Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 31 січня 2012 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-КИ №430020, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 02.02.2012 року), яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - земельна ділянка, площею 2,670 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225681300-01-021-0053, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №082484 від 27.08.2003 року; - земельна ділянка, площею 2,6664 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225681300-01-021-0054, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №170328 від 15.06.2006 року. За життя 21.12.2006 року [PERSON] склала заповіт, яким усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов'язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла їй. Заповіт посвідчений секретарем Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №85. 19 жовтня 2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки є інший спадкоємець, який має право на обов'язкову частку в спадщині. Оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона не має можливості отримати, а тому була вимушена звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, прохає суд визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заявлені позивачем вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. \~ \~ \~ \~Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. 31 січня 2012 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-КИ №430020, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 02.02.2012 року), яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - земельна ділянка, площею 2,670 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225681300-01-021-0053, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №082484 від 27.08.2003 року (а.с.16); - земельна ділянка, площею 2,6664 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225681300-01-021-0054, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №170328 від 15.06.2006 року (а.с.14). За життя 21.12.2006 року [PERSON] склала заповіт, яким усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов'язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла позивачу [PERSON] Заповіт посвідчений секретарем Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №85 (а.с.13). У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач [PERSON] спадщину прийняла, подавши до нотаріуса заяву про прийняття спадщини (а.с.12). 19 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки є інший спадкоємець, який має право на обов'язкову частку в спадщині (а.с.11). [PERSON], дочка померлої [PERSON] та відповідач в даній справі, яка має право на обов'язкову частку в спадщині після смерті матері, відмовилася від своєї частки в спадщині (а.с.67). \~ \~ \~ \~Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. При цьому, згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. \~ \~ \~ \~Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. \~ \~ \~ \~Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «[PERSON] Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved