Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Гощанської районної державної нотаріальної контори про визнання неправомірними дій нотаріуса та стягнення матеріальної і моральної шкоди. Позивачі посилаються на те, що в травні 2011 року вони оформляли в Гощанській районній державній нотаріальній конторі документи на прийняття спадщини за заповітом на земельні паї, що залишилися після смерті їхньої тітки [PERSON] Всього після смерті спадкодавця залишилося два земельні паї, що належали померлій на підставі сертифікатів серії РВ № 0047197 та № 0047103 про право на земельну частку (пай). 30 вересня 2009 року на підставі вказаних сертифікатів їх власниці Гощанською районною державною адміністрацією було видано чотири державні акти серії ЯЗ №№ 239220, 239221, 239219, 239218 на право власності на земельні ділянки відповідно розмірами 0,93 га, 0,29 га, 0,29 га 0,87 га. Вважають, що при видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори Строкалем В.Д. було допущено ряд порушень діючого законодавства, що призвело до порушення їх прав як спадкоємців. Зокрема, на думку позивачів, нотаріус в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» не сприяв їм у здійсненні їх прав та захисту інтересів, не роз'яснив належним чином їхні права та обов'язки як спадкоємців, не попередив про наслідки вчинюваних нотаріальних дій, використавши при цьому їхню юридичну необізнаність. Нотаріус до видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом не роз'яснив їм про можливість поділу спадкового майна в натурі шляхом укладення відповідного договору, чим, на їх думку, порушив присягу нотаріуса. Під час вчинення нотаріальних дій по оформленню спадщини нотаріус не назвав їм передбачувану вартість своїх послуг, а лише обмежився попередженням про розмір прибуткового податку, який вони повинні будуть сплатити після отримання спадщини. На їхню вимогу розділити порівну між ними земельні ділянки по дві ділянки кожному відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки нотаріус відмовив, не надавши їм при цьому письмової відмови про вчинення нотаріальних дій, як це передбачено законом. Нотаріусом було видано кожному із них по чотири свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину кожної окремої земельної ділянки із чотирьох наявних. Після отримання у нотаріуса свідоцтв про право на спадщину кожен із них став власником чотирьох земельних ділянок, хоча вони б хотіли мати у власності по 2 земельні ділянки відповідно до державних актів без дотримання рівності їх часток у спадковому майні. На даний час у них виникли незручності з приводу користування державними актами на землю, оскільки оригінал кожного державного акта може бути одночасно тільки у одного із них, а інший власник частки у земельній ділянці позбавлений права мати у себе оригінал держаного акта. Передбачають, що такі незручності у них можуть виникати і в майбутньому в разі виникнення необхідності зміни власника земельної ділянки внаслідок смерті одного із них, продажу належної спадкодавцю частки, іншого способу зміни власника та інше. Крім того, під час оформлення документів на спадщину ними понесені грошові витрати на оплату різних платежів, пов'язаних із видачею свідоцтв про право на спадщину. Вважають, що нотаріус неправомірно зобов'язав їх сплатити цілий ряд платежів, після чого забрав у них оригінали квитанцій по всіх проведених платежах. Вважають, що відібравши у них оригінали квитанцій по проведених платежах, нотаріус таким чином намагається приховати факт завищення розміру плати за надані нотаріальні послуги і в свою чергу таким чином займається неправомірним відмиванням коштів, які потім в кінцевому результаті привласнює собі. На думку позивачів нотаріус при вчиненні нотаріальних дій розмір плати за нотаріальні послуги встановлює на свій розсуд з метою подальшого привласнення ним отриманих коштів. Вони намагалися в позасудовому порядку оскаржити дії нотаріуса до головного управління юстиції в Рівненській області, зверталися із скаргами до Міністерства юстиції України, до прокуратури Рівненської області, але їхні скарги залишені без задоволення. В зв'язку з цим просять в судовому порядку визнати неправомірними дії державного нотаріуса Гощанської районної державної нотаріальної контори Строкаля В.Д. по оформленню їм спадщини після смерті [PERSON], зобов'язати його здійснити належне оформлення спадщини без поділу спадкового майна на частини, провести перерахунок вартості нотаріальних послуг, наданих їм при оформленні спадщини, повернути їм зайво сплачені кошти та стягнути з нотаріуса на їх користь 5 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної і моральної шкоди. В судовому засіданні позивачі позов підтримали повністю. В судовому засіданні державний нотаріус Гощанської районної державної нотаріальної контори Строкаль В.Д. та представник Гощанської районної державної нотаріальної контори начальник Гощанського районного управління юстиції Петрук О.В. позов не визнали і пояснили, що всі дії державного нотаріуса в ході проведення оформлення спадщини та видачі свідоцтв про право на спадщину позивачам були проведені в межах діючого законодавства, відповідають вимогам правових актів, якими регулюються питання, пов'язані із вчиненням нотаріальних дій. Всі витрати, понесені позивачами за вчинення нотаріальних дій, підтверджуються наявними в матеріалах спадкової справи та в нотаріальній конторі документами, в тому числі платіжними квитанціями, які були видані банківською установо, де такі платежі здійснювалися. Нотаріус позбавлений будь-якої можливості в подальшому використовувати кошти, внесені позивачами як плата за нотаріальні послуги на відповідні рахунки в банку, чи розпоряджатися такими коштами на власний розсуд. В зв'язку з цим позов вважають безпідставним і просять відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення позивачів, державного нотаріуса, представника відповідача Гощанської районної державної нотаріальної контори, свідка [PERSON], оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд рахує, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що позивачі, являючись спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, у межах строку для прийняття спадщини, визначеного ст.1270 ЦК України, у квітні 2011 року звернулися до Гощанської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Із оглянутих в судовому засіданні матеріалів спадкової справи № 101/2011 до майна померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що заяви про прийняття спадщини від спадкоємців [PERSON] та [PERSON] поступили до нотаріальної контори 06 квітня 2011 року за реєстровими номерами 232 та 233, що стверджується відповідними реєстраційними відмітками на самих заявах. Ці заяви були їм оформлені і нотаріально посвідчені секретарем Горбаківської сільської ради Гощанського району 30 березня 2011 року. На підставі поданих заяв було заведено спадкову справу. В подальшому нотаріусом була проведена робота по підготовці до видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, зокрема, було перевірено за даними Єдиного реєстру заповітів, спадкових договорів та спадкових справ наявність та чинність заповіту, що підтверджується витягами із Спадкового реєстру, наявними у матеріалах спадкової справи. Одночасно було роз'ясненню заявникам, які документи необхідно їм подати для оформлення свідоцтв про право на спадщину та направлені відповідні запити до управління Держкомзему у Гощанському районі (на даний час управління Держземагенста) про підтвердження факту отримання спадкодавцем держаних актів про право власності на земельні ділянки взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай), оскільки згідно заповіту, складеного [PERSON] і нотаріально посвідченого секретарем Горбаківської сільської ради 21 лютого 2007 року за реєстровим № 50, відповідачам як спадкодавцям заповідалися земельні сертифікати, але за життя [PERSON] взамін сертифікатів 30 вересня 2009 року отримала чотири державні акти серії ЯЗ №№ 239220, 239221, 239219, 239218 на право власності на земельні ділянки відповідно розмірами 0,93 га, 0,29 га, 0,29 га 0,87 га. При цьому іншого заповіту нею складено не було. Після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини та після того, як спадкоємцями були зібрані та подані нотаріусу всі необхідні документи та проведені платежі за нотаріальні послуги, позивачам були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Вказані свідоцтва були видані останнім на підставі їх заяв про видачу таких свідоцтв, поданих в нотаріальну контору 27 травня 2011 року. Заяви позивачів про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом складені відповідно до вимог Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22 грудня 2010 року за № 3253/5, підписані власноручно заявниками (спадкоємцями [PERSON] та [PERSON].) і нотаріально посвідчені державним нотаріусом. Вказані заяви зареєстровані в журналі реєстрації вхідних документів за реєстровими №№ 357 та 358. У своїх заявах позивачі просили видати їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне кожному із них за заповітом спадкове майно, а саме на ? частку земельних ділянок. Будь-які інші заяви, в тому числі і про поділ спадкового майна між спадкодавцями, в нотаріальну контору не поступали. Те, що позивачі не подавали нотаріусу письмові заяви про поділ між ними спадкового майна, вони підтвердили особисто в судовому засіданні. Відповідно до поданих заяв та заповіту, нотаріально посвідченого секретарем Горбаківської сільської ради 21 лютого 2007 року за реєстровим № 50, яким спадкодавець [PERSON] заповіла позивачам належне їй майно (земельні сертифікати) порівну, нотаріусом 27 травня 2011 року їм були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстровими №№ 377-384. Оскільки спадкове майно, на яке видавалися свідоцтва, складалося із чотирьох земельних ділянок, то кожному із спадкоємців було видано по 4 свідоцтва про право на спадщину. Будь-яких порушень зі сторони нотаріуса при оформленні та видачі свідоцтв про право на спадщину судом не встановлено. Що стосується оплати, проведеної позивачами за надання нотаріальних послуг під час оформлення ними спадщини, то в діях нотаріуса суд також порушень не вбачає. В судовому засіданні встановлено, що в ході оформлення спадщини і отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом позивачем [PERSON] в день отримання свідоцтв про право на спадщину 27 травня 2011 року було проведено наступні платежі: 1). на підставі квитанції № 104 від 27.05.2014 року сплачено державне мито в розмірі 272 грн. на рахунок Гощанської селищної ради за оформлення спадкової справи, ставка якого визначена відповідно до положень Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»; 2). на підставі квитанції № 102 від 27.05.2014 року оплачено інформаційні послуги в розмірі 34 грн. на рахунок ДП «Інформаційний центр Мінюсту» за отримання витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна; 3). на підставі квитанції № 99 від 27.05.2014 року оплачено інформаційні послуги в розмірі 34 грн. на рахунок ДП «Інформаційний центр Мінюсту» за отримання витягу з державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; 4). на підставі квитанції № 98 від 27.05.2014 року оплачено інформаційні послуги в розмірі 68 грн. на рахунок ДП «Інформаційний центр Мінюсту» за отримання витягу із спадкового реєстру. Оригінали вказаних квитанцій знаходяться в матеріалах спадкової справи і вони погашені відповідно до правил ведення нотаріального діловодства. Крім того, позивачем [PERSON] було здійснено оплату в розмірі - 375 грн. як платні послуги нотаріуса, обов'язковість сплати яких визначена наказом головного управління юстиції у Рівненській області від 22.02.2011 року № 87 «Про затвердження тарифів за надання державними нотаріусами додаткових послуг правового характеру, які не пов'язані із вчинюваними нотаріальними діями, а також послуг технічного характеру», куди входять консультації правового характеру, складання проекту заяви на прийняття спадщини, виготовлення (друкування) документів (свідоцтв); - 51 грн. за інформаційні послуги за видачу витягу про наявність/відсутність заборони та арешту нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, тарифи на які встановлені Наказом Міністерства України від 18 серпня 2004 року № 85/5; - 51 грн., 68 грн. та 34 грн. за інформаційні послуги, в тому числі за перевірку наявності чи відсутності заповіту та видачу витягів із державного реєстру відповідно до вимог Наказу Міністерства України від 15 липня 2009 року № 1263/5 та Закону України «Про нотаріат»; - 34 грн. 17 коп. державного мита за оформлення документів на підставі положень Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». Всього позивачем [PERSON] було проведено 10 платежів, що крім наданих суду квитанцій підтверджується також роздруківками банківських операцій, проведених 27 травня 2014 року в Гощанському відділенні Ощадного банку, що були надані в судовому засіданні представником банку. Крім того, позивачами при отриманні свідоцтв про прав на спадщину було сплачено безпосередньо нотаріусу 100 грн. 80 коп. за бланки 8 свідоцтв (по 12 грн. 60 коп. за один бланк). В судовому засіданні встановлено, що бланки свідоцтв нотаріусом отримуються безпосередньо від ДП «Інформаційно-видавничий центр Українського нотаріату» і після реалізації всіх спеціальних бланків плата за них проводиться безпосередньо нотаріусом на рахунок постачальника бланків. З оглянутої в судовому засіданні видаткової накладної за № 30127 від 12 травня 2011року вбачається, що постачальником дочірнім підприємством «Інформаційно-видавничий центр Українського нотаріату» для Гощанської районної державної контори відпущено 100 шт. спеціальних бланків нотаріальних дій по ціні 12,60 грн. за один бланк на суму 12 606,00 грн. Для видачі свідоцтв про право на спадщину позивачам нотаріусом було використано 8 бланків по ціні 12 грн. 20 коп. кожний, тому отримання нотаріусом від останніх 100 грн. 80 коп. суд вважає правомірним. Доказів про те, що позивачами 27.05.2011 року були здійснені інші платежі, в тому числі і платіж в сумі 215 грн., які, на думку позивачів, привласнені нотаріусом та оператором відділення банку, позивачами суду не надано і судом такі докази не добуто. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що всі банківські платежі проведені документально, квитанції роздруковані на розрахунково-касовому апараті і приховати будь-який проведений через касу платіж (а позивачі стверджують, що їм була видана відповідна квитанція) оператору банку неможливо. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про визнання неправомірними дій нотаріуса є безпідставними і такими, що до задоволення не підлягають. Оскільки позовні вимоги про відшкодування матеріальної і моральної шкоди є похідними від основних позовних вимог, які до задоволення не підлягають, то не підлягають до задоволення і вимоги в частині відшкодування шкоди.

Outcome: dismissed