Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є позивач [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За вказаною адресою зареєстровані: позивач [PERSON] , дружина позивача [PERSON] , мати позивача [PERSON] , донька позивача [PERSON] , син позивача [PERSON] та племінниця позивача [PERSON] . Однак, у спірній квартирі відповідач [PERSON] не проживає без поважних причин понад один рік та комунальні платежі не сплачує. Її особисті речі у квартирі відсутні. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні 20.11.2019 позивач пояснив, що відповідач [PERSON] є його племінницею. Вона біля 20 років проживає у Сербії та є громадянкою Сербії, вона знає про подання цього позову до суду та мала надіслати заяву про розгляд справи без її участі. У судове засідання 04.12.2019 позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явилася, про причину неявки суд не повідомивла, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона з 2004 року проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є племінницею її чоловіка [PERSON] . Племінниця її чоловіка завжди жила в Сербії та проживає там зараз разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Останній раз племінниця позивача приїжджала до них в гості в Сєвєродонецьк приблизно в 2007 році, з тих пір [PERSON] жодного разу до Сєвєродонецька не приїжджала. [PERSON] знає про подання цього позову до суду. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона з 1985 року проживає за адресою: [ADDRESS] . Вона знайома із позивачем та його родиною, іноді заходить до них в гості. Останній раз вона бачила племінницю позивача дуже давно, точного часу вона не пам`ятає, але це було точно більше п`яти років тому. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.10.2006 року, виданого Сєвєродонецькою міською радою на підставі рішення виконкому №1819 від 17.10.2006 року, копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12249588 від 23.10.2006 року та копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННЕ №071884 від 06.08.2019 року. Згідно з копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 18.10.2019 року № 23407, виданої 18.10.2019 року Відділом адміністративних послуг Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: позивач - [PERSON] , [INFO] , дружина позивача - [PERSON] , [INFO] , мати позивача - [PERSON] , [INFO] , донька позивача - [PERSON] , [INFO] , син позивача - [PERSON] , [INFO] , та племінниця позивача - [PERSON] , [INFO] . Показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджується, що [PERSON] є племінницею [PERSON] . Вона завжди жила в Сербії та проживає там зараз разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Останній раз племінниця позивача приїжджала в Сєвєродонецьк приблизно в 2007 році. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає понад один рік без поважних причин, що підтверджується достовірними показаннями свідків, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою, підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 16.10.2019 року про сплату судового збору у сумі 768 грн. 40 коп. Разом з тим, позивач у позовній заяві просив не стягувати з відповідача на його користь судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим та розумним не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Outcome: approved