Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Русанівської сільської ради Броварського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. 30 грудня 2016 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про залишення позовної заяви в частині позовних вимог щодо визнання права власності на спадкове майно без розгляду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2017 року позовну заяву [PERSON] до Русанівської сільської ради Броварського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в частині позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно залишено без розгляду. Заявник зазначала, що 02 вересня 2005 року помер [PERSON], про що 03 вересня 2005 року в Книзі реєстрації актів про смерть було зроблено актовий запис №29 у виконкомі Русанівської сільської ради Броварського району Київської області, та видано свідоцтво про смерть серії 1-ОК №017838 від 03.09.2005р. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка площею 2,5699 га, яка розташована на території Русанівської сільської ради Броварського району Київської області, та належала спадкодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії Р1 №293016, виданого 24 липня 2003 року Русанівською сільською радою Броварського району Київської області. Заявниця проживала з померлим в одному будинку та вела разом з ним спільне господарство, що підтверджується довідкою №900 від 24 листопада 2016 року, виданої виконкомом Русанівської сільської ради Броварського району Київської області, та актом від 05 грудня 2016 року - підтвердження факту проживання заявниці з померлим. За життя померлим [PERSON], який помер 02 вересня 2005 року, заповіту складено не було. Таким чином, право на спадкування мають спадкоємці за законом, а оскільки у спадкодавця [PERSON], який помер 02 вересня 2005 року, спадкоємців першої, другої та третьої черги немає, заявниці належить право на спадкування за законом, як єдиному спадкоємцю четвертої черги. Посилаючись на викладене, заявник просила суд встановити факт проживання однією сімєю зі спадкодавцем не менше пяти років до відкриття спадщини та прийняття нею спадщини від померлого [PERSON], який помер 02 вересня 2005 року. В судове засідання заявник [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник заявниці направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник заінтересованої особи Русанівської сільської ради Броварського району Київської області не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Направили до суду листа про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечували (а.с.25). Судом встановлено, що 02 вересня 2005 року помер [PERSON], про що 03 вересня 2005 року в Книзі реєстрації актів про смерть було зроблено актовий запис №29 у виконкомі Русанівської сільської ради Броварського району Київської області, та видано свідоцтво про смерть серії 1-ОК №017838 від 03.09.2005р. (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка площею 2,5699 га, яка розташована на території Русанівської сільської ради Броварського району Київської області, та належала спадкодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії Р1 №293016, виданого 24 липня 2003 року Русанівською сільською радою Броварського району Київської області (а.с.10). Згідно довідки №900 від 24 листопада 2016 року, виданої виконкомом Русанівської сільської ради Броварського району Київської області, [PERSON], [INFO], по день смерті 02 вересня 2005 року постійно проживав в будинку [PERSON] за адресою: Київська область, Броварський район, с. Русанів, вул.. Фрунзе, 6. Разом з ним (в тому числі на момент смерті) проживала однією сімєю та вела спільне господарство [PERSON] (а.с.11). Відповідно до акту підтвердження факту проживання, складеного 05 грудня 2016 року депутатом Русанівської сільської ради т. [PERSON], [PERSON], [INFO], з 1994 року проживав за адресою: [INFO], в будинку, який належить на праві власності [PERSON], яка проживала разом з ним однією сімєю та вели спільне господарство (а.с.12). Згідно ст..1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до листа Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області №665/01-16 від 23 лютого 2013 року, спадкове справа до майна померлого 02 вересня 2005 року [PERSON] в Броварській районній державній нотаріальній конторі не заведена. Згідно ч.1 ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що якщо спадщина відкрилася після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та пятої черг, відповідно до ст..ст.1263-1265 ЦК України. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.\~ Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст..256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявниця [PERSON] на підставі ст..ст. 1264,1268 ЦК України фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], який помер 02 вересня 2005 року, так як з 1994 року, близько 11 років, проживала разом зі спадкодавцем однією сімєю та вела з ним спільне господарство. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення вимог у повному обсязі.

Outcome: approved