Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

[PERSON], котрий на підставі довіреності від 16.07.2015 року діє від імені [PERSON], 16.12.2015 року предявив позов до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Центральній, 33 у с. Никловичі Самбірського району Львівської області, з яких: 1/3 частина, як частка члена у майні колгоспного двору, та 2/3 частин у порядку спадкування за заповітом, а також право власності на середню земельну частку (пай) площею 1,65 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Никловицької сільської ради Самбірського району, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], котрий помер 15 лютого 2015 року, однак Рудківська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що на час смерті спадкодавця відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно, а також наданий нею сертифікат на право приватної власності на землю є старого зразка. У обґрунтування позовних вимог представник посилався на те, що станом на 01.07.1990 року головою колгоспного двору за вказаною адресою був [PERSON], членами цього двору були: його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] Після смерті [PERSON], його дружина [PERSON] звернулася до Никловицької сільської ради із заявою про відмову від прийняття обовязкової частки на спадщину та частки у майні колгоспного двору. Окрім цього, [PERSON] мав право на земельну частку (пай) розміром 1,65 га із земель, яка перебуває у колективній власності СВСГ «Никловицька». При житті батько склав заповіт, яким все своє майно заповів своїй дочці [PERSON] [PERSON] предявила зустрічний позов до [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Центральній, 33 в с. Никловичі Самбірського району, як частку у майні колгоспного двору. У обґрунтування зустрічного позову посилалася на те, що після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина на майно, яке йому належало на праві приватної власності, а саме на 1/3 частину спірного будинку. Після його смерті вона звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від обовязкової частки у спадковому майні чоловіка, однак її частка у майні колишнього колгоспного двору залишилася незмінною і становить 1/3 частину цього будинку, як члена колишнього колгоспного двору, але не зареєструвала право власності через брак часу та коштів. Під час судового розгляду представник позивача-відповідача [PERSON] первісний позов підтримав, зустрічний позов визнав. Відповідач-позивач [PERSON] первісний позов визнала, зустрічні позовні вимоги підтримала. Суд дійшов до висновку про задоволення первісного позову та зустрічного позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ст. 174 цього Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Із свідоцтв про одруження та народження відомо, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі і вони є батьками [PERSON], котрій після одруження присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 16, 29, 42). Із довідок, виданих 12.11.2015 року виконавчим комітетом Никловицької сільської ради Самбірського району, витягу з погосподарської книги, технічного паспорта, виготовленого 1 жовтня 2015 року Самбірським МБТІ, довідки про технічну характеристику вбачається, що господарство по вул. Центральній, 33 у с. Никловичі Самбірського району, головою якого був [PERSON] до дня своєї смерті, відносилося до колгоспного двору, майно якого складалося із житлового будинку, господарських будівель та споруд, літня кухня, стайня, стодола, шопа, шопа, колодязь, огорожа, побудованих у 1972 році, і станом на 1990-1991 роки членами цього двору були: [PERSON] голова колгоспного двору, його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] (а.с. 9, 10, 11, 19-22, 23). Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Із свідоцтва про смерть відомо, що [PERSON] помер 15 лютого 2015 року (а.с. 5). Отже, на момент припинення колгоспного двору його членам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вказане майно належало на праві спільної власності у рівних частках, а саме по 1/3 частині, і після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частину вказаного будинку. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Із заповіту, складеного 12 грудня 2011 року, видно, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і що буде йому належати на день смерті та на що він за законом матиме право заповідає своїй дочці [PERSON] (а.с. 6). Із розпорядження голови Самбірської РДА від 17.04.1997 року № 248 «Про видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай) особам, що мають право на середню земельну частку згідно статті 6 Земельного Кодексу України по Никловицькій сільській раді» вбачається, що було зобовязано відділ земельних ресурсів зареєструвати і видати сертифікати на право на земельну частку (пай) громадянам України - особам, що мають право на середню земельну частку згідно додатку в тому, що їм належить право на середню земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності Никловицької селянської спілки (Додаток № 1, 2) (а. с. 14). Із вказаного додатку відомо, що [PERSON] мав право за земельну частку (пай) розміром 1,65 умовних кадастрових гектарів (а. с. 15). Із витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Никловицькій сільській раді видно, що 13.05.1997 року зареєстровано сертифікат, виданий [PERSON], на право на земельну частку (пай) розміром 1,65 в умовних кадастрових гектарах СВСГ «Никловицька» (а. с. 18). Із заяви [PERSON] про відмову від спадщини вбачається, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті чоловіка, проте вона відмовляється від належної їй обовязкової частки у спадщині в користь своєї дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 17). Рудківська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за заповітом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] з посиланням на те, що батько не виготовив свідоцтво про право власності на житловий будинок, а також сертифікат на земельну частку (пай) нового зразка, а саме у вказаному сертифікатах відсутня назва колективного сільськогосподарського підприємства, членом якого був спадкодавець та не визначена вартість земельної частки (паю) (а. с. 7, 8). У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» передбачено, що у сертифікаті повинно бути зазначено назву колективного сільськогосподарського підприємства, член якого мав право на земельну частку, та її вартість. Згідно п. 5 Указу Президента України від 5 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводиться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ураховуючи наведене, право позивача [PERSON] підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності: на 1/3 частину житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Центральній, 33 у с. Никловичі Самбірського району Львівської області, як частку у майні колгоспного двору та на 1/3 частину цього майна у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], а також на середню земельну частку (пай) розміром 1, 65 в умовних кадастрових гектарах, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, які розташовані на території Никловицької сільської ради Самбірського району. Також необхідно визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд житлового будинку, як частку в майні колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved