Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] у позивача [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження ( до позову додаються копії). На теперішній час син [PERSON] проживає разом із позивачем, що підтверджується відповідною довідкою. З 2018 року відповідач перестав проживати разом із позивачем, із зазначеного часу не надає матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON]. Позивач ніде на теперішній час не працює, здійснює догляд за дитиною. Як відомо позивачу будь-яких утримань по виконавчим документам з відповідача не проводиться, відповідач офіційно ніде не працює. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що з аналогічним позовом за тих самих підстав, з тим самим предметом, вона до суду не зверталась. Попередній розрахунок судових витрат не провадився. Оригінали документів, на які посилається позивач як на докази, перебувають у неї та, за необхідності, можуть бути надані суду для огляду. Таким чином просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], який народився в с. Азовське Якимівського району Запорізької області на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання цієї заяви та до повноліття дитини. В судове засідання позивач [PERSON] надала письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також надав письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: у позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. На теперішній час син [PERSON] проживає разом із позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім»ї від 03.08.2018 року за № 1136 (а.с.7). З 2018 року відповідач перестав проживати разом із позивачем, із зазначеного часу не надає матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON]. Позивач ніде на теперішній час не працює, здійснює догляд за дитиною. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанція звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі зазначеного суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок в дохід держави.

Outcome: approved