Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернувся до Харківського районного суду з позовом до [PERSON] (відповідач 1) та [PERSON] (відповідач 2), треті особи - [PERSON], Харківський РВ ГУДМС у Харківській області, Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, в якому, з урахуванням уточнень, просить усунути перешкоди у користуванні належним йому майном шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] Харківського району Харківської області, що є підставою для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою. В обґрунтування позову зазначає, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. На час звернення з позовом до суду в належній позивачу квартирі зареєстровані за місцем проживання: [PERSON], [INFO] (позивач) з 04.04.1995 р. по теперішній час; [PERSON], [INFO] (відповідачка) з 04.04.1995 р. по теперішній час; [PERSON], [INFO] (3 особа) з 10.11.2014 р. по теперішній час. Відповідачка є рідною донькою Позивача, при народженні - [PERSON]. Відповідачка була зареєстрована за місцем проживання у зазначеній квартирі на прохання її матері, тимчасово. Фактично на момент реєстрації за зазначеною адресою відповідачка вже перебувала у шлюбі з [PERSON] та з 1994 року проживала з ним спільно за адресою: [ADDRESS] Харківського району Харківської області, де і мешкає по теперішній час. Відповідачці перешкоди у проживанні в зазначеній квартирі ніхто не чинив, що підтверджується листами, наданими КП «Пісочинське ВУ ЖКГ» та Харківським РВ ГУ МВС України в Харківській області. Вже після відкриття провадження у справі, 10.02.2015 року, відповідачка зареєструвала за місцем проживання у квартирі, належній [PERSON], свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дії відповідачки по реєстрації малолітньої дитини у належній Позивачу квартирі направлені на створення штучних обмежень прав Позивача щодо вільного розпорядження належним йому майном. Позивач вважає, що у відповідачів не було і немає на цей час права користування жилим приміщенням у належній Позивачу квартирі, а реєстрація їх за місцем проживання в цьому помешканні направлена на обмеження права власності позивача на зазначене майно. У судовому засіданні представник позивача та позивач, допитаний як свідок, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON], яка одночасно є законним представником неповнолітнього відповідача [PERSON], в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмові заперечення проти позову, в яких просила розглядати справу за її відсутності. У наданих відповідачем письмових запереченнях (а.с. 88-90) відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими і зазначає, що статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. [PERSON] є її батьком. Відповідач не мала у власності будь-якого житла і не має його на даний час, тому 04 квітня 1995 року батько зареєстрував її як члена родини у придбаній ним квартирі [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу квартири від 25 березня 1995 року. В даний час в квартирі проживає та зареєстрована стороння особа - [PERSON] разом зі своєю неповнолітньою донькою та чоловіком, які не пускають відповідача до квартири, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до Пісочинського селищного голови, КП «Пісочинське виробниче управління ЖКГ» та у відділ міліції, де були прийняті її заяви та будуть застосовані відповідні заходи реагування. Спірна квартира являється двокімнатною і в ній проживає батько та [PERSON] зі своєю сім'єю, яка зареєстрована в квартирі з 10.11.2014 року. Враховуючи таку ситуацію, це унеможливлює спільне проживання, що є поважною причиною відсутності відповідача деякий час в квартирі. При цьому вона перебуває на обліку в амбулаторії загальної практики сімейної медицини сел. Пісочин, регулярно проходить там лікування та звертається туди за медичною допомогою. Її з сином не пускають до квартири, неодноразові спроби туди попасти не дали позитивного результату, двері ніхто не відчиняє, а телефоном батько повідомив, що не пустить її до квартири, у зв'язку з чим вона змушена звертатися до суду з позовом про поновлення житлових прав та вселення. Третя особа [PERSON], допитана як свідок, у судовому засіданні пояснила, що позивач є її вітчимом, а відповідач [PERSON] є його рідною донькою. У 2001 році позивач одружився на її матері і вони почали проживати за спірною адресою. В цю квартиру відповідач ніколи не приїжджала, лише на похорони бабусі і матері третьої особи, жити там ніколи не бажала. Захотіла жити там лише після подачі позову до суду. У даний час у спірній квартирі проживають позивач і третя особа з родиною - чоловіком і дитиною. В той же час у відповідачки є свій двоповерховий будинок у м. Люботин, на п'ять кімнат. Ніхто відповідачці ніколи не перешкоджав мешкати за спірною адресою, таке питання ніколи не стояло. За цією адресою вони мешкають з осені 1998 року, відповідачки там ніколи не було. Представник Служби у справах дітей Харківської РДА в судовому засіданні при вирішенні позову поклалась на розсуд суду. Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. Позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копіями договору купівлі-продажу від 25.03.95 року та витягами про державну реєстрацію (а.с. 10-14). Згідно з копією паспорта, позивач зареєстрований за вказаною адресою з 04 квітня 1995 року (а.с. 8). Згідно з довідкою КП «Пісочинське ВУЖКГ» від 20.11.14 р., за спірною адресою зареєстровані позивач, а також [PERSON] і [PERSON] (а.с. 15). Згідно з листом КП «Пісочинське ВУЖКГ» від 17.11.14 р., ніяких звернень від [PERSON] за період з січня 2010 року по теперішній час з приводу вчинення їй перепон у проживанні за адресою: [ADDRESS], не надходило (а.с. 16). З листа Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області від 17.11.14 р. (а.с. 17) убачається, що згідно бази даних «Факт» Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області в період з січня 2010 року по теперішній час із заявами з приводу вчинення перепон у проживанні за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не зверталась. Згідно з актами про відсутність за місцем проживання понад один рік від 05.11.14 р. та від 09.03.15 р., складеними мешканцями [ADDRESS], [PERSON] іноді приїжджала в гості до родини [PERSON], проте в даній квартирі не проживає (а.с. 18, 62). Згідно з карткою реєстрації особи (а.с. 43), [PERSON] зареєстрована за спірною адресою з 04.04.1995 р., [PERSON] з 10.02.2015 року. Відповідач [PERSON], [INFO], є сином відповідача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження (а.с. 44). Згідно з довідкою КП «Пісочинське ВУЖКГ» від 23.02.15 р. (а.с. 56), за спірною адресою зареєстровані позивач, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (з 10.02.15 р.) З листа Відділу освіти Люботинської міської ради від 04.03.15 р. убачається, що [PERSON] навчається у 4-б класі Люботинської гімназії № 1 (а.с. 58). Згідно з листом Люботинської гімназії № 1 від 05.03.15 р. (а.с. 73), [PERSON] дійсно навчається у 4-Б класі гімназії з першого класу. При наданні документів до навчального закладу у заяві матері [PERSON] вказано адресу проживання: [ADDRESS], та надано медичну довідку про стан здоров'я дитини з Люботинської міської центральної лікарні. У листі Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області від 24.03.15 р. зазначено, що 13.03.15 р. до чергової частини ВМ (м. Люботин) надійшло повідомлення [PERSON] про те, що за місцем мешкання батько заявниці не впускає її до квартири (а.с. 81). Згідно з листом КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Люботинської міської ради від 19.03.15 р. (а.с. 83), [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], з 16.05.2005 року перебуває на диспансерному обліку у лікарі-педіатра, постійно отримує амбулаторне та стаціонарне лікування. З листа КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги сел. Пісочин Харківського району» убачається, що [PERSON], [INFO], знаходиться під наглядом в АЗПСМ сел. Пісочин з 25.02.2015 року (а.с. 84). Згідно з висновком Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області від 17.03.15 р. за заявою [PERSON] від 13.03.15 р., підтвердити факт, що [PERSON] не впускає свою донько [PERSON] до квартири, не уявилося можливим (а.с. 91). Згідно з листом КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги сел. Пісочин Харківського району» від 25.03.15 р., [PERSON] перебуває на обліку в амбулаторії загальної практики сімейної медицини з 1998 року (а.с. 93). 09 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до Харківського районного суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про вселення в спірну квартиру, 19 травня 2015 року за її позовом відкрито провадження у справі (а.с. 103, 140). 11.03.2015 р. [PERSON] звернулась до КП «Пісочинське ВУЖКГ» із заявою про те, що [PERSON] не впускає її до спірної квартири (а.с. 125). Допитаний як свідок позивач [PERSON] пояснив суду, що приблизно 20 років назад розлучився із дружиною, матір'ю відповідачки, купив собі двокімнатну квартиру. Потім на прохання колишньої дружини він прописав у себе доньку [PERSON], бо їй треба було стати на облік у лікарні, а прописки не було. Донька мешкає з чоловіком у Люботині, а позивач вимушений платили рахунки за комунальні послуги також за доньку та онука, якого донька без його відома прописала у лютому 2015 року. В квартирі зараз мешкають позивач, донька від другого шлюбу з родиною. [PERSON] в цій квартирі ніколи не з'являлась і не бажала проживати. Вказані пояснення підтвердила в судовому засіданні допитана як свідок третя особа [PERSON] Той факт, що [PERSON] кілька років не мешкає у спірній квартирі, підтвердили допитані в якості свідків у судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом врегульовано статтею 405 ЦК України, якою визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, член сім'ї власника житла має право користування цим житлом у разі, якщо проживає разом з ним. При цьому член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, позивач є власником спірної квартири за адресою: [ADDRESS], у якій з 04.04.95 р. зареєстрована його донька [PERSON], а з 10.02.15 р. його внук [PERSON] Як убачається з досліджених у справі доказів, більше року відповідачі [PERSON] та [PERSON] не мешкають за спірною адресою, оскільки мешкають за адресою: [ADDRESS]. Факт постійного проживання [PERSON] у м. Люботині підтверджується, зокрема, тим, що з народження він перебуває на обліку у медичному закладі м. Люботина, з першого класу є учнем Люботинської гімназії № 1. При цьому докази того, що [PERSON] не проживала у спірній квартирі з поважних причин, матеріали справи не містять. Доводи відповідача про те, що вона не мала можливості проживати за спірною адресою у зв'язку з тим, що позивач та [PERSON] перешкоджали їй у цьому, спростовуються зібраними у справі доказами. Так, з аналізу наявних у справі доказів убачається, що усі докази, на які посилається відповідач в обґрунтування факту перешкоджання їй у вселенні в спірну квартиру, стосуються періоду часу після відкриття провадження в даній справі, тобто після 18 грудня 2014 року. Так, до Харківського РВ ГУМВС України з відповідною завою вона звернулась 13.03.15 року, до КП «Пісочинське ВУЖКГ» 11.03.15 року. Малолітній [PERSON] зареєстрований відповідачем за спірною адресою [PERSON] 10.02.15 р. До суду із позовом про вселення у спірну квартиру [PERSON] звернулась 09 квітня 2015 року. Таким чином, відповідачем [PERSON] не доведено зазначені у своїх запереченнях факти того, що вона з сином не мала можливості мешкати за спірною адресою з поважних причин, водночас зібраними у справі доказами підтверджено відсутність відповідачів у спірній квартирі понад один рік без поважних причин, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою, підлягають задоволенню. Оскільки норма статті 405 ЦК України є спеціальною по відношенню до статті 391 ЦК України, якою передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні спірним жилим приміщенням задоволенню не підлягають. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду.

Outcome: partial