Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 23.06.2015 року звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивували тим, що позивачі є матірю і сином, з 1995 року зареєстровані і постійно проживають в [INFO]. Позивач [PERSON] є основним квартиронаймачем, на її імя відкрито основний рахунок №160171 в ТОВ «ЖЕО». Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON], зареєстрований у вказаній квартирі з 1995 року. [PERSON] у вересні 1997 року залишив квартиру, забрав з неї всі свої речі, місце його проживання позивачам невідоме. З того часу він квартирою не цікавиться, своїх речей у ній не зберігає, участі в утриманні квартири і оплаті комунальних платежів не приймає. Всі обовязки, повязані з договором найму квартири покладені на позивачів. Оскільки відповідач без поважних причин понад 6 місяців не проживає в квартирі, позивачі вважають, що він втратив право користування квартирою №6 по вул. Пирогова, 80 в м. Вінниці. На відповідача нараховуються комунальні платежі, які позивачі змушені оплачувати, не маючи змоги оформити житлову субсидію без довідки про доходи відповідача. З причин фактичної відсутності відповідача за місцем реєстрації позивачі не мають змоги реалізувати своє право на приватизацію житла. Викладене стало підставою звернення позивачів до суду з даним позовом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали до канцелярії суду заяви, в яких просили суд розгляд справи провести у їх відсутність, позов підтримали, просили його задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечили. Відповідач [PERSON]О в судове засідання повторно не з'явився, будучи, в порядку визначеному законом, належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних міркувань. Судом встановлено, що виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів м.Вінниці 13.11.1995 року на підставі рішення №747 виконавчого комітету міської Ради народних депутатів м.Вінниці від 02.11.1995 року [PERSON] видано ордер на житлове приміщення №0690 на право зайняття жилого приміщення, а саме квартири [ADDRESS] її сім»ї в складі 3 осіб (а.с.7). В ТОВ «ЖЕО» на [PERSON] відкрито особовий рахунок №160171 на квартиру [ADDRESS], що підтверджується копією особового рахунку (а.с.8), виданого ТОВ «ЖЕО», в якій [PERSON] зазначена квартиронаймачем (дата прибуття 26.04.1996 р.), [PERSON] чоловіком (дата прибуття 26.04.1996 р.), [PERSON] сином, (дата прибуття 26.04.1996 р.), форма власності квартири - державна. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-АМ №039278, виданого 15.09.1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької міської ради Вінницької області, копію якого долучено до матеріалів справи, шлюб між [PERSON]»ю Василівною та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 15.09.1998 року зроблено запис за №1261 (а.с.6). З довідки №3677, виданої ТОВ «ЖЕО» 12.06.2015 року, яку долучено до справи (а.с.9) вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Актами комісії у складі інспектора та юриста ТОВ «ЖЕО» в присутності сусідів - мешканців будинку №80 по вул. Пирогова в м. Вінниці від 16.06.2015 року, встановлено, що на момент обстеження квартири №6 за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 80, з вересня 1997 року не проживає зареєстрований [PERSON] (а.с.10). Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт непроживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS], понад 6 місяців, однак останній залишається зареєстрованим за даною адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 163 Житлового кодексу Української РСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 1, 2 ст.64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно положень ст. 71 Житлового кодексу Української\~\~РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. 4) виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов'язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи те, що факт непроживання відповідача за місцем своєї реєстрації понад 6 місяців встановлений, а визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, має для позивачів важливе юридичне значення та ніким не оспорюється, суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачем вимоги. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане положення суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь [PERSON] сплаченої суми судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved