Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити належність йому Державного акту на право приватної власності на землю, площею 0,25 га. розташованої на території Великокардашинської сільської ради цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських забудов і споруд, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №374, оскільки у вказаному документі невірно зазначено його прізвище як « [PERSON] ». В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він побудував та являється власником житлового будинку [ADDRESS] . 15.10.1996 року йому було видано Державний акт на право приватної власності на землю. 22.03.2007 року заявник зареєстрував право власності на будинок. 05.04.2021 р. [PERSON] звернувся до відділу у Голопристанському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонської області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки на якій розташований житловий будинок. 14.04.2021 року державним кадастровим реєстратором прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до ДЗК з тієї підстави, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, долучений до документації із землеустрою, не відповідає розробленій технічній документації на електронному документі, а саме: прізвище « [PERSON] » та запропоновано долучити до документації із землеустрою рішення суду щодо встановлення факту, що має юридичне значення в частині належності Державного акту. Так, у електронній документації зазначено прізвище землевласника « [PERSON] », що відповідає паспортним даним, а в Державному акті на право приватної власності на землю, виданого заявнику 15.10.1996 року, в першому абзаці прізвище заявника зазначено з описками « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] » та в подальшому букви «і» вручну виправлено на «и». При цьому, в четвертому абзаці вказаного Державного акта після слів «громадянину» зазначено прізвище « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Заявник зазначає, що причиною розбіжності у написанні прізвища став різний переклад з російської мови на українську. Державний акт на право приватної власності на землю видано 15.10.1996 р. українською мовою, коли він мав паспорт громадянина СРСР із зазначенням персональних даних російською мовою. Тому його прізвище при видачі Державного акта на землю переклали з російської « [PERSON] » на українську « [PERSON] ». Паспорт громадянина України він отримав в 1997 році, і в цьому документі вчинили переклад з російської « [PERSON] » на українську « [PERSON] ». У зв`язку з описками та виправленнями прізвища заявника в Державному акті на право приватної власності на землю від 15.10.1996 р., що не збігається із його прізвищем, вказаним у паспорті, він позбавлений можливості зареєструвати належним чином своє право власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, власником якого він є. В судове засідання [PERSON] не з`явився, надав письмове клопотання в якому просив здійснити розгляд справи за його відсутності. Заявлені вимоги підтримує та просить повністю їх задовольнити. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні також підтримала заявлені вимоги та наполягала на їхньому задоволенні. Представник Голопристанської міської ради проти задоволення вимог [PERSON] не заперечував та покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті З матеріалів справи вбачається, що заявнику 25.09.1997р. був документований паспортом громадянина України серії [NUMBER] , в якому його прізвище, ім.'я, по батькові вказано « [PERSON] ». Згідно відомостей зазначених в Державному акті на право приватної власності на землю серії XC вбачається, що вказаний документ був виданий 15 жовтня 1996 року головою Великокардашинської сільської ради народних депутатів на підставі рішення Великокардашинської сільської ради від 17.09.1996р. № 61на ім`я « [PERSON] », який мешкає в с. Велика Кардашинка. Отже, судом встановлено невідповідність написання прізвище заявника в документі, підтверджуючому його особу (паспорті громадянина України) та правопідтверджуючому документі на землю (Державному акті). Вказана невідповідність, як зазначає заявник, виникла внаслідок різного перекладу його персональних даних з російської мови на українську при заповненні вищевказаних документів і на теперішній час перешкоджає йому в реєстрації своїх майнових прав на нерухоме майно, що підтверджується рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу у Голопристанському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області №РВ-6500813192021 про відмову у внесенні відомостей до ДЗК. Заявник позбавлений можливості отримати новий Державний акт, оскільки наказ Держкомзему №325 від 22.06.2009р. «Про затвердження інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою», який передбачав право землевласника (землекористувача) звернутися до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою про видачу нового державного акту у разі виявлення в ньому помилок, втратив чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 537 від 09.09.2013р. З огляду на дані обставини, права заявника підлягають захисту в судовому порядку згідно положень глави 6 розділу IV ЦПК України. Відтак, проаналізувавши вищевказані документи та порівнявши між собою відомості, які в них зазначені, суд вважає доведеним приналежність Державного акту на право приватної власності на землю серії XC [PERSON] , оскільки інформація в ньому являється фактично тотожною з даними з паспорту громадянина України та іншими наданими заявником для порівняння документами. Таким чином, виходячи з встановлених в судовому засіданні відомостей, суд вважає, наявні дані належними та достатніми доказами для встановлення факту про приналежність заявленого документу [PERSON] . На підставі зазначеного та

Outcome: approved