Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що згідно договору купівлі-продажу від 08.06.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 2868, їй , [PERSON], на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS]. Влітку 2013 року до неї звернувся її онук [PERSON] з проханням зареєструвати його в її будинку. Онук та його батько, рідний син позивача по справі [PERSON] пояснили, що для отримання паспорту [PERSON] необхідно зареєструватися, оскільки за місцем його та його батьків фактичного проживання зареєструватися було неможливо. При цьому вони її завірили, що реєстрація буде тимчасовою, відразу ж після отримання паспорту [PERSON] випишеться з її будинку. На вищезазначених умовах на підставі її заяви 06.08.2013 року [PERSON] був зареєстрований в її будинку по [ADDRESS]. При цьому на проживання за місцем реєстрації він не поселявся і не проживав. Після отримання паспорту і до цього часу відповідач жодного разу не приїздив до неї погостити та провідати її. Добровільно відповідач з реєстрації не знімається, місце його перебування позивачу не відомо. Реєстрація відповідача за адресою належного [PERSON] на праві власності будинку створює для неї, як для власника, певні перешкоди у розпорядженні своєю власністю, вона позбавлена можливості оформити субсидію. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилася, її представник надала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги повністю підтримує та просить розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки від нього повідомлень не надійшло, тому справа розглядається у його відсутності. В судове засідання сторони не з'явилися , до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно копії договору купівлі-продажу від 08 червня 2001 року серії АЕА № 917867 посвідченого державним нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори зареєстрованого в реєстрі за № 2868, позивач по справі [PERSON] є власником житлового будинку який розташований за адресою : [ADDRESS] (а.с.4). У будинку [ADDRESS], з 06.08.2013 року зареєстрований відповідач по справі - [PERSON], що підтверджено, копією будинкової книги (а.с.5-6). Факт не проживання [PERSON] в спірному будинку підтверджується письмовими заявами свідків по справі : [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що відповідач був зареєстрований по [ADDRESS], формально, оскільки йому для отримання паспорта була необхідна реєстрація. Крім того, свідки зазначили, що [PERSON] фактично на проживання до будинку не поселявся.( а.с.7, 10). Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Доказів, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному будинку, суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS], так як з моменту реєстрації, тобто з 06.08.2013 року у спірному будинку не проживав та не проживає, не проводе оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, власник будинку - позивач по справі не бажає, щоб відповідач був зареєстрований у даному будинку. Таким чином, оскільки [PERSON] є власником зазначеного будинку і на даний час не бажає, щоб відповідач був зареєстрований в ньому, тому вона, відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власністю. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірному будинку залежить від права самого власника і є похідним від нього. Оскільки позивач є власником будинку, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном спірним будинком. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач зареєстрований у будинку, який на праві власності належить позивачу, тому він вважаються квартиронаймачем будинку позивача. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто позивач змушена нести витрати за комунальні послуги за себе та за зареєстрованого у її будинку відповідача. За таких обставин, оскільки відповідач не є власниками вказаного будинку, крім того не проживає в спірному будинку, витрати на його утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в будинку позивача порушує її права як власника, крім того розмір комунальних платежів залежать від кількості зареєстрованих осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе власник, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та законними, і тому задовольняє їх. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов слід задовольнити в повному обсязі: визнати відповідача таким, що втратив право на житлову площу. На підставі викладеного,

Outcome: approved