Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON] пред'явила позов до [PERSON], де третя особа - Кременецький РС УДМС в Тернопільській області про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що вона є власницею житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 28 жовтня 2013 року за договором купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу за Р№ 1439, укладеного між [PERSON] та [PERSON], позивачем придбано вищесказаний житловий будинок. Після укладення договору купівлі - продажу житлового будинку помилково не знято з реєстраційного обліку [PERSON], яка являється матір'ю продавця [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних міркувань. Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 11731101 від 28.10.2013 року вбачається, що [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7). З договору купівлі-продажу від 28.10.2013 року вбачається, що [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 5 - 6). Згідно акту обстеження, проведеного депутатом Почаївської міської ради на факт проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], слідує, що [PERSON] за даною адресою не проживає. Власник житлового будинку, квартири, згідно ст. 383 ЦК України, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч. 4 ст. 156 ЦК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 64 ЖК України визначено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, права відповідача на об'єкт права власності є похідними від права самого власника. Частина 4 ст.156 ЖК передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Закон не передбачає переходу прав і обов'язків в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку. Враховуючи встановлені обставини справи та вищезазначені вимоги закону, суд вважає, що право власності [PERSON] на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] припинилось, що в свою чергу припинило право членів її сім'ї на користування ним. Судом встановлено, що відповідач не набув самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо) ст.810 ЦК України, ст. ст.61,64 ЖК України. Таким чином, відповідач втратив право на користування житлом, оскільки їх права похідні від колишнього власника житлового - будинку, членами сім'ї якого вона була, самостійного права вона на житловий - будинок не набула. Відповідно до п.3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджених наказом МВС України №1077 від 22.11.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.12.2012 року №2109/22421: зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а тому позовні вимоги позивача в частині зняття відповідача з реєстрації місця проживання є необгрунтованими. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем під час розгляду справи були понесені судові витрати в розмірі 243,60 гривень, що підтверджується квитанцією № 25062.658.2 від 20.06.2014 року, які слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: partial