Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулися до суду з позовом про визання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням [PERSON] , третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання, перебування фізичних осіб Святошинського районну м. Києва» про визання особи такою, що втратила право коритсування житловим приміщенням та просила суд визнати втратившими право користування [PERSON] квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . В даний час в квартирі за вищезазначеною адресою зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] який був цивільним чоловіком дочки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] .. З січня 2016 року відповідач [PERSON] в належній позивачу квартирі не проживає, ніяких витрат по утриманню квартири не несе. На даний час комунальні послуги сплачує позивач, в тому числі і за відповідача. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] , [INFO] понад два роки відсутній без поважної причини в житловому приміщенні, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання по справі не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи: Відділу з питань реєстрації місця проживання, перебування фізичних осіб Святошинського районну м. Києва в судове засідання не з`явився повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується, договором купівлі та продажу квартири від 13.08.2013 року (а.с. 4-5), а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.08.2013 року (а.с. 6). В квартирі за вищезазначеною адресою зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , згідно посвідки на постійне проживання (а.с. 8). Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 30.08.2019 року, [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає (а.с. 14-19). Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому із змісту частини першої ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача немає встановлених законом підстав користуватися житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися квартирою, суд вважає за можливе захистити їх права, усунувши перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю. З викладеного,

Outcome: approved