Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та [PERSON] , зареєстрований 12 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2430. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 12.11.2011 року, від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування. Втрачені почуття поваги та порозуміння. З приводу розподілу майна спору не виникає. Після розірвання шлюбу дитина залишається з матір`ю. Ухвалою суду від 28.01.2020 відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відпоавідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи відсутність відзиву на позов та визнання відповідачем позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу, за наслідками якого винести рішення про задоволення вимог позивача. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 12 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2430 (а.с.6). Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі.

Outcome: approved