Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Адвокат Левицька Ю.В., який представляє інтереси позивача та діє на підставі ордеру № 1045293 від 23.04.2021 року звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина будинку [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за вказаною адресою але не проживає там майже 7 років, оскільки разом з батьками проживає за межами України. Особисті речі дитини, іграшки, книги в будинку відсутні. Реєстрація [PERSON] позбавляє позивачку можливості вільного володіння та користування належною їй власністю, тому просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності, шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, адвокат Левицька Ю.В., яка представляє інтереси позивача, подала до суду клопотання, щодо слухання справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повідомлений про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу їх реєстрації. Відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у їх відсутність до суду не зверталася, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Представник Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Листом № 17.02/01-27/1124 від 20.09.2021 року районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, як органом опіки та піклування повідомлено, що 13.07.2021 за результатом комісійного виїзду за адресою: [ADDRESS] , складено акт обстеження умов проживання. Доступ до житла забезпечила власниця майна (позивач) - гр. [PERSON] . За результатом обстеження умов проживання встановлено, що гр. [PERSON] з неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , в будинку не проживають, особисті речі дитини відсутні. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.04.2021 року, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] (а.с.11). В зазначеному будинку зареєстрована неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] (14 років), яка є донькою [PERSON] та онукою Позивачки. В будинку [ADDRESS] тільки зареєстрована, проте не проживає за цією адресою майже 7 років, оскільки разом з батьками проживає за межами України. Речі дитини відсутні, відсутні іграшки, книги, одяг, тощо. Згідно ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 405 ЦК України лише члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим, власником. Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як роз`яснено у п.34 та п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав. Судом встановлено, що реєстрація [PERSON] перешкоджає позивачу здійснювати своє право власності на квартиру. В даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] , не суперечить вимогам чинного законодавства. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved