Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

[PERSON] (м. Павлоград) звернувся до суду та просить стягнути з [PERSON] (с. Миколаївка ) суму боргу, за Договором позики грошей від 24 грудня 2015 року, в розмірі 15 550 гривень, а також проценти за користування позикою, за Договором позики грошей від 24.12.2015 року у розмірі 38475,00 гривень та судові витрати у розмірі 551,21 грн.. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 грудня 2015 року він уклав із [PERSON] [PERSON] позики грошей у простій письмовій формі, згідно з яким передав йому грошові кошти у сумі 16000,00 гривень з умовою їх повернення до 24 грудня 2019 року. На підтвердження укладання вищезазначеного договору [PERSON] була складена розписка від 24 грудня 2015 року про отримання ним від нього грошових коштів в розмірі 16 000 гривень. Відповідач [PERSON] взявши за Договором позики грошей від 24 грудня 2015 року гроші у сумі 16 000 гривень, зобовязувався згідно графіка повернення позики частками повертати взяті в борг гроші ( п.4.2. Договору позики грошей). За весь час з моменту укладення договору позики і на день подачі даного позову Відповідач сплатив лише 450 грн. 20.01.2016 року більше платежів відповідач не здійснював, чим порушив взяті на себе зобовязання. На момент звернення з даним позовом сума боргу у розмірі 15550 грн., за Договором позики від 24 грудня 2015 року так і залишається неповернутими Відповідачем, а також не здійснена плата за користування позикою, яка станом на 26.12.2016 року , складає 38475 гривень згідно Розрахунку заборгованості. Тому він змушений, звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгяд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору позики грошей від 24 грудня 2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], позикодавець надав позичальнику борг в розмірі 16 000 гривень, а в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5% (пять процентів) в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позичкодавцем. (а.с.6-7). Відповідно до розписки встановлено, що [PERSON] отримав в борг від [PERSON] гроші в сумі 16 000 грн. (шістнадцять тисяч) грн.. (а.с.8). Згідно розрахунку встановлено, що станом на 26.12.2016 року за договором позики грошей від 24 грудня 2015 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] сума заборгованості становить 54025 грн. (а.с.3-4) Приймаючи рішення по суті заявленого позову суд керується положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, згідно якої, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позичкодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи що відповідачем до теперішнього часу сума боргу не повернута суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача борг позики в розмірі 15550 грн. Крім того, підлягає стягненню з відповідача сума передбачена п. 4.4 договору позики в розмірі 384750 грн., відповідно до розрахунку наданого позивачем. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved