Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Адвокат Ус Оксана Олександрівна в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частку квартири. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 03.09.1994 року по 09.10.2018 року сторони перебували в шлюбі, під час якого 15.03.1997 року придбали трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Просила суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та визнати окремо за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частку цієї квартири. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. В судовому засіданні представник позивача адвокат Ус О.О. позовні вимоги підтримала, підтвердила доводи, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що спірна квартира була придбана разом з позивачем за спільні кошти під час шлюбу. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі в період з 03.09.1994 року по 09.10.2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03.09.1994 року та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 09.10.2018 року. 15.03.1997 року [PERSON] був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов якого відповідач придбав зазначену квартиру у власність. Згідно з реєстраційним написом БТІ право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] . Суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (на час укладання договору купівлі-продажу 15.03.1997 року) Кодекс про шлюб та сім`ю УРСР від 20.06.1969 року та Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963 року. Відповідно ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 22 КпШС України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Частиною 1 ст. 28 КпШС України визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] , оскільки була набута відповідачем на підставі договору купівлі-продажу за спільні кошти подружжя в період шлюбу, а тому частки кожного з подружжя у цьому праві є рівними. Таким чином, позивач правомірно вимгає поділу майна, набутого в шлюбі, у рівних частках між нею та відповідачем. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, оскільки позовні вимоги судом задоволено в повному обсязі.

Outcome: approved