Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ «КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до [PERSON] вказавши, що між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг від 16.05.2013 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач карткою скористався, отримавши кошти, але умови договору не виконав, грошові кошти не повернув, тому позивач просить стягнути заборгованість у сумі 126891,45 гривень та судові витрати. Ухвалою суду від 13.12.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач у наданий судом строк та станом на 26.12.2019 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи сторонами заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. 16.05.2013 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, який складається з Анкети-заяви, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредитну картку з встановленим лімітом, якою згодом скористався, зобов`язавшись щомісяця сплачувати банку ануїтетними платежами грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом, комісії, а також інших платежів згідно умов договору. Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Банк нарахував відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на відповідному банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік (п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від ціни позову. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку відповідач належним чином зобов`язання з повернення грошових коштів не виконував, в результаті чого станом на 24.02.2019 року виникла заборгованість в загальній сумі 296007,90 гривень, з яких 5482,89 гривень заборгованість за кредитом, 284976,02 гривень заборгованість відсоткам за користування кредитом, 5548,99 гривень заборгованість по комісії. Проте, позивач посилаючись на відсутність передбачених законодавством підстав стягнення з боржника лише всієї суми заборгованості, просить суд стягнути з [PERSON] о. 126891,45 гривень, з яких: 5482,89 гривень заборгованість по кредиту та 121408,56 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 16.05.2013 року по 03.03.2018 року. Вимог про сплату штрафу та стягнення відсотків за весь період користування коштами позивачем заявлено не було. При вирішенні спору суд виходить з такого. Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України. При укладанні договору, сторони керувались ст. 634 ч.1 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved