Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] предявив позов до суду, та за новою редакцією позовної заяви, прийнятою судом в судовому засіданні 02 березня 2016 року, з позовними вимогами про визнання за ним права власності, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 07 листопада 2012 року на 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS], загальною площею 34,6 кв.м., з них житловою 17,5 кв.м., посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, представник відповідача надіслав до суду заяву про проведення розгляду справу без його участі. Представник третіх осіб - [PERSON] та [PERSON], до проведення судового засідання 11 квітня 2016 року надав до суду заяву в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] надіслав заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. [PERSON], народився 21 квітня 1963 року. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження ІІ-УР № 531028 (т.1 а.с.6). [PERSON], народилась 13 грудня 1954 року. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (т.1 а.с.7). Тобто, [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 14 травня 2013 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (актовий запис № 3067 від 28 вересня 1974 року). Після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище «Одинська». Крім того, витяг містить відомості про розірвання шлюбу між подружжям [PERSON]. Після розірвання шлюбу [PERSON] прізвище не змінювала (т.1 а.с.12). 31 жовтня 1986 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу. Після укладення шлюбу [PERSON] отримала прізвище «Зоріна» (т.1 а.с.14). Відповідно до свідоцтва про народження І-ЯК № 370389 [PERSON] народилась 01 серпня 1967 року. Батька [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.10). Свідоцтвом про народження ІІ-ЖД № 3224611 підтверджується, що [PERSON] народився 29 вересня 1976 року. Батька [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.101). [PERSON] помер 16 серпня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть ІV-ЖД № 263708 (т.1 а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири за адресою: м.Одеса, вул.Академіка Вільямса, буд.48/3, кв.150, яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, зареєстрованого у реєстровій книзі за № 15-343, виданого 14 червня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради (т.1 а.с.17). Зі спадкової справи № 19/1994, заведеної Третьою одеської державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] вбачається, що донька померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] отримали кожний по 1/3 частині спадкового майна кожному, яке складається з ізольованої однокімнатної квартири, що знаходиться в місті Одесі, по вулиці Академіка Вільямса, будинок під № 48/3, квартира під № 150, загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м. (свідоцтво про право на спадщину за законом від 28 травня 2004 року) Із свідоцтва вбачається, що на 1/3 частину спадкового майна Третьою одеської державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину не видавалось (т.1 а.с.90-116). Актовий запис про смерть № 7890 від 06 вересня 2007 року свідчить про те, що [PERSON] померла 05 вересня 2007 року (т.1 а.с.152). Зі спадкової справи № 151/2008, заведеної Сьомою одеської державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] вбачається, що спадщину, у вигляді 1/3 частки квартири під № 150, яка знаходиться в будинку під № 48/3, по вулиці Академіка Вільямса в місті Одесі отримали: чоловік померлої [PERSON] та дочка померлої [PERSON]. [PERSON] отримав 1/9 частки, [PERSON] отримала 2/9 частки, у тому числі з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовилась матір померлої [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 листопада 2014 року) (т.1 а.с.213-255). [PERSON] померла 07 листопада 2012 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (т.1 а.с.10). Згідно довідки від 19 листопада 2012 року, вихідний № 783 [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] з 04 серпня 1993 року та по день смерті, тобто до 07 листопада 2012 року (т.2 а.с.13). Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За положеннями ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, в розумінні ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, [PERSON] вважається такою, що прийняла, за час життя, спадщину після смерті [PERSON] на 1/3 частки квартири під № 150, яка знаходиться в будинку під № 48/3, по вулиці Академіка Вільямса в місті Одесі. 21 січня 2015 року, [PERSON] склав заяву на імя приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], в якій зазначив, що 07 листопада 2012 року померла його сестра [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON] Крім того, у вказаній заяві [PERSON] повідомив, що приймає спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] Заява приєднана до спадкової справи № 32/2012 (т.2 а.с.66). 21 січня 2015 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, з якої вбачається, що сестра [PERSON] [PERSON], прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON], а саме на 1/3 частки квартири під № 150, яка знаходиться в будинку під № 48/3, по вулиці Академіка Вільямса в місті Одесі. З постанови вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності на житло, зареєстрованого у реєстровій книзі за № 15-343, виданого 14 червня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради (т.1 а.с.22). Крім того, зі спадкової справи № 151/2008, заведеної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON] вбачається, що Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованою 02 жовтня 2015 року повідомляється, що 1/9 частки квартири під № 150, яка знаходиться в будинку під № 48/3, по вулиці Академіка Вільямса в місті Одесі на праві спільної часткової власності належить [PERSON], 2/9 частки вказаної квартири на праві спільної часткової власності належить [PERSON], 1/3 частки вказаної квартири на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та 1/3 частки вказаної квартири на праві спільної часткової власності належить [PERSON] (т. 1 а.с. 170-171). Частиною 1 ст. 1276 ЦК України затверджується, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. За положеннями ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Отже, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1262 ЦК України, [PERSON] є спадкоємцем другої черги після [PERSON] та має право прийняти спадщину у вигляді 1/3 частки квартири під № 150, яка знаходиться в будинку під № 48/3, по вулиці Академіка Вільямса в місті Одесі, яку [PERSON] не встигла прийняти після смерті свого чоловіка [PERSON] Як передбачено ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Одеської міської ради, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню.

Outcome: approved