Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] (позивач) подала до суду позов до [PERSON] (відповідач) про поділ спільного майна подружжя. Позов мотивує тим, що 17.09.1977 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 17.09.1977. Згодом, 26.08.1994 року вказаний шлюб між ними був розірваний. Під час спільного проживання в шлюбі вона та відповідач збудували житловий будинок та погосподарські споруди за адресою: [ADDRESS] , право власності на які оформлено на відповідача. Вважає, що оскільки житловий будинок збудований подружжям у шлюбі та жоден із них не ставив питання про визнання його особистою приватною власністю, він має статус спільної сумісної власності подружжя. Зазначає, що в її інтересах адвокат Страшок О.В. листом від 30.07.2020 року звернувся до відповідача з метою позасудового вирішення питання оформлення на неї 1/2 частини житлового будинку з по господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , однак жодної відповіді з даного приводу від відповідача не було отримано. Таким чином, у позасудовому порядку вирішити питання про визнання права спільної сумісної власності на спірний житловий будинок з по господарськими спорудами та визначити розмір часток у праві спільної власності на нього між нею та відповідачем не має можливості. На підставі викладеного [PERSON] просить суд визнати за нею та відповідачем [PERSON] в порядку поділу майна подружжя право власності в рівних частках по 1/2 частині за кожним на наступне майно: житловий будинок з по господарськими спорудами (згідно з технічним паспортом: житловий будинок А; веранда - а; ганок - а-1, літня кухня - Б; погреб - Пг; уборна - У; сарай - В; ворота та калітка - №1, Прибудова - №2; забор - № [NUMBER] , що розташований за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача - адвокат Лисенко Є.А. підтримав позицію свого довірителя. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу\~(ч.4\~ст. 200 ЦПК України). З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з такого. З матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 17.09.1977 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17.09.1977 року (а.с.7). Згідно з копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 26.08.1994 року серії [NUMBER] шлюб укладений між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с.8). Під час перебування у шлюбі сторонами було спільно побудовано житловий будинок та погосподарські споруди за адресою: [ADDRESS] . Однак, право власності на вказане нерухоме майно було оформлено на відповідача, що підтверджується копіями свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 12.07.1994 року та технічного паспорту від 13.04.1994 року (а.с.16-18, 21-22). Згідно з положеннями ст.ст.\~22,\~28 КпШС України, що діяли на час відповідних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визначаються рівними. Аналогічні положення містить чинний на момент розгляду справи Сімейний кодекс України. Зокрема, статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Судом установлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що житловий будинок з по господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , сторонами по справі набуто під час перебування в зареєстрованому шлюбі, а тому вказане нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності та підлягає поділу між ними в рівних частках. Той факт, що спірне майно зареєстровано за одним із подружжя, не позбавляє іншого права на частку в такому майні.\~ Крім цього, суд враховує позицію відповідача, який визнав позов. З огляду на вищевикладене в своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved