Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

[PERSON] у травні 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири, вказавши що позивач є власником квартири [ADDRESS]. [PERSON] проживає поверхом вище у квартирі №30. 22.10.2014 року квартира [PERSON] була затоплена внаслідок поломки сантехнічного обладнання в квартирі [PERSON]. Згідно з висновком експертного будівельного дослідження №2/15 від 03.04.2015 року вартість проведення ремонту квартири позивача становить 9249 гривень. За проведення експертизи [PERSON] було сплачено 1850 гривень, а на відправку телеграм про огляд квартири було витрачено 135,97 гривень. Внаслідок залиття квартири було пошкоджено телефон, на ремонт якого позивач витратила 100 гривень. Крім того [PERSON] вважала, що їй завдана моральна шкода, яка полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодженого внаслідок залиття майна, необхідності застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя. Також за твердженням [PERSON] внаслідок залиття загострилися наявні в неї захворювання. В грошовому виразі позивач оцінила завдану їй моральну шкоду у 7000 гривень. Оскільки добровільно відшкодувати завдану шкоду [PERSON] відмовляється позивач просила суд стягнути з відповідача 9249 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, 1850 гривень витрат на оплату послуг експерта, 135,97 гривень витрат на відправку телеграм про огляд квартири, 100 гривень витрат на ремонт телефону, 7000 гривень на відшкодування моральної шкоди та судовий збір у сумі 243,6 гривень. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні, підтвердили обставини викладені у позові. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали. У своїх письмових запереченнях посилались на те, що оскільки причиною залиття квартири [PERSON] визначено вихід з ладу згону та футорки батареї в квартири [PERSON], а відповідач жодним чином не змінювала вказану батарею та не порушувала її цілісність то відсутня її вина у завданні шкоди позивачу. Виявити корозію труби під шаром фарби [PERSON] можливості не мала. Вважали, що саме КП «Придніпровська СУБ» повинно нести відповідальність за шкоду завдану [PERSON], як підприємство, що зобовязано було здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання квартири [PERSON] та його підготовку до експлуатації в осінньо-зимовий період згідно Договору від 21.01.2014 року між [PERSON] та КП «Придніпровська СУБ». Крім того просили врахувати, що Акт про залиття від 24.10.2014 року складено не комісією, а лише одним інспектором Лесь Л.А.. Розмір моральної шкоди оціненої позивачем у 7000 гривень є необґрунтованим. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні додатково пояснила, що є власником квартири [ADDRESS] та зареєстрована в ній сама. 21.10.2014 року вона поїхала зі своєї квартири на дачу за межі міста. Про те, що 22.10.2014 року буде розпочато опалювальний сезон вона не знала. 22.10.2014 року їй зателефонував брат та повідомив про залиття її квартири та квартири [PERSON] внаслідок пориву системи опалення. 24.10.2014 року в її квартирі, на її прохання працівники КП «Придніпровська СУБ» поміняли стару батарею на нову, яку вона придбала за свої кошти. Також до неї приходила інспектор Лесь Л.А., яка складала Акт про залиття. Представник третьої особи КП «Придніпровська СУБ» вважав позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими. У своїх письмових поясненнях зазначив, що КП «Придніпровська СУБ» з 01.11.2009 року надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, у тому числі послуги з обслуговування внутрішньо будинкової системи централізованого опалення в будинку №40 по вул. Чигиринська м. Черкаси. Однак залиття квартири [PERSON] 22.10.2014 року сталося внаслідок аварії не на внутрішньо будинковій системі опалення, а на внутрішньо квартирній мережі, обовязок підтримувати яку в належному стані покладено на власника квартири. Акт про залиття підписано як представником КП [PERSON], так і мешканцями квартир №26 та №30 [PERSON] та [PERSON] без будь-яких зауважень. Суд вислухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази та висновок експерта встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом №4094 від 19.03.1993 року про право власності на житло (а.с. 7). Квартира є однокімнатною та розташована на 7 поверсі 9-ти поверхового будинку (а.с. 5-6). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Договором дарування квартири від 21.03.2002 року (а.