Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

[PERSON] міська рада 08 лютого 2018 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Комунальне підприємство «Експрес» [PERSON] міської ради, про виселення особи, що самовільно зайняла жиле приміщення. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначили,\~що квартира № 2, розташована за адресою: місто Дніпро, вулиця Весняна, будинок 115, належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Дніпро, в особі [PERSON] міської ради на підставі рішення Виконкому міської Ради народних депутатів міста Дніпропетровська від 18.12.2003 № 3944. Балансоутримувачем даного будинку є Комунальне підприємство «Експрес» [PERSON] міської ради. [PERSON] мешкає в квартирі [ADDRESS] з 01 березня 2005 року, що підтверджується відомостями про вільний житловий фонд наданого Комунальним підприємством «Експрес» [PERSON] міської ради. Відповідач займає вказане житлове приміщення незаконно, заселившись до нього без відповідних правових підстав, тому підлягає виселенню з квартири [ADDRESS]. Актом про самовільне заселення вільної квартири [ADDRESS] від 01.08.2017, складеного та підписано головним інженером [PERSON], економістом, провідним спеціалістом [PERSON], паспортистом [PERSON] встановлено, що квартира [ADDRESS], не приватизована та підлягає повторному заселенню. Самовільно зайнята [PERSON] з 01.03.2005 без наявності будь-яких документів. Листом департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур [PERSON] міської ради від 06.12.2017 № 2/5-931 повідомлено, що відомості щодо зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS], відсутні. Листом департаменту житлового господарства [PERSON] міської ради від 07.12.2017 за № 3/5-5025 встановлено, що станом на 01.12.2017 у компютерній базі приватизованого житлового фонду Департаменту відсутня інформація щодо передачі у власність, шляхом приватизації квартири [ADDRESS]. Листом КП «Міські комунальні платежі» [PERSON] міської ради від 05.12.2017 за № 394 повідомлено, що згідно запиту управління правового забезпечення [PERSON] міської ради від 29.11.2017 № 4/3-920 стосовно відкриття особового рахунку за адресою: [ADDRESS], за запитуваною адресою в базі даних комунальних підприємств, що передаються до КП «Міські комунальні платежі» інформація відсутня. Відповідач квартиру № 2, що розташована за адресою: місто Дніпро, вулиця Весняна, буд. 115, зайняв самоправно, тобто вселився до житлового приміщення та користується ним без законних підстав. Виходячи з наведеного, позивач просить суд виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення та стягнути судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. 25 квітня 2018 року від [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, а також заява про застосування строків позовної давності. 14 травня 2018 року від представника позивача [PERSON] міської ради [PERSON] на адресу суду надійшла відповідь на відзив. 30 липня 2018 року від [PERSON] на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити в їх задоволенні. В судове засідання представник третьої особи: Комунальне підприємство «Експрес» [PERSON] міської ради не зявився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщені належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що рішенням Виконкому міської Ради народних депутатів міста Дніпропетровська від 18.12.2003 № 3944 прийнято у комунальну власність територіальної громади міста 13 житлових будинків, відповідно до переліку будинок 115 по вул. Весняній в м. Дніпро передано в повне господарське відання та на баланс Комунальне підприємство «Експрес» [PERSON] міської ради (а.с. 6-7, 8). Житловий будинок за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Весняна, 115 прийнято до відомчого житлового фонду у комунальну власність, що підтверджується Актом приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність, затвердженого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради (а.с. 10-13). За відомостями про вільний житловий фонд повторного заселення наданого Комунальним підприємством «Експрес» [PERSON] міської ради квартира [ADDRESS] зайнята самовільно з 01 травня 2005 року (а.с. 14). Листом департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур [PERSON] міської ради від 06.12.2017 № 2/5-931 повідомлено, що відомості щодо зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] відсутні (а.с. 16). Листом департаменту житлового господарства [PERSON] міської ради від 07.12.2017 за № 3/5-5025 встановлено, що станом на 01.12.2017 у компютерній базі приватизованого житлового фонду Департаменту відсутня інформація щодо передачі у власність, шляхом приватизації квартири [ADDRESS] (а.с. 17). Листом КП «Міські комунальні платежі» [PERSON] міської ради від 05.12.2017 за № 394 повідомлено, що згідно запиту управління правового забезпечення [PERSON] міської ради від 29.11.2017 № 4/3-920 стосовно відкриття особового рахунку за адресою: [ADDRESS], за запитуваною адресою в базі даних комунальних підприємств, що передаються до КП «Міські комунальні платежі» інформація відсутня (а.с. 19). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка складається з: 1-кладова; 2-кухня; 3-житлові кімнати; житловою площею 33,5 м2.; загальною площею 50,3 м2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17 серпня 2001 року, посвідченим приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованому у реєстрі за № 2332. Право власності зареєстровано в реєстровій книзі за № 541п за реєстровим № 1951-250 в Дніпропетровському БТІ 02 жовтня 2001 року та копією технічного, виготовленого станом на 03 серпня 2001 року (а.с. 36, 37-39). З листа № 385 від 08 червня 2006 року вбачається, що комунальне підприємство «Експрес» не заперечує проти приєднання нежитлового приміщення площею 19,2 м2 (2-1) власнику [PERSON] (а.с. 35). Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. У відповідності до статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Згідно з ч. 3 ст. 397 Цивільного кодексу України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до ст. 398 Цивільного кодексу України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. У відповідності до ст. 58 Житлового кодексу єдиною підставою на вселення в житлове приміщення державного або громадського житлового фонду є ордер. Статтею 61 Житлового кодексу визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Єдиною підставою для вселення в житлове приміщення комунальної власності територіальної громади м. Дніпро є ордер, виданий Виконавчим комітетом [PERSON] міської ради. Відсутність ордеру, виданого Виконавчим комітетом [PERSON] міської ради при наявності факту мешкання громадянина в житловому приміщенні комунальної форми власності є свідченням самовільного зайняття таким громадянином житлового приміщення. Встановлено, що ордер на житлову площу відповідачу не видавався. Відповідно до частини 3 статті 116 Житлового кодексу України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Факт самовільного зайняття [PERSON] квартири [ADDRESS], підтверджується актом про самовільне заселення вільної квартири від 01.08.2017 (а.с. 15). Отже, [PERSON] квартиру [ADDRESS] зайняла самовільно, вселилася до житлового приміщення та користується ним без законних підстав. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про застосування строків позовної давності та зазначає, що зайняла спірне приміщення самовільно в 2003 році, у звязку з чим вважає, що позивачем порушено строки позовної давності. Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Однак, як встановлено в судовому засіданні позивачу стало відомо про порушення прав з 01 серпня 2017 року з акту про про самовільне заселення вільної квартири [ADDRESS]. Посилання відповідача [PERSON], що вона зайняла спірне приміщення самовільно з 2003 року, про що позивачу було відомо, суд до уваги не приймає, оскільки з її боку не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заява відповідача про застосування строків позовної давності є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. На основі повного і всебічного зясування обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved