Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом в якому зазначила, що 05.08.2015 року померла її мати [PERSON] [PERSON] її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житлового будинку, розташованого по вул.. Комарова, 6 селище Керменчик, Великоновосілківського району Донецької області. За життя матірю було складено заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого спадкоємицею усього майна є [PERSON]. [PERSON] земельну ділянку оформила, а від житлового будинку відмовилася на користь [PERSON] Просить визнати за нею право власності на домоволодіння, оскільки відсутня можливість нотаріального оформлення, оскільки правовстановлюючий документ загублений. Позивачка до суду не зявилася, але надала заяву, згідно якої просить розглянути позов без її присутності та задовольнити його. Відповідачка до суду не зявилася, надала заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, зазначила що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.. 61 цього кодексу. Відповідно до п. 2 Постанова Пленуму Верховного суду від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК , а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Так судом встановлено, 05.08.2015 року померла мати позивачки [PERSON] у віці 76 років, про що 07 числа серпня місяця 2015 року складено відповідний актовий запис № 28. [PERSON] її смерті відкрилася спадщина. Яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 24,64 га., та житлового будинку, розташованого по вул.. Комарова, 6 селище Керменчик, Великоновосілківського району Донецької області. За життя [PERSON] було складено заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого спадкоємицею усього майна є [PERSON]. У визначений ст. ст. 1268 - 1270 Цивільного кодексу України строк [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а від житлового будинку відмовилася на користь позивачки. Ч. 1 ст. 1223 ЦК України, встановлюється, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч. 2 цієї статті встановлюється, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні знайшло підтвердження втрати правовстановлюючих документів та неможливість їх відновлення, що є перешкодою для оформлення позивачкою спадщини. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що була видана 04.07.2016 року приватним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області за № 457/02-31 від 04.07.2016 року, згідно якої відмовлялося у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після померлої 05.08.2015 року матері [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 16.05.1995 року, виданого Представництвом фонду держмайна Великоновосілківського району [PERSON] належить ? частина будинку, що розташований в селищі Керменчик (колишнє Октябсрьке), вул.. Комарова, 6, а інша частина [PERSON]. [PERSON] смерть [PERSON], його частину будинку успадкувала [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.01.1999 року, зареєстрованого в реєстрі за № 14. Відповідно до відомостей Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 6 вул. Комарова селище Керменчик Великоновосілківського району Донецької області, виготовленого станом на 23.06.2016 рік ФОП [PERSON], домоволодіння складається з: житлового будинку (А-1) побудованого у 1953 році загальною площею 73,2 м 2 , з якої житлової 24,8 та допоміжної 48,4 кв.м., веранди (а-1) побудованої у 1953 році, веранди (а' ) побудованої у 1953 році, ганку (а'' ) - у 1953 році, ганку (а''') у 1953 році, підвалу (А/П) у 1953 році, сараю (В-1) у 1983 році, сараю (Г-1) - у 1990 році, погрібу (Д-1) у 1990 році, інженерного колодязю (І) у 2000 році, вигрібної ями (ІІ) у 2000 році, вигрібної ями (ІІІ) у 2013 році, огорожі (№ 1) у 2000 році, хвіртки (№ 2) у 2000 році. Згідно Довідки щодо показників на житловий будинок № 6, вул. Комарова, в селище Керменчик Великоновосілківського району Донецької області № 89/16 від 23.06.2016 року, складеної ФОП [PERSON], самочинне будівництво відсутнє. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 ЦК України передбачено один із способів такого захисту визнання права. Ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд находить позов позивача таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved