Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять встановити порядок користування трьохкімнатною ізольованою квартирою № 5 по вул. Блюхера, 38-А в місті Харкові, виділивши в користування [PERSON] та [PERSON] на належні їм 2/3 частини квартири житлові кімнати площею 11,9, 15,8 кв.м. Виділити в користування [PERSON] в квартирі [ADDRESS] на належну йому 1/3 частину квартири житлову кімнату площею 12,9 кв.м. та вбудовану шафу площею 3,2 кв.м. У спільному користуванні співвласників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] залишити кухню площею 7,0 кв.м., вбиральню 1,1 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., коридор 8,7 кв.м. В обґрунтування позову зазначили, що 09.03.1999 сторонами по справі, а також [PERSON] була приватизована трьохкімнатна ізольована квартира [ADDRESS] А м. Харкова, про що, згідно до розпорядження № 17951, Центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міськради видане свідоцтво про право власності на житло. Квартира, яка, відповідно до техпаспорту ХМБТІ має житлову площу 40,6 кв.м., загальну площу 64,4 кв. м, складається з трьох кімнат:12,9, 11,9, 15,8 кв.м., кухні площею 7,0 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., ванної кімнати 2,0 кв.м., коридору 8,7 кв.м., вбудованої шафи 3,2 кв.м., обладнана балконом 6,0 кв.м.. стала належати сторонам на праві спільної сумісної власності. 10.03.2010 [PERSON], який був чоловіком позивачки [PERSON] та батьком [PERSON] та [PERSON], помер . Усі спадкоємці висловили бажання прийняти спадщину, яка складалася у 1/4 частині вказаної квартири, тобто по 1/12 частині за кожним спадкоємцем. Згідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданим 11 Харківською держнотконторою 12.02.2011 усі спадкоємці прийняли спадщину у вигляді 1/3 частки від ? частини квартири. Таким чином, спірна квартира стала належати [PERSON], [PERSON], та [PERSON] по 1/3 частині кожному. Право власності сторін на квартиру зареєстроване у встановленому законом порядку. З моменту вселення в квартиру у 1986, коли діти [PERSON] та [PERSON] були ще малолітніми, склався порядок її користування, згідно до якого, кімнату площею 15,8 кв. м. займали батьки, а діти, по мірі дорослішання, займали різні кімнати. Зазначений порядок був збережений та підтримувався і після смерті батька та чоловіка і на цей час позивачка [PERSON] мешкає виключно в цій кімнаті. На даний час [PERSON], [PERSON] мають власні родини, виховують по двоє дітей. Однак, стосунки співвласників вкрай погіршилися, постійно виникають суперечки щодо порядку користування квартирою та сплати комунальних витрат. Відповідач вважає квартиру вцілому належною його родині, уникає витрат за комунальні послуги, постійно підтримує напруження та агресію у стосунках, всіляко намагаючись позбавити інших власників можливості користуватися своєю власністю. З урахуванням розміру долі, належної кожному з співвласників, а саме по 1/3 частині квартири, на неї припадає по 13,53 кв. м. житлової площі. Тож, при обєднанні долі позивачок, на них припадає житлова площа у розмірі:40,6 : 3=13,53X2=27, 06 кв.м. Саме такий розмір житлової площі може бути наданий позивачам при виділенні у користування кімнат площею 11,9, 15,8 кв.м., що загалом складає 27,7 кв.м. та перевищує норму житлової площі позивачів на 0,8 кв.м. на кожного. Тобто відступлення від ідеальних часток кожного є незначним та не носить суттєвого характеру. В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином та вчасно. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Зі згоди представника позивача, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України,кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 09.03.1999 сторонами по справі, а також [PERSON] була приватизована трьохкімнатна ізольована квартира [ADDRESS] А м. Харкова, про що, згідно до розпорядження № 17951, Центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міськради видане свідоцтво про право власності на житло. (а.с. 20-26). Згідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданим 11 Харківською держнотконторою 12.02.2011 усі спадкоємці прийняли спадщину у вигляді 1/3 частки від ? частини квартири. Таким чином, спірна квартира стала належати [PERSON], [PERSON], та [PERSON] по 1/3 частині кожному. Право власності сторін на квартиру зареєстроване у встановленому законом порядку (а.с. 12-19). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном, в тому числі і часткою квартири, на власний розсуд. Статтею 358 ЦК України визначено, право спільної часткової власності здійснюється власниками за їх згодою. Кожний із власників має право на надання йому у володіння і користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві загальної часткової власності. У випадку неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації або пропонувати встановити порядок користування. Пунктом 14\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року\~встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі якщо не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири. В такому випадку може бути встановлений лише порядок користування приміщеннями квартири. В іншому випадку може бути встановлений порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Квартира, яка, відповідно до техпаспорту ХМБТІ має житлову площу 40,6 кв.м., загальну площу 64,4 кв. м, складається з трьох кімнат:12,9, 11,9, 15,8 кв.м., кухні площею 7,0 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., ванної кімнати 2,0 кв.м., коридору 8,7 кв.м., вбудованої шафи 3,2 кв.м., обладнана балконом 6,0 кв.м. стала належати сторонам на праві спільної сумісної власності (а.с. 23-26). Оскільки сторони не можуть в добровільному порядку встановити порядок користування квартирою, суд вважає, що порядок користування житлом має бути встановлений в судовому порядку за варіантом запропонованим позивачкою, при цьому суд враховує, що відповідачем не було запропоновано свій варіант встановлення порядку користування квартирою. Суд вважає, що такий порядок користування квартирою не порушить житлових умов співвласників житла, оскільки відповідачу в користування виділяється ізольована кімната. На підставі наведеного, ст.ст.\~11,60,\~213-215,\~88, 224-226 ЦПК України,

Outcome: approved