overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 2004 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після переїзду в квартиру батьків відповідачки у 2008 р. шлюбні відносини між сторонами поступово погіршилися. Позивач вказує, що відповідач проміняла інтереси сім'ї на задоволення амбіцій своїх батьків, підтримуючи їх втручання в сімейні відносини. На момент подачі позову між сторонами відсутнє порозуміння. Позивач вказує, що родичами відповідача погіршувалися права позивача передбачені СК України. Позивач вказує, що вищезазначені обставини призвели до фактичного припинення шлюбних відносин, понад рік сторони проживають окремо. Подружжя не підтримує нормальну атмосферу в сім'ї та сімейні відносини, що ґрунтуються на почуттях взаємної любові, розуміння, взаємодопомоги. Спільне господарство не ведеться. Відповідач ігнорує пропозиції позивача щодо допомоги у вихованні дітей, а саме: відвідування лікарів, басейну тощо, не задовольняє прохання особистого спілкування з дітьми. Матеріальну допомогу у вигляді аліментів позивач сплачує. Позивач вважає, що шлюб між сторонами є формальним, подальше збереження шлюбних відносин не бажає. Представник позивача у судове засідання зявилася, зазначила, що позивач позов підтримує, просить розірвати шлюб, про надання строку на примирення заперечує, вважає неможливим збереження шлюбних стосунків. Відповідач подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій вказувала підстави розірвання шлюбу. Суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року звернувся до суду з даним позовом у зв'язку з розпадом сім'ї, що є підставою для розірвання шлюбу. Позивач в суді позов підтримав в повному обсязі та наполягав на його задоволенні з викладених у ньому підстав, оскільки з відповідачкою спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають з серпня 2014 року, а тому подальше збереження сім'ї є неможливим і суперечить його інтересам. Відповідачка позовні вимоги визнала у повному обсязі. Збереження сім'ї вважала неможливим. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що подружжя перебувають у шлюбі з 26 вересня 2009 року, від якого мають неповнолітньою дочку - [PERSON] ([INFO]), яка проживає разом з відповідачкою. Подальше спільне життя подружжя й збереження сім'ї є неможливим та інтересам кожного з них не відповідає, що згідно ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року звернувся до суду з даним позовом у звязку з розпадом сімї, що є підставою для розірвання шлюбу. Позивач в суді позов підтримав в повному обсязі та наполягав на його задоволенні з викладених у ньому підстав, оскільки хоч і проживає разом з відповідачкою, однак спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, а тому подальше збереження сімї є неможливим і суперечить його інтересам, однак відповідачка відмовляється подавати спільну заяву про розірвання шлюбу до органів реєстрації актів цивільного стану. Відповідачка в суді погодилась з тим, що збереження сімї є неможливим, однак зазначила, що в неї з позивачем існує майновий спір з приводу розподілу побудованого за час шлюбу житлового будинку. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що подружжя [PERSON] перебувають у шлюбі з 03 вересня 1983 року, від якого мають двох повнолітніх дітей. Подальше спільне життя подружжя й збереження сімї є неможливим та інтересам кожного з них не відповідає, що згідно ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Посилання відповідачки на наявність майнового спору з позивачем з приводу поділу спільного сумісного майна подружжя підставою для відмови у розірванні шлюбу бути не може. Разом з тим, суд зазначає, що відповідачка згідно вимог ст. 3 ЦПК України не позбавлена права звернутися до суду для захисту своїх прав з самостійним позовом щодо вирішення спору про поділ майна подружжя. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року звернувся до суду з позовом, за яким просив стягнути з [PERSON] 82806,99 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Позов мотивований обставинами і наслідками дорожньо-транспортної події (ДТП) за участю транспортних засобів сторін. Представник позивача [PERSON] подав через канцелярію суду заяву, за якою на вимогах позову наполягав, проти постановлення заочного рішення не заперечував, просив розглянути справу без його участі. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Оскільки у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Судом встановлено таке. Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.08.2015 року, за обставин дорожньо-транспортної події, що мала місце 13.08.2015 року в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, за участю автомобіля [NUMBER] та автомобіля Москвич, р.н. З1744 КИ, [PERSON], водія останнього транспортного засобу, визнано винним в порушенні Правил дорожнього руху України, що спричинили пошкодження транспортних засобів і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. При цьому, [PERSON] керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, за що також притягнутий до адмінвідповідальності на підставі постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.08.2015 року. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль [NUMBER], належить [PERSON] Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.Частиною 2 ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивачем на підтвердження розміру завданої йому шкоди надано рахунки СП у формі ТОВ «Автомобільний дім України - Мерседес-Бенц» (офіційне представництво Даймлер АГ в Україні), за якими відновлювальний ремонт автомобіля [NUMBER], складає 82806,99 грн. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. У разі задоволення позову, судові витрати має понести відповідач відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON]. у вересні 2015 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, що був укладений ним з [PERSON] Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав, а відповідач їх визнала. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебувають у шлюбі з 03.03.2006 року, від шлюбу мають сина [PERSON], який народився [INFO] року, з 2014 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з матір'ю, майнового спору не має. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання про перерозподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, що був укладений ним з [PERSON] Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, і пояснив, що рішення припинити шлюбні є обопільним, проте розірвати шлюб через органи РАЦСу дружина не бажає. Представник позивача [PERSON] підтримала позов, пославшись на відповідні спору вимоги сімейного законодавства України. Відповідач в суд не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась за останнім відомим місцем проживання, про причини неявки не повідомила. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечував. Судом встановлено таке. Сторони перебувають у шлюбі з 24 грудня 2011 року, на що вказує свідоцтво про шлюб. За поясненнями позивача, сторони від шлюбу дітей не мають, з кінця червня поточного року сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, майнового спору між ними не існує. За таких обставин, відсутності заперечень відповідача, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Отже, позов може бути задоволено. Судові витрати у справі позивач побажав залишити за собою, що не суперечить приписам цивільно-процесуального законодавства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, що був укладений ним з [PERSON] Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, та просив їх задовольнити. Відповідач в суд не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечував. Судом встановлено таке. Сторони перебувають у шлюбі з 02 жовтня 1993 року, на що вказує свідоцтво про шлюб. На їх утриманні перебуває син [PERSON], який народився [INFO]. За поясненнями позивача, сторони з вересня 2012 року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, поновлювати відносини не бажають, дитина залишилась з матір?ю, майнового спору немає. За таких обставин, відсутності заперечень відповідача, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Отже, позов може бути задоволено. Питання про перерозподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, що був укладений ним з [PERSON] Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягав. [PERSON] в суд не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Оскільки у справі достатньо даних про права і взаємини сторін, суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечував. Судом встановлено таке. Відповідно до даних, що зазначені в паспорті позивача, сторони перебували в шлюбі з 15 листопада 2003 року по 11 травня 2005 року, а потім 12.11.2012 року уклали шлюб вдруге. За поясненнями позивача, сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], сторони понад рік проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, діти проживають з матір'ю, майнового спору не має. Підстав для примирення позивач не вбачав. За таких обставин, відсутності заперечень відповідача, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання перерозподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року звернулась до суду із заявою, за якою просила встановити факт належності їй трудової книжки. Вимоги мотивовані тим, що при оформленні трудової книжки була допущена описка в «по- батькові» заявниці, що призводить до сумнівів в належності документу, а відповідно перешкоджає реалізації певних прав, зокрема права на пенсію. [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити за підстав, наведених у заяві. Представник зацікавленої особи до суду не з'явився. Судом встановлено таке. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER], [PERSON] народилась [INFO] року. 5 січня 1977 року в проммазі №1 Шпитьківського радгоспрабкоопу заведена трудова книжка [NUMBER] на ім?я [PERSON], [INFO]. На обкладинці даної книжки є напис про те, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], у зв'язку з вступом у шлюб. Дані обставини підтверджені оглядом свідоцтва про одруження. Крім того, безпосередньо на титульній сторінці книжки внесено запис «[PERSON]», проте такий запис не завірено. Заявник в суді пояснила, що за винятком невеликих періодів, постійно працювала в сфері торгівлі. Це підтверджується записами в трудовій книжці, та дипломом про закінчення навчання в Київському технікумі радянської торгівлі. Записи в трудовій книжці про трудову діяльність є послідовні, узгоджуються між собою і з поясненнями заявника. Належність трудової книжки саме заявнику підтверджено також оглядом інших належних їй приватних документів. Отже, у суду не залишається сумнівів, що надана трудова книжка належить саме [PERSON] Оскільки, при призначенні пенсії відповідно до чинного пенсійного законодавства її перерахунку, враховується трудовий стаж, періоди навчання особи її сімейний стан, тощо і дані обставини встановлюються на підставі певних документів, в тому числі і з приводу якого звернулась заявник, то суд приходить до висновку про те, що наявність в трудовій книжці розбіжностей в написанні по-батькові заявника, може перешкоджати останній в реалізації права на пенсію. Тому, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню на підставі ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що поступово спільне життя з відповідачем не склалося, тому що сторони мають різні погляди на сімейне життя. З серпня 2015 року сторони фактично припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства, проживають за різними адресами. Позивач вважає, що примирення та подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача і відповідача та дитини. Суперечки щодо визначення місця проживання дитини та поділу майна, яке є спільною власністю відсутні. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини справи визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, примирення бути не може, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. На підставі статтей 105, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2004 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різницю характерів, відсутності взаєморозуміння та довір'я між сторонами. Сторони мають різні погляди на сімейне життя. Протягом 2013 р. відносини між сторонами погіршилися остаточно, сторони втратили почуття любові та поваги. Сторони не знаходять порозуміння, мають різні життєві інтереси. Погані стосунки між батьками погано відображаються на дитині. З серпня 2014 р. сторони не проживаються разом, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Позивач вважає, що примирення та подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін і дитини. Суперечки щодо місця проживання дитини та поділу майна, яке є спільною власністю відсутні. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини справи визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, примирення бути не може, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. На підставі статтей 105, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2010 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На підставі вказаного в сімї відбуваються сварки. З червня 2015 р. сторони не проживаються разом, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Позивач вважає, що примирення та подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін і дитини. Суперечки щодо місця проживання дитини та поділу майна, яке є спільною власністю відсутні на час розгляду справи в суді відсуні. На момент розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачем. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини справи визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, примирення бути не може, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. На підставі статтей 105, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вони з відповідачем по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2009 року та мають від нього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через різницю в характерах, з серпня місяця 2014 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає збереження сім»ї неможливим, просить шлюб розірвати, а неповнолітнього сина залишити на проживання та виховання з нею. Також просила стягнути на свою користь понесені судові витрати. Сторони в судове засідання не з»явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримала, а відповідач визнав. Суд дослідив матеріали справи та встановив, що подружжя перебуває в шлюбі, зареєстрованому відділом РАЦС Житомирського МУЮ 29 серпня 2009 року, актовий запис № 1431 (а.с. 8), та мають від нього малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Сімейне життя не склалося через різницю в характерах, що призвело до того, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони більше року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, наполягають на розірванні шлюбу, а отже збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим, тому суд приходить до висновку, що даний шлюб підлягає розірванню. Враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд залишає її на виховання та проживання при матері, [PERSON] На підставі вище викладеного,

Outcome: approved