Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом та просили визнати за ними право власності за кожним по 1/2 частці житлового будинку №5, розташованого по вул. Л.Українки в с. Забріддя Черняхівського району Житомирської області (разом з господарськими будівлями та спорудами), як за спадкоємцями за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 10.12.2013 року в с. Забріддя. Представник позивача [PERSON]- [PERSON], який діє на підставі довіреності від 07.09.2016 року, в судовому засіданні заявлений позов свого довірителя підтримав, просив його задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримала з викладених в ньому підстав, просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява з [PERSON] сільської ради, в якій висловлене клопотання про слухання справи у відсутності їх представника, позов визнав в повному обсязі. В звязку з визнанням позову відповідачем, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову на попередньому розгляді справи згідно ст.130 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 10.12.2013 року в с. Забріддя помер батько позивачів [PERSON] (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок № 5, розташований по вул. Л.Українки в с. Городище Черняхівського району Житомирської області, який побудований у 1964 році. Реєстрація будинку проведена згідно діючого на той час законодавства шляхом внесення відповідного запису до погосподарської книги сільської ради, у відповідності з яким в погосподарській книзі №2 за 1964-2013 роки по особовому рахунку №0078-1, [PERSON] записаний власником спірного будинку (а.с.11). За життя, 15.01.2007 року, [PERSON] уклав заповіт, яким заповідав своїм дітям, позивачам по справі, все належне йому на день смерті майно, зокрема і житловий будинок №5, розташований по вул. 40-річчя Жовтня в с. Забріддя Черняхівського р-ну Житомирської обл., заповіт не змінено та не скасовано (а.с.7). 17.02.2016 року за рішенням №60 третьої сесії [PERSON] сільської ради першого скликання вулицю «40-річчя Жовтня» перейменовано на вулицю «Л.Українки» (а.с.13). Позивачі прийняли спадщину як спадкоємці за заповітом, шляхом подачі заяви про її прийняття до нотаріальної контори, на підставі яких заведено спадкову справу №120/2014 року, що стверджується відповіддю нотаріальної контори (а.с.24). Також у відповідності із відповіддю нотаріальної контори, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, або осіб, які мали право на обовязкову частку в майні спадкодавця немає. Оформлення права на спадщину на спірний будинок в позасудовому порядку неможливо тому що, із постанови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій вбачається, що право власності на спірний будинок за [PERSON] не зареєстровано (а.с.12). Вказані факти сторонами не оспорюються ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. В звязку з цим, судом у відповідності із ст. 61 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Спірний будинок не є самовільною забудовою, та документи на підставі яких проводилась його реєстрація в сільській раді не збереглися і відновити їх неможливо . З огляду на викладене суд приходить до висновку, що реєстрація будинку в погосподарських книгах сільської ради свідчить про те, що на зазначений будинок його власник мав правоустановлюючі документи без яких реєстрація була б неможливою. А тому, суд приходить до висновку, що [PERSON] за свого життя та на час відкриття спадщини, володів на праві власності будинком № 5, розташованим по вул. Л.Українки в с. Забріддя Черняхівського району Житомирської області. Враховуючи викладене, суд вважає, що спірний будинок увійшов до складу спадщини після смерті [PERSON] в силу ст. 1218 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В звязку з цим, спірний будинок належить позивачам, як спадкоємцям за заповітом після смерті [PERSON] з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. У відповідності із ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В звязку з цим, та оскільки право власності на будинок зареєстроване не було, з моменту відкриття спадщини пройшло шість місяців, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, або осіб, які мали право на обовязкову частку в майні спадкодавця, немає, нотаріус відмовив спадкоємцям у видачі свідоцтва про право власності на спадковий будинок, іншого, позасудового порядку для визнання такого права не існує, а тому слід визнати за позивачами [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частку спірного будинку як за спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved