Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про усиновлення повнолітньої особи, в якій зазначили, що [PERSON] проживає однією сім`єю з [PERSON] з грудня 1982 року, а з вересня 1983 року [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованих шлюбних відносинах по теперішній час. На момент укладання шлюбу, [PERSON] , вже мала сина [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якого батьком зазначений [PERSON] . Фактично, [PERSON] , як біологічний батько від моменту народження сина будь-якої педагогічної участі у вихованні [PERSON] не приймав, матеріальної допомоги не надавав, аліментів не сплачував та у подальшому із сином не спілкувався. [PERSON] помер у серпні 2018 року , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 04.02.2020р., виданим повторно. [PERSON] разом із своєю дружиною [PERSON] та її сином [PERSON] протягом багатьох років проживали разом однією сім`єю, займались вихованням сина та забезпечували належний рівень його утримання, створили всі необхідні умови для його розвитку. На теперішній час [PERSON] вже виповнилось 40 років, і хоча він і проживає окремо від них своєю сім`єю, але вони підтримують родинні відносини, оскільки впродовж всього свого життя він відноситься до [PERSON] , як до рідного батька, а той у свою чергу з почуттям батьківського обов`язку, заснованому на взаємній повазі та любові, поводиться із ним як з рідним сином. У [PERSON] власних дітей ніколи не було, а тому він піклувався та здійснював всі необхідні дії, щоб [PERSON] мав повноцінну родину, правовий та психологічний захист. Він з радістю займався вихованням дитини, цікавився його навчанням, фізичною культурою та дозвіллям, надавав необхідну матеріальну допомогу, готував його до самостійного дорослого життя. [PERSON] став справжнім батьком для [PERSON] , між ними виникли стійкий емоційний зв`язок, повна довіра та взаємоповага. Після настання повноліття вони з ним ще більше зблизилися та прийшли до думки про його усиновлення, оскільки для них обох дуже важливий не тільки емоційний стан, але й їх юридичний зв`язок як батька і сина. Відсутність такого факту згубно впливає на їх моральний стан, бо для них важливо, як оцінюють їхні стосунки оточуючі, і те, чи сприймають вони їх як кровних родичів. [PERSON] , маючи добрий стан здоров`я та забезпечений матеріально, будучи здатним забезпечити повнолітньому [PERSON] стабільні та гармонійні умови життя, матеріальну та моральну батьківську підтримку, прийняв рішення про його усиновлення, оскільки своїх дітей він не має і таке усиновлення для нього є особливо важливим, відповідає його внутрішньому стану та бажає юридично оформити родинний зв`язок з [PERSON] шляхом його усиновлення. [PERSON] схвалює рішення [PERSON] щодо усиновлення [PERSON] , оскільки воно в них обопільне, через те, що між ними склались сімейні відносини як батька та сина. Заявники просять постановити рішення яким визнати [PERSON] усиновлювачем повнолітньої особи - [PERSON] та внести зміни в актовий запис № 1137 від 21 серпня 1980 року, зроблений Комунарським відділом РАЦС м. Запоріжжя про народження [PERSON] , [INFO] , а саме в графі «Батько» змінити відомості з « [PERSON] » на « [PERSON] », [INFO] , громадянин України. [PERSON] в судовому засіданні підтримав подану заяву та просив її задовольнити з викладених в заяві підстав. [PERSON] в судовому засіданні підтримала подану заяву, також просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні просив заяву задовольнити. Не заперечував проти його усиновлення [PERSON] , оскільки ставиться до нього як до батька, з повагою та вдячністю. Представник Дніпровського районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації цивільного стану Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без їх участі на підставі норм чинного законодавства. Вирішення поданої заяви залишив на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Запоріжжі та з 27.05.2004 року зареєстрований по [ADDRESS] , що підтверджується його паспортом, виданого 11.01.2002 року Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області. [INFO] народився [PERSON] , в свідоцтві про його народження Серія [NUMBER] батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1137 від 21.08.1980 року здійснений Комунарським відділом ЗАГС м. Запоріжжя. 07 липня 1983 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 251 від 07.07.1983р. 25 березня 1983 року Жовтневим нарсудом м. Запоріжжя видано виконавчий лист № 2-420/83 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно по 1/4 частині з усіх видів заробітку, починаючи стягнення з 18.03.1983 року до повноліття сина. 23 вересня 1983 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після укладання шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 418 від 23.09.1983 року. [INFO] [PERSON] помер, про що складено актовий запис № 5672 від 11.09.2018 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, відповідно до свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] виданого повторно 04.02.2020 року Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). [PERSON] з 07.07.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » та мають двох синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , виданого Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, свідоцтвами про народження Серії [NUMBER] виданого 043.12.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя та Серії [NUMBER] виданого 16.07.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Отже судом встановлено, що нас час розгляду справи [PERSON] зі своєю сім`єю проживає окремо від [PERSON] , що підтверджено належними доказами та не заперечувалось учасниками справи. Перевіряючи обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що за положеннями ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина. Відповідно до ч. 2 ст. 208 СК України, у виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема, відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення. В ході розгляду справи заявник [PERSON] пояснив, що своїх дітей в нього не має. Відповідно до ст. 211 СК України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», у зв`язку із включенням у СК правових норм про усиновлення повнолітньої особи необхідно брати до уваги, що така особа може бути усиновлена лише у виняткових випадках, зокрема, якщо вона є сиротою або була позбавлена батьківського піклування до досягнення повноліття. Враховуючи винятковий характер права на усиновлення повнолітньої особи, суди мають установлювати при розгляді справ цієї категорії додаткові обставини, зокрема, необхідність усиновлення і неможливість оформлення іншого правового зв`язку між особою, яку бажають усиновити, та особою, яка хоче це зробити (складення заповіту тощо). При цьому, звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлене бажанням досягти іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку (можливо, вже наявного фактично). Слід також з`ясовувати наявність чи відсутність в усиновлювача своїх дітей. Закон не встановлює заборони на усиновлення повнолітньої особи тією, яка має власних дітей, проте, на цей факт необхідно зважати виходячи з обставин, що визначають можливість рідних дітей бути спадкоємцями. У кожному конкретному випадку суд при вирішенні питання про усиновлення повнолітньої особи може врахувати й інші обставини. Отже СК України зазначає, про можливість усиновлення повнолітньої особи лише у виняткових випадках, зокрема, якщо вона є сиротою або була позбавлена батьківського піклування до досягнення повноліття. Сиротам - як основне значення вживається для позначення дитини, що не досягла повноліття і що росте без одного чи обох батьків (відповідно напів - або повний сирота). З матеріалів справи вбачається, що на час смерті [PERSON] , який помер [INFO] та записаний батьком [PERSON] , останньому виповнилося 38 років. Також під час розгляду справи встановлено, що померлий [PERSON] не позбавлявся батьківських прав відносно свого сина [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] не був сиротою до повноліття чи позбавлений батьківського піклування, його батько помер після досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд при винесенні рішення бере до уваги кожен доказ окремо, та оцінює їх в сукупності з іншими доказами. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні виняткові обставини для усиновлення [PERSON] повнолітнього [PERSON] , у зв`язку з чим в задоволенні поданої заяви слід відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід залишити за заявниками по фактично понесеному.

Outcome: dismissed