Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON], звертаючись до суду, пред'явила позов до [PERSON] з вимогами: «Визнати за [PERSON] право власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO], а саме: квартиру [ADDRESS], вартістю 316 110,00 грн.; на будинок [ADDRESS], вартістю 179 237,000 грн.; на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану по [ADDRESS], вартістю 28681,21 грн.; на земельну ділянку площею 0,2557 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, розташовану на території Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, вартістю 4347,87 грн.; на земельну ділянку площею 0,3443 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, розташовану по [ADDRESS], вартістю 5854,40 грн.; на земельну ділянку площею 0,5505 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, вартістю 1188,44 грн.; на земельну ділянку площею 3,0444 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського райну Чернігівської області, вартістю 80 748,07 грн.; на земельну ділянку площею 3,7247 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, вартістю 80748,07 грн.; на земельну ділянку площею 0,2522 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, вартістю 1188,44 грн.; на квартиру [ADDRESS], вартістю 49654,00 грн.; на автомобіль SKODA FABIA COMFORT 2002 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 52410,00 грн.; на грошові кошти в АТ «Ощадбанк» на депозитному рахунку [NUMBER] та поточному рахунку [NUMBER]; на грошові кошти розміщенні на картці ПриватБанк [NUMBER]». 15 червня 2016 року позивачем [PERSON] в судовому засіданні подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до змісту поданої до суду заяви позивач просить суд: «Встановити факт ухилення [PERSON] від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця - [PERSON] та усунути його від права на спадкування усього майна після померлого. Визнати за [PERSON] право власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO], а саме: а саме: квартиру [ADDRESS], вартістю 316 110,00 грн.; на будинок [ADDRESS], вартістю 179 237,000 грн.; на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану по [ADDRESS], вартістю 28681,21 грн.; на земельну ділянку площею 0,2557 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, розташовану на території Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, вартістю 4347,87 грн.; на земельну ділянку площею 0,3443 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, розташовану по [ADDRESS], вартістю 5854,40 грн.; на земельну ділянку площею 0,5505 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, вартістю 1188,44 грн.; на земельну ділянку площею 3,0444 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського райну Чернігівської області, вартістю 80 748,07 грн.; на земельну ділянку площею 3,7247 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, вартістю 80748,07 грн.; на земельну ділянку площею 0,2522 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, вартістю 1188,44 грн.; на квартиру [ADDRESS], вартістю 49654,00 грн.; на автомобіль SKODA FABIA COMFORT 2002 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 52410,00 грн.; на грошові кошти в АТ «Ощадбанк» на депозитному рахунку [NUMBER] та поточному рахунку [NUMBER]; на грошові кошти розміщенні на картці ПриватБанк [NUMBER]». (а.с.91-97) 15 березня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про заакриття провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в частині позовних вимог, а саме: «Визнати за [PERSON] право власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO], а саме: квартиру [ADDRESS]; будинок [ADDRESS], вартістю 179 237,000 грн.; земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану по [ADDRESS], вартістю 28681,21 грн.; на земельну ділянку площею 0,2557 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, розташовану на території Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, варстітю 4347,87 грн.; на земельну ділянку площею 0,3443 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, розташовану по [ADDRESS], вартістю 5854,40 грн.; на земельну ділянку площею 0,5505 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, вартістю 1188,44 грн.; на земельну ділянку площею 3,0444 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, вартістю 80 748,07 грн.; на земельну ділянку площею 3,7247 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, вартістю 80748,07 грн.; на земельну ділянку площею 0,2522 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, вартістю 1188,44 грн.; на квартиру [ADDRESS], вартістю 49654,00 грн.; на автомобіль SKODA FABIA COMFORT 2002 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 52410,00 грн.; на грошові кошти в АТ «Ощадбанк» на депозитному рахунку [NUMBER] та поточному рахунку [NUMBER]; на грошові кошти розміщенні на картці ПриватБанк [NUMBER]». (а.с.188-190) Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі, пояснила, що з 05 серпня 1995 року перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. [INFO] чоловік позивача помер, після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями першої черга за законом є позивач, дружина спадкодавця, та його син від першого шлюбу - [PERSON], які в межах визначеного законодавством строку звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Позивач наголосила, що покійний чоловік в останній період життя тяжко хворів, мав групу інвалідності, за станом здоров'я потребував сторонньої допомоги, позивач, як дружина, опікувалась чоловіком, займалась хатніми справами та забезпечувала належний догляд за чоловіком. В свою чергу, відповідач, син спадкодавця, будучи обізнаним про стан здоров'я батька, не приймав ніякої участі у покращенні становища батька, не надавав йому допомоги, та своєю бездіяльністю по відношенню до свого батька порушив не лише норми моралі, але й приписи закону, що дає підстави позивачу для звернення до суду з позовом про усунення відповідача, як спадкоємця першої черги за законом, від права на спадкування. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та пояснень, наданих позивачем в судовому засіданні. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до справи (а.с.86-89), пояснив, що [INFO] помер батько відповідача - [PERSON], відповідач разом з позивачем є спадкоємцями першої черги за законом. Оскільки батьки відповідача розлучились коли він був ще дуже малим, тому він в силу свого віку не мав можливості спілкуватись з батьком, однак подорослівши відповідач розшукав свого батька, вони почали спілкуватись, батько цікавився його життям, в свою чергу відповідач, будучи обізнаним про стан здоров'я батька, намагався в силу своїх можливостей допомагати батьку, однак з його дружиною вони не були в дуже гарних відносинах, тому це перешкоджало більш теплим та близьким стосункам. Відповідач вважає, що цей позов є надуманим, оскільки позивач не надала жодного доказу на підтвердження того, що до своєї смерті батько перебував у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги, а відповідач самоусунувся від догляду за хворим батьком, на думку відповідача, позивач переслідує лише корисливі мотиви, маючи намір отримати у спадок все майно, яке належало спадкодавцю за життя, обмеживши право його сина на свою частку у спадщині. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. У першу чергу право на спадкування за законом ма\-ють діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його сме\-рті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. ( ст. 1261 Цивільного кодексу України ) Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві [INFO] (актовий запис №1176). (а.с.13) Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як з'ясовано судом, визнано сторонами спору, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, за життя спадкодавець не залишив заповіту, спадкоємцями майна померлого спадкодавця першої черги за законом є дружина - [PERSON], та син [PERSON], які в межах шестимісячного строку заявили про намір прийняти спадщину та подали до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Вирішення питання щодо усунення права на спадкування з підстав, передбачених ст.1224 ЦК України, можливо за умови , якщо таке право на спадкування існує. Статтею 1224 ЦК України визначено коло осіб, які позбавляються суб'єктивних прав на спадкування, незважаючи на те, що існували певні передумови для закликання їх до спадкування - призначення спадкоємцями у тексті заповіту, наявність певного ступеня спорідненості, перебування у шлюбі зі спадкодавцем або на його утриманні протягом встановленого строку. З аналізу норм ст.1224 ЦК України вбачається, що законодавець визначив дві групи негідних спадкоємців - осіб, які усуваються від права на спадкування. До першої належать особи, які не вправі спадкувати ні за заповітом, ні за законом (частини 1-2 ст.1224 ЦК України). До другої групи (ч.ч.3-5 ст.1224 ЦК України) належать спадкоємці, чиї проступки не становлять настільки великої суспільної небезпеки, як правопорушення осіб, зазначених у частинах 1,2 даної статті. Тому ці особі усуваються тільки від спадкування за законом, а право призначити їх спадкоємцями у тексті заповіту у спадкоємця зберігається. Виходячи з положень частини 3 статті 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітті діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як роз'яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, принципове значення має питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись з позовом до суду, [PERSON], обґрунтовуючи підстави для усунення відповідача від права на спадкування з посиланням на положення ч. 3 ст. 1224 Цивільного кодексу України, мотивує тим, що з 1998 року [PERSON] було встановлено 3 групу інвалідності з втратою 60% працездатності, а з 2014 року встановлена 2 група інвалідності з втратою 75 % працездатності, у зв'язку зі станом здоров'я її чоловік потребував стороннього догляду та додаткових витрат, пов'язаних з тяжким захворюванням, однак син спадкодавця, будучи обізнаним про стан здоров'я батька, не виконував своїх обов'язків, передбачених Сімейним кодексом України, що дає підстави для усуненні відповідача від права на спадкування майна після смерті батька. Відповідно до положень ст.75 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати одне одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Дружина, чоловік взаємно зобов'язані брати участь у витратах, пов'язаних з хворобою або каліцтвом другого подружжя. (ст.90 Сімейного кодексу України) Судом встановлено, що з 05 серпня 1995 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу. (а.с.14) Виходячи з обсягу долучених до справи доказів, судом встановлено, що [PERSON] був учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році (категорія 2), з 26 травня 2014 року [PERSON] встановлена друга група інвалідності, у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.110). В період з 24.12.2013 року по 16 січня 2014 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Центральному госпіталі МВС України з клінічним діагнозом: ІХС: стабільна стенокардія напруження, ІІІ ФК, дифузний кардіосклероз, атеросклероз аорти та вінцевих артерій. Комбінована аортальна вада серця з переважанням стенозу ІV ст. з вираженим фіброзом та кальцинозом стулок в поєднанні з мі тральною недостатністю. Аневризма висхідного відділу аорти. Гіпертонічна хвороба ІІ стадії, кризовий перебіг, ступень підвищення артеріального тиску 2, ризик 4. (а.с.105-106) В той же час, інших медичних документів, які мали підтвердити, що за життя [PERSON] в силу свого віку та діагностованих лікарями захворювання потребував постійного стороннього догляду та/або наявність у нього інших вад, які впливали на загальний стан здоров'я, обмежували працездатність та впливали на соціальну адаптацію у загальному житті, суду надано не було. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. ( ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України) Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. (ч.1 та ч.2 ст.58 Цивільного процесуального кодексу України) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. (ч.2 ст.59 Цивільного процесуального кодексу України) Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. (ст.63 Цивільного процесуального кодексу України) На підтвердження заявлених позовних вимог щодо підстав для усунення відповідача від спадкування, позивач посилається, як доказ, на покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які будучи допитані в судовому засіданні, пояснили, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, подружжя познайомилось коли [PERSON] проходив реабілітацію після того, як приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з того часу подружжя проживають разом, свідки наголосили, що з кожним роком стан здоров'я [PERSON] погіршувався, він мав групу інвалідності, був непрацездатний, в свою чергу син [PERSON] - [PERSON], будучи обізнаним про стан здоров'я батька, не навідувався до нього, що дуже ображало батька, який бажав спілкуватись з сином, однак допитані свідки не були обізнані про матеріальний стан подружжя [PERSON], та не повідомили суд про відомі їм обставини звернення батька до сина з вимогою надавати матеріальну допомогу, яку потребував батько внаслідок погіршення стану здоров'я та потребою у забезпеченні належного медичного забезпечення та придбанням медичних препаратів. В свою чергу, суд критично відносить до показів свідків, які допитані в судовому засіданні зі сторони відповідача - [PERSON] та [PERSON], оскільки свідки не обізнані щодо взаємовідносин батька та сина, особисто не були знайому з батьком відповідача [PERSON], а повідомлені обставини свідкам відомі лише зі слів відповідача, оскільки свідки лише припускають, що між батьком та сином були доброзичливі відносини, син періодично намагався приймати участь у житті батька, забезпечуючи йому матеріальну підтримку, тому такі свідчення свідків не можуть бути прийняти судом як належні докази у справі, оскільки ґрунтуються на припущеннях. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України) Оцінивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено в суді підстав для застосування до відповідача [PERSON] , сина покійного спадкодавця, наслідків, передбачених ч.3 ст.1224 Цивільного кодексу України, а саме, відсутні докази, які мали підтвердити той факт, що спадкодавець дійсно потребував матеріальної допомоги (наприклад, рішення суду щодо стягнення аліментів з сина на користь батька), також не найшло свого підтвердження те, що спадкодавець через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги внаслідок наявних хронічних захворювань, не отримував медичної допомоги, що призвело до його смерті, ці обставини не були спростовані допитаними в судовому засіданнями свідками як з боку позивача, так і відповідача по справі. Крім того, судом приймається до уваги відсутність заповіту з боку померлого, оскільки за умови неприязних стосунків між батьком та сином, померлий мав нагоду самостійно розпорядитися своїм майном та позбавити сина права на спадщину, проте, спадкодавцем такі дії вчинено не було. Також, зі сторони позивача не надано доказів, які мали підтвердити майновий стан спадкодавця, розмір отриманої пенсії по інвалідності або інших доходів, що мало слугувати належним доказом того, що загальний розмір доходів спадкодавця значно перевищував його потреби, пов'язанні з додатковими витратами на лікування та придбання медичних препаратів, дотримуючись вимог ч.4 ст.10 ЦПК України позивачу та його уповноваженому представнику судом роз'яснювалось право заявити клопотання про надання доказів або їх витребування на підтвердження заявлених позовних вимог, які стосуються предмету доказування щодо майнового стану спадкодавця, однак таким правом сторона позивача не скористалась. При цьому, суд критично відносить до пояснень позивача [PERSON], яка в судовому засіданні лише підтвердила, що покійний чоловік [PERSON] тривалий час хворів, потребував стороннього догляду, оскільки ці обставини мають бути доведені належними та допустимими доказами, в даному випадку медичними документами хворого, а факт надання матеріальної допомоги особі, яка її потребує, підлягає доказуванню шляхом надання відповідних письмових доказів про передачу (отримання) коштів, понесення інших витрат, пов'язаних з лікуванням та доглядом хворого, тому їх доведення не може ґрунтуватись на поясненнях сторони цивільного процесу, та показах свідків, в той же час в силу положень ч.4 ст.60 Цивільного процесуально кодексу України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином за відсутності заповідального волевиявлення спадкодавця, право на спадкування здійснюється за законом, в той же час як позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги за законом, тому позивач отримує право на спадкування майна померлого спадкодавця лише у разі відмови спадкоємця першої черги за законом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. При цьому, суд враховує, що у випадку прийняття спадщини виключається встановлення часток спадкоємців не у всій спадщині чи не охоплення визначенням часток спадкоємців всього майна, яке входить до складу спадщини, незалежно від того яку частку у спадковому майні просять визнати за ними спадкоємці. Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, серед іншого, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, а також справедливість, добросовісність та розумність. Принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків, встановлених законом, має безпосереднє відношення та має враховуватись при вирішенні питання про усунення від права на спадкування. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки судом прийняте рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи викладене та керуючи ст.ст.1216, 1217, 1261, 1268, 1224 Цивільного кодексу України, ст.ст.75, 90 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 « Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 1, 4, 10, 11, 57-60, 64, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: dismissed