Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач) звернулася до суду 05 березня 2019 року з позовом до [PERSON] (надалі - Відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що від спільного шлюбу з відповідачем [INFO] у них народився син [PERSON] . На даний час навчається в університеті на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу. У зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні показав, що надає матеріальну допомогу синові, про що добровільно написав заяву про стягнення з його заробітної плати аліментів, крім того вказав, що син на даний час вже не навчається, тому просив відмовити у задоволені позовних вимог. Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що Відповідач [PERSON] є батьком, а Позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Також встановлено, що син [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с. 7, 12, 13). Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що [PERSON] навчається у Криворізькому національному університеті, форма навчання - безоплатна, отримує стипендію (а.с.16). Крім того [PERSON] отримує аліменти на період навчання з пенсії відповідача [PERSON] (а.с.60). Також судом встановлено, що Відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований та отримає заробітну плату. В судовому засіданні письмовими матеріалами також підтверджено факт добровільного надання допомоги сину, шляхом написання відповідачем заяви про утримання з його заробітної плати аліментів у розмірі 16,6% (а.с. 61). Спростування факту навчання сина [PERSON] у письмових матеріалах справи відсутні. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Відповідно до статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також, суд зауважує, що добровільна допомога відповідача сину не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти під час навчання сина у навчальному закладі, оскільки норма ст. 199 Сімейного Кодексу є імперативною та носить зобов`язальний характер. У випадку відрахування сина з навчального закладу - відповідач звільняється від визначеного ст. 199 СК України обов`язку щодо його утримання. Вказаною нормою визначено, що аліментні платежі будуть припинені з моменту припинення навчання або з моменту досягнення сином 23-річного віку. Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п.17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, при вирішенні питання щодо частки відрахування з доходів відповідача аліментних платежів, суд бере до уваги, що на його утриманні перебувають батьки похилого віку та власна сім`я. Суд встановив, що матеріальне становище відповідача задовільне, він не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім`ї та інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, є особою працездатного віку. Тому, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд доходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та поданих позивачем доказах, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: partial