Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

[PERSON] поштовим зв`язком звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою, яка надійшла 28 квітня 2021 року, в якій просить встановити факт народження дитини чоловічої статі [PERSON] , який народився [INFO] у м. Сімферополь, АР Крим, матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] , громадянка України, батьком, відповідно до ст.135 СК України, [PERSON] . Свою заяву\~обґрунтовує тим,\~що [INFO] в м.Сімферополь, АР Крим народився її син, що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження серії №2881, виданим КРУ «КТМО\~«Універсальна поліклініка»\~ОСП Перинатальний\~центр м.\~Сімферополя 29 квітня 2014 року. У зв`язку з тим, що вказана територія тимчасово не підконтрольна Україні внаслідок окупації, вона не може зареєструвати у відділі державної реєстрації актів цивільного стану народження дитини та отримати свідоцтво про народження дитини встановленого законодавством України зразка. Просить заяву задовольнити. В судове засідання заявник не з`явилася, однак подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, що суд, з огляду на положення ч.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе. Також, до суду заявником разом із заявою було подано клопотання про виклик та допит свідків. При цьому, оскільки заявник подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, а відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК справи про\~встановлення факту\~народження або\~смерті особи\~на тимчасово\~окупованій території\~України,\~визначеній Верховною\~Радою України,\~розглядаються невідкладно\~з моменту\~надходження відповідної\~заяви до\~суду,\~з метою\~недопущення затягування\~розгляду справи,\~ суд вважає за недоцільне викликати в судове засідання свідків. Заінтересована особа Залізничний районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не забезпечив явку у судове засідання свого уповноваженого представника, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Зі змісту ст.4\~ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2\~ст. 317 ЦПК України\~встановлено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно даних паспорта громадянина\~України серії\~ [NUMBER] \~ [PERSON] \~ [INFO] ;\~уродженка м.\~Сімферополь, Автономної\~Республіки Крим,\~Україна (а.с.4-5). Як вбачається із медичного свідоцтва про народження №2881 від 29 серпня 2014 року, виданого КРУ «КТМО «Універсальна поліклініка» ОСП Перинатальний центр м. Сімферополя, [PERSON] [INFO] народила дитину чоловічої статі. Мати дитини [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувала (а.с.8). Заяником надано суду копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.09.2014 року, виданого відділом реєстрації народження м. Сімферополь Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства Юстиції Республіка Крим, [PERSON] народився [INFO] і в такому його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, суд не приймає до уваги дані свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] від 23.09.2014 року, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, оскільки таке є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ст. 18 Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст.13\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Lоizidou v. Тurкеу», «Сургus v. Тurкеу»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Моzеr v. Thе Republic of Moldova and Russia») де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacasе), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини необхідно розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263\~ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Згідно з ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Згідно з ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. За правилами ст.\~7\~Закону України\~«Про громадянство\~України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно з ст. 317 ЦПК України,\~заява про\~встановлення факту\~народження особи\~на тимчасово\~окупованій території\~України,\~визначеній Верховною\~Радою України,\~може бути\~подана батьками,\~родичами,\~їхніми представниками\~або іншими\~законними представниками\~дитини до\~будь-якого\~суду за\~межами такої\~території України\~незалежно від\~місця проживання\~заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні\~про встановлення\~факту народження\~особи на\~тимчасово окупованій\~території України,\~визначеній Верховною\~Радою України,\~зокрема,\~мають бути\~зазначені встановлені\~судом дані\~про дату\~і місце\~народження особи,\~про її\~батьків. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. З наведеного вбачається, що положення ст.317 ЦПК України не вимагає від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів. Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним той факт, що [INFO] заявник [PERSON] у м. Севастополь, Автономної Республіки Крим народила дитину чоловічої статі. Частиною 1 ст.\~135\~Сімейного кодексу\~України передбачено,\~що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли не має спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою. Порядок проведення державної реєстрації народження фізичної особи та її походження здійснюється відповідно до Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства\~юстиції України\~від 18\~жовтня 2000\~року №\~52/5 (далі - Правила). Відповідно до п. 18 розділу ІІІ Правил, якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, прізвище та громадянство батька дитини зазначається за прізвищем та громадянством матері, а власне ім`я та по батькові - за вказівкою матері у заяві про державну реєстрацію народження. Графи актового запису про народження «Дата народження», «Місце проживання» в розділі «Відомості про батька» у цьому випадку не заповнюються. Власне ім`я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір`ю дитини (п. 22 Правил). Згідно з п. 23 Правил по батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за власним іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. Наведені приписи Правил застосовуються і у випадку, коли реєстрація народження фізичної особи здійснюється на підставі рішення суду про встановлення факту народження. За таких обставин, прізвище, ім`я та по батькові дитини, факт народження якої встановлюється за рішенням суду, визначаються не судом, а за положеннями п. 22, 23 Правил при зверненні батьків до органу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про проведення державної реєстрації народження дитини. Крім того, встановлюючи факт народження дитини, суд одночасно звертає увагу на те, що згідно з нормою\~ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~визначення прізвища та громадянства батька дитини буде здійснюватися заявником при проведенні державної реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану, а не судовим рішенням. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зазначення в актовому записі про народження дитини батька [PERSON] , в порядку ч.1\~ст.135 СК України, оскільки предметом даного розгляду є встановлення саме\~факту народження\~дитини. Визначення походження дитини, а також визначення її прізвища, імені та по батькові буде здійснюватися органами реєстрації актів цивільного стану при державній реєстрації народження дитини відповідно до норм\~Сімейного кодексу України. Поряд з цим,

Outcome: partial