Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Адвоката Грицак Оксана Сергіївна , яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 січня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Херсонської області Сердюк Л.І. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 січня 2020 року, позивачці - [PERSON] , на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Проте у даному житловому будинку зареєстрований відповідач - [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від ЗО березня 2020 року за № 760, останній в зазначеному вище житловому приміщенні жодного дня не проживав та не проживає, а був зареєстрований там за згодою колишнього власника майна, а саме [PERSON] , яка померла [INFO] . В свою чергу, теперішній власник квартири, позивачка у справі, своєї згоди на реєстрацію [PERSON] не надає та заперечує проти цього, тобто, наразі відповідач без відповідної правової підстави має реєстрацію у належному позивачці житловому приміщенні. Просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Представник позивачки адвокат Грицак О.С. в судове засідання не з`явився, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, з невідомих суду причини, про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 січня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Херсонської області Сердюк Л.І. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 січня 2020 року, позивачці у справі - [PERSON] , на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Проте у даному житловому будинку зареєстрований відповідач - [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 30 березня 2020 року за № 760. Проте, останній в зазначеному вище житловому приміщенні жодного дня не проживав та не проживає, а був зареєстрований там за згодою колишнього власника майна, а саме [PERSON] , яка померла [INFO] . В свою чергу, теперішній власник квартири, позивачка у справі, своєї згоди на реєстрацію [PERSON] не надає та заперечує проти цього, тобто, наразі відповідач без відповідної правової підстави має реєстрацію у належному позивачці житловому приміщенні. З Акту фактичного проживання від 01 квітня 2020 року складеного депутатом Таврійської міської ради [PERSON] та засвідченого сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , жодного дня з моменту реєстрації не мешкав, особистих речей в приміщенні не має. 30 березня 2020 року на адресу реєстрації відповідача надіслано лист з проханням в добровільному порядку знятися з реєстрації, з будинку [ADDRESS] , з попередженням про намір звернутися до суду за захистом прав власника житлового приміщення. Про відправлення листа свідчить фіскальний чек від 30.03.2020 року. На даний час відповіді на наданий лист так і не надійшло, та відповідач з реєстрації не знявся. У зв`язку з реєстрацією відповідача в спірному будинку [PERSON] вимушена сплачувати зайві комунальні послуги за зареєстрованих осіб, які мають реєстрацію але не проживають за місцем своєї реєстрації. До того ж, те що відповідач по справі зареєстрований за зазначеною вище адресою позбавляє позивачку можливості вільно розпоряджатись належним їй на праві приватної власності нерухомим майном. У зв`язку з чим [PERSON] вимушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання відповідача, такими, що втратив право користування житловим приміщенням. Як роз`яснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. ( ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Суд приходить до висновку, що виходячи з того, що відповідач [PERSON] за адресою: будинок [ADDRESS] , не проживає певний проміжок часу без поважних причин, він втратив право користування спірним будинком, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 317, 319, 321, 391, ЦК України,

Outcome: approved