Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Адвокат Радамовський М.М., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищевказаним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на те, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , зареєстрованому 10.08.2012 року виконавчим комітетом Коболчинської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, який рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16.02.2016 року розірвано. Від спільного шлюбу у них народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.03.2018 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти у твердій грошовій сумі на дітей: [PERSON] та [PERSON] , у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 12.02.2018 року і до повноліття дітей. Після вказаного рішення суду про стягнення аліментів на утримання їх дітей, відповідач періодично надає ці кошти, однак їх не вистачає в повному обсязі забезпечити нормальний розвиток та утримання дітей. Фактично спільні діти перебувають на повному утриманні [PERSON] . На даний час сума стягуваних з відповідача аліментів є недостатньою для матеріального утримання їхніх спільних дітей, при цьому відповідач відмовляється добровільно збільшити розмір допомоги на дітей, посилаючись на рішення суду, відсутність роботи та стабільного заробітку. Просив змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісячно, з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу без її присутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином та завчасно повідомленим про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов. Підстав, передбачених ч.4 ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи не встановлено, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує позивачка. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16.02.2016 року, яке набрало законної сили 03.03.2016 року. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 01.10.2012 року та серії [NUMBER] від 19.07.2017 року. Згідно копії виконавчого листа, виданого 03.05.2018 року Сокирянським районним судом Чернівецької області, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у твердій грошовій сумі на дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 12.02.2018 року і до повноліття дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.02.2014 при розгляді справи №143цс13. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивачка, як одержувач аліментів, довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів, зокрема тому, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, змінився вік дітей, а відповідно зросли потреби у забезпеченні дітей необхідним для проживання та харчування. Суд при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього судового рішення про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам, вочевидь, не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. З огляду на встановлені вище обставини та вимоги закону, суд вважає, що враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище відповідача та стан його здоров`я, виходячи із закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно на 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи наведені роз`яснення, суд вважає за необхідне стягувати аліменти у зміненому розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. При цьому, суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 908 грн., оскільки позивачка була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч.6 ст.141 ЦПК України. За таких обставин, виконавчий лист, виданий Сокирянським районним судом Чернівецької області по цивільній справі №722/188/18 слід відкликати з примусового його виконання. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст.180-184,192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial