Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] у червні 2016 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті 05.03.2016 року її батька [PERSON] на тимчасово окупованій території України, - в місті Горлівка Донецької області. При цьому посилалася на те, що зареєструвати вказаний факт в органах РАЦС України на даний час неможливо, оскільки документи про смерть [PERSON] видані на тимчасово окупованій території не створюють правових наслідків. У судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що встановлення факту смерті [PERSON] необхідно їй для оформлення спадкових прав. Черкаський міський відділ ДРАЦС не заперечував проти заяви [PERSON], про що подав суду письмову заяву. Суд вислухавши пояснення заявника, допитавши її як свідка та дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 05.03.2016 року лікарем [PERSON] міського патологоанатомічного бюро м. Горлівки видано Лікарське свідоцтво про смерть №193 відповідно до якого 05.03.2016 року у м. Горлівка помер [PERSON] (рос. мовою [PERSON]), який проживав за адресою [INFO]. Причина смерті: набряк мозку, бічний аміотрофічний склероз (а.с. 6). Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її батьком, який проживав у м. Горлівка та помер 05.03.2016 року. Вона їздила на поховання батька до м. Горлівки. Поховали [PERSON] 07.03.2016 року у м. Горлівка на кладовищі шахти ім. Ізотова. Статтею ст. 257-1 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Так згідно абзацу другого частини першої статті 257-1 ЦПК України, - з аява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до Постанов Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254-VIII та №252-VIII, - «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Горлівка Донецької області визнано тимчасово окупованою територією України. Даючи оцінку допустимості у розглядуваній справі таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», - будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. В той же час з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilacu and Others v. Moldova and Russia») та Консультативного висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії (Namibia case), суд, виходячи з інтересів громадян України, що проживають на окупованій території, а також того, що встановлення факту смерті особи має ключове значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, як виняток, під час розгляду справи в порядку ст. 257-1 ЦПК України, бере до уваги надані [PERSON] документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України та оцінює їх разом з іншими доказами в сукупності та взаємозвязку. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Задоволення заяви [PERSON] має для неї юридичне значення, оскільки встановлення факту смерті дає можливість заявнику реалізувати майнові та особисті немайнові права. Зазначення у паспортах заявника та її батька прізвищ українською мовою, - [PERSON] та [PERSON], не перешкоджає вирішенню даної справи, оскільки суд вважає таке написання різними варіантами перекладу українською мовою одного й того самого прізвища, яке російською мовою пишеться як [PERSON] та [PERSON].

Outcome: approved