Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Чугуївського міського суду Харківської області із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності, в якій просять суд визнати за ними в порядку набувальної давності право власності на житловий будинок [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вони з 2007 року фактично користуються житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи те, що позивачі добросовісно, відкрито, безперервно володіють будинком [ADDRESS] , доглядають за ним аби запобігти його псуванню чи руйнуванню, роблять необхідні ремонтні роботи, проживають в ньому, відкрито володіють всім будинком більше десяти років, не приховуючи цей факт, вони вважають за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати в порядку набувальної давності за ними право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.1979 р., яка померла [INFO] .. Позивачі в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надали заяву про слухання справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача, в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечував. Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу від 20.12.1979 р., який посвідчено виконавчим комітетом Малинівської ради депутатів Чугуївського району Харківської області будинок [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про смерть від 14.11.1984 р. серія [NUMBER] [PERSON] померла (а.с. 8). Позивачі, [PERSON] та [PERSON] з 2007 року фактично користуються житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про фактичне місце проживання складеного депутатом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 12.06.2019 р. У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 344 ЦК Украни, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказується, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, враховуючи те, що Позивачі добросовісно, відкрито, безперервно володіють будинком [ADDRESS] , доглядають за ним аби запобігти його псуванню чи руйнуванню, роблять необхідні ремонтні роботи, проживають в ньому, відкрито володіють всім будинком більше десяти років, не приховуючи цей факт, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати в порядку набувальної давності за Позивачами право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який належав [PERSON] .

Outcome: approved