Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні (надалі - «Відповідач») про визнання незаконною бездіяльності Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні, що полягає в не нарахуванні та невиплаті їй, [PERSON], індексації заробітної плати за 2004 р., 2006 р., 2008 р., 2009 р., 2010 р., 2014 р., 2015 р., 2016 р.; зобов'язання Івано-Франківську обласну дитячу клінічну лікарню (місцезнаходження: вул. Євгена Коновальця, 132, м. Івано-Франківськ, 76010, код ЄДРПОУ 01993256) нарахувати та виплатити [PERSON], [INFO] (місце проживання: [ADDRESS], 76009, ідентифікаційний номер: [NUMBER]) індексацію заробітної плати за 2004 р., 2006 р., 2008 р., 2009 р., 2010 р., 2014 р., 2015 р., 2016 р. Позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника, в якій вона позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зокрема, позовні вимоги мотивовані тим, що Відповідачем, як роботодавцем Позивача, всупереч вимогам чинного трудового законодавства України у 2004 р., 2006 р., 2008 р., 2009 р., 2010 р., 2014 р., 2015 р., 2016 р. не виплачувалася індексація заробітної плати, що підтверджується також листом управління Держпраці, яким проводилася відповідна перевірка за зверненням [PERSON] Відповідачем - Івано-Франківською обласною дитячою клінічною лікарнею, - подано письмовий відзив на позов, в яких Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просить відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в письмовому відзиві на позов. Зокрема, як випливає зі змісту відзиву на позов, Відповідач покликається на те, що у 2004 році у [PERSON] не виникло право на індексацію у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати, який перевищував суму індексації; у 2006 та 2008 роках право на індексацію у Позивача не відбулося у зв'язку з перевищенням розміру підвищення зарплати суми індексації; у 2009 та 2010 роках [PERSON] перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому індексація їй не виплачувалася; у 2014 році [PERSON] виплачувалася індексація у встановленому законом порядку; у 2015 році індексація [PERSON] не виплачувалася у зв'язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань. В судове засідання представник Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні не з'явилася, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, в поданому до суду клопотання про закриття провадження у справі просила здійснювати розгляд справи без участі представника Відповідача. 29 жовтня 2018 року Позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив, в яких Позивач заперечила щодо викладених у відзиві на позов пояснень Відповідача. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в адресованих суду письмових заявах пояснення Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Згідно Наказу головного лікаря Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні №46/1-ос від 04.02.2002 року (а.с.11) [PERSON] з 04.02.2002 року працює на посаді лікаря-анестезіолога дитячого відділення інтенсивної терапії новонароджених дітей Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні, що підтверджується копією трудової книжки АР №117817 (а.с.9-10). Посилаючись на те, що у 2004 р., 2006 р., 2008 р., 2009 р., 2010 р., 2014 р., 2015 р., 2016 р. їй не виплачувалася сума індексації заробітної плати, [PERSON] звернулася до суду з даним цивільним позовом про зобов'язання Відповідача нарахувати та виплатити їй індексацію заробітної плати за 2004 р., 2006 р., 2008 р., 2009 р., 2010 р., 2014 р., 2015 р., 2016 р. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; а згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 5 ст. 95 КЗпП України визначено, що заробітна плата підлягає індексації в установленому законодавством порядку. Відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ч.1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Згідно з ч.1-2 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація є складовою частиною заробітною плати, є додатковою заробітною платою і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яки строком (Інформаційний лист ВССУ № 708/0/4-13 від 07.05.2013 року). Як вбачається з п.п. 2.2 рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 року винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обовязок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема шляхом державного регулювання оплати праці. Крім того, держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу яка еквівалентна вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положенням ч. 5 ст. 95 КЗпП України, ст. 33,34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушення строків її виплати. Як підтверджується матеріалами справи, листом №16-07/15-10/2324 від 16 квітня 2018 року (а.с. 13-14) Управління Держпраці в Івано-Франківській області повідомило колектив Івано-Франківської обласної клінічної лікарні про те, що індексація заробітної плати працівникам в межах прожиткового мінімуму Івано-Франківською обласною клінічною лікарнею з січна по серпень 2015 року та у 2016 році не проводилась. У період з вересня по грудень 2015 року індексація заробітної плати працівникам лікарні не виплачувалася. У зв'язку із зазначеним, за результатами інспекційного відвідування складено акт, головному лікарю внесено припис з вимогою усунути виявлені порушення законодавства про працю (а.с. 16-18). Листом №04-13/15-10/5583 від 13 серпня 2018 року (а.с.22) Управління Держпраці в Івано-Франківській області повідомило [PERSON] про те, що з наданих при інспекційному відвідуванні Івано-Франківської ОДКЛ її розрахункових листків нарахування заробітної плати встановлено, що індексацію заробітної плати [PERSON] не проводили: у 2004 році, у 2006 році, у 2014-2016 роках, чим порушено вимоги частини 5 статті 95 Кодексу законів про працю України та статті 33 Закону України «Про оплату праці». 09 серпня 2018 року Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області головному лікарю Івано-Франківської ОДКЛ скеровано Припис про усунення виявлених порушень №ІФ 1431/343/АВ/П (а.с. 25-26), зі змісту якого вбачається, що … «згідно розрахункових листків лікарів дитячих анестезіологів … [PERSON] … індексацію заробітної плати не проводили: у 2004 році, у 2006 році, у 2008-2010 роках, 2014-2016 роках. Крім того, як встановлено з відомостей нарахування заробітної плати в Івано-Франківській ОДКЛ нарахування індексації заробітної плати працівникам за період з 2006 по 2014 роки не відповідає встановленому порядку». Доказів на підтвердження того, що вищевказані приписи головному лікарю про усунення порушень було оскаржено Відповідачем та скасовано у встановленому чинним законодавством порядку, представником Відповідача не надано, а Судом таких обставин не встановлено. Крім того, Суд вважає необґрунтованими посилання представника Відповідача у відзиві на позов на те, що у 2004 та 2006 роках у [PERSON] не відбулося право на індексацію у зв'язку з тим, що підвищення розмірів заробітної плати перевищували суму інфляції, оскільки належних доказів на підтвердження таких обставин (підвищення розміру заробітної плати [PERSON] в конкретні періоди 2004 та 2006 років) Відповідачем суду на надано. При цьому, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В той же час, зі змісту Листа Управління Держпраці в Івано-Франківській області №04-13/15-10/5583 від 13 серпня 2018 року (а.с.22) та Припису Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області про усунення виявлених порушень №ІФ 1431/343/АВ/П від 09 серпня 2018 року (а.с. 25-26) вбачається, що індексація заробітної плати [PERSON] не проводилась у 2004 та 2006 році. Отже, позовні вимоги про зобов'язання Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу індексацію заробітної плати за 2004 та 2006 роки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог [PERSON] про зобов'язання Відповідача нарахувати та виплатити їй індексацію заробітної плати за 2008, 2009 та 2010 роки, Суд звертає увагу на наступне. Відповідно до Наказу головного лікаря Івано-Франківської ОДКЛ №64-о від 25.05.2008 р. «Про надання відпусток» [PERSON] надано частково оплачувану відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 27.05.2008 р. по 03.03.2011 р. Докази на підтвердження того, що [PERSON] у встановленому законом порядку достроково припинила вищевказану відпустку та працювала у відповідний період в матеріалах справи відсутні, оскільки такі докази Позивачем не подано. Відтак, Суд вважає необґрунтованою вимогу Позивача про зобов'язання Відповідача нарахувати та виплатити їй індексацію заробітної плати за період з 27.05.2008 по 31.12.2008, 2009 та 2010 роки, відтак, не знаходить підстави для її задоволення. Обґрунтованість вимог щодо здійснення виплати [PERSON] індексації заробітної плати за період 2014, 2015, 2016 років підтверджується Листом Управління Держпраці в Івано-Франківській області №04-13/15-10/5583 від 13 серпня 2018 року (а.с.22) та Приписом Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області про усунення виявлених порушень №ІФ 1431/343/АВ/П від 09 серпня 2018 року (а.с. 25-26), в той же час, Відповідачем вказаного не спростовано належними засобами доказування. Викладені у відзиві на позов пояснення про те, що у 2014 році [PERSON] виплачувалася індексація, а у 2015 та 2016 роках не здійснювалася у зв'язку із відсутністю відповідних бюджетних асигнувань та не перевищення індексом споживчих цін встановлений законодавством поріг індексації відповідно, - не знайшли свого підтвердження належними засобами доказування, які повинен був подати Відповідач. В контексті зазначеного Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні «Кечко проти України» (заява № 63134/00), рішення від 8 листопада 2005 року), в якому Суд зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними… Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Бурдов проти Росії», № 59498/00, пар. 35, ECHR 2002-ІІІ). За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства України, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про зобов'язання Івано-Франківську обласну дитячу клінічну лікарню нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію заробітної плати за 2004 р., 2006 р., період з 01.01.2008 р. по 26.05.2008 р., 2014 р., 2015 р., 2016 р., - є обґрунтованими, підтверджуються належними засобами доказування, а тому підлягають задоволенню. В задоволенні позовних вимог про зобов'язання Івано-Франківську обласну дитячу клінічну лікарню нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію заробітної плати за період з 27.05.2008 по 31.12.2008 р., 2009 р. та 2010 р. слід відмовити у зв'язку з необґрунтованістю таких вимог. Крім того, Суд приходить до висновку про те, що зобов'язання Відповідача нарахувати та виплатити на користь Позивача індексацію за відповідні періоди є повним та належним способом захисту порушених трудових прав Позивача, а тому не вбачає підстав в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Відповідача. Судові витрати слід розподілити відповідно до статті 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: partial