с. 97). Відповідно до Акту про залиття від 24.10.2014 року складеного інспектором КП «Придніпровська СУБ» [PERSON] та затвердженого директором вказаного КП 22.10.2014 року у квартирі [ADDRESS] сталася аварія на системі опалення протікання на внутрішньо-квартирній мережі системи опалення (порив приладу опалення згону та футорки). Внаслідок аварійної ситуації в кв. №30 відбулося залиття жилої кімнати та коридору в нижче розташованій квартирі №26. Акт про залиття підписано [PERSON] та [PERSON] без будь-яких зауважень (а.с. 8). Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила факт складання Акту про залиття від 24.10.2014 року та достовірність викладених у ньому даних. Додатково пояснила, що повідомлення про початок опалювального сезону було розміщено на всіх будинках, які обслуговує КП «Придніпровська СУБ». В той же час система опалення заповнюються водою не в день початку опалювального сезону, а приблизно за місяць до цього. До вказаного залиття [PERSON] в КП з приводу обстеження системи опалення не зверталася. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її тітка з якою вона мешкає на одному поверсі. Восени 2014 року, коли [PERSON] не було вдома, в квартирі №30 відбулося залиття про що їй повідомили сусіди. Відкривши квартиру [PERSON] вона побачила, що у жилій кімнаті знизу батареї, біля входу труби в батарею, під напором витікає гаряча вода. При цьому шар води на підлозі становив вже декілька сантиметрів. Також вона була у квартирі [PERSON] та бачила, що вода із квартири [PERSON] затопила квартиру позивача. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили результати залиття квартири позивача, які бачили особисто, - були залиті стеля, стіни, підлога у кімнаті та коридорі. Пояснили, що тривалий час знають [PERSON], яка дуже хворіє та переживає з приводу залиття своєї квартири. Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження №2/15 від 03.04.2015 року складеного судовим експертом [PERSON] (а.с. 14-48), - розмір майнової шкоди заподіяної власнику квартири [ADDRESS], як вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень приміщень квартири №26 внаслідок її залиття, яке відбулося 22.10.2014 року складає 9242 гривень. Під час проведення експертного дослідження встановлені ознаки пошкодження внаслідок залиття конструктивних елементів та опоряджувальних покриттів квартири №26, а саме на стелі, стінах, підлозі у жилій кімнаті та передпокої (коридорі), а також дверного блоку в жилій кімнаті. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені ст. ст. 1166-1167 ЦК України, а також п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27.03.1992 року № 6, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4 за змістом яких заподіяна шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла за умови, що дії чи бездіяльність останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст. 1166 ЦК). Законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися не припущеннях. В той же час відповідачем [PERSON] не доведено, що залиття квартири позивача 22.10.2014 року відбулося не з її вини. 21.01.2014 року між КП «Придніпровська СУБ», як виконавцем та [PERSON], як споживачем укладено Договір №13/351 від 21.01.2014 року (а.с. 92-93), предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку за адресою [ADDRESS]. Виконавець надає послуги відповідно до затвердженого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Додатком до Договору №13351 від 21.01.2014 року є Перелік робіт і послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, до якого входить зокрема поточний ремонт та технічне обслуговування внутрішньобудинкової системи теплопостачання. Відповідно до п.13 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України\~від 1 червня 2011 р. № 869 (зі змінами та доповненнями), - внутрішньобудинковою системою гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача (житлового приміщення у гуртожитку), нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку). Оскільки досліджені судом докази, зокрема Акт про залиття, фотознімки (а.с. 95), показання свідка [PERSON] свідчать про те, що залиття 22.10.2014 року відбулося внаслідок пориву згону та футорки приладу опалення (батареї) у квартирі [PERSON] суд приходить до висновку, що 22.10.2014 року аварія у квартирі [PERSON] відбулася не на внутрішньобудинковій, а на внутрішньоквартирній мережі системи опалення. За належний стан внутрішньоквартирної мережі системи опалення у даному випадку несе відповідальність власник квартири [PERSON]. Власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить (ст. 322 ЦК України). Згідно ст. 177 ЖК Українcької РСР громадяни зобовязані забезпечувати і підтримувати схоронність жилого приміщення, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Відповідно до п.11 Договору №13/351 від 21.01.2014 року між КП «Придніпровська СУБ» та [PERSON], саме на споживача покладено обовязок своєчасно проводити підготовку квартири та технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Заподіяння шкоди [PERSON] відбулося з вини [PERSON], яка хоча і не бажала та не передбачала негативні наслідки своєї бездіяльності для [PERSON], але як дієздатна особа та власник житла, не мала жодних обєктивних або субєктивних перешкод, аби запобігти заподіянню шкоди [PERSON], у тому числі шляхом належного утримання та підготовки технічного обладнання системи опалення своєї квартири до експлуатації в осінньо-зимовий період. При цьому суд звертає увагу, що 24.10.2014 року, у звязку із аварією 22.10.2014 року, [PERSON] за власні кошти була замінена батарея, на якій відбувся порив, після чого про будь-які недоліки чи аварії на внутрішній мережі системи опалення у квартирі відповідача суду не повідомлено. Статтею 190 ЖК Української РСР передбачено, що громадяни, які заподіяли шкоду жилим приміщенням зобовязані її відшкодувати. За таких обставин суд вважає встановленими факт заподіяння шкоди майну позивача внаслідок залиття квартири 22.10.2014 року, протиправність бездіяльності відповідача [PERSON] та її вину у залитті квартири [ADDRESS], а також безпосередній причинний звязок між бездіяльністю [PERSON] та завданою шкодою. А тому з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути: на відшкодування матеріальної шкоди 9249 гривень, яквартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень внаслідок залиття 22.10.2014 року квартири позивача підтверджених висновком експертного будівельно-технічного дослідження №2/15 від 03.04.2015 року; витрати на оплату послуг експерта в сумі 1850 гривень, оплата яких [PERSON] підтверджених квитанціями від 22.01.2015 року та 03.04.2015 року (а.с. 13); а також витрати у сумі 57,98 гривень (а.с. 50) на оплату телеграми №1/11 від 14.01.2015 року для повідомлення [PERSON] про дату та час проведення огляду експертом квартири [PERSON], що є обовязковим згідно п.3.9. Інструкції про призначення й проведення судових експертиз та експертних досліджень. Необхідність витрат [PERSON] на оплату інших телеграм в сумі 77,99 гривень та інтернет послуг в сумі 3,5 гривень (а.с. 50) у судовому засіданні не доведена. Витрати на ремонт телефону в сумі 100 гривень сплачені [PERSON] по квитанції від 03.11.2014 року (а.с. 12) не можуть бути стягнуті з [PERSON] на користь позивача оскільки у судовому засіданні не доведено причинний звязок між несправністю телефону та залиттям 22.10.2014 року. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що залиття квартири позивача 22.10.2014 року призвело до душевних страждань та втрати нормальних життєвих звязків [PERSON], потребувало від неї додаткових зусиль для організації свого життя та на певний час змінило уклад її життя. При цьому суд зважає, що на час залиття 22.10.2014 року [PERSON] виповнилося 78 років, а для людини такого похилого віку душевні переживання та порушення звичайного способу життя були особливо складними. Однак суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди заявлений позивачем у 7000 гривень, підлягає зменшенню до 1500 гривень, оскільки такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд визначає виходячи з характеру та тривалості правопорушення, глибини душевних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності та справедливості. Крім того суд не може погодитися із доводами [PERSON] про те, що залиття квартири призвело до загострення наявних в неї хвороб, оскільки у судовому засіданні не доведено причинний звязок між наявними у [PERSON] хворобами, їх загостреннями (а.с. 9-11) і залиттям 22.10.2014 року. Посилання позивача на те, що розмір моральної шкоди повязаний із необхідністю купувати нові шпалери та інші нові будівельні матеріали є помилковим, оскільки моральна шкода полягає у душевних та фізичних стражданнях, а не у необхідності здійснення грошових витрат. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з того, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 243,6 гривень (а.с. 1). Враховуючи часткове задоволення позовних вимог [PERSON] на її користь з [PERSON] згідно ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір в сумі 168,16 гривень пропорційно до задоволених вимог, із розрахунку: 12656,98 (сума задоволених позовних вимог) х 100% / 18334,97 грн. (сума заявлених позовних вимог) х 243,6 грн. (сума сплаченого судового збору) = 168,16 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial