Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], звертаючись до зі справжнім позовом, просять постановити рішення, яким визнати за [PERSON], як за спадкоємцем по заповіту післі смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] року, право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS], і на 1/8 частину названого будинку і господарських споруд, розташованих за вказаною адресою, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року; а також визнати за [PERSON], як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, право власності на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS]. Позивачі вказують, що після смерті батьків вони прийняли спадщину шляхом подачі в нотаріальну контору заяв про прийняття спадщини, але оформити факт прийняття спадщини не можуть тому, що за життя батьків не було отримано свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташованими за вище вказаною адресою. Баннівська сільська рада Болградського району Одеської області позов визнає, просить суд справу рознлянути у відсутності свого представника. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за [ADDRESS] на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1/4 частці вищеназваного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому. Наведене підтверджується довідкою Баннівської сільської ради про склад і тип двору, рішенням Баннівської сільської ради № 61 від 12.11.2012 року , технічним паспортом . [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть. На день смерті спадкодавця в вищеназваному житловому будинку були зареєстровані і проживали позивач [PERSON], що є її сином згідно свідоцтва про народження (а.с. ) та чоловік померлої [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою Баннівською сільською радою, а також відміткою в паспорті позивача. З копії спадкової справи, заведеної щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] звертався з заявою до держнотконтори про прийняття спадщини як спадкоємець за заповітом, але свідоцтво про право на спадщину не отримав . Чоловік померлої [PERSON] у встановленому порядку відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини , а також від одержання обовязкової частки у спадщини шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. Зміст ст.ст. 225,229-231 і 233, а також 1273. 1274, 1275 ЦК України йому були роз'яснени . Таким чином встановлено, що позивач [PERSON] після смерті своєї матери прийняв спадщину та став власником 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за [ADDRESS], але свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримав у зв'язку з тим, що за життя матери не було оформлено парво власності на приналежну ій частину вище названого будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому. [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яку фактично прийняли позивачі [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька.. Кожний з них успадкував по 1/8 частини вище названого будинку господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, але нотаріально оформити факт прийняття спадщини не можуть, тому що за життя батька не було отримано свідоцтво про парво власності на будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованими за вище вказаною адресою. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином позивачі, як спадкоємці за заповітом та за законом першої черги, відповідно до ст. 1268 ЦК України прийняи спадщину після смерті батьків. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved