Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON] предявила вищезазначений позов до Почаївської міської ради Кременецького району Тернопільської області посилаючись на те, що 01.05.1994 року померла її тітка [PERSON]. 20.01.2013 року помер чоловік позивача [PERSON]. Ще за життя чоловіка вони разом побудували новий будинок на місці старого, який складався із двох частин, де проживали позивач разом із чоловіком та [PERSON]. Після смерті тітки [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме ? частини житлового будинку. Спадкоємців за заповітом та за законом у [PERSON] не було. Більше 30 років позивач безперевно користується всім житловим будинком, утримує його у належному стані, включаючи і другу половину будинку яка належала [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася, однак надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позову. Суд, дослідивши представлені докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 04.06.1960 року виданого виконавчим комітетом Почаївської селищної ради вбачається, що ціле домоволодіння, яке розташоване в м.Почаїв по вул.Березина,1 належить [PERSON] (а.с.9). З свідоцтв про право особистої власності на домоволодіння від 13.02.1995 року виданих виконавчим комітетом Почаївської міської ради вбачається, що по ? частині домоволодіння, яке розташоване в м.Почаїв по вул.Березина,1 належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-11). З свідоцтва про смерть серії І-ИД №089467 від 08.07.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області вбачається, що [PERSON] померла 01.05.1994 року, про що зроблено відповідний актовий запис №51 (а.с.13). З свідоцтва про смерть серії І-ИД №148413 від 21.01.2013 року, виданого Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] помер 20.01.2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис №09 (а.с.12). З довідки №1398 від 02.09.2016 року, виданої Почаївським комбінатом комунальних підприємств вбачається, що на день смерті [PERSON], яка померла 01.05.1994 року з нею проживали і були зареєстровані: племінниця [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], внук [PERSON] [INFO], внук [PERSON] [INFO] (а.с.8). З довідки №909 від 17.10.2016 року, виданої Кременецьким РК БТІ вбачається, що право власності на ? частину майна було зареєстровано в Кременецькому РК БТІ за Р№1955 книга №14 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Почаївської міської ради 13.02.1995року. Вартість ? частини майна становить 69245 грн. (а.с.14). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №1 вул. Березина, м.Почаїв вбачається, що замовник технічної інвентаризації є [PERSON] (а.с15-17). Відповідно до ч.1\~ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав» (надалі - Постанова), при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Також, п. 11 вказаної Постанови, враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, визначено, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Ураховуючи положення п.8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила\~ст.344 ЦК\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК\~набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення\~ст.344 ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Згідно п.13 Постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також ч.4\~ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивач достовірно довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна не має, а отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволення в повному обсязі і є правові підстави для визнання за [PERSON] право власності на ? житлового будинку по вул.Березина,1 у м.Почаїв Кременецького району Тернопільської області за набувальною давністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved