Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до територіальної громади села Ремезівці в особі Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 1,7871 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0.7591 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 1.0279 га, кадастровий номер [NUMBER], які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області і які належали спадкодавцю - [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 03.05.2004 року Золочівською РДА на підставі розпорядження голови Золочівської РДА № 17 від 26.01.2004 року і зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 01:04:452:04127. Позовні вимоги підтверджують тим, що [INFO] року померла [PERSON], мати позивачів. За життя спадкодавець [PERSON], зробила розпорядження своїм майном, склавши заповіт, що посвідчений 20.04.2001 року Ремезівцівською сільською радою Золочівського району Львівської області, зареєстрований за № 7. Позивачі вказують, що вони фактично прийняли спадщину вступивши у володіння та управління спадковим майном після смерті [PERSON] та маючи намір оформити свої права на спадкове майно звернулися до Золочівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус не може вчинити нотаріальні дії, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме державного акту про право приватної власності на землю, від так державний нотаріус відмовив позивачам у вчиненні нотаріальної дії та рекомендував звернутися з позовом до суду. В підготовче засідання позивачі не з'явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити. Відповідач Ремезівцівська сільська рада Золочівського району Львівської області в судове засідання не з'явилася, подала лист, в якому просить розгляд справи проводити у відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року у віці 81 року. Як вбачається із копії заповіту від 20.04.2001, посвідченого секретарем виконавчого комітету Ремезівцівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №7, [PERSON] заповіла належний їй сертифікат на право власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] від 30.04.1997 в рівних частках по 0,60 га дочці [PERSON] та синові [PERSON], а також 0,29 га дочці [PERSON] Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] у віці 59 років, про що у Книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис за №323. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], а [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до довідки виданої виконкомом Ремезівцівської сільської ради Золочівського району № 580 від 25.07.2017, заповіт від імені [PERSON] посвідчувався у Ремезівцівській сільській раді Золочівського району Львівської області. Заборон та арештів земельної ділянки площею 1.7871 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області, з якої земельна ділянка [NUMBER] площею 0.7591 га, кадастровий номер [NUMBER], земельна ділянка [NUMBER] площею 1.0279 га, кадастровий номер [NUMBER], власником яких є [PERSON], немає. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв її син - [PERSON], та дочка - [PERSON], які вступили в управління та володіння майном померлої, взявши в користування речі її домашньої обстановки та вжитку. Згідно із копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], [PERSON], на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 26 січня 2004 року № 17, є власником земельної ділянки площею 1,7871 га на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що складається з земельної ділянки [NUMBER] площею 0.7591 га, кадастровий номер [NUMBER], земельна ділянка [NUMBER] площею 1.0279 га, кадастровий номер [NUMBER]. Згідно із інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 53583555, інформація щодо спадкової справи після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, відсутня, що свідчить про те, що ніхто із спадкоємців, у встановлений законом строк, не звертався із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином з врахуванням того, що спадщина відкрилася [INFO] року, на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що відповідач позов визнав, заявивши про це у своїй заяві, поданій на адресу суду до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що позивачі мають право на спадкування майна померлої матері - [PERSON] за законом, спадщину фактично прийняли, за відсутності у позивачів оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, що є перешкодою для реалізації ними свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є доведеними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved