділянки площею 0,95 га, кадастровий номер 1822384100:03:000:0089 та земельної ділянки площею 0,55 га кадастровий номер 1822384100:04:000:0050 батьку заявника [PERSON] , оскільки при видачі останнього прізвище власника земельних ділянок записано як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Заявник подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 2 ст. 317 Цивільного кодексу України встановлює, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, судом встановлено, що згідно Рішення Подільського районного суду м. Києва від 15.04.2020 року справа №758/10188/19 [PERSON] є батьком заявника (а.с. 14-15). Заявник надала також свідоцтво про народження [NUMBER] , в яке внесено відомості про факт народження [INFO] громадянки « [PERSON] », батьками якої є « [PERSON] » та « [PERSON] », актовий запис від 05.01.1957 року № 1 (а.с. 9). Також, заявником надано повторне свідоцтво про одруження від 17.09.1982 року, в який внесено запис російською мовою про укладення шлюбу 13.02.1951 року між громадянами « [PERSON] » та « [PERSON] », актовий запис № 7 (а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] , актовий запис № 3 (а.с. 20). 09.02.2018 року завідувачем Коростенської районної державної нотаріальної контори заявнику надано роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з розбіжностями написання прізвищ « [PERSON] »-« [PERSON] » (а.с. 19). Українським бюро лінгвістичних експертиз надано експертний висновок від 23.05.2019 року № 056/862-m-2 про те, що прізвища « [PERSON] », « [PERSON] » та « [PERSON] » у документах, наданих для експертизи, є ідентичними, попри розбіжності написання, які виникли внаслідок відхилення від правил і принципів українського правопису і зумовлені ситуацією контактного білінгвізму. Згідно з чинними правилами нормативний запис прізвища - « [PERSON] ». Крім того, особові імена « [PERSON] » і « [PERSON] » попри розбіжності в документах [PERSON] є також ідентичними і виникли внаслідок фіксації в офіційних документах варіантів особового імені (а.с. 32). В свою чергу, згідно державного акту серія ЖТ №120588 від 26.04.2004 року в частині запису власника земельної ділянки площею 0,70 га, кадастровий номер 1822384100:03:000:0055, земельної ділянки площею 0,95 га, кадастровий номер 1822384100:03:000:0089 та земельної ділянки площею 0,55 га кадастровий номер 1822384100:04:000:0050 прізвище власника земельних ділянок записано як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] » (а.с.17). Згідно до вимог ч. 1 ст. 76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд доходить висновку, що державний акт серія ЖТ №120588 від 26.04.2004 року в частині запису власника земельної ділянки площею 0,70 га, кадастровий номер 1822384100:03:000:0055, земельної ділянки площею 0,95 га, кадастровий номер 1822384100:03:000:0089 та земельної ділянки площею 0,55 га кадастровий номер 1822384100:04:000:0050 належить батьку заявника [PERSON] . При цьому, суд вважає, що заявник позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючих документів. Отже, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому, спір про право цивільне - відсутній. Таким чином, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Outcome: approved