Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку та встановлення факту належності правстановлюючого документу. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що на праві власності на підставі Державного акту на землю [NUMBER] від 28 березня 2001 року [PERSON] належать земельні ділянки, загальною площею 1,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Завальської сільської ради, [PERSON] померла [INFO] в с.Завалля, Снятинського району Івано-Франківської області та внаслідок її смерті відкрилася спадщина, яка складається із вищезгаданих земельних ділянок, спадкоємцем першої черги за законом стала дочка померлої [PERSON], яка проживала з померлою на час відкриття спадщини, відповідач від прийняття спадщини відмовився, однак в зв'язку з тим, що оригінал державного акту на землю був втрачений, державним нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, а тому вона звернулася до суду із даним позовом, яким просить суд визнати за [PERSON], [INFO] право власності на земельну ділянку, площею 0,583 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Завальської сільської ради, земельну ділянку, площею 0.452 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Завальської сільської ради і земельну ділянку, площею 0.206 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Завальської сільської ради. Окрім того, у свідоцтві про смерть та державному акті на землю не збігаються по- батькові померлої, а саме: замість правильного «[PERSON]», зазначено помилково «[PERSON]», що унеможливлює встановлення права власності за позивачкою, а тому вона також просить суд встановити факт належності державного акта на землю [NUMBER] від 28.03.2001 року, виданого на ім'я «[PERSON]», померлій [INFO] [PERSON] Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задоволити, справу просила розглядати без її участі. Відповідач подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечує, просив позов [PERSON] задоволити, справу просив розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що у відповідно до Державного акту на землю серії [NUMBER] від 28 березня 2001 року [PERSON] належали земельні ділянки, загальною площею 1,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Завальської сільської ради, Державний акт виданий на ім'я «[PERSON]»; Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], свідоцтва про смерть серії [NUMBER] по-батькові [PERSON] правильно «[PERSON]», отже у Державному акті допущена помилка щодо по-батькові особи, якій видано державний акт. На підставі вказаного суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо встановлення факту належності [PERSON] Державного акту на землю [NUMBER] від 28 березня 2001 року, виданого на ім'я «[PERSON]», є обґрунтованими, підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Всі наведені докази вказують на підтвердження факту, що [PERSON], яка померла 11.04.2017 належить Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 28 березня 2001 року, що зареєстрований у Книзі записів актів на право приватної власності на землю №15, виданий Завалівською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області на ім'я «[PERSON]». Крім того, суд, дослідивши матеріали справи, зокрема: Свідоцтво про смерть [PERSON]; Довідку Завальської сільської ради №1213 від 1910.2017 р.; Державний акт [NUMBER] від 28 березня 2001 року про право власності на земельні ділянки, загальною площею 1,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Завальської сільської ради, зареєстрований у Книзі записів актів на право приватної власності на землю №15, виданий Завалівською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області; Довідку Першої Снятинської РДНК №2157/01-09 від 18.10.2017р.; Постанову Першої Снятинської РДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2156/02-31 від 17.10.2017р., та врахувавши повну та беззастережну відмову відповідача від претензій на право власності на зазначені земельні ділянки у користь позивачки, приходить до переконання, що позов [PERSON] про визнання за нею права власності на зазначені земельні ділянки є обґрунтованим і підставним, а тому підлягає до задоволення. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Із ч.1 ст.1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною третьою цієї статті зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні. Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи все вищевикладене, дослідивши матеріали справи, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про те, що є підстави для визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку, площею 0,583 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Завальської сільської ради, земельну ділянку, площею 0.452 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Завальської сільської ради і земельну ділянку, площею 0.206 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Завальської сільської ради, які належали [PERSON] відповідно до Державного акту на землю серії [NUMBER] від 28 березня 2001 року, що зареєстрований у Книзі записів актів на право приватної власності на землю №15, виданий Завалівською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області. На підставі наведеного, ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1268 ЦК України,

Outcome: approved