Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Адвокат Ільїна Т.А., діюча в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з відповідною позовною заявою до [PERSON] про визнання трикімнатної квартири [ADDRESS] , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя громадян [PERSON] та [PERSON] , визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаної трикімнатної квартири та визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля марки RENAULT MASTER, державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] з 21.08.1993 р. перебували між собою у зареєстровану шлюбі, який рішення Новокаховського міського суду від 02.10.2018 р. розірвано. В період шлюбу, 15.08.2002 р. [PERSON] . придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] та автомобіль марки RENAULT MASTER, днз [NUMBER], 2007 року випуску. В теперішній час між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя та оскільки добровільно дійти домовленості про розподіл спільного майна ними не вдалось, позивач звернулась до суду з відповідною позовною заявою. Представник позивача Ільїна Т.А. , у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала із наведених підстав, наполягаючи на задоволенні позовних вимог. Відповідач у визначений судом строк, відзив на позовну заяву не подав. У судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, зазначивши про відсутність домовленості з позивачем щодо поділу спільного майна, поклався на розсуд суду. Ухвалою Новокаховського міського суду від 27.03.2019 р. заяву Ільїної Т.А. , яка діє в інтересах [PERSON] , про забезпечення позову задоволено частково та постановлено накласти арешт на автомобіля марки RENAULT MASTER, державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та письмові докази, в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували між собою у зареєстрованому шлюбі з 21.08.1993 р., що підтверджується копією відповідного свідоцтва, виданого 21.08.1993 р. міським відділом РАЦС м. Нова Каховка, серії [NUMBER] , актовий запис 357. Рішенням Новокаховського міського суду від 02.10.2018 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Зазначене рішення набрало чинності 03.11.2018 р. З копії договору купівлі-продажу від 15.08.2002 р., посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Сердюк І.П. зареєстрованого в реєстрі з №2547, вбачається, що [PERSON] . придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Право власності на зазначену квартиру за [PERSON] зареєстровано КП Каховським БТІ 19.07.2002 р. за №7457\\34. Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного ФОП [PERSON] , оціночна вартість вказаної житлової квартири складає 519 000,00 грн. Відповідно до довідки т.в.о. начальника територіального сервісного центру №6545 Регіонального сервісного центру в Херсонській області МВС України від 16.03.2019 р. за [PERSON] , [INFO] зареєстровано автомобіль марки RENAULT MASTER, державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Відповідач частково визнаючи позовні вимоги, в обґрунтування заперечення зазначає про те, що між ним та позивачем не досягнуто згоди щодо поділу спірного майна, однак доказів щодо спростування позовних вимог суду не надав та чітко об`єктивно пояснити запереченя. Однак, суд не може погодитись з запереченням відповідача щодо позовних вимог та розцінює їх критично, оскільки сторонами по справі не заперечується факт придбання спірного майна в період шлюбу та за спільні кошти подружжя. Відповідно до п.п. 22,23,28,30 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»- вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). За статями 69, 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України). Отже, за змістом зазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи. Відтак, суд приходить до висновку про те, що зазначене спірне майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між ними. Таким чином, враховуючи, що набуте сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя позивачем не надано, тому суд дійшов висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачкою і відповідачем право власності - за кожним на 1/2 частину вказаного майна .

Outcome: approved