Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Адвокат Бузовський О.І. в інтересах [PERSON] та [PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до СФГ «Прогрес», за участі третьої особи - Балтської міської ради Одеської області, в якому просив: - виділити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в натурі в самостійний, окремий об`єкт нерухомого майна, із спільної часткової власності, належну їм на праві спільної сумісної власності частку у розмірі 1/5 приміщення загальною площею 53,0 м.кв., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,0073 га, кадастровий номер 5120610100:02:006:0019; - припинити справо спільної часткової власності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на 1/5 частку приміщення магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належить їм на підставі договору купівлі-продажу частини приміщення від 14.02.2002 року (зареєстрованого в реєстрі за № 582); - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право спільної сумісної власності на одну цілу частку об`єкта нерухомого майна, а саме приміщення магазину загальною площею 53,0 м. кв., яке розташоване за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,0073 га, кадастровий номер 5120610100:02:006:0019. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.09.1999 року СФГ «Прогрес» було придбано 4/5 частини приміщення магазину « [INFO] світ», розташованого за адресою: [ADDRESS] . 14.02.2002 року позивачами [PERSON] та [PERSON] було придбано 1/5 частину приміщення магазину « [INFO] світ», розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зазначене приміщення знаходиться на земельній ділянці площею 0,0073 га, кадастровий номер 5120610100:02:006:0019, яка також належить позивачам на праві спільної сумісної власності. [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками зазначеної частки нерухомого майна, по Ѕ частки на кожну. Зазначене приміщення знаходиться на земельній ділянці площею 0,0073 га, кадастровий номер 5120610100:02:006:0019, яка також належить позивачам на праві спільної сумісної власності. Таким чином, позивачі та відповідач стали співвласниками вищевказаного приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності. В подальшому, в 2009 році відповідачу було виділено належну йому частку в натурі, в результаті чого відповідач став власником однієї цілої частки приміщення, якому було присвоєно адресу: [ADDRESS] . Право спільної часткової власності для відповідача припинилося. Позивачі та відповідач фактично володіють окремими часками приміщення, кожна з них має окремий вхід в використовується власниками за призначенням. Позивачі позбавленні можливості вільно розпоряджатися належним їм майном, скільки для розпорядження цим майном їм потрібно отримати згоду співвласника цього майна, якого на даний час вже не існує. Позивачі позбавлені можливості присвоїти адресу належному їм приміщенню. Відсутність адресу, в свою чергу, не дозволяє їм розпоряджатись цим приміщенням в повній мірі. Вирішити дане питання в позасудовому порядку неможливо, оскільки неможливо отримати згоду співвласника майна, а отже, не можливо вчинити будь-які юридично значущі дії відносно належного позивачем майна. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Бузовський О.І., в судове засідання не з`явились, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали, просили їх задовольнити. Представник відповідача СФГ «Прогрес» до судового засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, не проти задоволення позову. Представник третьої особи Балтської міської ради Одеської області до судового засідання не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, заперечень до позову не має. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст.. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст.. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 16.09.1999 року, СФГ «Прогрес» належить 4/5 частини приміщення, загальною площею 226,8 м.кв., розташованого за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 454 м.кв. (а.с. 20). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.09.2009 року, СФГ «Прогрес» на підставі свідоцтва про право власності (САВ № 151179 від 08.09.2009 року, виданого Балтською міською радою на підставі рішення виконкому Балтської міської ради від 25.06.2009 року № 143) є власником цілої частини приміщення магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 21-23). Як вбачається з довідки КП «ТЕХІНВЕНТАРИЗАТОР» Балтської міської ради Одеської області № 528 від 20.08.2019 року, співвласником приміщення магазину за адресою: [ADDRESS] ) станом на 16.09.1999 року було СФГ «Прогрес». На підставі рішення виконкому Балтської міської ради Одеської області № 143 від 25.06.2009 року приміщенню магазину присвоєно юридичну адресу « [ADDRESS] та видано свідоцтво про право власності на ім`я СФГ «Прогрес», як на ціле приміщення (а.с. 24). [PERSON] та [PERSON] є власниками 1/5 частини приміщення, загальною площею 53,0 м.кв., яке розташованого за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,0073 га, кадастровий номер 5120610100:02:006:0019, що підтверджується договором купівлі-продажу частини приміщення від 14.02.2002 року (а.с. 14) та договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 12.11.2014 року ( а.с. 16-18). За заявою позивачів КП «ТЕХІНВЕНТАРИЗАТОР» Балтської міської ради Одеської області було виготовлено технічний паспорт на об`єкт нерухомості, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 29-33). 23.07.2019 року позивачі звернулися до Балтської міської ради Одеської області із заявою щодо присвоєння приміщенню магазину юридичної адреси: « [ADDRESS] , однак останнім було відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю згоди співвласника (співвласників) 4/5 частини приміщення магазину. (а.с.25). Відповідно майно належне відповідачу СФГ «Прогрес» є окремим об`єктом, позивачі та відповідач не можуть укласти між собою договір поділу майна. Відповідно до ст.. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст.. 321 ЦК України право власності є непорушним. Статтею 319 ЦК України власникові гарантоване володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст..\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною 1 ст. 357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ч.\~1,\~ч.\~3\~ст.\~358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст.. 361 ЦК України) Відповідно до ст.. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. На підставі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 визначено, що спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно ( ч. 4 ст. 355 ЦК України), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364 ЦК України, Верховний суд України дійшов висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено нерухоме майно, яке розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 03.04.2013 року по справі № 6-12цс13. Суд, після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи, дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними.

Outcome: approved