Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] , в якій до відчуження проживала її донька [PERSON] з сином, її онуком, [PERSON] . Зазначила, що в 2008 році донька та онук виїхали на постійне проживання на територію Російської Федерації до міста Бєлгорода, де набули у власність квартиру по [ADDRESS] . При переїзді на нове місце проживання донька [PERSON] виписалася з її квартири, а з випискою її онука [PERSON] виникли проблеми, оскільки він на той час був неповнолітнім, та до цього часу формально залишається зареєстрованим в квартирі [ADDRESS] , а фактично проживає в м. Бєлгороді і згідно свого паспорту отриманому в 2011 році в м. Бєлгороді значиться зареєстрованим по [ADDRESS] . Можливості приїхати на територію України та виписатися з належної їй квартири відповідач не має, а його формальна реєстрація на цей час створює їй перешкоди у відчуженні квартири, чим порушується її право власності, зокрема право розпорядження належною їй на праві власності квартирою. Просила визнати відповідача втративши право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була завчасно та належним чином повідомлена. Її представник, до суду надала заяву про підтримання позовних вимог [PERSON] , просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. До суду надав заяву про визнання позовних вимог [PERSON] , просив справу розглянути у його відсутності. В судове засідання сторони не з`явилися , до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно фотокопії договору купівлі - продажу квартири від 25 липня 2012 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] .(а.с. 5-6) У квартирі [ADDRESS] , дійсно зареєстрований, відповідач по справі - [PERSON] , що підтверджено, фотокопією витягу з будинкової книги. (а.с.17). Письмовими поясненнями свідків по справі, [PERSON] та [PERSON] , підтверджено, що [PERSON] дійсно зареєстрований, але фактично не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2008 року.(а.с. 7-12) Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Доказів, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному будинку, суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що відповідач [PERSON] , втратив право на житлову площу в квартирі [ADDRESS] , так як з 2008 року у спірній квартирі не проживає, не проводе оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, власник будинку - позивач по справі не бажає, щоб відповідач був зареєстрований у даному будинку. Таким чином, оскільки [PERSON] є власником зазначеної квартири і на даний час не бажає, щоб відповідач був зареєстрований в ній, тому вона відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власністю. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірній квартири залежить від права самого власника і є похідним від нього. Оскільки позивач є власниками квартири, вона має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають їй користуватися та розпоряджатися її майном, квартирою. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач зареєстрований у квартирі, яка на праві власності належить позивачу, тому він вважаються квартиронаймачем квартири позивача. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто позивач змушена нести витрати за комунальні послуги за себе та за зареєстрованого у її квартирі, відповідача. За таких обставин, оскільки відповідач не є власниками вказаної квартири, крім того не проживає в спірній квартирі, витрати на її утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в квартирі позивача порушує її права як власника, крім того, розмір комунальних платежів залежать від кількості зареєстрованих осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе власник, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та законними, і тому задовольняє їх. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved