Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Адвокат Сорока О.О., яка діє в інтересах [PERSON] (далі - позивач), звернулась до суду з позовом до [PERSON] та ТОВ ФК «ДЕП Фінанс» як правонаступника АТ «Брокбізнесбанк», в якому просить визнати припиненим договір поруки № 355 № 70-2 від 12.12.2007 (далі - Договір поруки), укладений між позивачем та АТ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ТОВ ФК «ДЕП Фінанс». В обґрунтування позову зазначено, що 08.12.2014 Дергачівським районним судом Харківської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] солідарно заборгованості за кредитним договором № 355 № 70 від 12.12.2007 у розмірі 277691,29 грн. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04.02.2016 рішення змінено та стягнуто 344072,85 грн. Позивач уклав Договір поруки за кредитним договором, укладеним 12.12.2007 між банком та [PERSON] на суму 44600,00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 13,5%. Згодом відсоткова ставка була змінена до 16%. Позивача як поручителя для укладання договору про збільшення процентної ставки не запрошували, згоди на збільшення процентної ставки за кредитним договором позивач як поручитель не надавав. Враховуючи наведене, порука є припиненою згідно ст. 559 ЦК України. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.02.2021 в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову - відмовлено. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 03.03.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачі відзив на позов не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на таке. Позивачем надано наступні докази, які досліджені судом: - кредитний договір № 355N-70 від 12.12.2007, укладений між АТ «Брокбізнесбанк» (банком) та [PERSON] (позичальником), згідно умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 44600,00 доларів США на строк до 12.12.2017 зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13 % річних (далі - Кредитний договір); - додаткову угоду № 1 від 16.09.2008 до Кредитного договору, укладену між АТ «Брокбізнесбанк» (банком) та [PERSON] , згідно умов якої сторонами погоджено сплату процентів в розмірі 16 % річних в період з 16.09.2008 до 12.12.2017 (далі - Додаткова угода до Кредитного договору); - Договір поруки 355N-70-2 від 12.12.2007, укладений між позивачем (поручителем) та АТ «Брокбізнесбанк» (кредитором), згідно умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати всім своїм майном за виконання [PERSON] (боржником) усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникають з умов Кредитного договору; - рішення Дергачівського районного суду м. Харкова від 08.12.2014, ухвалене в цивільній справі № 2010/3432/12, згідно якого стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором № 355N-70 від 12.12.2007 у розмірі 34552,00 доларів США, що в еквіваленті станом на 03.08.2010 за курсом НБУ складає 272691,29 грн. В задоволенні позовних заяв [PERSON] , [PERSON] - відмовлено (далі - Рішення від 08.12.2014); - документи, що підтверджують повноваження представника позивача; - посвідчення учасника бойових дій, видане на ім`я позивача. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України в редакції до внесення змін згідно із законом № 2478-VIII від 03.07.2018, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що Додатковою угодою до Кредитного договору змінено кредитну суму та відсотки, а саме збільшено відсоткову ставку. Позивач згоди на укладення вказаної Додаткової угоди не надавав та про її укладення не був повідомлений. Як вбачається з умов Додаткової угоди до Кредитного договору, нею не змінювався розмір кредиту, проте дійсно було збільшено процентну ставку з 13 % річних до 16 % річних. Згідно Рішення від 08.12.2014, з [PERSON] та [PERSON] було стягнуто заборгованість за Кредитним договором. Також, як вбачається з Рішення від 08.12.2014, судом було відмовлено в зустрічному позові [PERSON] про розірвання Договору поруки, який обґрунтовувався в тому числі тим, що внаслідок укладення додаткових угод до Кредитного договору був збільшений обсяг його відповідальності як поручителя, на що він згоди не надавав. Таким чином, під час розгляду цивільної справи № 2010/3432/12 [PERSON] також посилався на збільшення обсягу його відповідальності за Договором поруки, і судом вказаним доводам надавалась відповідна оцінка. Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, у справі про визнання поруки припиненою позивач має довести, що відповідач вважає наявним своє право вимоги і кореспондуючий обов`язок позивача, який не був установлений судовим рішенням або не є предметом розгляду в іншій справі. Також Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що у вказаній категорії справ позивач (поручитель) повинен довести, що відповідач вважає наявними будь-які свої права, крім тих, за захистом яких він звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості з боржника та поручителя. Отже, поручителі у вказаній категорії справ мають захищати свій інтерес під час судового розгляду у справі за зазначеними позовними вимогами, а не ініціювати окрему судову справу. Також Великою Палатою Верховного Суду звернуто увагу на важливість дотримання принципу процесуальної економії (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б, провадження № 12-143гс19; пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, провадження № 12-204гс19), відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим. Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у вказаній категорії справ позивач (поручитель) повинен довести наявність окремого спору, а отже, і наявність свого правомірного інтересу в правовій визначеності. Дії позивача (поручителя) не повинні бути спрямовані на прагнення переглянути в межах цієї справи судові рішення, прийняті в іншій справі про стягнення з нього заборгованості на підставі оспорюваного договору поруки, що є неприпустимим. Суд, оцінюючи доводи позовної заяви представника [PERSON] та надані докази, приходить до висновку, що представник позивача не довів, що кредитор у зобов`язанні вважає наявними будь-які свої права, крім тих, за захистом яких він звернувся з позовними вимогами про стягнення заборгованості до [PERSON] та [PERSON] . Отже, [PERSON] мав захищати свій інтерес під час судового розгляду у справі за зазначеними позовними вимогами, а не ініціювати окрему судову справу. Також, виходячи з принципу процесуальної економії, штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим. У цій справі представник [PERSON] не довела наявності окремого спору, а отже, і наявності правомірного інтересу позивача в правовій визначеності. Натомість у діях представника позивача вбачається прагнення переглянути в межах цієї справи судове рішення, прийняте 08.12.2014 в іншій справі № 2010/3432/12, що є неприпустимим. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач не довів порушення свого права або інтересу, у зв`язку із чим позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed