Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач), в якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/3 частини щомісячного заробітку (доходу), починаючи з дати подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем вони розлучилися, проживають окремо і дитина перебуває на повному її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає не в достатньому обсязі, а вона отримує лише щомісячну допомогу на утримання дитини до трьох років в розмірі 860 грн. на місяць. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Представник позивача позов підтримала повністю з підстав наведених в позовній заяві, окрім того вказала, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. За весь час відповідач декілька разів надавав кошти в розмірі по 200 грн. і на травневі свята передав 300 грн., що є недостатнім для утримання дитини. Дохід позивача становить лише 860 грн. на місяць, вона та спільна дитина сторін перебувають на утриманні батьків позивача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодився на стягнення аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно, що становить 1/2 частину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також вказав, що він працює в Рівненській райдержадміністрації та має середньомісячну заробітну плату за вирахуванням податків та інших платежів близько 2100-2200 грн. на місяць. Свої заперечення виклав у письмових запереченнях до позову. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив частково з підстав наведених в запереченнях проти позову, та вказав, що розмір аліментів є завищеним, позивач не довела необхідності стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини щомісячного заробітку (доходу ) відповідача. Стягнення аліментів в такому розмірі поставить відповідача в скрутне матеріальне становище, оскільки він потребує коштів на оплату комунальних послуг, лікування, погашення кредиту тощо. Стягнення аліментів в розмірі в розмірі 1/4 частини щомісячного заробітку (доходу) відповідача буде достатньо для утримання дитини та не обтяжить відповідача. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази прийшов до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 квітня 2016 року розірвано (а.с.3). Сторони від спільного проживання мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). У судовому засіданні встановлено факт проживання сина з позивачем, перебування його на утриманні позивача та ухилення відповідача від утримання свого неповнолітнього сина. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач участь в утриманні своєї дитини приймає не в повному обсязі, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання вказаної дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини. Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, частиною першою статті 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач має постійне місце роботи - працює адміністратором відділу надання адміністративних послуг Рівненської райдержадміністрації, має середньомісячну заробітну плату із матеріальною допомогою відповідно до довідки про доходи №42 від 22.07.2016 року в розмірі 3 092,17 грн., тобто має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Відповідач не надав суду доказів наявності у нього зазначених у ст.182 СК України обставин. Медичні документи про перебування відповідача на лікуванні в ДСП Рівненської ЦРЛ з 21.06.2016 року 27.06.2016 року не свідчать про незадовільний стан його здоров'я. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує, що відповідач має постійне місце роботи, що свідчить про необхідність стягнення аліментів в частці від заробітку (доходу). Також суд враховує відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їхньої спільної з позивачем дитини захворювань, що потребували б додаткових витрат, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2016 рік» установлено, що у 2016 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року визначений у розмірі 1 167 грн., з 1 травня 2016 року буде складати 1 228 грн., а з 1 грудня 2016 року 1 355 грн. Як пояснив в судовому засіданні відповідач після обов'язкових утримань із заробітної плати він отримує приблизно кошти в розмірі 2100-2200 грн. щомісячно, що означає, що сума щомісячних аліментів, в розмірі заявленому позивачем, буде складати приблизно 700-730 грн. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст. 141 СК України), враховуючи, що відповідач погоджувався сплачувати 1/2 частину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Необхідність сплати відповідачем комунальних послуг та платежів по кредиту не свідчить про неможливість сплачувати аліменти в такому розмірі. Відповідач, не є особою похилого віку, працездатний, має задовільний стан здоров'я, отже спроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно, у вказаному розмірі, оскільки належне утримання дитини являється обов'язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини. Суд також зазначає, що у відповідності до ч.3 ст.80 СК України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved