Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визначення частки в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначають, що вони [PERSON] та [PERSON] , є спадкоємцями після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Вона [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] , та у відповідність до ч.1 ст.1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] , оскільки є інвалідом II групи. Також, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є дружина померлого, [PERSON] , яка має право на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] , оскільки на день смерті спадкодавця була пенсіонером за віком. Крім того, спадкоємцем [PERSON] за заповітом, посвідченим 19 вересня 1999 року приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініною С.Я. та зареєстрованим в реєстрі за номером № 2223 , є його син [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги у померлого [PERSON] немає. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, а саме на індивідуальний (садибний) житловий будинок [ADDRESS] , який згідно технічного паспорту від 19 червня 2015 року, виготовленого КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації», складається з: житлового будинку, позначеному у технічному паспорті літерою «А»; веранди, позначеної літерою «а»; навісу, позначеного літерою і цифрою «а1»; убиральні, позначеної літерою «Б»; сараю, позначеного літерою «В»; сараю, позначеного літерою «Г»; сараю, позначеного літерою «Д»; літньої кухні, позначеної літерою «Ж»; погребу, позначеного літерами «пда»; колодязя, позначеного літерою «к»; огорожі, позначеної цифрами «1-4»; земельної ділянки площею 0,0601 га., на якій розташований вищезазначений будинок, яка була передана у приватну власність [PERSON] для обслуговування житлового будинку згідно рішення Першотравенської міської ради Дніпропетровської області №154 від 17 грудня 1999 року. Право власності померлого [PERSON] на індивідуальний (садибний) житловий будинок [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок № [NUMBER] від 06 липня 1970 року, яке було видане виконкомом Першотравенської міської ради Дніпропетровської області. Право приватної власності [PERSON] на вказаний житловий будинок зареєстроване 06 липня 1970 року у Павлоградському міському бюро технічної інвентаризації під номером № 20 - 60, що підтверджується довідкою КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 19 червня 2015 року. Також зазначеною довідкою підтверджується зміна назви вулиці, на якій розташований вищевказаний будинок, з вулиці «[ADDRESS]» на вулицю «[ADDRESS]». На день смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані і постійно проживали разом з померлим за адресою: [ADDRESS] , заяви про відмову від спадщини вони не подавали. Отже, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину. Вона [PERSON] , з метою прийняття спадщини [PERSON] , діючи у відповідності до вимог статей 1269 і 1270 ЦК України, звернулася до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініної С.Я. із заявою про прийняття спадщини від 11 лютого 2011 року, тому, вона вважається такою, що прийняла спадщину. 20 квітня 2011 року приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініною С.Я. була заведена спадкова справа № 45/2011 до майна померлого [PERSON] [INFO] , після закінчення строків визначених ст.1270 ЦК України, діючи згідно із вимогами ч.3 ст.368 ЦК України, ст.71 Закону України «Про нотаріат» та статей 1296 і 1297 ЦК України, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініної С.Я. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку у спадщині померлого [PERSON] , а також свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Однак, отримати зазначені свідоцтва [PERSON] не встигла, так як померла [INFO] , Вона [PERSON] , є єдиною спадкоємицею [PERSON] згідно заповіту, посвідченого 16 грудня 2013 року приватним нотаріусом Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих В.В. та зареєстрованого в реєстрі за номером № [NUMBER] . У жовтні 2018 року, вона [PERSON] , діючи від свого імені та від імені [PERSON] на підставі довіреності, звернулася до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Баден А.Є. із заявою, у якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину на обов`язкову частку у спадщині померлого [PERSON] , а саме на належну їй частку індивідуального (садибного) житлового будинку [ADDRESS] . Крім того, у вказаній заяві вона просила видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] на ім`я [PERSON] , а саме на належну [PERSON] частку зазначеного житлового будинку. 11 жовтня 2018 року приватний нотаріус Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Баден А.Є. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку у спадщині померлого [PERSON] , та відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] на ім`я [PERSON] . У якості причини такої відмови нотаріус вказала неможливість встановлення частки померлого [PERSON] у праві власності на індивідуальний (садибний) житловий будинок [ADDRESS] , оскільки не завершено процедуру видачі або відмови у видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя. Вищезазначені обставини змушують їх звернутися до суду за захистом свого права власності. Будинок [ADDRESS] був придбаний [PERSON] 06 липня 1970 року, тобто під час перебування у шлюбі із [PERSON] . Отже, індивідуальний (садибний) житловий будинок [ADDRESS] був спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] . Отже, вони, [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці померлого [PERSON] , мають право звернутися до суду з позовом про визначення частки будинку [ADDRESS] , яка належала померлому на праві спільної сумісної власності. При цьому, оскільки частки дружини та чоловіка у майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, є рівними, то частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності подружжя на будинок [ADDRESS] становила 1/2. Таким чином, спадщина [PERSON] , право на яку мають [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , складається з 1/2 частини індивідуального (садибного) житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] на випадок своєї смерті, зробив особисте розпорядження (заповіт), посвідчений 19 серпня 1999 року приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініною С.Я. та зареєстрований у реєстрі за номером № 2223 , яким будинок [ADDRESS] він заповів [PERSON] , який спадщину прийняв. Отже, спадкування після померлого [INFO] [PERSON] здійснюється за заповітом. На момент смерті [PERSON] , [PERSON] виповнилося 83 роки, а [PERSON] була інвалідом II групи, тобто [PERSON] та [PERSON] мають право на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] незалежно від змісту заповіту. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, у разі якщо б спадкування належної [PERSON] 1/2 частини будинку [ADDRESS] відбувалося за законом, то вона, [PERSON] і [PERSON] кожен отримали б у спадщину по 1/6 частині будинку [ADDRESS] (1/2 : 3 = 1/6). Оскільки, у разі спадкування за законом [PERSON] та [PERSON] належали б кожній по 1/6 частині спірного будинку, то їхні обов`язкові частки у заповіданій [PERSON] 1/2 частині вказаного будинку дорівнюють половині від 1/6, тобто кожній по 1/12 частині спірного будинку (1/6 : 2 = 1/12). [PERSON] , після виділу обов`язкових часток [PERSON] та [PERSON] у спадщині [PERSON] , залишається 1/3 частина спірного будинку (1/2 - 1/12 - 1/12 = 1/3). Таким чином, [PERSON] у порядку спадкування за законом на обов`язкову частку після померлого [INFO] [PERSON] , має право на 1/12 частину спірного будинку. [PERSON] у порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , має право на 1/3 частину спірного будинку. Частка [PERSON] у спірному будинку з урахуванням належної їй 1/2 частини в праві спільної сумісної власності подружжя та з урахуванням 1/12 частини вказаного будинку, належній їй у порядку спадкування за законом на обов`язкову частку після померлого [PERSON] , становить - 7/12 (1/2 + 1/12 = 7/12). Позивачі просять суд визначити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] , в праві спільної сумісної власності подружжя на індивідуальний (садибний) житловий будинок [ADDRESS] , становила -1/2; визнати за [PERSON] , з дня відкриття спадщини, у порядку спадкування за законом на обов`язкову частку після померлого [INFO] [PERSON] , право власності на 1/12 частину будинку [ADDRESS] , в тому числі на 1/12 частку житлового будинку, позначеного у технічному паспорті літерою «А»; веранди, позначеної у літерою «а»; навісу, позначеного літерою і цифрою «а1»; убиральні, позначеної у літерою «Б»; сараю, позначеного «В»; сараю, позначеного літерою «Г»; сараю, позначеного літерою «Д»; літньої кухні, позначеної літерою «Ж»; погребу, позначеного літерами «пда»; колодязя, позначеного літерою «к»; огорожі, позначеній цифрами «1-4»; визнати за [PERSON] , з дня відкриття спадщини, у порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , право власності на 1/3 частину індивідуального (садибного) житлового будинку [ADDRESS] , в тому числі на 1/3 частку житлового будинку, позначеному у технічному паспорті літерою «А»; веранди, позначеної у технічному паспорті літерою «а»; навісу, позначеного у технічному паспорті літерою і цифрою «аі»; убиральні, позначеної у технічному паспорті літерою «Б»; сараю, позначеного у технічному паспорті літерою «В»; сараю, позначеного у технічному паспорті літерою «Г»; сараю, позначеного у технічному паспорті літерою «Д»; літньої кухні, позначеної у технічному паспорті літерою «Ж»; погребу, позначеного у технічному паспорті літерами «пда»; колодязя, позначеного у технічному паспорті літерою «к»; огорожі, позначеної у технічному паспорті цифрами «1-4»; визначити, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві спільної сумісної власності на індивідуальний (садибний) житловий будинок [ADDRESS] , з урахуванням належної їй 1/2 частини вказаного будинку, як спільної сумісної власності подружжя, та 1/12 частини вказаного будинку, належної їй у порядку спадкування за законом на обов`язкову частку після померлого [INFO] [PERSON] , становила 7/12. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача Першотравенської міської ради Дніпропетровської області заявлені вимоги не визнала та надала відзив на позовну заяву відповідно до якого, 11 жовтня 2018 року приватний нотаріус Першотравенського міського нотаріального округу Баден А.Є. відмовила [PERSON] у видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про прийняття спадщини та прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Після чого, [PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області про визначення частки в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 11 лютого 2011 року на підставі ст.1296 Цивільного кодексу України звернулась до Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , тобто не порушила вимоги ч.1 ст.1270 ЦК України якою передбачено прийняття спадщини у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. В матеріалах справи існує довідка КП Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації від 19 червня 2015 року про те, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , тобто посилання приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Баден А.Є. щодо неможливості встановлення її обов`язкової частки на житловий будинок при видачі свідоцтва про право власності є безпідставними. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Положеннями статей 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих, що її мати за життя оформила в установленому законом порядку право власності на спірне житло, представник відповідача вважає позов безпідставним. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.328 ЦК України, в редакції на час відкриття спадщини, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Представник відповідача просить суд відмовити [PERSON] та [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача Першотравенської міської ради Дніпропетровської області не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 24 лютого 1958 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , актовий запис №17, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб, виданого 07 серпня 2015 року відділом РАЦС Ягуновської селищної ради міста Кемерово. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу [PERSON] . Від шлюбу у них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 24 лютого 2018 року відділом РАЦС Ягуновською селищною радою міста Кемерово). 12 вересня 1980 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12 вересня 1980 року міським бюро РАЦС міста Першотравенська, Дніпропетровської області, актовий запис №149. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу [PERSON] . Шлюб розірвано 07 серпня 1984 року (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане 07 серпня 1984 року міським бюро РАЦС міста Першотравенська, Дніпропетровської області). 15 травня 1985 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15 березня 1985 року міським бюро РАЦС міста Першотравенська, Дніпропетровської області, актовий запис №52. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу [PERSON] . Шлюб розірвано 02 червня 1991 року (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане 01 жовтня 1991 року Першотравенським міським відділом РАЦС Дніпропетровської області). 16 травня 2014 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №214. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу [PERSON] . Відповідно до довідки №49/02.8-51, виданої 26 травня 2020 року відділом обслуговування громадян у м. Тернівці (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, [PERSON] перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності з 11 вересня 1989 року, є інвалідом ІІ групи внаслідок загального заварювання з 28 серпня 1989 року довічно. Згідно довідки МСЕК серії 10 ААА №557904, виданої психіатричною МСЕК №2 14 липня 2011 року, [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи з 01 вересня 2011 року за загальним захворюванням. Інвалідність встановлена безстроково. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок № [NUMBER] від 06 липня 1970 року, виданого виконавчим комітетом Першотравенської селищної ради депутатів трудящих Дніпропетровської області, [PERSON] на праві приватної власності належав будинок [ADDRESS] з усіма належними до нього будівлями та спорудами. Дане свідоцтво видане на підставі рішення виконкому селищної ради депутатів №102 від 04 серпня 1970 року. Право власності на житловий будинок було зареєстроване у Павлоградському бюро технічної інвентаризації за [PERSON] , про що було зроблено запис у реєстрову книгу під №20-60 від 06 липня 1970 року. Рішенням Першотравенської міської ради Дніпропетровської області №154 від 17 грудня 1990 року, [PERSON] було безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 0,0601 га. Для обслуговування житлового будинку. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 09 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №359. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , з господарським будівлями та спорудами. За життя [PERSON] 19 серпня 1999 року було складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Мініною С.Я. та зареєстровано у реєстрі за №2223, відповідно до якого, останній заповів належний йому на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями, [PERSON] . 11 лютого 2011 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Мініної С.Я, з заявою про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , за законом на обов`язкову частку у спадщині та прохала їй видати свідоцтво про право на спадщину. 20 квітня 2011 року приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Мініною С.Я. була відкрита спадкова справа №45/2011 після смерті [PERSON] , яка зареєстрована у спадковому реєстрі за номером 51052185, що підтверджується витягами зі Спадкового реєстру (спадкові справи) та реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20 квітня 2011 року №26751284 та №26751400 відповідно. 16 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініної С.Я., з заявою про фактичне прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . де зазначила, що спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] , є їх спільною сумісною власністю з померлим [PERSON] , також прохала видати їй свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщині померлого [PERSON] та свідоцтво про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №388. За життя [PERSON] 16 грудня 2013 року було складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих В.В. та зареєстровано у реєстрі за №1640, відповідно до якого, остання заповіла все належне їй на день смерті майно, а також все те, на що вона буде мати право [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 19 червня 2015 року, право власності на житловий будинок [ADDRESS] , зареєстроване станом на 06 липня 1970 року за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 06 липня 1970 року виконкомом Першотравенської міської ради Дніпропетровської області. 11 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась з заявою до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Баден А.Є., про видачу свідоцтва про право на спадщину. Згідно спадкової справи № 86/2014, заведеної 14 травня 2014 року після смерті [PERSON] , до державного нотаріуса Тернівської нотаріальної контори Надтока З.В. із заявами про прийняття спадщини звернулись діти спадкодавця - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Інші спадкоємці з заявами не звертались. Відповідно до спадкової справи №45/2011, заведеної 20 квітня 2011 року після смерті [PERSON] , до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Мініної С.Я. із заявами звернулись дружина - [PERSON] та дочка [PERSON] . Також є заповіт від 19 серпня 1999 року яким [PERSON] заповідає будинок у [ADDRESS] синові [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Баден А.Є. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11 жовтня 2018 року відмовлено громадянці [PERSON] у видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом та на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині на належні їм частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] , що належав померлому [INFO] [PERSON] . У відповідності до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (в редакції 1964 р.) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільної сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майно. Аналогічні правові норми містяться у Сімейному кодексі України №2947-ІІІ від 10 січня 2002 року. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.368 ч.1 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до положень ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 ЦК України. Згідно ч.2, 3 ст.372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідність до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Також, відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатись. Як вбачається з матеріалів справи, будинок [ADDRESS] , був придбаний [PERSON] 06 липня 1970 року, тобто під час перебування у шлюбі з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане відділом РАГС м.Кемерово Російської Федерації), тому спірний будинок є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та їх частки становлять по 1/2 кожному. Отже, спадщина яка залишилась після смерті [PERSON] та право на яку мають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , складається з 1/2 частини індивідуального (садибного) житлового будинку [ADDRESS] . За життя, [PERSON] зробив особисте розпорядження (заповіт), посвідчений 19 серпня 1999 року приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініною С.Я. та зареєстрований в реєстрі за номером № 2223 , відповідно до якого, будинок [ADDRESS] , останній заповів своєму сину [PERSON] . На день смерті [PERSON] , [PERSON] виповнилося 83 роки, тобто вона була пенсіонеркою, [PERSON] , була особою з інвалідністю (довідка МСЕК серія 10 ААА № 557904 від 14.07.2011 року), тому [PERSON] та [PERSON] у відповідність до ч.1 ст.1241 ЦК України, мають право на обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилась після смерті [PERSON] , незалежно від змісту заповіту. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, тому, у разі якщо б спадкування належної [PERSON] 1/2 частини спірного будинку відбувалося за законом, то [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали б у спадщину по 1/6 частині вищезазначеного спірного будинку (1/2 : 3 = 1/6). У разі спадкування за законом [PERSON] та [PERSON] належали б кожній по 1/6 частині спірного будинку, то у відповідність з вимогами ч.1 ст.1241 ЦК України, їхні обов`язкові частки у заповіданій [PERSON] 1/2 частині вказаного будинку дорівнюють половині від 1/6, тобто кожній по 1/12 частині (1/6 : 2 = 1/12). [PERSON] , після виділу обов`язкових часток [PERSON] та [PERSON] у спадщині, яка залишилась після смерті [PERSON] , залишається 1/3 частина спірного будинку (1/2 - 1/12 - 1/12 = 1/3). Таким чином, [PERSON] , у порядку спадкування за законом на обов`язкову частку після померлого [INFO] [PERSON] , має право на 1/12 частину спірного будинку, а [PERSON] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , має право на 1/3 частину спірного будинку. Тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо визнання за ними права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та за заповітом відповідно, підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог щодо визначення частки [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності подружжя на спірний будинок, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки у відповідність ст.25 ЦК України, ст. ст. 27-31 ЦПК України цивільна та цивільна процесуальна правоздатність і дієздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. На підставі викладено,

Outcome: partial