Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Адвокат Ткаченко О.Ю. в інтересах [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Посилався на те, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . Малолітній [PERSON] із часу народження проживав разом із матір`ю та рідною сестрою по лінії матері - позивачкою [PERSON] , які піклувалися про нього, займалися його вихованням та забезпечували усім необхідним. У той же час біологічний батько дитини вихованням сина не займався, не цікавився його життям, здоров`ям, навчанням та матеріальної допомоги на його утримання не надавав. [INFO] мати хлопчика - [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] , малолітній [PERSON] залишився проживати разом із сестрою (позивачкою), яка відповідально займається його вихованням та створила належні соціально-побутові умови для його проживання, зокрема у дитини є окрема кімната зі всіма зручностями та місцем для відпочинку. На даний час роль батька для дитини виконує чоловік його довірительки - [PERSON] , який разом із нею допомагає виховувати хлопчика, матеріально забезпечує його. Оскільки відповідач з часу народження сина самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та взагалі не цікавиться його життям, просив позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Встановити опіку над малолітнім [PERSON] та призначити йому опікуна [PERSON] . Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Під час розгляду справи позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Ткаченко О.Ю. позов підтримали та просили його задовольнити. [PERSON] пояснила, що братик [PERSON] народився у Португальській Республіці. Однак стосунки матері з цивільним чоловіком (відповідачем) не склалися. У результаті чого мати повернулася разом із сином додому в м.Чернівці. З часу приїзду матері, відповідач декілька раз телефонував та цікавився їх з сином життям, однак це тривало недовго. Вже більше трьох років відповідач не телефонує дитині, не вітає зі святами, не пише листів та взагалі не дає про себе знати. Після смерті мами вона взяла на себе обов`язок щодо виховання брата. Дитина живе в її сім`ї разом з її сином, а її чоловіка називає батьком. Проте оскільки вона не має відповідного законного статусу по відношенню до [PERSON] , у неї відсутня можливість діяти в інтересах дитини. Відповідач повністю зник з їх життя, хоча йому було достеменно відомо, що мати [PERSON] хворіла на важку, невиліковну хворобу. Вона дуже любить свого братика [PERSON] та хоче, щоб у нього була повноцінна сім`я. Поросила позов задовольнити та не заперечувала щодо ухвалення по справі заочного рішення. Представник третьої особи Служби у справах дітей Чернівецької міської ради Немилостивий І.В. під час розгляду справи підтримав висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , 2011р.н., у зв`язку із чим не заперечував щодо задоволення позову в цій частині. Втім вирішення спору щодо встановлення опіки та призначення опікуна залишив на погляд суду, оскільки вирішення такого питання входить до компетенції органу опіки та піклування, а не суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, в тому числі і через розміщення на сайті суду оголошення про його виклик у судове засідання. Причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивачка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що малолітній [PERSON] народився [INFO] в Португальській Республіці. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] , які у зареєстрованому шлюбі між собою не перебували (а.с.14-16). Після фактичного припинення відносин між [PERSON] та [PERSON] , остання разом із сином повернулася проживати в м.Чернівці. [INFO] [PERSON] померла (а.с.10). Згідно акту ПП «Житлосервіс» №106 та показів свідка [PERSON] , після смерті [PERSON] її малолітній син [PERSON] проживає разом із рідною сестрою по лінії матері - позивачкою [PERSON] , [INFO] (а.с.9). [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Разом із малолітнім [PERSON] вони проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Як було встановлено судом, малолітній [PERSON] навчається в Чернівецькій загальноосвітній школі І-ІІІ ст.№14 у 4-Б класі та з 01.01.2013р. перебуває під наглядом лікаря-педіатра КНП «Міська дитяча поліклініка» відділення ПМСД №4 Цинтили Л.С. З 2019р. дитина відвідує спортивний гурток з панкратіону в ГО «Спортивна академія єдиноборств «Чемпіон» (а.с.55-56). При цьому із досліджених письмових доказів вбачається, що вихованням та піклуванням дитини займається його сестра [PERSON] , яка відвідує школу, гурток, цікавиться його досягненнями, слідкує за зовнішнім виглядом, турбується про його здоров`я, несе матеріальні витрати. Натомість відповідач не цікавиться життям сина. Згідно інформації про результати психологічного дослідження, проведеного практичним психологом ЗОШ №14, малолітній [PERSON] вважає своєю сім`єю: сестру [PERSON] , її чоловіка [PERSON] та їхнього сина [PERSON] . До сестри хлопчик ставиться з повагою, любов`ю та добротою. Між ними існує міцний емоційний зв`язок. [PERSON] є для братика єдиною близькою людиною, яка залишилася на даний момент. Спостерігаються також сприятливі взаємостосунки між хлопчиком та чоловіком сестри [PERSON] , якого, зі слів дитини, він називає батьком. Що ж стосується біологічного батька, то малолітній [PERSON] розповів психологу, що він з батьком ніколи не бачився, спілкувався лише двічі по телефону, останній раз у 2018р. Через те, що батько не хоче його бачити та спілкуватися із ним, він відчуває до нього образу та злість. Як було встановлено судом, з часу припинення відносин між [PERSON] та [PERSON] , остання переїхала разом із сином [PERSON] проживати в м.Чернівці, а відповідач залишився проживати в Португальській Республіці за адресою: Пр.Жоао де Деуш, корпус 12, 1-й поверх, ліворуч, Карташу, м.Сантарен. З цього часу відповідач [PERSON] більше свого сина не бачив, не приїжджав до нього на Україну та не намагався знайти зустрічі, матеріально не допомагає. Більше того, відповідач [PERSON] протягом останніх років взагалі до сина не телефонує, не спілкується з ним через соціальні мережі, не вітає з днем народження, святами, тобто не проявляє щонайменшої батьківської турботи про нього. Також факт самоусунення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина [PERSON] підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] вказав суду, що він є дядьком малолітнього [PERSON] . Відповідача [PERSON] ніколи не бачив, оскільки той до матері та свого сина не приїжджав. Вже тривалий час (більше трьох років) відповідач до дитини не телефонує та не цікавиться його життям. Будь-якої матеріальної допомоги не надає. Після смерті матері, братик залишався проживати із сестрою [PERSON] , яка і виконує роль його матері та бажає встановити над ним опіку. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивачки, підтвердила, що відповідач [PERSON] їй не знайомий, оскільки він не провідував ані колишню дружину, ані дитину. Вона добре знає позивачку, тому може стверджувати, що дитиною займається лише [PERSON] , яка і є фактично мамою для нього. Таким чином, судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням сина, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє дитини. Всі обов`язки по утриманню та вихованню дитини після смерті матері [PERSON] взяла на себе сестра - позивачка [PERSON] . У зв`язку із цим, рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 13 квітня 2021 року №222/8 вирішено надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] . На підставі цього рішення, Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 19 квітня 2021 року було надано Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Так, згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30 липня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що під ухиленням слід розуміти усунення батьків від виконання своїх обов`язків, зокрема, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пункт 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 липня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» містить роз`яснення щодо того, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Враховуючи наведені вище письмові докази, а також фактичні обставини справи, суд приходить до переконливого висновку про те, що відповідач свідомо ухиляється від обов`язку по вихованню дитини, хоча має реальну можливість виконувати його, у зв`язку із чим його слід позбавити батьківських прав. Разом з тим, на думку суду, позовна вимога щодо встановлення опіки та призначення опікуна задоволенню не підлягає, оскільки вирішення такого питання входить до компетенції органу опіки та піклування. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 420грн.

Outcome: partial