Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду з позовом до [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 362,0 кв.м по [ADDRESS] у м. Чернігові, згідно варіанту №4 висновку будівельно-технічної експертизи №С-65 від 25.03.2014 року, в тому числі: під житловою забудовою - 64 кв.м, під господарськими будівлями - 12,5 кв.м, під двором та городом - 260 кв.м, під двором загального користування - 24,9 кв.м; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 337,1 кв.м, що знаходиться по [ADDRESS] у м. Чернігові, згідно варіанту №4 висновку будівельно-технічної експертизи №С-65 від 25.03.2014 року, в тому числі: під житловою забудовою - 64 кв.м, під господарськими будівлями - 12,5 кв.м, під двором та городом - 260 кв.м, під двором загального користування - 24,9 кв.м (а.с.1-3). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 18.06.2014 року поділено житловий будинок [ADDRESS] м. Чернігові, зокрема: відповідачу виділено в натурі 13/25 частин цього будинку з надвірними спорудами загальною вартістю 327 952,50 грн, а позивачу виділено 12/25 частин даного будинку з надвірними спорудами загальною вартістю 298 965,50 грн. Зазначає, що власником всієї земельної ділянки, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, є відповідач. При попередньому розгляді справи було проведено експертизу щодо варіантів розподілу домоволодіння. Одночасно, експертом визначено чотири варіанти розподілу земельної ділянки. Посилаючись на положення ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України та ст..377 ЦК України вважає, що можливо поділити земельну ділянку згідно варіанту №4 висновку будівельно-технічної експертизи №С-65 від 25.03.2014 року, виділивши йому у власність 1/2 частину спірної земельної ділянки площею 362 кв.м.. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, при цьому посилався на обставини, зазначені в позові. Відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали відповідно до письмових заперечень, які долучено до матеріалів справи (а.с.23). Представник третьої особи Чернігівської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, від представника надійшла заява про розгляд справи без участі (а.с.21). Представники управління держземагенства у Чернігівському районі Чернігівській області та реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, яких залучено до участі у справі ухвалою суду від 20 жовтня 2014 року в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, від представника управління держземагенства у Чернігівському районі Чернігівській області надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення позивача та заперечення проти позову відповідача та його представника, дослідивши матеріали даної справи, матеріали цивільної справи №751/12560/13-ц, розглядаючи позов в межах заявлених вимог і наданих суду доказах, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини. У відповідності до ч.2 ст.223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони не можуть оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти та правовідносини. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.05.2014 року (а.с.134-138 цивільної справи №751/12560/13-ц) встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.06.1989 року по 23.12.2008 року. Згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.12.2013 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку «А-2», підвалу під житловим будинком «А1-2», сараю «Б-2 поверх І», сараю «Б-2 поверх 2», розташованих за адресою: [ADDRESS] (а.с.56-57 цивільної справи №751/12560/13-ц). Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 18 червня 2014 року виділено у власність [PERSON] в будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] в м. Чернігові: 1/2 частину коридору 1-5 площею 4,15 кв.м вартістю 10 019,50 грн, кімнату 1-6 площею 28,7 кв.м вартістю 76 376 грн, передпокій 1-9 площею 22,8 кв.м вартістю 55 047 грн, кімнату 1-10 площею 23 кв.м вартістю 61 208 грн, кімнату 1-11 площею 32,7 кв.м вартістю 87 021 грн, 1/2 частину коридору ІІІ площею 4,75 кв.м вартістю 5 011,50 грн, 1/2 частину котельні 1-1 площею 8,55 кв.м, вартістю 12 648,50 грн, 1/2 частина сараю вартістю 20 621 грн, що становить 13/25 частин цього будинку з надвірними спорудами, загальною вартістю 327 952,50 грн. Також виділено у власність [PERSON] в будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] в м. Чернігові: 1/2 частину коридору 1-5 площею 4,15 кв.м вартістю 10 019,50 грн, коридор 1-7 площею 2,4 кв.м вартістю 5 794 грн, санвузол 1-4 площею 4,9 кв.м вартістю 15 774 грн, передпокій 1-2 площею 6,9 кв.м вартістю 16 659 грн, кухню 1-3 площею 20,3 кв.м вартістю 65 349 грн., кімнату 1-8 площею 19,9 кв.м вартістю 52 958 грн, кімнату 1-12 площею 20,9 кв.м, вартістю 55 619 грн, 1/2 частину котельні 1-1 площею 8,55 кв.м вартістю 12 648,50 грн, гараж І вартістю 30 178 грн, кладову ІІ вартістю 8 334 грн, 1/2 частину коридору ІІІ площею 4,75 кв.м, вартістю 5011,50 грн, 1/2 частина сараю вартістю 20 621 грн, що становить 12/25 частин цього будинку з надвірними спорудами, загальною вартістю 298 965,50 грн (а.с.5-8). Дане рішення набрало законної сили. Отже, сторони стали співвласниками житлового будинку [ADDRESS] в м. Чернігові у відповідних частках. Право власності позивача на виділену частку, що становить 12/25 частини цього будинку, зареєстровано, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.40-41). Рішенням 3 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради від 17.12.2010 року земельна ділянка площею 0,0724 га по [ADDRESS] у м.Чернігові була передана у власність [PERSON] і державний акт про право власності на цю земельну ділянку був зареєстрований 25.07.2011 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю (а.с.9). З пояснень обох сторін та зі змісту самого акту вбачається, що спірна земельна ділянка була одержана відповідачем у власність шляхом приватизації після розірвання шлюбу. Статтями 120 ЗК України та 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Як встановлено судом, земельна ділянка в м.Чернігів, [ADDRESS] перебуває у власності [PERSON] Відповідно зі статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач на обґрунтування позовних вимог посилався на висновок судової будівельно-технічної експертизи №С-53 від 25 березня 2014 року, який міститься в матеріалах цивільної справи №751/12560/13-ц на а.с.79-104, яким визначено чотири варіанти розподілу спірної земельної ділянки. Однак, суд не приймає до уваги, як належний та допустимий доказ вказаний висновок, з наступних підстав. Так, відповідно до варіанту № 4 розподілу земельної ділянки в частках 1/2 та 1/2 (до варіанту розподілу домоволодіння № 1), на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, першому та другому співвласнику пропонується виділити по 362 кв.м. Проте, такий варіант розподілу спірної земельної ділянки не відповідає положенням ч.1 ст. 120 ЗК України та 377 ЦК України, оскільки земельна ділянка по [ADDRESS] в м.Чернігові перебуває у власності [PERSON], а при переході права власності на частину будинку до [PERSON], може мати місце перехід права власності лише на відповідну частину земельної ділянки. За вказаних обставин, не може бути прийнятий до уваги і варіант № 3 розподілу земельної ділянки в частках 1/2 та 1/2 (до варіанту розподілу домоволодіння № 1). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №С-53 від 25 березня 2014 року, а саме варіанту № 1 розподілу земельної ділянки, з урахуванням, що 2-му співвласнику 1/2 частки [PERSON] може бути виділена земельна ділянка для обслуговування його частини садиби, пропонується: першому співвласнику 1/2 частки в земельній ділянці площею 724 кв.м пропонується виділити 572 кв.м, другому співвласнику 1/2 частки в земельній ділянці площею 600 кв.м - 152 кв.м. Однак, згідно вказаного варіанту позивач позбавлений можливості користуватися своєю частиною сараю Б-2. При варіанті № 2 розподілу земельної ділянки, з урахуванням, що 2-му співвласнику 1/2 частки [PERSON] може бути виділена земельна ділянка для обслуговування його частини садиби, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №С-53 від 25 березня 2014 року, першому співвласнику 1/2 частки пропонується виділити 501,5 кв.м, другому співвласнику - 222,5 кв.м. Проте, суд не може прийняти до уваги і даний варіант розподілу земельної ділянки, оскільки відповідач на виконання рішення апеляційного суду Чернігівської області від 18.06.2014 року розпочала будівельні роботи по прибудові тамбура (а.с.24-26, 60-61), а також 05 серпня 2014 року постановою державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції відкрито провадження з виконання виконавчого листа №2/751/77/2014 про зобов'язання [PERSON] виконати прибудову сходової клітини (а.с.59). Крім того, вказана судова експертиза проводилась у іншій справі і вказані обставини не були враховані. Згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.143 Цивільного процесуального Кодексу України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи та потребуючих спеціальних знань суд призначає експертизу за заявою осіб, приймаючих участь у справі. Під час розгляду справи судом запропоновано позивачу обговорити питання про призначення судової земельно-технічної експертизи з метою усунення вищезазначених протиріч щодо з'ясування розміру земельної ділянки у відповідності до вимог ч.1 ст. 120 ЗК України та 377 ЦК України та варіантів розподілу земельної ділянки з урахуванням розпочатої відповідачем прибудови тамбуру та необхідності виконання позивачем прибудови сходової клітини. Разом з тим, позивач з клопотанням про призначення зазначеної експертизи до суду не звернувся. Беручи до уваги, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження розміру земельної ділянки у відповідності до вимог ч.1 ст. 120 ЗК України та 377 ЦК України та варіантів розподілу земельної ділянки з урахуванням розпочатої відповідачем прибудови тамбуру та необхідності виконання позивачем прибудови сходової клітини, що відповідно до вимог ЦПК України позбавляє суд власної ініціативи для вирішення такого питання, наслідки не вчинення такої процесуальної дії йому роз'яснені, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed