Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 26.12.2018 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору №SAMABWFC00001857320 та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач свої зобов`язання за Договором та угодою не виконував, у зв`язку з чим станом на 14.06.2020 року має заборгованість - 23460,04 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав АТ «А-Банк». На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №SAMABWFC00001857320 від 26.12.2018 у розмірі 23460,04 грн станом на 14.06.2020 року, яка складається з наступного: 12183,00 грн - заборгованість за кредитом, 11277,04 грн - заборгованість по відсоткам, та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що 12.03.2019 в період часу з 19:23 годин по 13:10 годин 13.03.2019, невідома особа здійснила крадіжку грошових коштів з банківської карти «А-Банк» № [NUMBER] в сумі 12000,00 грн. 13.03.2019 [PERSON] викликав поліцію та повідомив про крадіжку грошових коштів. Поліція прийняла заяву та відкрила кримінальне провадження №12019130370000422. Також 13.09.2019 [PERSON] поїхав до відділення АТ «А-Банк» в м.Сєвєродонецьк та написав заяву на ім`я начальника служби безпеки Нижника Р.М., що 12.03.2019 о 18:39 невідома особа незаконно скористалася його номером телефону через службу Vodafone і зняла з банківської карти кредитні кошти. На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 22 грудня 2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій представником позивача зазначено, що якщо власник інформація про персональні дані клієнта, PIN-код, реквізити картки стала доступною третім особам, власник повинен негайно сповістити про це Банк. Таким чином, відповідач сам визнав, що повідомив Банк про здійснення операції лише наступного дня, що є порушенням Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку так і п.6 розділу VІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05.11.2014 №705. Також представник позивача зазначив, що факт звернення позивача до правоохоронних органів та порушення кримінального провадження, не підтверджує факту шахрайства сторонніми особами до закінчення проведення досудового розслідування та постановлення відповідного судового рішення. На підставі викладеного представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, розгляд справи просив проводити без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку від 26.12.2018 року відповідач отримав кредитну картку в АТ «А-Банк» та виразив згоду із тим, що вказана Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором від 26.12.2018 року, станом на 14.06.2020 заборгованість відповідача перед позивачем складає 23460,04 грн, яка складається з: 12183,00 грн - заборгованість за тілом кредита, 11277,04 грн - заборгованість по відсоткам. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Щодо стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам, суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 26.12.2018 року процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за договором, просив стягнути тіло кредиту та проценти за його користування. Як на підставу своїх позовних вимог про погашення заборгованості за договором, позивач посилався на витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», які не підписані відповідачем. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Акцент-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Так, надані позивачем умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані. Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також суд вважає за необхідне зазначити, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ «Акцент-Банк» повідомив споживача про умови кредитування та узгодив зі споживачем саме ті умови, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності, та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 (провадження № 61-9618св19). Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам у розмірі 11277,04 грн, задоволенню не підлягають. Разом з тим, щодо посилань відповідача на те, що з його банківської карти «А-Банк» 12.03.2019 було здійснено крадіжку в сумі 12000,00 грн, суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне. Ухвалою суду від 27.08.2020 витребувано з Сєвєродонецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області інформацію про хід досудового розслідування по кримінальному провадженню №12019130370000422. 30 грудня 2020 року від Сєвєродонецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області надійшов лист №42716/111/34-2020 від 30.12.2020 з вищевказаною інформацією, в якому зазначено наступне. 13.03.2019 до чергової частини Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області надійшла заява від [PERSON] , про те, що в період часу з 19:23 години 12.03.2019 по 13:10 годину, 13.03.2019 невідома особа здійснила крадіжку грошових коштів з банківської карти «А-банк» № [NUMBER] в сумі 12000,00 грн. 14.03.2019 слідчим відділом Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області за заявою [PERSON] в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №12019130370000422 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. 15.03.2019 було допитано потерпілого [PERSON] . Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №12019130370000422 нікому не повідомлялось про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. 14.03.2020 у кримінальному провадженні слідчим СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області Рибіним В.А. прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Станом на 29.12.2020 постанова від 14.03.2020 про закриття кримінального провадження №12019130370000422 не скасована та не оскаржена. Таким чином, вищевказані посилання відповідача щодо користування його кредитною карткою сторонніми особи, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а сам факт звернення відповідача до правоохоронних органів не підтверджує факту шахрайства сторонніми особами з його банківською картою. Окрім того, відповідно до пункту 6 розділу VІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Проте, як стверджує сам відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, він повідомив банку про факт здійснення платіжних операцій, які він не виконував, лише на наступний день після виявлення такого факту, що є порушенням вимог пункту 6 розділу VІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредита у розмірі 12183,00 грн є обґрунтованими, та підлягають задоволенню. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява Акціонерного товариства «Акцент-Банк» підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №911827171 від 14.06.2020 року про сплату судового збору в сумі 2102,00 грн., який відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1091,59 грн.

Outcome: partial