Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

[PERSON], яка діє в своїх та інтересах неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання особою такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.2002 року належить квартира [ADDRESS], який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1750. 23 серпня 2005 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваній, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія 1 -ЖД №005933, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Одеської області, актова запис №38. В зазначеній квартирі [ADDRESS], по теперішній час зареєстровані позивачка [PERSON], її неповнолітній син [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 11.06.2015 року. Позивачка стверджує, що відповідач [PERSON] Володимир у вересні 2016 року добровільно виселився з квартири, забрав свої речи та уїхав в невідомому напрямку. На підставі викладеного, позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача подала клопотання, згідно якого просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання викликався неодноразово за місцем реєстрації, однак судові повістки повертаються суду з відміткою, що відповідач в квартирі не проживає або за терміном зберігання, у звязку з чим, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України відповідач вважається повідомлений про розгляд справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутності відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.2002 року належить квартира [ADDRESS], який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1750. 23 серпня 2005 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваній, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія 1 -ЖД №005933, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Одеської області, актова запис №38. В зазначеній квартирі [ADDRESS], по теперішній час зареєстровані позивачка [PERSON], її неповнолітній син [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 11.06.2015 року. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] Володимир у вересні 2016 року добровільно виселився з квартири, забрав свої речи та уїхав в невідомому напрямку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] Володимир втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], у зв'язку із не проживанням за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved