Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

[PERSON] (через представника за довіреністю [PERSON]М.) звернулась до суду з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому зазначила, що 09.09.2016 року між нею та [PERSON], [PERSON], було укладено договір купівлі продажу будинку 80, по вулиці Футбольній у місті Запоріжжя, відповідно до умов якого продавець зобовязався зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб строком до 17 вересня 2016 року. На теперішній час умови договору не виконані, у вказаному будинку зареєстрований відповідач. Проте в будинку відповідач не мешкає, речей, які б належали останньому, в будинку також немає. Позивачу стало відомо, що відповідач з 2003 року виїхала за межі України на постійне місце проживання до Російської Федерації, де і мешкає до теперішнього часу. Реєстрація відповідача у будинку порушує цивільні права позивача. Враховуючи викладене, просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: м.Запоріжжя, вул.Футбольна, буд.80. Представник позивача у судове засідання, призначене на 04.11.2016 року, не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До канцелярії суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти розгляду справи без її участі. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала.\~ Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановляє заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.\~\~\~\~ Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією договору купівлі - продажу від 09 вересня 2016 року, реєстраційний №1007, [PERSON] та [PERSON] передали у власність [PERSON] будинок №80 по вулиці Футбольній у м.Запоріжжі, відповідно до п.11 якого продавець зобовязався зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих у будинку осіб (а.с.4-5). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна [PERSON] володіє будинком №80 по вулиці Футбольній у місті Запоріжжі на праві приватної власності (а.с.6). Згідно з копії довідкою від 21.09.2016 року [PERSON] постійно з 29.07.2015 року по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: РФ, м.Ростов Ярославської області, вул.Садова, 21 (а.с.3). Відповідно до копії нотаріально завіреної заяви №1009 від 09.09.2016 року [PERSON] надала згоду та не заперечувала проти зняття з реєстрації у житловому будинку №80 по вулиці Футбольній у м.Запоріжжі Шашло [PERSON], [INFO], оскільки вона виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації у 2003 році (а.с.11). Згідно із відповіддю адресно-довідкового сектору Державної міграційної служби України від 07.10.2016 року , [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] з 1995 року (а.с.16). Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. \~ Згідно зі статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, оскільки відповідач не є власником будинку №80 по вулиці Футбольній в м.Запоріжжі, не проживає там, витрати на його утримання не несе, комунальні послуги не сплачує, а також враховуючи те, що, зокрема, розмір комунальних платежів залежить від кількості зареєстрованих у будинку осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе власник, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в будинку позивача перешкоджає власнику будинку у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. \~\~\~\~\~Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, не надав суду заперечень проти позову. При вищевикладених обставинах, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Позивач не заявляла вимог про стягнення судового збору, тому на підставі\~ст. 11 ЦПК України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved