Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Смілянської міської ради Черкаської області, обслуговуючого кооперативу «Сміла» про визнання за ними права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивували тим, що 24 квітня 2016 року померла мати [PERSON] та баба [PERSON] - [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] ([PERSON]) в м. Сміла Черкаської області. За життя [PERSON] склала заповіт, яким 1/2 частину квартири [ADDRESS] заповіла онуку [PERSON], інша 1/2 частина будинку належить [PERSON] оскільки він на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем. Позивачі вчасно звернулися до нотаріуса про видачу свідоцтв про право власності в порядку спадкування за законом та заповітом відповідно, але приватним нотаріусом відмовлено в оформленні права на спадщину та видачі свідоцтв про право на спадщину за законом та заповітом у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру, а тому вони змушені звернутися до суду з вищевказаною позовною заявою та просять визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ([PERSON]) в м. Сміла Черкаської області та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS]([PERSON]) в м. Сміла Черкаської області. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надіслали до суду заяви в яких справу просили розглядати без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали. Представник Смілянської міської ради Черкаської області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій справу просить розглядати без представника Смілянської міської ради, проти задоволення позову не заперечує. Представник обслуговуючого кооперативу «Сміла» в судове засідання не зявився. Голова обслуговуючого кооперативу «Сміла» надіслав до заяву в якій справу просить розглядати без участі їхнього представника. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву [PERSON] та [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: у тому числі визнання права. 24 квітня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №282137, виданого 25 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області року (а.с.14). Відповідно до рішення №711 виконкому Смілянської міської ради депутатів трудящих від 26 грудня 1973 року [PERSON] надано, як члену кооперативу «Зоря» кооперативну квартиру [ADDRESS] (а.с.17). Згідно ордеру №41 виконкому Смілянської міськради депутатів трудящих від 27 грудня 1973 року [PERSON] надано дозвіл зайняти квартиру [ADDRESS] (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про народження серії V-УР №0955403 виданого 9 лютого 1964 року міським відділом ЗАГС Черкаської області [PERSON] є матірю [PERSON] (а.с.10). Як вбачається із заповіту посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 6 вересня 2010 року, [PERSON] належну їй на праві приватної власності 1/2 частину квартири [ADDRESS] заповіла [PERSON]В.(а.с.12 ). Згідно довідки №2 обслуговуючого кооперативу «Сміла» від 4 січня 2017 року на день смерті [PERSON] були зареєстровані та проживають в [INFO] ([PERSON]) №21а в м. Сміла Черкаської області по теперішній час син - [PERSON], невістка [PERSON] та онук [PERSON] (а.с.16). Із оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи №143/2016 вбачається, що з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернувся [PERSON], а з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON]О.(а.с.46-49). Постановою від 30 грудня 2016 року приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №68 по вул. Юрія Кондратюка ([PERSON]) №21а в м. Сміла Черкаської області після смерті [PERSON] в звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 19). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особа яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обовязки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 384 ЦК України член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Як вбачається з довідки №2 Обслуговуючого кооперативу «Сміла» від 4 січня 2017 року [PERSON] була власником кооперативної квартири №68 по вул. Юрія Кондратюка ([PERSON]) 21а в м. Сміла та повністю сплатила пайові внески за вищевказану квартиру в сумі 4992 руб. 89 коп.(а.с. 16). Відповідно до Закону України, чинного на час отримання [PERSON] спірної квартири «Про власність» від 07 лютого1991 року №697 XII, а саме ст. 15 передбачено, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», а саме п.11, у випадках смерті до 1 липня 1990 р. члена житлово-будівельного, дачно-будівельного або гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства спадщина відкривається не на квартиру, дачу, гараж, садовий будиночок, насадження, а на пай спадкодавця та інші суми, які підлягають поверненню у таких випадках. Що стосується зазначених осіб, які померли після 1 липня 1990 р., то таким же чином відкривається спадщина, якщо до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, а якщо на цей час спадкодавцем був повністю внесений пайовий внесок спадщина відкривається відповідно на квартиру, дачу, гараж, садовий будиночок, інші будівлі і насадження. Відповідно до пп.5-1 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово будівельні кооперативи», згідно із ст.15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку) що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», п.11 передбачено, при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Відповідно до ст.128 ЦК в ред. 1963 року право власності (право оперативного управління) виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно пп.6-2 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово будівельні кооперативи» право власності на куплену квартиру у будинку ЖБК у покупця виникає з моменту укладення нотаріально посвідченого договору. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п.3.1 державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 та зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за №157/6445(з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 392 ЦК Ураїни, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин в звязку із відмовою приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] та свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ([PERSON]) 21а в м. Сміла Черкаської області по причині відсутності правовстановлюючого документа на квартиру невизнане цивільне право позивачів підлягає захисту в судовому порядку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved