Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

[PERSON] на звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь суму матеріального збитку у розмірі 2 555,00 грн. та суму морального збитку у розмірі 1 000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] 18.02.2020 року о 15 год. 20 хв., перебуваючи у приміщенні середньої загальноосвітньої школи №9 м.Львова, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Коперника, 40, викрав майно на загальну суму 2 555,00 гривень, а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy», який належить малолітній доньці позивача [PERSON] , [INFO] .У зв`язку із незаконними діями [PERSON] , малолітній [PERSON] , завдано моральну шкоду, що полягає у сильних душевних стражданнях, які в подальшому проявилися на стані її здоров`я, вона перестала спокійно спати, відчуває постійну тривогу. Окрім цього, в результаті злочинних дій [PERSON] , [PERSON] не могла користуватися всіма благами та перевагами викраденого телефону, зокрема, втратила змогу бути на зв`язку, зі своїми близькими людьми. Просить позов задоволити в повному обсязі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львів від 17.06.2020 року позовну заяву залишено без руху. 26.06.2020 року на виконання вимог ухвали суду на адресу Галицького районного суду м.Львова надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.06.2020 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони про судове засідання повідомлені належним чином,що підтверджується наявними в матеріалах справи телефонограмами. Відповідач не скористався правом подачі письмового відзиву на позовну заяву. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м.Львова від 29.05.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначено [PERSON] остаточне покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді одного року та одного місяця позбавлення волі.На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від призначеного покарання у виді одного року та одного місяця позбавлення волі, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Крім цього, вказаним вироком встановлено, що 18.02.2020 року о 15 год. 20 хв. [PERSON] , перебуваючи у приміщенні середньої загальноосвітньої школи №9 м.Львова, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Коперника, 40, маючи умисел на викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав залишений без на лавці другого поверху вказаної школи мобільний телефон марки «Samsung Galaxy», який належить [PERSON] , чим завдав останній майнову шкоду у сумі 2555 гривень. Як вбачається із копії квитанції, яка знаходиться в матеріалах справи, вартість мобільного телефону марки «Samsung Galaxy» становить 2555 грн. /а.с.3/. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вказані обставини, встановлені вироком суду у кримінальній справі, не підлягають доведенню в ході розгляду даної цивільної справи. При цьому, ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України, передбачено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. В силу ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч.1,2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У відповідності до вимог ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються стронами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги те, що вина [PERSON] у вчиненні вищевказаних протиправних дій встановлена вироком Галицького районного суду м.Львова від 29.05.2020 року у кримінальній справі №461/4729/20, що в силу ч.6 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню; враховуючи безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями [PERSON] , а саме таємного викрадення мобільного телефону у [PERSON] та враховуючи, що на даний час [PERSON] в добровільному порядку майнову шкоду завдану кримінальним правопорушенням позивачу не відшкодував, при ухвалені судом вироку, питання щодо відшкодування збитків не вирішувалося, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн. суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] зазнала душевних страждань та інших негативних явищ, у неї погіршився стан здоров`я, внаслідок вчинених відповідачем злочинних дій У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховний суд України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого [PERSON] правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань малолітньої [PERSON] , з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 1 000 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір за дві позовні вимоги майнового характеру в сумі 1681,60 грн.

Outcome: approved