Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про зміну (збільшення) розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по даній справі, який розірвано 29.05.2012 року згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області. В шлюбі в них народилися дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. На утримання двох дітей згідно рішення Надвірнянського районного суду від 29.09.2014 року стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що на даний час збільшився мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, з 2014 року значно зросли споживчі ціни на продовольчі товари, одяг та комунальні послуги. Таким чином, з об'єктивних причин у неї погіршився матеріальний стан і тому сума аліментів, стягнутих попереднім рішенням суду є недостатньою для утримання дітей. Просить змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача по 1250,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В судове засідання представник позивача подав письмову заяву, в якій заявлені позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити, а справу розглянути по суті в їх відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся завчасно і належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Галичина» № 90 (5340) від 07.12.2017 року,\~про причини неявки чи слухання справи в його відсутність заяви суду не подавав. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За письмової згоди представника позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 228,229,235 ЦПК України, які сторона вважає достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них, в тому числі з новим визначенням розміру аліментів в іншій частці від доходу або в твердій грошовій сумі (постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі № 6-143цс13). Судом встановлено, що сторони по даній справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 29.05.2012 року згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (а.с.5). В шлюбі в сторін народилися дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], на утримання яких згідно рішення Надвірнянського районного суду від 29.09.2014 року стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с.2-4). Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 СК України, а також роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Також в п. 23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, виданого депутатом Надвірнянської міської ради 08.11.2017 року № 2326, позивач сама виховує і утримує двох неповнолітніх дітей (а.с.14). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначений розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дітей відповідно до рішення суду від 29.09.2014 року є недостатнім для задоволення потреб малолітніх дітей, оскільки з 2014 року значно зросли споживчі ціни на продовольчі товари, одяг та комунальні послуги. Отже, відповідно ч.1 ст. 192 СК України у позивача змінився матеріальний стан, що є підставою для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду на утримання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 67 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої 27.02.1991 року і 27.09.1991 року набула чинності для України, зазначено, що Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу; в сім'ї як основному осередку суспільства і природному середовищі для зростання і благополуччя всіх її членів і особливо дітей мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вони могли повністю покласти на себе зобов'язання в рамках суспільства; дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності. Статтею 26 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов'язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений [PERSON] позов про зміну (збільшення) розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з урахуванням матеріального положення обох сторін та їхніх дітей, підлягає задоволенню. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому врахуванням всіх обставин справи, наявних в матеріалах справи доказів, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, а також матеріального становища дітей, їхній стану здоров'я, що дохід матері є недостатнім для належного матеріального забезпечення необхідних першочергових потреб дітей (їх харчування, лікування, навчання, придбання одягу, тощо), а також матеріального стану платника аліментів, що інших утриманців він не має, будь-яких доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоровя, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, суду не надав, суд вважає, що він в змозі утримувати дітей в розмірі, достатньому для їх нормального фізичного та духовного розвитку, а тому прийшов до висновку про визначення розміру аліментів по 1250,00 грн. на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути судовий збір в дохід держави та на користь позивача судові витрати по справі. На підставі наведеного, ст.ст.\~180-184,\~192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved