Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності у відповідних частках на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в т.ч. на належні їм по 1/5 частині домоволодіння кожному та по 1/5 частині цього ж домоволодіння кожному в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (чоловік/батько), померлого [INFO] року, якому в свою чергу належала 1/5 частина домоволодіння та 1/5 частина цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Свої вимоги обґрунтовували тим, що у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме свідоцтва про право власності на нерухоме майно, їм в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що позбавляє їх можливості оформити спадщину на спадкове майно та оформити право власності на належні їм частки домоволодіння. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, однак до суду подали письмову заяву, в якій просили позов задоольнити, розгляд справи провести у їх відсутності та судові витрати по сплаті судового збору покласти на їх рахунок. Представник відповідача - Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, проти задоволення позову не заперечує та просив розгляд справи провести у його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, відзиву на позовну заяву суду не надали, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON], яка була головою двору, [PERSON], [PERSON] (позивач), [PERSON] та [PERSON] (позивач) значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 29.01.2018 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS], побудовані у період з 1972 року по 1975 рік (а.с. 7-10). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON], [PERSON], [PERSON] (позивач), [PERSON] та [PERSON] (позивач) в рівних долях (по 1/5 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його матір'ю є [PERSON] (а.с. 20). [PERSON] та [PERSON] з 01.06.1970 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 22). У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] (позивач), [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с. 21, 23). [PERSON] та [PERSON] (відповідач) 28.04.1993 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 23). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] прийняв спадщину за законом після смерті матері [PERSON], успадкувавши належну їй 1/5 частину домоволодіння, оскільки, як спадкоємець першої черги за законом, проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 97 від 05.02.2018 року (а.с. 11). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 21/2012 від 31.01.2012 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON], з якої вбачається, що син спадкодавця -[PERSON] є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину та прийняли її немає (а.с. 73-101). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, в т.ч. належну йому 1/5 частину домоволодіння, яка не є предметом даного позову. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є [PERSON] (мати), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син) та [PERSON] (донька). 15.03.2010 року [PERSON] (відповідач/син) та [PERSON] (відповідач/донька) отримали свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], успадкувавши 1/8 частину квартири, розташованої по [ADDRESS], яка не є предметом даного позову (а.с. 18-19). [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину за законом після смерті [PERSON], успадкувавши належну йому 1/5 частину домоволодіння та 1/5 частину цього ж домоволодіння, яку він в свою чергу успадкував в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], оскільки, як спадкоємці першої черги за законом, проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 97 від 05.02.2018 року (а.с. 11). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 75/2018 від 05.03.2018 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON], з якої вбачається, що дружина спадкодавця [PERSON] (позивач) та син спадкодавця [PERSON] (позивач) є єдиними спадкоємцями в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину та прийняли її немає (а.с. 56-105). Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на 4/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS], в т.ч.: на належні їм по 1/5 частині домоволодіння кожному та по 1/5 частині домоволодіння кожному в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (чоловік/батько). [PERSON] (позивач) та [PERSON] (позивач) в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS], яка залишилась після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. за № 680/02-31 від 30.07.2018 року (а.с. 17). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на на належні їм частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та на частки цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (чоловік/батько). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Враховуючи те, що позивачі просили судові витрати по сплаті судового збору покласти на їх рахунок, подавши відповідну заяву, суд вважає, що понесені ними судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 779,62 грн. (квитанція № 0,0,1154547876.1 від 10.10.2018 року, № 0.0.1154546842.1 від 10.10.2018 року, а.с. 1, 2), слід покласти на їх рахунок. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1241, 1268 ЦК України,

Outcome: approved