Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту також - позивач) звернувся до суду з позовом до Любарської селищної ради (надалі по тексту також - відповідач), в якому просить ухвалити рішення про визнання за спадкоємцем [PERSON] в порядку спадкування за законом по смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] в селі Новий Любар Любарського району Житомирської області у віці 56 років, права власності на садибний будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці загальним розміром 0,50 га. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що будучи сином покійної, згідно з чинним цивільним законодавством, він відноситься до спадкоємців першої черги за законом. Спадщину прийняв, вступивши у фактичне володіння спадковим майном, що стверджується довідкою № 1409, виданою 08 грудня 2020 року Юрівським старостинським округом Любарської селищної ради. Серед спадкового майна є будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] , який мати позивача [PERSON] збудувала під час спільного проживання з бабою позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] , і який по завершенні будівництва у 1975 році було зареєстровано шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] у погосподарській книзі № 3 за 1974-1976 роки. Іншої процедури реєстрації новоствореної будівлі на той час не було. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Любарської районного нотаріального округу Соляра В.М. з проханням видати йому свідоцтво на право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] . Разом з тим, приватним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що нотаріусу не подані документи, що підтверджують право власності померлої [PERSON] на нерухоме майно. Саме тому він звернувся до суду з даним позовом. Позивач та його представник у підготовче засідання на розгляд справи не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують в повному об`ємі. Представник Любарської селищної ради у підготовче засідання на розгляд справи не з`явився, у поданому відзиві відповідач вказує, що Любарська селищна рада визнає позовні вимоги та вважає, що вони підлягають до задоволення, справу просив розглядати за відсутності його представника. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. [INFO] в селі Новий Любар Любарського району Житомирської області у віці 56 років померла мати позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №31 від 25.11.1997 року. Згідно з записом в по господарській книзі Юрівської сільської ради в господарстві [ADDRESS] , [PERSON] належав житловий будинок 1975 року забудови. Після смерті [PERSON] , головою двору даного будинку зазначено [PERSON] . Згідно з довідкою КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради на житловий будинок по [ADDRESS] , станом на 31 грудня 2012 року право власності не зареєстровано. Згідно з доданими до позовної заяви документами, зокрема, Свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 21 жовтня 1969 року, - зазначений будинок до самочиннозабудованих не відноситься. Вищезазначений будинок по завершенні будівництва у 1975 році було зареєстровано шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] у погосподарській книзі № 3 за 1974-1976 роки. Іншої процедури реєстрації новоствореної будівлі на той час не було. За рішенням Юрівської сільської ради Любарського району від 20 січня 1994 року для будівництва і обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства бабі позивача - [PERSON] були передані у приватну власність земельні ділянки розміром відповідно 0.25 і 0.05 га., які були надані відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок». Постановою приватного нотаріуса від 09 лютого 2021 року №43/02-31, відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що нотаріусу не подані документи, що підтверджують право власності померлої [PERSON] на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як визначено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК УКраїни). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті ( ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ( ч.1 ст. 317 ЦК УКраїни). Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2009 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.5,47,49 Закону України «Про нотаріат», п.22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивач фактично прийняв спадщину за законом за спадкодавцем [PERSON] , однак у нього існують певні перешкоди щодо оформлення спадкових прав із-за відсутності у спадкодавця всіх правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд, використовуючи винятковий спосіб захисту визнання права власності на спадкове майно, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved