Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) в січні 2015 року звернувся до суду із позовом до Комінтернівської сільської ради Олександрійського району (надалі відповідач) про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] залишилася спадщина, а саме: земельна ділянка [NUMBER] площею 5,18 га, що розташована на території Комінтернівської сільської ради Олександрійського району, Кіровоградської області, яка належала йому відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, якого було втрачено. Оскільки він та батько проживали разом, він звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак змушений звертатись до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, оскільки отримати свідоцтво про право на спадщину не може через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку, про що свідчить постанова нотаріуса від 23 вересня 2014 року. Зважаючи на викладене він змушений звертатися до суду щодо успадкування земельної ділянки, оскільки втрачений Державний акт на право приватної власності на землю, про що свідчить оголошення в пресі. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладенні обставини. Інтереси позивача в судовому засіданні представляв [PERSON] Представник Комінтернівської сільської ради в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді. В заяві до суду просить суд розглянути справу за його відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник Управління Держземагентства в Олександрійському районі в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи в суді. Письмових заяв чи клопотань до суду не надійшло. Представник Олександрійської районної державної нотаріальної контори в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи в суді. Згідно письмових заперечень вказують, що як третя особа жодним чином не впливають на особисті майнові чи немайнові права щодо однієї із сторін, оскільки до цих прав не мають жодного відношення. Будь-яких вимог до нотаріальної контори не заявлено. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-11, 15, 16, 22, 182, 328, 392, 657, 1261, 1216 - 1222, 1261, 1269, 1270-1275 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті свого батька. Судом встановлено, що [INFO] у віці 44 роки помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке до цього часу позивачем не успадковане. Суд приймає до уваги, що позивач своєчасно, після смерті спадкодавця звернувся до нотаріальної контори, однак через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку, який було втрачено - позбавлений можливості у нотаріуса оформити спадкове майно на себе. Судом враховано, що в газеті «Сільський вісник» №48 (2238) від 29 листопада 2014 року було опубліковано оголошення, що втрачений Державний акт [NUMBER] на ім'я [PERSON] вважати недійсним. Судом також враховано, що за життя спадкодавцем не було складено та посвідчено нотаріально заповіт. Суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька і згідно ст. 1268 ЦК України він є таким, що прийняв спадщину, оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Звернення до суду свідчить про те, що позивач від спадщини не відмовляється, що дає суду підстави для того, щоб визнати його єдиним спадкоємцем за законом на спадкове майно, що раніше належало його батьку. Інші спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались. Оціночна вартість земельної ділянки відповідно даних Управління Держземагентства в Олександрійському районі складає 107 956 грн., та відповідно до цієї суми і сплачений судовий сбір позивачем при зверненні до суду. Зазначені обставини вказують на те, що відповідно до вимог ст.ст. 182, 392 ЦК України та відповідно до вимог ст.ст. 1217-1222 ЦК України є наявним право позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку, на яку, як установлено судом на ім'я померлого було видано Державний акт на право приватної власності на землю, який не зберігся. Викладене є підставою для суду встановити право власності позивача за законом на спадщину, що залишилося після смерті спадкодавця. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: approved