Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , посилаючись на наступне. [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В. № 535 від 05 квітня 2018 року. В спірній квартирі зареєстрований відповідач, сваха позивача, [PERSON] , яка з квітня 2018 року не проживає в спірній квартирі без поважних причин. У зв`язку із викладеним позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Під час допиту за правилами допиту свідків позивач пояснила, що відповідач, яка є її свахою (матір`ю чоловіка її дочки), безперервно не проживає в належній їй квартирі в квартирі [ADDRESS] з 18.04.2018 року. Зараз відповідач проживає в Російській Федерації. Відповідач знає про цей позов та не заперечує проти його задоволення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона проживає в квартирі [ADDRESS] . Відповідач, яка є матір`ю чоловіка доньки позивача, не проживає у квартирі [ADDRESS] в цьому ж будинку з 2018 року, адже вона живу у Російській Федерації. Вона взагалі не бачила відповідача у будинку з 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В. № 535 від 05 квітня 2018 року та копією Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 119800099, наданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В. від 05 квітня 2018 року. Згідно із довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 23 липня 2020 року № 11486, виданої Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку від 23 липня 2020 року, в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивач - [PERSON] , [INFO] , мати (сваха) позивача (відповідач по справі) - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищенаведені показання свідків судом встановлено, що відповідач за місцем реєстрації не проживає з 2018 року без поважних причин, тобто більше одного року. У зв`язку із цим суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0.1793544474 від 07.08.2020 року про сплату судового збору у сумі 840 грн. 80 коп. Разом з тим, позивач просила не стягувати з відповідача на її користь судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved