Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернулась в суд з позовом до [PERSON](надалі-Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з Відповідачем 19 червня 1996 року уклали юридичний шлюб. Від спільного подружнього життя народилась одна дитина, яка на даний час є неповнолітньою. Причиною розпаду сім'ї послужило те, що на протязі останнього часу сімейні відносини постійно погіршувались, постійно виникали конфлікти з приводу різних поглядів, аморального способу життя Відповідача, що суперечить сімейним цінностям. Відповідач проявляє агресивне ставлення до Позивача, що є грубим порушенням сімейних обов'язків. Шлюбні та сімейні відносини між ними фактично припинені. Переконана, що примирення та подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. Позивач надала в судове засідання письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог, на примирення не згідна. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі-ЦПК України) у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 19 червня 1996 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Заболотівської селищної ради Ратнівського району Волинської області, про що зроблено відповідний актовий запис №15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (надалі- СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачає ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачає ч. 4 цієї статті. Із матеріалів справи встановлено, що подружнє життя сторони припинили, збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача, підстав для збереження шлюбу немає, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved