Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (відповідач), в якій просить стягнути з останнього на його користь додаткові витрати на лікування в розмірі 8641,00 грн., а також витрати, які необхідно здійснити в майбутньому (щомісячні витрати на ліки, знаходження в лікарні два рази в рік, перебування в санаторії один раз на рік), в розмірі 2000,00 грн. щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що аліменти, які присуджені на його користь з відповідача, у розмірі 280 гривень не покривають витрати на лікування. Збільшення цін на комунальні витрати та значна інфляція позбавляє позивача можливості на лікування. Відповідач добровільно не надає позивачу допомоги на лікування, що зумовило звернення до суду. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Полєхіна А.Ю. від 12 березня 2018 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Полєхіна А.Ю. від 29 травня 2018 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] - [PERSON] витребувано докази. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв'язку з звільненням у відставку судді Полєхіна А.Ю. 03.09.2018 справа розподілена судді Шинкарчуку Я.А. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Шинкарчука Я.А. від 04 вересня 2018 цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Шинкарчука Я.А. від 14 вересня 2018 року задоволено заяву про самовідвід. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв'язку з задоволенням заяви про самовідвід судді Шинкарчука Я.А. 17.09.2018 справа розподілена судді Савченку Д.М. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Савченка Д.М. від 18 вересня 2018 цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Савченка Д.М. від 14 листопада 2018 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] - [PERSON] витребувано докази. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Савченка Д.М. від 14 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 05 травня 2018 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] надавався відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем не надано доказів одержання доходу менше ніж встановлений законом прожитковий мінімум, а також інших доказів на підтвердження потрібності у додаткових коштах на лікування. Зазначає, що відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, матеріально допомагає своїй колишній дружині, сплачує аліменти на утримання [PERSON] та винаймає помешкання у зв'язку з перешкоджанням [PERSON] у користуванні відповідачем своїм житлом. Також [PERSON] зазначила, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 19.10.2017 рішення Харківського районного суду Харківської області від 25.07.2017 в частині відмови в задоволенні позову про стягнення додаткових витрат скасовано, ухвалено нове, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на лікування в сумі 2108 грн. 11 грудня 2018 представником [PERSON] надано відповідь на відзив, де зазначено, що згідно відповіді завідуючої АЗПСМ с. Покотилівка від 26.06.2018 року препарати інсуліну отримуються [PERSON] безоплатно. Засоби введення інсуліну (шприці, шприц-ручка, голки дошприц-ручки) та засоби контролю за рівнем глюкози в крові (глюкомер, тестові смужки), лікарські засоби для лікування в денному стаціонарі препарати для постійного прийому в амбулаторних умовах, пацієнт купує за власний рахунок. Протягом 2018 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні ендокринологічному відділенні ОКЛ, де йому була проведена метаболічна та гіпотензивна терапія.Позивачем понесено витрати на придбання ліків та засобів контролю за рівнем глюкози крові, що підтверджується матеріалами справи. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовну заяву, просили її задовільнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову з підстав, викладених у письмовому відзиві, просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до копії виписки з медичної карти стаціонарного хворого №3459КЗОЗ «ХМКЛ №27» [PERSON] є інвалідом 2 групи, діагноз: ІХС. Стабільна стенокардія ІІ ф.кл., післяінфарктний (виявлений 2011 р.) і атеросклеротичний кардіосклероз,атеросклеротичний кардіосклероз. СН ІІ Аіз збереженою систолічною функцією лівого шлуночка,гіпертонічна хвороба ІІІ ст.2 ст.ризик дуже великий, цукровий діабет 2 типу важке лікування інсулінозалежний, аденома простати ХБІ І - І ст.діабетична нефропатія в поєднанні з хронічним прієлонефрітом ремісія, змішана дісметаболічна гіпертоніко-постравматична енцефалопатія 2-3 ст. з вираженим лікворно-судинной гіпертензієй, вегетосудинними пароксизмами, сінкональним станами, стан після перенесеної ЧМТ 1976 і 2001 рік, що також підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4.1586 КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - центр екстренної медичної допомоги та медичних катастроф». Згідно з консультативним висновком спеціаліста лікаря-кардіолога КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» [PERSON] від 19.12.2017 [PERSON] призначені ліки для нормалізації стану. Позивачем надано квитанції з аптечних пунктів на придбання ліків на загальну суму 8641 гривень за період 2016-2017 роки. З розрахунку, проведеного позивачем, убачається, що орієнтовні витрати, які він може понести в майбутньому на лікування, з урахуванням рівня інфляції, становлять 2000 гривень щомісячно. З копії довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, яка надана [PERSON] вбачається, що [PERSON] за період 2014 - 2018 неодноразово перетинав державний кордон України. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 14.06.2017 року за адресою мешкання: [ADDRESS], проведеного депутатами Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, житло потребує ремонту, [PERSON] перебуває за межею бідності. [PERSON] долучено лист від 13.09.2016 вих.№114 КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Мерефа Харківського району», яким повідомлено, що станом на 13.09.2016 [PERSON] отримує безоплатно ін'єкції інсуліну (інсуман Р-56 од/добу. Інсуман Б-32 од/добу), таблетовані цукрознижувальні препарати (мефарміл 1000мг/добу) гипотензивні та симптоматичні лікарські засоби (Вазар 160/12,5 мг/добу, Карвідекс 25 мг/добу, Азомекс 5 мг/добу, Ацекор кардіо мг/добу, Етсет 40 мг/добу, Сиднофарм 6 мг/добу, Тіотриазолін 600 мг/добу протягом місяця. Також [PERSON] протягом 2016 року отримав санаторно-курортне оздоровлення у санаторії ендокринологічного профілю «Бермінводи», потребує постійного прийому гипотензивних лікарських засобів, підтримуючої інфузіонної терапії 2 рази на рік, санітарно-курортного лікування 1 раз на рік. На підставі ухвали суду з Управління соціального захисту ХРДА населення витребувано відомості вих.№04-74/4169 від 21.06.2018, що [PERSON] за отриманням соціальної допомоги не звертався, на обліку управління не перебуває, ніяких видів соціальної допомоги не отримує. На підставі ухвали суду з Комунального некомерційного підприємства Харківської районної ради «Центр первинної медичної допомоги №1 Харківського району» Амбулаторія загальної практики сімейної медицини с.Покотилівка витребувано інформацію вих.№87 від 26.06.2018, що [PERSON] з 2011 року є інвалідом 2 групи по загальному захворюванню, перебуває під диспансерним наглядом фахівців ОКЛ м.Харків та ЦРЛ м.Мерефа ( кардіолог, ендокринолог, невропатолог, уролог). Згідно з національною програмою «Доступні ліки» отримує пільгове забезпечення ліками за призначенням лікарів. На підставі ухвали суду з Харківського приміського об'єднаного управління пенсійного фонду України Харківської області витребувано відомості за вих.№7127-02-02/44 від 14.12.18, відповідно до яких [PERSON] перебуває на обліку Управління ПФУ і отримує пенсію по інвалідності, яка за липень 2018 р. - грудень 2018 року загалом склала 14819,84 грн. Суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є батьком [PERSON] Позивач є інвалідом 2 групи, перебуває на диспансерному обліку в АЗПСМ селища Покотилівка, у зв'язку із захворюваннями на цукровий діабет 2 типу; серцево-судинного захворювання, хронічної хвороби нирок. Як зазначила представник відповідача, відповідач є приватним підприємцем, постійного доходу не має, на його утриманні перебуває неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Як вбачається з роз'яснень, викладених у п.21 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Статтею 201 СК України визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків. Моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. При цьому судом враховуються всі інтереси сторін: непрацездатність батьків та їх потреба у матеріальній допомозі, матеріальне становище дітей, догляд дітей за батьками тощо. Також до уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Таким чином, в кожному конкретному випадку суд враховує всі види заробітку чи доходу як дітей так і батьків, та інші обставини і визначає розмір аліментів. Відповідно до вимог ст. 203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Таким чином, право на утримання має той з батьків, який є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 75 СК України, непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Копія виписки з медичної карти стаціонарного хворого №3459 КЗОЗ «ХМКЛ №27», копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4.1586 КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - центр екстренної медичної допомоги та медичних катастроф» свідчать про важкий стан здоров'я [PERSON], який вимушений витрачати кошти на лікування. Згідно відповіді завідуючої АЗПСМ с. Покотилівка від 26.06.2018 р за № 87 препарати інсуліну та таблетовані цукрознижувальні препарати отримуються [PERSON] безоплатно. Між тим засоби введення інсуліну (шприці, шприц-ручка, голки дошприц-ручки) та засоби контролю за рівнем глюкози крові (глюкомер, , тестові смужки), лікарські засоби для лікування в денному стаціонарі та препарати для постійного прийому в амбулаторних умовах, пацієнт придбає за власний рахунок. За станом здоров'я [PERSON] потребує постійного прийому гіпотензивних лікарських засобів, підтримуючої інфузіонної терапії 2 рази на рік та санітарно-курортного лікування 1 раз на рік. Отже, відповідач як син позивача має брати участь у додаткових витратах останнього, викликаних інвалідністю. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 червня 2018 року в аналогічній справі між сторонами (а.с. 76, 77). На підтвердження витрат на придбання ліків позивачем надано копії квитанцій та чеків на загальну суму 8641 грн. Як пояснив позивач, вказані чеки відносяться до періоду, не охопленого попереднім судовим рішенням про стягнення з [PERSON] додаткових витрат та лікування, а саме, з червня 2017 року. Водночас встановлено, що [PERSON] до справи долучено квитанції, які не відносяться до періоду з червня 2017 року, а саме, надано чеки за 30.06.2016 на 400 гривень, за 27.05.2017 на 590,85 гривень, за 29.05.2017 на 808,17 гривень (загалом 1798,98 гривень). За таких обставин суд не бере до уваги вказані квитанції при визначенні витрат позивача на придбання ліків. У судовому засіданні встановлено, що у [PERSON] є двоє повнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи, що обов'язок утримувати батька є рівним у обох дітей, суд вважає необхідним стягнути з відповідача половину визначеної суми. Отже, сума додаткових витрат, що підлягає стягненню з відповідача, складає 3421,01 грн. (8641 гривень - 1798,98 гривень)/2. Щодо позовних вимог про стягнення щомісячних витрат у сумі 2000 грн. на майбутнє суд зазначає, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що розмір витрат, які [PERSON] розрахував на лікування на майбутній період, є обґрунтованими, тому не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині.

Outcome: partial