Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист авторських прав на твір, посилаючись на те, що у 2008 році вона своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва, а саме картину, під назвою «[INFO]» та у 2010 році створила твір образотворчого мистецтва, картину, під назвою «[INFO]». Її авторство підтверджується підписом на оригінальних примірниках творів, у нижньому лівому куті якого зазначено «[PERSON]». 16.09.2014 та 18.09.2014 у належному фізичній особі-підприємцю [PERSON] магазині роздрібної торгівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зафіксовано факт розповсюдження (реалізації, продажу) товарів - магнітів «[INFO]» та «[INFO]», на яких без її дозволу зображені її роботи - «[INFO]» та «[INFO]». Вказує на те, що відповідач порушила її авторські права шляхом розповсюдження без її дозволу контрафактних примірників твору. Просить суд, поновити порушені її авторські права шляхом піратства контрафактних магнітів ФОП [PERSON] в яких без дозволу втілено твори образотворчого мистецтва [PERSON] та стягнути компенсацію у розмірі 24 360 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні представники позивача просили задовольнити позовні вимоги посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Вказують на те, що у позові не наведені будь-які об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої позивачу неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права, тик само як сам орієнтовний розмір шкоди, завданої позивачу таким порушенням. Стягнення компенсації на їх думку явно не спів розмірне з отриманим відповідачем доходом. Також на їх думку представник позивача здійснював відеозапис таємно, чим порушував права осіб які потрапили на відео. Крім цього зазначили, що відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також тяжко хворого чоловіка. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є автором творів образотворчого мистецтва - картин «[INFO]» та «[INFO]». У нижньому лівому куті картин зазначено «[PERSON]», що сторонами не оспорювалось (а.с. 10-17 свідоцтва про реєстрацію авторських прав, адевіт-заяви, копії каталогів робіт [PERSON] за 2008р. та 2010р.). Відповідно до ст.ст. 435, 437 ЦК України, ст.11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним суб'єктом авторського права є автор твору. Авторське право виникає з моменту створення твору. Автору твору належать особисті немайнові права, а також майнові права, визначені ст.440 ЦК України та ст.15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», зокрема виключне право дозволяти використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. За змістом ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом також встановлено, що відповідачем, яка є фізичною особою підприємцем [PERSON](а.с 5 - відомості з ЄДР), було здійснено реалізацію товарів 16.09.2014р. та 18.09.2014р. - магнітів «[INFO]» та «[INFO]» (а.с. 9 - товарні чеки), на яких без її дозволу зображені роботи [PERSON] - «[INFO]» та «[INFO]» (а.с. 32 CD-диск з відеозаписом). Як зазначено в ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків показань свідків, письмових доказів речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Таким чином, фіксація порушень авторських прав позивачки здійснювалась представником позивача особисто відкрито на мобільний телефон у громадському місці, що також він підтвердив під час судового розгляду, яким є магазин роздрібної торгівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що не заборонено чинним законодавством, і не є порушенням особистих майнових чи немайнових прав будь кого зображених на відео. Відповідно до ч.1 ст.307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку лише за її згодою. Разом з тим згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах чи інших заходах публічного порядку. Діяльність відповідача підпадає під поняття публічного характеру, оскільки вона здійснює роздрібну торгівлю у магазині, що є загальнодоступним для покупців громадським місцем. На відео відсутня будь-яка інформація про відповідачку, її майновий стан чи про діяльність належного їй магазину. Представниками відповідача не заперечувалось, що автором творів «[INFO]» та «[INFO]» є [PERSON], як і не оспорювалось, що на магнітах міститься зображення саме цих творів. У відповідності з п.«г» ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду або стягнення доходу, отриманогопорушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій. Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010 р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи; шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. В судовому засіданні представники позивача довели наявність у позивача авторського права на твори «[INFO]» та «[INFO]» та факт його порушення, оскільки вона не надавала згоди на використання цього твору на магнітах та його реалізацію (продаж). Відповідно до роз'яснень, викладених у абз.2 п.44 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04.06.2010 р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. Вирішуючи питання розміру компенсації, суд враховує, що заявлений позивачкою розмір 24 360 грн. є мінімальним виходячи з положень п.»г» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (10 мінімальних заробітних плат за кожний твір та розміру однієї мінімальної заробітної плати на час звернення до суду - 1218 грн.). Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 243,60 грн. Виходячи з обставин справи та зазначених норм чинного законодавства суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню компенсації. На підставі викладеного та

Outcome: partial