Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] у жовтні 2020 року звернувся до суду із вказаним позовом. Зазначив, що 02.10.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ним був укладений кредитний договір, у відповідності з яким банк надав йому кредит в розмірі 88897 грн. 36 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом. 11.09.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис № 4932 про стягнення з нього на користь банку загальної суми заборгованості у розмірі 485653 грн. 84 коп. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату в розмірі 1700 грн. 00 коп. Зазначено, що строк за який провадиться стягнення сім років десять місяців тридцять днів, а саме: з 02.10.2007 року по 01.09.2015 року. Документи, які були надані для вчинення виконавчого напису, не містили доказів на підтвердження отримання ним вимоги про усунення порушень, а подані документи не засвідчували безспірність заборгованості за кредитом, а тому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4932 від 11.09.2015 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо стягнення з нього заборгованості в сумі 487353 грн. 87 коп.; стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь судові витрати. Ухвалою суду від 23.10.2020 року відкрито провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 02.03.2021 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, надали суду заяви, в яких заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, справу розглядати у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності з урахуванням фактичних доказів, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору представник Вовчанського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Як встановлено\~під час\~судового розгляду,02.10.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем був укладений кредитний договір, у відповідності з яким банк надав йому кредит в розмірі 88897 грн. 36 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк» є АТ КБ «Приватбанк». 11.09.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 4932 про стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ «КБ`ПриватБанк» 485653 грн. 84 коп. (а.с. 9). Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, який набрав чинності 07.03.2012 року (далі - Порядок). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України (п. 1.2. ст. 1 гл. 16 Порядку). Відповідно до п. 3.2. ст. 3 гл. 16 Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172. Пунктом 3.5. ст. 3 гл. 16 Порядку встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172. Згідно з п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передач; або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В правовій позицію, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1992 року за № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» роз`яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Разом з тим, відповідно до п. 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Так, у виконавчому написі від 11.09.2015 року, зареєстрованому у реєстрі за № 4932 зазначено про стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ «КБ`ПриватБанк» 485653 грн. 84 коп. (а.с. 9), що суперечить даним копії вимоги про усунення порушень, де вказано, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ «КБ`ПриватБанк» складає 486153 грн. 84 коп. (а.с.10). Крім того, у виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення, який перевищує загальний строк позовної давності (з 02.10.2007 року по 01.09.2015 року), тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нотаріусу були надані докази отримання [PERSON] письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором. Суд вважає, що за відсутності документів, на підставі яких вчинено вказаний виконавчий напис, не можна вважати, що визначена заборгованість [PERSON] перед банком є безспірною. Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що подані нотаріусу документи підтверджують безспірність заборгованості. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені правові норми та встановлені судом обставини щодо їх не дотримання під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, [PERSON] поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією від 14.10.2020 року (а.с. 37), а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути вказану суму з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved