Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, далі АТ КБ ПриватБанк, звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до кредитного договору від 29 жовтня 2015 року, укладеного між АТ КБ ПриватБанк та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов вказаного кредитного договору та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав та станом на 21 червня 2018 року заборгованість становить 11908 грн. 72 коп., з яких 2084 грн. 61 коп. тіло кредиту; 4486 грн. 08 коп. відсотки за користування кредитом; 4294 грн. 76 коп. заборгованість за пенею; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 543 грн. 27 коп. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 29.10.2015 року в розмірі 11908 грн. 72 коп. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, в письмовому клопотанні, яке міститься в матеріалах справи, просить справу розглядати у відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.7). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання представника позивача, суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.41), до суду не зявився, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір від 29 жовтня 2015 року, який складається з анкети - заяви, витягу з тарифів, витягу з Умов та правил надання банківських послуг, що становлять кредитний договір (а.с. 9, 10, 11-25). Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, з якими він\~ письмово ознайомлений, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач зобовязався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с.9). Згідно п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Зміни до Умов та правил надання банківських послуг вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку у випадках, не заборонених чинним законодавством України. У тих випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливе, банк повідомляє позичальника про внесення змін шляхом використання різних каналів звязку (п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2\~ Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру\~ наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати позичальника, зокрема у виписці по картковому рахунку\~ відповідно до п.1.1.3.1.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення\~ від позичальника про незгоду зі змінами, то вважається, що позичальник\~ приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення позичальника. Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобовязань по договору, на вимогу банка виконати зобовязання по поверненню кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку (п. 2.1.1.5.5 та п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг). За умовами договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни (п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг). Згідно п.2.1.1.12.10 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати\~ дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання\~ боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 29 жовтня 2015 року, таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обовязки, які вони врегулювали вказаним договором. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 29 жовтня 2015 року, укладеного між АТ КБ ПриватБанк та [PERSON] заборгованість відповідача станом на 21 червня 2018 року становить 11908 грн. 72 коп., з яких 2084 грн. 61 коп. тіло кредиту; 4486 грн. 08 коп. відсотки за користування кредитом; 4294 грн. 76 коп. заборгованість за пенею; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 543 грн. 27 коп. - штраф (процентна складова)(а.с.8). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач [PERSON] не оспорював договір позики, укладений між ним та АТ КБ «ПриватБанк», не надав суду доказів, що кредитний договір укладений проти його справжньої волі. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обовязок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач взагалі не надав відзиву на позов та доказів які спростовують вимоги позивача. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, щодо якого не надійшло заперечень та спростувань відповідача, вбачається, що останній не погасив взятий ним кредит, не сплатив відсотків, окрім того, за порушення строків платежів йому нараховані штрафи. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором від 29 жовтня 2015 року, укладеного між АТ КБ ПриватБанк та [PERSON] вбачається, що заборгованість за тілом кредиту становить 2084 грн. 61 коп., а заборгованість за пенею становить 4294 грн. 76 коп., що значно перевищує розмір збитків. Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Суд, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір пені із 4294 грн. 76 коп. до 2084 грн. 61 коп. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON]\~ заборгованість за кредитним договором від 29 жовтня 2015 року у розмірі 9698 грн. 57 коп., з яких 2084 грн. 61 коп. тіло кредиту; 4486 грн. 08 коп. відсотки за користування кредитом; 2084 грн. 61 коп. заборгованість за пенею; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 543 грн. 27 коп. - штраф (процентна складова), що виникла станом на 21 червня 2018 року, з урахуванням зменшеного судом розміру неустойки відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України. В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 1762 грн. 00 коп. (а.с.33) Відповідно до ст. ст. 6, 526, 530, 533, 549, 551, 612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial