Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

[PERSON] у серпні 2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , просила змінити спосіб стягнення та розмір аліментів на її користь на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона з 18.11.2014 року з відповідачем [PERSON] зареєструвала шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей-сина [PERSON] , народження [INFO] та доньку [PERSON], народження [INFO] . Згідно виконавчого листа, виданого Пирятинським районним судом Полтавської області від 12.09.2018 року, з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1600 грн щомісячно, починаючи з 04.07.2018 року і до досягнення сином повноліття. Враховуючи, що на даний час матеріальний стан відповідача змінився, останній офіційно працевлаштувався та отримує заробітну плату, позивач вважає, що [PERSON] повинен сплачувати аліменти в розмірі частки від свого доходу. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Зазначила, що аліменти в розмірі 1600 грн є недостатніми для належного матеріального утримання дітей. Оскільки відповідач на даний час влаштувався на роботу та має стабільний дохід, тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу). Відповідач у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що не заперечує сплачувати на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, оскільки він працевлаштувався в СТОВ «Придніпровський край» і має стабільний дохід. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 18.11.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON] , народження [INFO] та доньку [PERSON] , народження [INFO] , що підтверджено свідоцтвами про народження дітей (а.с.3,4). Згідно виконавчого листа, виданого Пирятинським районним судом Полтавської області від 12 вересня 2018 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , народження [INFO] та [PERSON] , народження [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 гривень,щомісячно, починаючи з 04.07.2018 року і до досягнення [PERSON] повноліття (а.с.6). На момент ухвалення судового рішення відповідач [PERSON] ніде не працював, тобто не мав постійного заробітку. Відповідач на даний час має постійне місце роботи та стабільний дохід, працездатний, інших утриманців не має. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 143- цс 13. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: збільшився прожитковий мінімум та відповідно збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину, що явно перевищує розмір аліментів, які були стягнуті з відповідача за рішенням Пирятинського районного суду від 12.09.2018 року. Тому такі вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Отже з урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів з твердої грошової суми 1600 грн на частку від його заробітку в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей, обов`язок по утриманню яких покладений на відповідача, та захистом прав відповідача. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved