Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Адвокат Жердєв Сергій Миколайович в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що [PERSON] є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі зареєстрована [PERSON] , яка є матір`ю позивача. Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.08.2020 року по справі №428/4035/20 [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно її доньки [PERSON] . Відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає з 2019 року і відсутня без поважних причин. Позивач мешкає у вказаній квартирі разом з бабою [PERSON] . За комунальні послуги грошові кошти відповідач не сплачує, чим порушує права позивача і змушує її нести додаткові витрати. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Позивач не чинила перешкод відповідачу у користуванні спірною квартирою. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує права та інтереси позивача, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування вказаною квартирою. Оскільки відповідач відсутня за місцем реєстрації більше ніж один рік, то втратила право користування вказаною квартирою. Просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила доводи, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що її матір [PERSON] більше одного року не проживає в квартирі по [ADDRESS] . Ніяких речей її матері в квартирі немає. В грудні 2019 року її матір зібрала свої речі та пішла з квартири. Коштів на утримання квартири [PERSON] не надавала. В судовому засіданні представники позивача адвокат Жердєв С.М. та Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області Шарнікова І.І. підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що племінницею її чоловіка є [PERSON] , з якою в неї нормальні родинні стосунки. [PERSON] - це матір [PERSON] . [PERSON] , зареєстрована по [ADDRESS] , але не мешкає у квартирі більше одного року. Відповідач зловживала спиртними напоями, свої батьківські обов`язки відносно доньки [PERSON] не виконувала. [PERSON] мешкає в с. Олександрівка разом зі своїм співмешканцем. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що сестрою її онука є [PERSON] , з якою в неї добрі стосунки. [PERSON] є матір`ю [PERSON] . На даний час [PERSON] мешкає разом з її сином [PERSON] у с. Олександрівка, оскільки вони працюють у фермера. [PERSON] з квартири виселила поліція через обмежувальні приписи, після закінчення дії яких вона не мала наміру повертатися у житло. З лютого 2020 року відповідач не жила у спірній квартирі. 05.01.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження та залучено в якості законного представника позивача Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області. 23.02.2021 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та представників позивача, свідчення свідків, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 19.12.2008 року та копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.12.2020 року №238041503. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20.10.2020 року №16572, виданої Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] , станом на 20.10.2020 року зареєстрована [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народилася [INFO] , матір`ю записана [PERSON] , батьком - [PERSON] . [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її доньки [PERSON] , яку відповідно передано на опікування Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, що підтверджується копією заочного рішення від 28.08.2020 року по справі №428/4035/20, яке набрало законної сили 29.09.2020 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Водночас судом враховується висновок, зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року в справі №734/387/15-ц, що користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України, та аналогічні висновки Верховного Суду у постановах від 16 січня 2019 року в справі №243/7004/17-ц, від 16 жовтня 2019 року у справі №243/9627/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі №766/12748/16-ц. Також суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно не проживає з грудня 2019 року у спірній квартирі та з 29.09.2020 року позбавлена батьківських прав відносно її доньки [PERSON] . Отже з урахуванням положень ст. 3 СК України та абзацу 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» від 3 червня 1999 року №5-рп/99 [PERSON] не є членом сім`ї власника спірного майна, що підтверджується також поясненнями позивача [PERSON] , наданими у судовому засіданні. Також зазначена обставина підтверджується копією заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.08.2020 року по справі №428/4035/20 та свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не мешкає у квартирі більше одного року. Відповідач мешкає в с. Олександрівка разом зі своїм співмешканцем [PERSON] . У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач [PERSON] з грудня 2019 року пов`язана спільним побутом із позивачем [PERSON] , яка в свою чергу перешкоджала проживанню відповідача у спірній квартирі, у зв`язку з чим право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України. Отже в судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири і як власник цього майна надавала право відповідачу [PERSON] користуватись ним. Відповідач не проживає понад один рік у спірній квартирі та не пов`язана спільним побутом із позивачем, тобто припинені обставини, які були підставою для сервітутних відносин між ними. Таким чином, право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України. Разом з тим, суд враховує висновок Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 29.01.2021 року №431, яким визначено доцільним визнати [PERSON] такою, що втратила право користування спірним житлом. Аналізуючи свідчення свідків, враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у сумі 840,80 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом на підставі ухвали суду.

Outcome: approved