Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

[PERSON] у межах наданих їй повноважень за довіреністю від 21.02. 2014 року, звернулась до суду, в інтересах [PERSON] (далі Позивач) з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначено, що у 1993 році Позивач вирішив придбати квартиру [ADDRESS], оскільки її колишній власник [PERSON] виявив бажання її продати. Коштів на переоформлення квартири, у них на той час не було, тому домовились з [PERSON] про ціну та всі інші істотні умови, Позивач передав [PERSON] повну вартість квартири, у розмірі 4 800 дол.США, та щоб підтвердити вчинений правочин та перехід права власності, сторони угоди уклали договір доручення від 1993 року, який посвідчено нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований у реєстрі правочинів, із правом користування та розпорядження (здачі в оренду, заставу, продажу, дарування чи обміну) вказаною квартирою. Одразу після посвідчення доручення, Позивач у присутності нотаріуса передав Відповідачу оговорену суму, а той передав Позивачу технічний паспорт, Договір купівлі-продажу від 10.11.1992 року на підставі якого [PERSON] належала квартира, та ключі від помешкання. Після отримання довіреності, Позивач з 1993 року безперешкодно володіє та користується квартирою, сплачує комунальні платежі, у цій квартирі до дня смерті була прописана та фактично проживала його мати. Де на теперішній час знаходиться колишній господар квартири Позивачу невідомо, за даними адресного бюро він у місті Кривому Розі зареєстрованим не значиться. На теперішній час Позивач вирішив зробити у квартирі перепланування, для чого необхідні правовстановлюючі документи, однак вони загубились. На підставі ухвали Центрально-Міського райсуду міста Кривого Рогу від 13.03.2014 року про витребування доказів, було витребувано копії документів, які підтверджують факт придбання Позивачем спірної квартири, але, договір доручення від 1993 року до Державного нотаріального архіву у Дніпропетровській області не передавався. Оскільки Позивач відкрито, безперервно, добросовісно володіє цією квартирою, як своєю, більше ніж 20 років, просив суд визнати за ним право власності за набувальною давністю. У судовому засіданні представник Позивача, [PERSON] наполягала на задоволенні позову. Виконком Криворізької міської ради, з посиланням на рішення №2947 від 24.09.2014 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.03.2011 року №259 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів», повідомив що виконкому Центрально-Міської районної у місті ради делеговані повноваження здійснювати представництво інтересів Криворізької міської Ради, у справах щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Представник Центрально-Міської районної у місті ради [PERSON] під час розгляду справи просила суд у задоволенні позову, - відмовити. Відповідач [PERSON], згідно відомостей адресно-довідкового сектору ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області, у місті Кривому Розі зареєстро-ваним або знятим з реєстраційного обліку не значиться. Разом з цим, відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, Відповідач був [PERSON] був викликаний в суд через оголошення у пресі і з опублікуванням оголошення, яке відбулося 07.03.2016р. («Вісті Придніпров'я» №15(1714)), вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Вислухавши пояснення представників сторін, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Як убачається з відповіді завідувач П'ятої Криворізької ДНК, в.о. державного нотаріусу Криворізької філії ДНА у Дніпропетровській області, при перегляді справ №ІІ-24 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій №2» (том №6) та №2-ІІ-2 «Договори відчуження квартир » (том №21) фонду №9 Першої Криворізької державної нотаріальної контори виявлено, що 10.11.1992 року за реєстровим номером 2-5649 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири, укладений між Виконкомом м. Кривого Рогу та [PERSON]. Згідно наданої суду ксерокопії Договору купівлі-продажу від 10.11.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Бугаєвою Е.М., реєстровий номер 2-5649, убачається, що [PERSON] купив у Виконкому міста Кривого Рогу квартиру [ADDRESS]. Довідка КП ДОР «КБТІ» підтверджує, що згідно даних архівної справи станом на 31.12.2014 року, право власності на квартиру [ADDRESS], зареєстровано у КП ДОР «КБТІ» у реєстровій книзі №32, сторінка №167, запис №10277 на ім'я [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.11.1992 року Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою, реєстровий номер №2-5649 (а.с.53). Згідно Акту передачі документів Першої Криворізької державної нотаріаль-ної контори терміном з 1990 по 1995 рік, затвердженого Начальником управління юстиції в Дніпропетровській області Єремеєвим В.Б. від 20.07.2005 року справи №2-08 «Нотаріально посвідчені доручення», строк зберігання яких 3 роки, до Держаного нотаріального архіву у Дніпропетровській області, зокрема до Криворізької філії, не передавались. Надати засвідчену належним чином службову ксерокопію договору доручення (довіреності) від 1993 року, виданого [PERSON] на ім'я [PERSON] не виявляється можливим. Допитані під час розгляду справи свідок [PERSON], яка є жителькою квартири [ADDRESS], суду пояснила, що тривалий час проживає за вказаною адресою. Вона добре знала попереднього власника квартири [PERSON], який років 20 назад продав свою квартиру [PERSON], та виїхав на постійне місце проживання до своїх дітей у Росію. З того часу у квартирі [PERSON] проживала мати [PERSON], а коли померла, квартира стоїть порожньою, її навідує господар [PERSON], який проживає у Криму. Свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, суду пояснили, що добре знають [PERSON], який є власником квартири [ADDRESS]. Цю квартиру він купував для своє матері, яка там проживала до смерті. Суд визнає достовірність пояснень свідків, які не суперечать зібраним у справі письмовим доказам. Згідно ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Отже, вище наведені обставини дають суду підстави вважати, що Позивач добросовісно заволодів, і протягом більш ніж 20 років поспіль (з 1993 року), продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, а саме квартирою №3, у будинку №6, по вулиці Комуністична, у місті Кривому Розі. На підставі викладеного,

Outcome: approved