Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

[PERSON] у судовому порядку звернулася до [PERSON] з позовом, у якому зазначила, що вона відповідно до рішення Голопристанської міської ради Херсонської області № 181 від 23.12.2020 року про призначення піклувальником над неповнолітньою дитиною [PERSON] є опікуном, піклувальником [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що батько дитини [PERSON] , згідно з рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 12 жовтня 2020 року, позбавлений батьківських прав. Мама дитини [PERSON] померла [INFO] .Відповідач матеріальної допомоги для забезпечення дитини не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, не проявляє інтересу до навчання дитини та його вподобань. В зв`язку з цим, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти заявленого позивачем розміру аліментів. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] ,що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 12.10.2020 року [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13 лютого 2020 року, виданого Голопристанським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), мати дитини [PERSON] померла [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області № 181 від 23.12.2020 року, [PERSON] призначено піклувальником над неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 67 ЦК України встановлено, що опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Відповідно до ч.1 ч. 4 ст. 249 СК України - опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти; цивільні права та обов`язки опікуна, піклувальника встановлюються Цивільним кодексом України. Частиною 3 ст. 72 ЦК України встановлено, що опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо. Встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на аліменти, пенсії інші соціальні виплати відповідно до ч. 2 ст. 247 СК України. Таким чином, враховуючи, що піклувальник/опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, суд вважає, що позивач має право на звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, який позбавлений батьківського піклування, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до положень ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Зважаючи на викладене, беручи до уваги роз`яснення пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, враховуючи, що позивач займається вихованням неповнолітньої дитини, повністю утримує його, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань по утриманню дитини, визнає позов, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved