Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] у травні 2021 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що сторони перебувають у шлюбі з 26.01.2017 року. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що стосунки подружні вони припинили від 17.02.2021 року, оскільки мають різні погляди на сімейне життя, втратили взаємоповагу та взаєморозуміння один з одним. Позивач згідно заяви позов підтримала. Відповідач згідно заяви позов визнав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.01.2017 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області, відповідний актовий запис № 147, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 26.01.2017 року. Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , відповідний актовий запис № 1770, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 18.05.2017 року. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 55 Сімейного кодексу України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, строк на примирення не дав позитивних результатів, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно з ч. 1\~ст.\~161\~СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (Хант проти України, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015). Урахувавши вік дитини, її потреби, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що проживання малолітньої дитини із матір`ю відповідатиме її найкращим інтересам. При цьому судом не встановлено обставин, які можуть перешкоджати проживанню дитини з [PERSON] . З урахуванням викладеного позовні вимоги про визначення місця проживання дитини із матір`ю також слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 908,00 грн. судового збору на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved