Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із заявою про розірвання шлюбу між ними посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося. Вони люди різних характерів та поглядів на життя, через що в сім`ї часто виникають сварки та непорозуміння. Вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину. Вважає, що шлюб між ними існує формально, а тому просить його розірвати. Заявники [PERSON] , [PERSON] в судове засідання подали заяву відповідно до якої подану заяву підтримали та просять суд їх задовольнити. Представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився та про причину неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі із 16 липня 2009 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 16 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. У даному шлюбі народилася одна дитина: донька - [PERSON] , [INFO] . Із поданої заяви заявників судом з`ясовано, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини між ними припинено, вони втратили почуття взаєморозуміння та любові один до одного, стали чужими людьми. Сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Шлюб існує лише формально. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частини третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч.1 ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір - це домовленість двох або більшої кількості сторін, спрямова\-на на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав і обов`язків(ч.1 ст.626 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох доку\-ментах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Крім цього, договір вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін висловлена за допомогою телетайпного, електронного чи іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). (ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України). 09 березня 2021 року [PERSON] та [PERSON] , уклали договір між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Миськів М.М., згідно якого батьки дійшли згоди, щодо місця проживання дитини та про порядок здійснення батьківських прав батьком, який мешкатиме окремо від дитини, а також визначено щомісячний розмір сплати батьком аліментів на утримання дитини. За таких обставин, суд вважає, що шлюб слід розірвати так, як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, оскільки порушує їх особисті права та законні інтереси. На підставі наведеного та

Outcome: approved