Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись 20.09.2019 р. до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві зазначили, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкова справа була заведена за заявою сина померлого - відповідача [PERSON] . В рамках заведеної спадкової справи, стало відомо, що померлий [PERSON] залишив заповіт на ім`я позивачів на все майно в рівних частках. Про зазначений заповіт позивачам стало відомо лише 12.09.2019 р. від нотаріуса Нарохи О.В., яка в телефонному режимі повідомила про існування заповіту на їх ім`я. До цього часу про існування заповіту їм не було відомо. Оскільки позивачі не проживали та не були зареєстровані разом з померлим, то пропустили 6-ти місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Постановами від 13.09.2019 р. № 966/02-31 та № 967/02-31 їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутись до суду з заявою про продовження строку для прийняття спадщини. Посилаючись на ст.1216, 1218, 1225, 1261, 1272 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] просять продовжити їм строк для прийняття спадщини, визначивши додатковий строк два місяця з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою від 29.10.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 03.12.2019 р. 03.12.2019 р. підготовче судове засідання відкладено на 28.01.2020 р. через перебування судді в нарадчій кімнаті. 28.01.2020 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 11.03.2020 р. 11.03.2020 р. розгляд справи відкладено на 06.05.2020 р. за клопотанням представника відповідача для виклику свідків. 06.05.2020 р. розгляд справи відкладено на 30.07.2020 р. на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України для повторного виклику позивачів та їх представника. 30.07.2020 р. розгляд справи відкладено на 17.11.2020 р. за клопотанням представника відповідача на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 17.11.2020 р. розгляд справи відкладено на 21.01.2021 р. через перебування судді в нарадчій кімнаті по розгляду кримінального провадження. 21.01.2021 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 27.01.2021 р. на підставі ч.2 ст.240 ЦПК України. Представник позивачів в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Відповідач та його представник просили відмовити в задоволенні позову з підстав, що викладені у відзиві (а.с.47-49). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачів, відповідача та його представника, допитавши свідка, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.5). 07.02.2017 р. [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Спірідоновою М.А. та зареєстровано в реєстрі за № 226 (а.с.96 зв.), за яким все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та на все те, що йому належатиме на день смерті, і на що за законом матиме право, заповів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в рівних частках кожному. Спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена на підставі заяви сина спадкодавця - відповідача по справі [PERSON] . Згідно заяв [PERSON] та [PERSON] від 12.09.2019 р., які посвідчені приватним нотаріусом ЗМНО Нарохою О.В., 12.09.2019 р. зі слів приватного нотаріуса Нарохи О.В. позивачам стало відомо, що [INFO] помер [PERSON] , а також став відомий зміст заповіту [PERSON] . Постановами нотаріуса від 13.09.2019 р. № 966/02-31 та № 967/02-31 [PERSON] та [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав пропуску строку для прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджені матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.86-105). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців (ст.1216 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивачі, як на підставу, послались на непоінформованість про смерть спадкодавця та існування заповіту [PERSON] на їх користь, оскільки вони не є родичами померлого та не мешкали разом з ним. Вказані твердження позивачів належними та допустимими доказами не спростовані. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Судом установлено, що при відкритті спадкової справи на підставі витягу зі Спадкового реєстру від 27 березня 2019 року за № 55632631 було виявлено заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського ноатріального округу Спірідоновою М.А. від 07 лютого 2017 року за реєстровим номером 226. Згідно заяв [PERSON] та [PERSON] від 12.09.2019 р. про смерть [PERSON] та наявність на їх користь заповіту позивачам стало відомо 12.09.2019 р. зі слів приватного нотаріуса Нарохи О.В. (а.с.7, 8). За таких обставин, суд приходить до висновку, що строк для прийняття спадщини позивачами пропущено з поважних причин та, на підставі ч.3 ст. 1272 ЦК України, вважає необхідним визначити додатковий строк для подання ними заяв про прийняття спадщини в два місяці з дати набрання рішенням законної сили, тобто задовольняє позовні вимоги. Така позиція суду узгоджується з правовою позицією ВСУ у справі за № 6-1320цс17 згідно якої, необізнаність про існування заповіту є поважною причиною для продовження строку для прийняття спадщини. Пояснення свідка [PERSON] , яка є донькою відповідача по справі, про напружені стосунки між батьком та дідом [PERSON] , а також про непоодиноке складання заповітів померлим на користь інших осіб, як і доводи відповідача, що викладені у відзиві, не спростовують висновків суду, що наведені вище, та не дають підстав відмовити в задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved