Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

[PERSON] пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до Мереф`янської\~міської ради\~Харківського району\~Харківської області, яким просить встановити факт, що заповіт від імені [PERSON] , який посвідчений нотаріусом Мереф`янської державної нотаріальної контори 02 серпня 1962 року за реєстровим № 2765, належав [PERSON] ; визнати за нею право власності на житловий будинок літ «А-1» загальною площею 56, 60 кв. м, житловою площею 29, 10 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] ) в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] ) був зареєстрований на праві власності в 1/2 частині за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 21 грудня 1966 року б/н, виданого виконкомом\~ Утківської селищної ради Харківського району,та в 1/2 частині за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 21 грудня 1966 року б/н, виданого виконкомом\~ Утківської селищної ради Харківського району. [INFO] [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належну їй 1/2 частину житлового будинку онучці [PERSON] , але в заповіті прізвище та ім`я спадкодавця при перекладі з російської на українську мову помилково вказане як « [PERSON] », у зв`язку з чим виникла необхідність встановити той факт, що\~ вказаний заповіт складений [PERSON] . [INFO] [PERSON] \~ померла. На момент смерті бабусі [PERSON] її онука [PERSON] була зареєстрована разом з нею та мешкала з нею однією родиною. [PERSON] користувалася житловим будинком, земельною ділянкою, речами, а тому прийняла спадщину після смерті бабусі в порядку спадкування за заповітом. [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом до Першої Держаної нотаріальної контори Харківської області після смерті [PERSON] не зверталася, свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Після прийняття спадщини після смерті бабусі, [PERSON] будинок за адресою:\~ [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] ) став належати в цілому. [PERSON] померла [INFO] . Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті сестри [PERSON] , оскільки їх матір [PERSON] померла [INFO] , єдиний син [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . Позивач зазначає, що у встановлені законом строки звернулася до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Полякової Л. О. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , проте постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у \~видачі свідоцтва про право на спадщину на\~ житловий будинок, тому що \~є розбіжності в написанні прізвища, ім`я бабусі [PERSON] в заповіті та свідоцтві про смерть, а також відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 грудня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 грудня 2019 року задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 квітня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача - до Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Згідно довідки № 418, виданої 23 жовтня 2019 року Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] )\~ був зареєстрований на праві власності: в 1/2 частині за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 21 грудня 1966 року\~ б/н, виданого виконкомом\~ Утківської селищної ради Харківського району, та в 1/2 частині за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 21 грудня 1966 року б/н, виданого виконкомом\~ Утківської селищної ради Харківського району. Відповідно до матеріалів технічної інвентаризації станом на 23 січня 2019 року на земельній ділянці за вказаною адресою знаходяться: житловий будинок літ «А-1» загальною площею 56, 60 кв. м, житловою площею 29, 10 кв. м, сарай «В», погріб « В», огорожа №1, 2. 3, 4, колодязь «К». Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 19 березня 1966 року Виконавчим комітетом Утківської селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO] . За життя [INFO] [PERSON] склала заповіт, посвідчений нотаріусом Мереф`янської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 2765, яким належну їй 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заповіла своєї онучці [PERSON] . Як вбачається з вищезазначеного заповіту, прізвище, ім`я по батькові спадкодавця в заповіті зазначено як [PERSON] . Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР 1963 року кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) однієї або кільком особам як тим, що входять, так і тим,що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. За ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належної спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається,що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій стаття дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] після смерті бабусі [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори не зверталася, спадкова справа не заводилась, що підтверджується інформацією Харківського обласного державного нотаріального архіву за № 767/01-21 від 16 березня 2020 року. Водночас,\~ [PERSON] прийняла\~спадщину після\~смерті бабусі\~[PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном. Так, з акту виконавчого комітету Мереф`янської міської ради № 90 від 06 липня 2020 року вбачається, що згідно книги погосподарського обліку № 0016-1 домогосподарство за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] [ADDRESS] ), з 02 квітня 1966року обліковується за [PERSON] . Цим же актом підтверджується, що [PERSON] проживала разом зі своєю бабусею [PERSON] до дня її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] ), вони вели спільне господарство, [PERSON] поховала бабусю за власні кошти. Факт прийняття спадщини [PERSON] також підтверджується копією книги погосподарського обліку № 0016-1,з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] \~ (колишня\~ [ADDRESS] ),\~з 02 квітня 1966 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07 травня 2018\~року Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області. Єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] є її сестра [PERSON] , оскільки їх матір [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Утківською селищною радою, а єдиний син спадкодавця - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 11 червня 2010 Утківською селищною радою Харківського району Харківської області. Судом встановлено, що позивач [PERSON] в шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Харківського районного державної нотаріального округу Харківської області Полякової Л.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 липня 2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її сестри [PERSON] , померлої [INFO] , яка була зареєстрована на день смерті в [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] ), з тих підстав, що існують розбіжності в написанні прізвища та ім`я заповідача [PERSON] в заповіті, посвідченим 02 серпня 1962 року Мереф`янською районною державною нотаріальною конторою Харківської області за р.№ 2765 ( [PERSON] ) та в свідоцтві про її смерть, а також у зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] ). Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За ч.\~2\~ст.\~315\~ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з наданих до суду документів, прізвище, ім`я та по батькові заповідача є [PERSON] . Отже, судом встановлено, що вищевказаний заповіт від імені [PERSON] , який посвідчений нотаріусом Мереф`янської державної нотаріальної контори 02 серпня 1962 року за реєстровим № 2765, складений [PERSON] , а помилкове зазначення у цьому документі її прізвища « [PERSON] » та ім`я « [PERSON] », в тому числі з огляду на особливості перекладу прізвища, ім`я та по батькові з російської на українську мови, є очевидним. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258\~ЦК передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України), у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст. 1265 ЦК України). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку літ «А-1» загальною площею 56, 60 кв. м, житловою площею 29, 10 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] [ADDRESS] ). Позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри. Зазначені обставини підтверджуються інформацією приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полякової Л.О. №1/02-14 від 02 січня 2020 року, з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , яка мешкала на день смерті в [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] ), [INFO] звернулась сестра спадкодавиці [PERSON] . Інші заяви про прийняття спадщини не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Зазначені дані також підтверджуються Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №58924144 від 02 січня 2020 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №58924142 від 02 січня 2020 року. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем другої черги, інші спадкоємці відсутні, у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON] , а тому суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими,що підлягають задоволенню. За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved