Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 2 лютого 2017 року предявили позов до [PERSON] про визнання такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. У обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що їм на підставі договору-купівлі продажу належить квартира, розташована за зазначеною адресою, в якій зареєстрований син продавця [PERSON], який на даний час він відбуває покарання в місцях позбавлення волі, а тому вони не мають можливості зняти його з реєстрації та розпорядитися своїм майном. Просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали заяви, в яких просять розглянути справу в їх відсутності та не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу квартири від 22.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області. Продавцем квартири в договорі зазначена [PERSON] (арк. справи 7-8). Згідно довідки № 82 від 30.01.2017 року, виданої ОСББ «Лермонтова-12 м.Селидове» в квартирі за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON], [PERSON] та їх діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO] за вищевказаною адресою не мешкає. (арк. справи 12). Згідно довідки, виданої Селидівським міським судом Донецької області, 19.07.2013 року [PERSON] засуджено за ч.2 ст..187, ч.4 ст.70 КК України до семі років двох місяців позбавлення волі без конфіскації майна(арк.. справи 11). З заяви від 07.08.2014 року вбачаться, що [PERSON] дав згоду [PERSON] на продаж квартири [ADDRESS], в якій зареєстроване його місце проживання і житловою площею якої він користувався до засудження. Начальником Курязької виховної колонії ім..А.С.Макаренка Харківської області засвідчено справжній підпис засудженого [PERSON]М.(арк. справи 10). Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як реєстрація місця проживання [PERSON] чинить перешкоди позивачам у здійсненні ними права користування та розпоряджання своїм майном, і оскільки відповідач понад один рік відсутній за місцем реєстрації проживання, то є підстави визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у вказаній квартирі, що є способом захисту прав позивачів, як власників.

Outcome: approved