Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

[PERSON], яка діє від імені та в інтересах [PERSON] 19.07.2016 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на майновий пай члена КСП ім. Кутузова за спадщиною, після смерті батька. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 23.12.1996 року помер [PERSON], який мав право на пайовий фонд майна КСП ім. Кутузова, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай. Після смерті батька, позивач звернулась до приватного нотаріуса Кілійської районної нотаріальної контори для прийняття спадщини, проте право власності на право на земельну частку (пай) належним чином оформити не змогла, оскільки правовстановлюючі документи містять помилку в написанні прізвища спадкодавця, а саме прізвище спадкодавця в свідоцтві про смерть зазначено як «Кожухар», а в правовстановлюючих документах - «Кожокар». На підставі викладеного позивач, просить встановити факт належності правовстановлюючого документу спадкодавцю та визнати за нею право власності на спадкове майно, після смерті батька. Представник позивача за довіреністю, [PERSON], в судове засідання не зявилась, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України. \~ Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач, [PERSON], народилась 09.07.1958 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-БМ № 439849, виданим Горбюро ЗАГС м. Кагул МССР, батьками записані [PERSON] та [PERSON], актовий запис про народження № 88. Згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0081358, виданим Кілійською районною державною адміністрацією, [PERSON], який проживає в [INFO], на підставі рішення Кілійської районної державної адміністрації від 22 листопада 1996 року № 509, йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Кутузова, розміром 2, 93 в умовних кадастрових гектарів. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 448060, виданого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, [PERSON], помер 09.11.1996 року в с. Дмитрівка, Кілійського району, Одеської області, актовий запис про смерть № 36. Відповідно до повідомлення приватного нотаріусу Кілійського районного нотаріального округу Одеської області за вих. № 194/02-14 від 24.05.2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з розбіжностями у написані прізвища спадкодавця у правовстановлюючих документах. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно до ч. 1 ст. 1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ст. ст. 1, 9 Закону України від 14 лютого 1992 року\~«Про колективне сільськогосподарське підприємство»\~колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Відповідно до п.4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 4.18 розділу 4 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 та 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 Постанови ВСУ N 5 від 31.03.95). Судом встановлено, що позивач фактично прийняла спадщину, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 09.11.1996 року та мав право на майновий пай, у звязку з чим вона позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved