Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON] міської ради, міськрайонного управління Держкомзему у м. Золотоноша та [PERSON] районі, реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними та відшкодування моральної шкоди. Свою заяву позивач пояснює тим, що [PERSON] є власником двох земельних ділянок по вул. Партизанська, 4 м. Золотоноша (державний акт серії ЯК № 164507 на земельну ділянку розміром 0,0149 га та державний акт серії ЯК № 164506 на земельну ділянку розміром 0,0073 га), і вона теж є власником земельної ділянки по вул. Партизанська, 4 м. Золотоноша (державний акт серії ЯК № 179\~273 на земельну ділянку розміром 0,222 га). Після отримання державного акту позивач виявила, що план меж земельної ділянки не є зрозумілий і викликає сумнів, це було підтверджено і під час розгляду справи про поділ будинковолодіння по вул. Партизанській, 4 в м. Золотоноша, так у висновку експерта від 18.08.2014 року № 54/14-23,1268/14-23 зазначено, що реальний розподіл домоволодіння неможливий. Причиною цього являється те, що господарські споруди літня кухня «Ж», колодязь «Г», що знаходяться у спільному користуванні співвласників фактично знаходяться на земельній ділянці [PERSON] , уборна «В», що перебуває в загальному користуванні фактично знаходиться на земельній ділянці [PERSON], сарай «Д», що знаходиться у користуванні [PERSON] фактично розташований на земельній ділянці [PERSON] Частина житлового будинку «А-1» та прибудова «а» перебувають у користуванні співвласників , а фактично знаходиться на земельній ділянці [PERSON] Зважаючи на те, що земельна ділянка по вул. Партизанська, 4 в м. Золотоноша під час приватизації [PERSON] перебувала у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON], а тому без реального розподілу відповідачі не мали права передавати у власність земельні ділянки, вказані дії є порушенням ст. 118 ЗК України. В судовому засіданні позивач та її представник просили задовольнити позовні вимоги, при цьому відмовилися від стягнення моральної шкоди. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, але надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, проти позовних вимог заперечували. Представник відповідача [PERSON] служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився, але надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Представник відповідача Міськрайонного управління Держкомзему у м. Золотоноша та [PERSON] районі в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши позивача та його представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до рішення [PERSON] міської ради від 11.10.1999 року № 709, було проведено розподіл присадибної земельної ділянки домоволодіння № 4 по вул. Партизанській площею 480 кв.м., між співвласниками [PERSON] та [PERSON] по 222 кв.м. кожному, двір загального користування 36 кв.м. згідно схеми розподілу. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №179273 від 07.05.2012 року, [PERSON], на підставі рішення [PERSON] міської ради від 21.03.2012 року № 16-16/VІ, є власником земельної ділянки площею 0,222 га в м. Золотоноша по вул. Партизанська, 4. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №164507 від 04.08.2011 року, [PERSON], на підставі рішення [PERSON] міської ради від 21.10.2010 року № 57-10-V, є власником земельної ділянки площею 0,0149 га в м. Золотоноша по вул. Партизанська, 4. Відповідно до висновку експерта від 18.08.2014 року № 54/14-23,1268/14-23 реальний розподіл домоволодіння по вул. Партизанський, 4 у м. Золотоноша неможливий. Причиною цього являється те, що господарські споруди літня кухня «Ж», колодязь «Г», що знаходяться у спільному користуванні співвласників фактично знаходяться на земельній ділянці [PERSON], уборна «В», що перебуває в загальному користуванні фактично знаходиться на земельній ділянці [PERSON], сарай «Д», що знаходиться у користуванні [PERSON] фактично розташований на земельній ділянці [PERSON] Частина житлового будинку «А-1» та прибудова «а» перебувають у користуванні співвласників, а фактично знаходиться на земельній ділянці [PERSON] Відповідно до ст. 118 ЗК України Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Відповідно до ст. 358 ЦК України Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до п. 1.12 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі. Затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 N 43 (в редакції яка діяла на момент виникнення спірнихправовідносин) складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об'єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Відповідачами не було здійснено закріплення меж земельної ділянки шляхом межових знаків, а також межові знаки не були погоджені з власниками та землекористувачами, акт не складався, позивач не розписувалася про погодження межових знаків, також відповідачами не враховано факту того, що нерухоме майно (будівлі) та земельні ділянки нерозривно повязані між собою. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 2\~607,00 грн.

Outcome: approved