Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] у квітні 2015 року звернулась в суд з позовом, та уточнивши в липні 2015 року позовні вимоги просила стягнути з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 15 152 грн. у відшкодування матеріальної шкоди завданої залиттям квартири, 52 грн. 78 коп. вартості складання акту і 8 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи позов тим, що вона є наймачем квартири [ADDRESS], яка 3 березня 2015 року була затоплена з вини відповідачів, що мешкають поверхом вище в квартирі №201 та є її власниками. Розмір матеріальної шкоди встановлений Зведеним кошторисним розрахунком, складеним інженером-проектувальником [PERSON] про вартість проведення відновлюваного ремонту квартири після її залиття. Крім цього, вказувала, що пошкодження її майна залиттям квартири спричинило для неї ряд психічних страждань і переживань та призвело до погіршення здоровя, спричинену їй моральну шкоду оцінила в розмірі 8000 грн. Просила задовольнити позов на підставі ст.1166 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на спричинення з вини відповідачів матеріальної і моральної шкоди позивачу. Відповідачі [PERSON] і [PERSON], яка також діє як представник [PERSON] проти позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність. Пояснили, що намагалися вирішити спір миром, однак позивачку не влаштовує той обсяг і порядок відшкодування завданої їй шкоди, що вони запропонували, а саме проведення ремонту власними силами, а тому вона подала на них позов до суду. Зауважили, що вони не були присутні під час складання акту про залиття квартири, вважають, що вони не винуваті у причини залиття, та крім того, позивачкою не надано доказів розміру реальної матеріальної шкоди, оскільки висновок спеціаліста, що є в справі сумнівний, не має дати складення, та вказує на вартість відновлюваного ремонту квартири позивачки, в обсязі, що явно перевищує збитки завдані їй затопленням, у звязку із наведеним просили в позові відмовити. Представник третьої особи СКП «Наш Дім» [PERSON] суду пояснив, що вважає позовні вимоги обґрунтованими, вини СКП «Наш Дім» в залитті квартири позивача не вбачає, оскільки залиття сталось в наслідок пошкодження на зворотному трубопроводі опалювальної системи, що знаходиться в квартирі відповідачів. Оскільки квартира належить відповідачам на праві приватної власності, то в силу ст. 151 ЖК України вони зобовязані утримувати в належному стані, в тому числі і елементи тепломережі, тому на його думку в спричиненні затоплення квартири позивача винні саме відповідачі. Допитаний судом в якості спеціаліста [PERSON] пояснив, що він на замовлення позивача оглянув квартиру [ADDRESS], склав дефектний акт, склав зведений кошторис розрахунок вартості будівництва, в якому зробив висновок про те, яка вартість відновлювального ремонту квартири. Зазначив, що відновлювальний ремонт необхідно робити у звязку із затопленням квартири. Причини відсутності дати складення кошторису пояснити не зміг. Зауважив, що має кваліфікаційний сертифікат, та є спеціалістом з надання послуг повязаних із створенням обєктів архітектури. Всі розрахунки в кошторисі проводились спеціальною програмою, яка розраховує вартість ремонтних робіт з урахуванням ДБН. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є старшою по будинку, та підтвердила факт залиття квартири позивача. Повідомила, що на підлозі в квартирі стояла вода, яку вони вичерпували. На стелі були потьоки, але лише в одному місці. Вважає, що обсяг робіт для відновлення квартири, який зазначений в кошторисі явно завищений, та не відповідає тому обсягу збитків, що завдано позивачу. Свідок [PERSON] дала суду показання, що вона, як представник СКП «НашДім» складала Акт № 93 від 16 березня 2015 року, про те, що 6 березня 2015 року відбулось залиття квартири [ADDRESS], що сталось внаслідок розриву «уголка» на зворотному трубопроводі центрального опалення, в квартирі [ADDRESS], належній відповідачам. Оглядала квартиру вона самостійно, в присутності чоловіка позивачки. Членів комісії а також представників відповідачів під час огляду в квартирі не було. Члени комісії підписали акт вже після його складення, бо там повинні бути їх підписи. Дата 16 березня 2015 року означає, що в цей день акт було видано стороні, а складався він - 6 березня 2015 року. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, представника третьої особи, допитавши свідків та спеціаліста, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] (а.с. 6 - копія ордеру, прізвище «Голубець» змінено внаслідок укладення нею шлюбу а.с.18). Як пояснили відповідачі, і це підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с.50)вони є власниками квартири [ADDRESS], яка розташована поверхом вище. 16 березня 2015 року комісією СКП «Наш Дім» було видано акт про залиття, де вказано, що 6 березня 2015 року в квартирі [ADDRESS] мало місце залиття, причиною якого є розрив кута діаметром 15 мм на зворотному трубопроводі центрального опалення внутрішньо квартирного опалювального приладу в квартирі №201, внаслідок чого сталося підтоплення нижче розташованої квартири №116, з такими наслідками: на стелі з гіпсокартону видні сліди затікання, на підлозі з ламінату утворилось здуття (а.с. 8 - акт). Вказаний акт не містить підписів мешканців квартир, та з показань свідка [PERSON], складався без участі всіх членів комісії. Згідно зведеного кошторисного розрахунку без номеру та дати, вартість відновлюваного ремонту (з податком на додану вартість) квартири [ADDRESS] після залиття становить 15 152 грн. (а.с. 10-18). Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного. В спірному випадку правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки виникли у звязку із спричиненням шкоди, а тому регулюються Главою 82 ЦК України. Згідно частини 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, законодавець визначає про відшкодування у деліктних правовідносинах саме матеріальної шкоди, а не вартості відновлюваного ремонту, оскільки ці поняття мають різний юридичний зміст. Так, відновлюваний ремонт - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого майна, а матеріальний збиток - це з технічної точки зору вартісне значення реальних витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження його майна з урахуванням його фізичного зносу. З правового аналізу змісту зазначеної норми матеріального закону випливає висновок про те, що підставою для майнової відповідальності особи є сукупність наступних складових: 1) неправомірність рішень, дій або бездіяльності особи, 2) існування майнової шкоди та 3) причинний звязок між неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особи та спричиненою майновою шкодою. Тобто, саме ці обставини, в тому числі вина відповідача в залитті та розмір саме матеріальної шкоди, підлягають доказуванню в даній цивільній справі. Письмовими доказами, а також показаннями свідків встановлено, що в квартирі [ADDRESS] мало місце залиття. Про вину в залитті власника квартири [ADDRESS] вказано в акті СКП «Наш Дім» №93 від 6 березня 2015 року, який не містить підписів мешканців обох квартир, складався без участі двох членів комісії, та має дві дати. Аналізуючи такий доказ щодо вини відповідачів у залитті квартири позивачки, суд приходить до висновку, що вина відповідача не є доведеною належними і допустимими доказами в їх розумінні згідно ст.ст. 58, 59 ЦПК України. Однак, згідно частини 1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи те, що відповідачі визнали факт залиття квартири позивачки саме в наслідок розриву кута діаметром 15 мм на зворотному трубопроводі центрального опалення внутрішньо квартирного опалювального приладу, що встановлений в їх квартирі, то, суд визнає цю обставину встановленою відповідно до правил частини 1 ст.61 ЦПК України. Щодо розміру відшкодування матеріальної шкоди, суд приходить до наступного. Так, доказом розміру матеріальної шкоди позивачкою надано зведений кошторисний розрахунок вартості відновлюваного ремонту квартири [ADDRESS] без номеру та дати, в якому вартість відновлюваного ремонту квартири позивачки вказана в сумі 15152 грн. Аналізуючи даний документ на предмет належності і допустимості доказів відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України, суд враховує обставини справи про те, що по-перше, оцінювачем визначено розмір відновлюваного ремонту, а не розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню згідно правил ст.1166 ЦК України, по-друге, з висновку не вбачається причинного звязку між залиттям, яке мало місце 3 березня 2015 року і розміром відновлюваного ремонту, оскільки кошторис містить лише посилання на факт залиття без зазначення його дати і причини, по-третє, дата оцінки у кошторисі взагалі не вказана; по-четверте, дослідження проводилось поза межами цивільної справи, на замовлення самої позивачки і без попередження субєкта оцінювання про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. Вказані вище обставини у їх сукупності виключають для суду можливість зробити висновок про те, що розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачці залиттям квартири [ADDRESS], з вини відповідачів, є встановленим. Тобто, такі складові як розмір матеріальної шкоди і причинний звязок між шкодою і виною відповідачів в даному спорі не встановлені належними і допустимими доказами, у звязку із чим в даному спірному випадку правові підстави для застосування ст.1166 ЦК України відсутні. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог щодо матеріальної шкоди в судовому засіданні належними і допустимими доказами, зокрема, не доведеність сукупності обставин, які відповідно до ст.1166 ЦК України можуть бути правовими підставами для зобовязання відшкодувати матеріальну шкоду в деліктних правовідносинах, а тому суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити у звязку з його недоведеністю. Враховуючи ті обставини, що суд прийшов до висновку про відмову в позові по суті, похідні вимоги про відшкодування моральної шкоди і вартості складення акту обстеження квартири також, не підлягають задоволенню. У звязку з відмовою в позові, судові витрати відшкодуванню позивачці не підлягають.

Outcome: dismissed