Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася о суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання їх однією сім'єю я к чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу в період з весни 2008 року по 20 жовтня 2013 року та стягнення грошової компенсації від половини частки спільно набутого майна. У ході розгляду справи позивачем уточнено та зменшено позовні вимоги в частині стягнення грошової компенсації від половини частки спільно набутого майна та поставлено питання про те, щоб визнати майно - сівалку ручну , вартістю 254,00 гривень., м*ясорубку «Мотор січ 1МА-С», вартістю 125,00 гривень, тепловий вентилятор FH- YR 2, вартістю 180,00грн., холодильник «Атлант» ХМ-6019- 031, вартістю 8474,00 гривень, пральну машину «LG» А 1220 ND, вартістю 3798,00 гривень, телевізор «Самсунг» CS-29ZS8HYQ», вартістю 7296,00 гривень, телевізор «Самсунг» LE-32В450», вартістю4075,00 гривень, водонагрівач « Арістон»-SG80R, вартістю 1830,00 гривень, пилосос «Самсунг» SC4043,вартістю 434,00 гривень, супутниковий тюнер марки «Sky Gate SMART», вартістю 516,00 гривень, ресівер « Trimaks TR-2012HD»,вартістю 599,00 гривень, одну тонну картоплі, вартістю 5000,00 гривень, два рулони агроволокна, щільністю 23 та розміром 100/10м., загальною вартістю 3000,00 гривень, плівку для теплиці розміром 3/50м., вартістю 900,00 гривень, добриво «Нітроамофоска» - 3 мішки , по 50 кг кожен, загальною вартістю 1200,00 гривень, - майном, яке придбано нею та відповідачем за час спільного проживання однією сім'єю , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з виділенням на її користь телевізора марки « Самсунг» CS-29ZS8HYQ» , вартістю 7296,00 гривень, та холодильника марки «Атлант» ХМ-6019- 031, вартістю 8474,00 гривень, а всього майна на загальну суму 15770,00 гривень, без стягнення компенсації на її користь. Решту майна, вартістю 21921,00 гривень виділити у власність відповідача. Заявлені вимоги позивачем та її представником [PERSON] підтримано. Позивач пояснила, що весною 2008 року вона створила сім*ю із [PERSON], і з м. Нова Нова Каховка вона переїхала проживати до відповідача до смт. Нова Маячка Цюрупинського району, де вони проживали удвох у його будинку по вул. Перекопській, №39-А, до 01.01.2015 року. 21.10.2013 року між ними було укладено шлюб, який розірвано у 2015 році. У кожного з них вже дорослі діти, які проживали окремо від них з відповідачем, хоча останній не спілкувався із своєю дочкою, але вона їх примирила. За час спільного проживання однією сім*єю робили ремонт в будинку і кухні, вона прала, готувала їжу, вели з відповідачем спільне підсобне господарство, займалися вирощуванням ранніх овочів у теплицях, які реалізовували на ринку , і на отримані кошти разом придбали побутову техніку для сім*ї, зазначену нею у позові. Крім того, у 2014 році вже за час шлюбу закупили на 2015 рік добриво, плівку для теплиць, посівну картоплю, агроволокно, ціну нею проставлено, виходячи із вартості товару на час закупівлі. На час припинення подружніх стосунків майно не ділили. На підтвердження факту проживання однією сім*єю та ведення спільного господарства позивач послалася на письмові записи у «журналі ведення обліку виконаних робіт» та у блокноті, записи у журналі вони вели спільно із відповідачем, блокнот у більшості записи зроблені нею особисто починаючи з весни 2008 року по листопад 2014 року. З цих записів видно які овочі вони вирощували, перелік робіт в домі (ремонт тощо), їх витрати і прибутки. 31 грудня 2014 року після чергової сварки вони з відповідачем припинили подружні стосунки, і 01.01.2015 року чоловік вигнав її з будинку, вона встигла взяти лише особисті речі ( одежу, взуття) і документи, а також трохи продуктів, все спільне набуте майно залишилося в будинку у відповідача, а також деякі її меблі. Тому просить виділити їй телевізор «Самсунг» і холодильник «Атлант», зазначені у позові, решту майна залишити відповідачеві, на компенсацію за перевищення частки відповідача не претендує. Стосовно письмової розписки, виданої нею відповідачу 0101.2015р. про отримання 400 доларів із зазначенням, що не має претензій, пояснила, що фактично грошей не отримувала, хоча у них тоді залишалися гроші готівкою після реалізації продукції. Крім того, чоловік їй погрожував, тому вона була змушена видати таку розписку. Понесені нею витрати на сплату судового збору на правову допомогу та поїздки до суду просить віднести на відповідача. Відповідач позовні вимоги визнав частково, його представник [PERSON] позицію відповідача підтримав. Відповідач суду пояснив, що у березні 2008 року вони познайомилися, і в подальшому створили сім*ю та дійсно проживали з нею в його будинку, але сім*ю створили у вересні 2008 року, а потім у жовтні 2013 року уклали шлюб, це була його ініціатива. 01.01.2015 року вони розійшлися, цього ж дня поділили все спільно набуте майно, а потім і гроші, які були у них від виторгу за сільськогосподарську продукцію. Тоді відповідач могла забрати і документи на побутові речі, собі він залишив лише розписку. Визнав, що записи у наданому суду «журналі» вели удвох з позивачем. Крім того, пояснив, що позивач забрала своє майно, а за частку спільного майна вона отримала гроші в сумі 400 доларів США, про що написала йому добровільно розписку, ніякого фізичного чи психологічного насильства до неї він не застосовував. Також пояснив, що передав позивачці 1,5 тис. доларів США, про що та розписку не писала, а потім пояснив, що у них 01.01.2015 року у сім*ї було 4 тис доларів, з яких 2 тис. доларів передав позивачу раніше, а вже, в день коли розійшлися, то передав 400 доларів. Ціну майна, зазначеного у позові, визнав частково, визнав що все майно в наявності, клопотання про проведення товарознавчої експертизи не заявив. У задоволенні позову просив відмовити. Свідок [PERSON] суду показала, що являється невісткою позивача, і їй відомо, що сторони створили сім*ю навесні 2008 року, жили удвох добре, вирощували в теплицях овочі, продавали їх і купили 2 холодильники, 2 телевізори, пральну машину, комп*ютер, після ремонту в будинку купили нову кухню. Мати перевезла до відповідача особисті речі, килими, а додому не забрала навіть своє ліжко. Вона чула по телефону, коли мати дзвонила, як відвідач кричав на неї. На новорічні свята 2015 року її чоловік привіз матір додому, їздив автомобілем «Таврія», привіз одежу, килим, 2 подушки, меблі не забирав. Також пам*ятає, що була пара курей. відок [PERSON] суду показала, що вони з позивачем подруги, їх квартири поряд на одній площадці у багатоповерхівці в м. Нова Каховка. Її чоловік дружив з відповідачем, і навесні 2008 року, здається у квітні вони познайомили його з позивачем. Після недовгого знайомства, приблизно через місяць позивач переїхала жити до відповідача, у них були гарні відносини, відповідач радів, що у нього добра дружина, а їм був вдячний за знайомство. Вона бувала у них у гостях, а вони у неї, була на святкуванні ювілею позивача у них у сім*ї. Тому знає, що вони удвох відремонтували будинок, завели курей, разом займалися городом, купили холодильник, телевізори. Причину їх розлучення не знає, пам*ятає, що 01 січня 2015р. Тетяну привіз син своєю « Таврією», тому вона бачила одежу у клунках. Ніяких побутових речей позивач не привезла із собою, про компенсацію теж не розповідала нічого, лише плакала, казала, що чоловік її вигнав, тому що вона періодично на вихідні приїздила додому лікуватися та пригледіти за онукою. Скандал стався через дітей, але вона не вникала в ці стосунки Свідок [PERSON] суду показала, що з липня 2010 року вона разом із чоловіком [PERSON] працюють у відповідача та проживають з ним по сусідству. Тому вона знайома з обома сторонами і знає, що вони проживали однією сім*єю. Стосунки між ними були добрі, а потім 2012 чи 2013рр влітку розійшлися на пару місяців, їй відомо що вони тоді грошима поділилися. Майно не ділили, а потім відновили сімейні стосунки. Вона бачила, що вони вирощували свиней, курей, разом працювали на городі, їх з чоловіком наймали для роботи у них у городі і з ними розраховувалися. Вона бачила, як [PERSON] виїжджала від [PERSON] легковою машиною з причепом. Вона подумала, що то гості і пішла капусти попросити, і була очевидцем того, як [PERSON] говорила [PERSON], щоб давав їй гроші. Вони при цьому лаялися. Потім [PERSON] їй сказав, що вони все з [PERSON] поділили і сказав, що та забрала у нього гроші навіть із піджака. Потім їй розповідав, що дав дружині 2 тис. доларів, за розписку їй нічого невідомо. [PERSON] їй сама сказала, що вони поділилися грошима. Вона не бачила, щоб та вивозила техніку чи меблі. В будинку вона була один раз і бачила там комп*ютер. Свідок [PERSON] суду показав, що часто бував в будинку у [PERSON] після того, як той розлучився з дружиною, всі речі знаходяться на своїх місцях, пригадав, що не вистачає лише килима, а все інше майно, в тому числі і телевізори, холодильник, комп*ютер на імсці. Знає, що у них були свині і кури в господарстві, не бачив, чи вони ділилися. Зі слів [PERSON] йому відомо, що він з дружиною поділив майно. Сам він не бачив, що із речей [PERSON] забрала. Вона виїжджала машиною «Таврія» з причепом і сама носила якісь речі в машину у клітчатих сумках. Вони з дружиною сиділи на порозі свого будинку і бачили це здалеку. Він хотів підійти ближче і глянути, але вони скандалили між собою. Після цього відповідач віддав їм ліжко. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він зять [PERSON] і після того, як той розійшовся з [PERSON], він наприкінці січня 2015 року з сім*єю переїхав жити до тестя. Вважає, що позивач мала за мету заволодіти майном тестя, налаштувала його проти них. Спочатку між сторонами були добрі стосунки, разом працювали на городі, торгували, а потім позивач стала більше уваги приділяти своїм дітям, а чоловіка не доглядала. Він не був присутній 01.01.2015 року як [PERSON] виїжджала і не знає, що саме брала з собою із речей, від тестя знає, що та забрала якісь речі. Також показав, що він дійсно позичав у [PERSON] гроші в сумі 1,5 тис. доларів США , які їй не повернув. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних сімейних стосунках з весни 2008 року по 20.10.2013 року, проживали однією сім*єю в будинку відповідача. У якості відліку часу створення сім*ї суд приймає до уваги записи у «журналі обліку виконаних робіт», перший запис у якому датований 19.05.2008 року і зроблений власноручно відповідачем, що ним визнано у судовому засіданні при досліджені письмового доказу, а також ним зроблено запис, що головним керуючим фермерського господарства «Янтар» він затверджує [PERSON] і з подальшим плануванням щоденно із зазначенням ним дат у хронологічному порядку від першого запису переліку робіт, пов*язаних з прибиранням території двору, городу, боротьбою із бур*яном, висівом розсади, пранням, готуванням їжі та об*єктивною оцінкою зробленої роботи тощо, а також записами [PERSON] щодо ремонту у спальні, залі, кухні, порядку ведення домашнього господарства. 21.10.2013 року сторони уклали шлюб, який розірвано рішенням Цюрупинського районного суду 14.02.2015 року ( а.с.11, 129). 01.01.2015 року сторони припинили подружні стосунки. За час спільного проживання з травня 2008 року сторони вели спільне господарство, займалися вирощуванням овочів, які реалізовували на ринку. Ця обставина визнана обома сторонами, підтверджена свідками, а також дослідженими записами у журналі, на який суд послався вище. Крім того, судом досліджено наданий позивачем у якості письмового доказу ведення спільного господарства блокнот із записами з 15.06.2009 р., в якому конкретно зазначено кількість врожаю картоплі, капусти , баклажанів , перцю тощо і розмір доходу від їх продажу із зазначенням дат по 11.11.2014 року. Також судом встановлено, що за час спільного проживання однією сім*єю сторони придбали предмети домашнього вжитку і обстановки, що є додатковим доказом наявності сімейних відносин, зокрема побутову техніку, зазначену позивачем і наявність якої відповідач не заперечував. Виходячи із встановленого, суд у відповідності до положень п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України вважає, що факт проживання жінки і чоловіка однією сімєю без реєстрації шлюбу з травня 2008 року по 20 жовтня 2013 року знайшов своє повне підтвердження у ході розгляду справи і підлягає встановленню судовим порядком. Допитані судом свідки підтвердили, що після припинення подружніх стосунків всі речі залишилися у відповідача на місці, що підтверджує пояснення позивача. Позивачем на підтвердження вартості спірного майна надано паспорти на придбану за час спільного проживання однією сім*єю побутової техніки, перелік якої зазначено вище, та вказано її ціну (а.с.12-35), а крім того, зазначено перелік майна , придбаного за час шлюбу у 2014 році, а всього майна на загальну суму 37691,00 гривень. Відповідач з ціною, визначеною позивачем, частково не погодився, однак ніяких доказів на спростування її не зазначив, клопотання про проведення товарознавчої експертизи не заявляв. Тому суд при розділі приймає до уваги ціну майна, вказану позивачем. При цьому, суд приходить до висновку, що фактично поділ майна, зазначеного у переліку, сторонами здійснено не було, як і не було позивачем отримано компенсацію за його половину. В даному випадку суд критично оцінює пояснення відповідача в цій частині і надану ним розписку, написану позивачем. Не заперечуючи факт написання розписки, позивач зазначала, що грошей вона не отримувала, і розписку написала під примусом та погрозами. Свідок [PERSON] підтвердив, що між сторонами був скандал, жоден із допитаних свідків не вказував на те, що [PERSON] вивезла техніку, оскільки обстановка в будинку порушена не була. Стосовно отримання за це майно компенсації, то судом звернуто увагу на суперечливі пояснення відповідача, який спочатку пояснив, що передав позивачу 1,5 тис доларів США, потім заявив, що виплатив їй 2 тис. доларів США і при цьому спочатку сказав, що 01.01.2015 року у нього удома було 4 тис. доларів США, а потім, що половину цих грошей передав позивачу раніше і не взяв з неї розписки, тоді як отримав розписку на 400 доларів. Враховуючи те, що позивач ці обставини заперечує, ніхто із допитаних свідків не був очевидцем, а їх показання в цій частині дані зі слів відповідача, тому суд виходить із пояснень позивача, які підтверджено показаннями свідків, що позивач забрала із собою особисті речі, питання про розділ побутової техніки сторони не вирішували, як і про компенсацію. Пояснення відповідача, як і розписку позивача про отримання 400 доларів США суд оцінює в цій частині критично і до уваги не приймає, оскільки зазначена в розписці сума не відповідає за оцінкою половині вартості від набутого сторонами майна. Відповідно до положень ч.1 ст 74 СК України якщо чоловік і жінка проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. При вирішенні спору суд має використовувати положення 8 глави СК України, яким регламентовано положення поділу спільного майна подружжя. Зокрема, відповідно до положень ст. 70 СК України розмір часток у випадку спору між подружжям щодо спільного сумісно нажитого майна є рівними відповідно до ст.70 СК України. Ст.71 СК України передбачено можливість поділу спільного майна в натурі. Позивачем уточнено вимоги після встановлення фактичних обставин справи, що всі спільно набуті речі знаходяться у відвідача, з яких вона просить виділити холодильник та телевізор, не вимагаючи при цьому компенсації за перевищення частки відповідача. Таким чином, зазначене у позові майно, суд вважає таким, що набуто сторонами спільно за час проживання однією сім*єю, а частково у шлюбі і при його розділі вважає за можливе виділити у власність позивача майна на загальну суму 15770,00 гривень; відповідачу виділити у власність майна в сумі 21921,00 гривень, без стягнення компенсації за перевищення частки у спільному майні. Витрати у справі, понесені позивачем по сплаті судового збору, віднести на відповідача в сумі 243.60 грн. Також віднести на відповідача витрати по оплаті ним судового збору в сумі 2192,00 гривень. Крім того, відповідно до положень ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу, а також витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Статтею 84 ЦПК України закріплено, що витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», відповідно до якого за 1 годину особі може бути відшкодовано суму, що не перевищує 450% від мінімальної заробітної плати. Адвокатом позивача надано розрахунок витрат на правовому допомогу ( а.с.124-126, 147) в сумі 18892,54 грн. та зазначено, що позивачем сплачено за договором 6000,00 гривень. Виходячи з того, що адвокатом у розрахунок включено час, витрачений на поїдку та очікування судового засідання, що підлягає виключенню, то відшкодуванню підлягає сума у 6000,00 гривень, що підтверджено договором та журналами судових засідань на підтвердження часу, протягом якого відбувався судових розгляд справи та підготовка процесуальних документів. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Статтею 85 ЦПК України також передбачено можливість отримання компенсації витрат, пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників. Представником позивача надано розрахунок витрат на поїздку, та копії квитанцій на придбання бензину, документи на підтвердження того, що остання для поїздки використовувала власний транспорт, який керує особисто. Разом з тим, представником позивача не зазначено доказів на підтвердження відповідності понесених нею витрат виходячи із дальності переїзду, не вказано кілометраж, витрата пального тощо. Тому заявлена до відшкодування позивачем сума витрат на поїздки у розмірі 4598, 25 грн. на думку суду не є доведеною і задоволенню не підлягає. Таким чином , на користь позивача з відповідача належить стягнути 6243,60 гривень понесених витрат у справі.

Outcome: approved