Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

[PERSON] пред'явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON], яким просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 28 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом №353. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є втрата позивачем довіри до відповідача через сумніви у її чесності, порядності та подружньої вірності. Ставлення відповідача до позивача принижує чоловічу гідність [PERSON], спричиняє йому душевного болю та страждань, внаслідок чого він не має можливості продовжувати активне життя, повноцінно працювати тощо. У зв'язку із погіршенням відносин між сторонами, на теперішній час припинено проживання однією сім'єю, спільне господарство не ведеться. Спільна дитина сторін проживає разом відповідачем. Позивач вважає, що їх з відповідачем сім'я розпалась остаточно та не може бути поновлена, шлюб став носити формальний характер, а тому підлягає розірванню. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. 13 березня 2018 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 2018 року провадження по справі відкрито. Позивач в судове засідання не з'явився, його представник [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала повністю. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Будь-яких клопотань сторонами не надано. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 28 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №353, під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 02 лютого 2018 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 21 лютого 2014 року. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, однією сім'єю не проживають. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає наявними законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд зазначає, що в ході підготовчого розгляду справи відповідачем не було заявлено клопотання щодо зміни прізвища «[PERSON]» на дошлюбне, а тому суд залишає його без змін. На підставі викладеного і

Outcome: approved