Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна, в якому, з урахуванням уточнень, посилалась на те, що з 21 квітня 2001 року вони з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Вказала, що за час шлюбу придбали: нежитлові приміщення №№ 101,506,508,509, I-V за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Радистів, буд.5-а; нежитлові приміщення офісу загальною площею 135,9 кв.м. на 1-у поверсі в житловому будинку лит. А-9 за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Фрунзе, буд.50; 2/3 частки житлового будинку №11-а за адресою: Україна, Автономна республіка Крим, м. Ялта, вул. Ульянова Д; автомобіль [NUMBER], VIN: JTHCH96S260003623, на що і просила визнати право власності. Також позивач зазначає, що приймала участь у покращенні майна відповідача, яке було в нього до шлюбу, та просила визнати право власності на сумісне майно подружжя на земельні ділянки в с/т «Сосновий Бор» та на ? від частини нежитлової будівлі літ. Б-4, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Сімферопольська, 17. Представник позивача в судовому засіданні позов з урахуванням уточнень підтримав в повному обсязі з підстав у ньому викладених. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надавши суду заперечення на позов. Представник третьої особи Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Українські національні інформаційні системи» в судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, обґрунтування поважності причин своєї неявки до суду не надав. Вислухавши пояснення представників, оцінивши надані і добуті докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2001 року що визнано сторонами справи та підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7, Т.1). Судом встановлено, що сторони перебуваючи у шлюбі між собою, спільно мешкали, вели спільне сумісне господарство та підтримували сімейні відносини. За час шлюбу вони придбали: нежитлові приміщення №№ 101,506,508,509, I-V за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Радистів, буд.5-а; нежитлові приміщення офісу загальною площею 135,9 кв.м. на 1-у поверсі в житловому будинку лит. А-9 за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Фрунзе, буд.50; 2/3 частки житлового будинку №11-а за адресою: Україна, Автономна республіка Крим, м. Ялта, вул. Ульянова Д; автомобіль [NUMBER], VIN: JTHCH96S260003623 Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Майно набуте подружжям під час шлюбу є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя мають рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Якщо між подружжям не досягнуто домовленості про спосіб розподілу спільного майна, то за їх позовом, чи позовом одного з них суд може постановити рішення про розподіл майна в натурі, якщо це можливо без шкоди його господарському призначенню. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, нажите подружжям в період шлюбу, належить чоловіку і дружині на правах спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, майно що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ч.2,3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, частки у співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч.2 ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості щодо розподілу цього майна, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне провести його розподіл відповідно до вимог ст.372 ЦК України, без виділу часток в натурі та шляхом стягнення компенсації за рахунок вартості тієї частки, котра залишається у одного з подружжя. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] [PERSON]Л в частині поділу спільного майна. Майно за загальним правилом повинно ділитися між сторонами в натурі, тому суд приходить до висновку про необхідність виділити позивачу [PERSON] у власність придбане під час шлюбу спільне майно, а саме: нежитлові приміщення № 506, 509 загальною площею 103, 3 кв.м., балкон, розташовані на V поверсі у будівлі комерційного призначення зі складами літ. А-6 (загальною площею 3118, 3 кв.м.), розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Радистів, буд. 5А; ·нежитлове приміщення № 101 загальною площею 367, 3 кв.м., ганок літ. а1 на I поверсі у будівлі комерційного призначення зі складами літ. А-6 (загальною площею 3118, 3 кв.м.), що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Радистів, буд. 5А; ·нежитлові приміщення у підвалі № I- V, загальною площею 421, 9 кв.м., вхід у підвал літ. а3; приямки літ. а4-а6 у будівлі комерційного призначення зі складами літ. А-6 (загальною площею 3118, 3 кв.м.), розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Радистів, буд. 5А; ·2/3 частки житлового будинку № 11-а, що розташований за адресою: Україна, Автономна республіка Крим, м. Ялта, вул. Ульянова Д (вулиця Ульянівська); -нежитлові приміщення офісу загальною площею 135,9 кв.м. на І поверсі в житловому будинку літ. А-9 за адресою Миколаївська область, м. Миколаїв, вул.. Фрунзе, буд. 50; ·автомобіль Lexus GS 300, д/н [NUMBER], VIN: JTHCH96S260003623. Оскільки частка майна, що виділена позивачу та відповідачу є нерівною, зі сторони, якій виділено більшу частку підлягає стягненню компенсація частки, котра залишається у одного з подружжя. Розмір компенсації частки, котра залишається у одного з подружжя складає 1\~000 000 гривень, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача. Розглядаючи вимоги позивача в частині виділення їй та визнання права власності за нею на: земельні ділянки в с/т «Сосновий Бор» та на ? від частини нежитлової будівлі літ. Б-4, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Сімферопольська, 17 суд вважає необхідним відмовити в задоволенні цієї частини позову, оскільки це майно отримано у спадок та придбано відповідачем до шлюбу. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial