Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) в якому просить стягнути на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів за період з 01 серпня 2015 року по 01 січня 2018 року в розмірі 3536,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2013 року на її користь з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 400,00грн. щомісячно, починаючи з 08.04.2013 року до його повноліття. Виконавчий лист був предявлений нею у виконавчу службу за місцем проживання та реєстрації відповідача та він перебував на примусовому виконанні. Протягом періоду стягнення аліментів відповідач кошти на утримання дитини не виплачував, у звязку з чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка становить 14955,00грн. Просила суд, на підставі ст.196 СК України, стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 3536,00 грн. за період з 01 серпня 2015 року по 01 січня 2018 року, згідно доданого розрахунку. [PERSON] в судове засідання не зявилася. В поданій до суду заяві представник позивача [PERSON] просила розгляд справи проводити у її відсутності та відсутності позивачки, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив. Із письмової згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із заявами сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про його народження, серії 1-БВ №094174, виданого 19 березня 2009 року Курянківською сільською радою Білогірського району Хмельницької області (а.с.4). Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується даними рішення Білогірського районного суду Хмельницької області №2201/1090/2012 від 21 вересня 2012 року (а.с.5). Згідно рішення Білогірського районного суду Хмельницької області №669/372/13-ц від 30 квітня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON]М, позивача по справі, стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 08 квітня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця Білогірського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Хмельницькій області [PERSON] від 04.12.2017 року розмір заборгованості [PERSON] з виплат аліментів станом на 01.12.2017 року становить 14955,66 грн. (а.с.8). При встановленні обставини наявності та розміру заборгованості по сплаті аліментів, суд бере до уваги наявність в матеріалах справи довідку державного виконавця про заборгованість по аліментам на утримання дитини від 07.12.2017 року, в якій відображено наявність і розмір заборгованості по сплаті аліментів відповідного виду. Дана обставина не спростована відповідачем. Згідно ч.1, 3 ст.195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України (в редакції від 10.11.2016 року) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту норм ст.196 СК України суд, відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.22 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Доказів про те, що заборгованість по аліментам виникла внаслідок з незалежних від платника причин, зокрема несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками або по іншим поважним причинам, відповідач суду не надав. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку, визнання позову відповідачем, суд діючи у відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved