Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] міської ради, в якому просить встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] в м.Горохів по вул.Б.Хмельницького, 54, Волинської області однією сім»єю з 2005 року до 08.03.2015 року (дня смерті), визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом четвертої черги на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в м.Горохів, вул.Б.Хмельницького, 54, Волинської області та на земельну ділянку площею 0,10 га відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №947921, посилаючись на те, що з 2005 року до 08.03.2015 року вона, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім»єю в м.Горохові по вул.Б.Хмельницького, 54, Горохівського району Волинської області, були пов»язані спільним побутом, мали взаємні права та обов»язки, але не звернулися до нотаріуса про складення заповіту, оскільки остання страждала на психічні розлади. 08.03.2015 року [PERSON] померла. Організацією та її похованням займалася позивач. Отже, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім»єю з 2005 року до 08.03.2015 року, а тому позивач просить встановити даний факт. Також, враховуючи, що після смерті [PERSON] вона є спадкоємницею за законом четвертої черги, прийняла спадщину, просить її позов задовольнити та визнати право власності на вищевказане майно. Ухвалою Горохівського районного суду від 22.03.2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] було залучено до участі у справі як співвідповідачів (а.с.105). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] просять поданий позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не з»явився, в письмовій заяві до суду представник ради позов [PERSON] визнав повністю, просить його задовольнити. Відповідачі в судових засіданнях позову не визнавали, вважають, що позивач не була членом сім»ї спадкодавця, так як проживали в різних будинках. Не заперечують факт догляду позивачкою спадкодавці з 2009-2010 років по день смерті. Також не заперечують, що позивач мала ключі від всього господарства, користувалася пенсією спадкодавиці, обробляла город, і що психічний стан спадкодавця з 2010 року був поганий, вона потребувала постійно стороннього догляду. Самі доглядати її не могли через поганий стан здоров»я кожного, брак коштів і можливостей. Свідки, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні ствердили, що позивач за усною домовленістю постійно доглядала [PERSON], а також мала з нею спільний побут, спільні гроші, спільне господарство понад майже 10 років як одна сім»я. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що ніякої сім»ї з позивачкою [PERSON] не мала, остання проживала одна в будинку №54 за вищевказаною адресою, а позивач лише мала ключі і користувалася пенсією [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків по справі та дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла 08.03.2015 року в м.Горохові Волинської області (а.с.5). Довідками [PERSON] міської ради від 02.07.2015 року (а.с.6,118) стверджується, що [PERSON] була зареєстрована одна і проживала в [INFO] до дня своєї смерті 08.03.2015 року. Копією медичної картки стверджується, що з 2010 року [PERSON] хворіла на психічну хворобу. Документами про право власності на будинок стверджується, що [PERSON] була власником житлового будинку, який знаходиться в м.Горохові по вул.Б.Хмельницького, 54 (а.с.8,9), а згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК№947921, спадкодавцю [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,1000га (а.с.10). Квитанціями стверджується, що за світло і газ сплачувала регулярно позивачка (а.с.17-27) протягом 2009-2015 років. Відповідно до ч.4 ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно з п.21 даної Постанови, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік),які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Суд встановив, що позивач з 2005 по 2009 рік брала участь у веденні господарства, побуті та догляді [PERSON], а з 2009 року у позивача з спадкодавцем на підставі усної домовленості склалися сімейні відносини на грунті взаємних прав та обов»язків через поганий стан здоров»я спадкодавця [PERSON] Поганий психічний стан і неадекватність спадкодавця вбачаються з пояснень всіх сторін по справі, їх представників так і свідків з обох сторін, також записами з медичної картки [PERSON] і направлення її у Волинську обласну психіатричну лікарню (а.с.34). Все це потягнуло неможливість реєстрації позивачки разом з спадкодавцем в її будинку, а також посвідчення заповіту від її імені. Не було доведено відповідачами, що будь-хто з спадкоємців 5 черги відповідачів по справі проживав з спадкодавицею однією сім»єю, однак відповідачі по справі не заперечували її психічного стану і вважали, що вона не могла жити і існувати одна, через стан свого здоров»я. Позивач звернулася до суду, хоча мала правовстановлюючі документи на спадкове майно, так як суб»єктивне право її як спадкоємниці 4 черги, необхідно доказати було тільки в судовому порядку. Заперечення представника відповідача [PERSON], що належної відмови нотаріуса у позивача не було, тому вона незаконно звернулася з даним позовом спростовується вищенаведеним, а також тим, що у справі є лист-роз»яснення державного нотаріуса [PERSON] про неможливість оформлення спадкових прав [PERSON] через нотаріальну контору, аналогічна відмова дана тим же нотаріусом і відповідачу [PERSON], інтереси якої представляє даний представник, і відсутність будь-яких заяв про видачу свідоцтва про право на спадщину від жодного з спадкоємців у спадковій справі немає (а.с.68-72), тільки є заяви про прийняття спадщини. Суд встановив, що не лише догляд за спадкодавцем зі сторони позивача мав місце, але й спільний побут, всі сторони, всі свідки ствердили, що регулярно, щоденно позивачка з 2009 по день смерті спадкодавці 2015 року спільно харчувалася разом з нею, також всі ствердили, що постійно мила, прала одяг, постіль і інші речі лише позивачка, мали місце і ті факти, що позивач робила дрібний побутовий ремонт в будинку (6 раз білила, брала у часті в ремонті підлоги). Спільно користувалися грішми, банківська картка була постійно у позивачки, лише вона мала пін код до неї, вона сплачувала з картки кошти за комунальні послуги, на ліки, одяг і деякі продукти харчування. Будь-яких заперечень з боку відповідачів суд не встановив, всі ствердили, що грошима розпоряджалася позивачка (1000 гривень розмір пенсії [PERSON]). Отже, це підтверджується показаннями позивача і свідків про те, що вона витрачала і свої кошти для утримання спадкодавця в належних умовах, як члена своєї сім»ї. Обробіток городу, ремонт квартири це і є спільний побут. Також догляд сільськогосподарських тварин, (коза і кури), продовольство з них, спільний урожай з огороду. Відповідачі не спростовували, а підтверджували твердження позивачки, що у них з спадкодавцем були сімейні стосунки, обробіток огороду вважають доглядом спадкодавця, також не спростовували спільні продукти харчування і спільне господарство. Проживання позивача разом з спадкодавцем в двох будинках (через дорогу), пояснюється тим, що у спадкодавця через неналежний психічний стан було відключено газ до плити (що також ствердили відповідачі і свідки), готувати їжу і прати речі позивач змушена була в будинку, де зареєстрована, також туди позивач водила митися [PERSON] Твердження представника відповідача [PERSON] про те, що в задоволенні факту проживання спільно однією сім»єю слід відмовити за пропущенням строку давності (більше 3-ох років) суд до уваги не приймає, так як час смерті спадкодавця -08.03.2015 року, а позивач звернулася до суду в листопаді 2015 року. Посилання представників відповідачів про те, що позивач скористалася даною ситуацією спростовується поясненнями як самих сторін в суді так і свідків з обох сторін, тому що позивач постійно пропонувала родичам проживати і доглядати спадкодавця, однак ніхто при житті спадкодавця не бажав це роботи, пояснюючи відсутністю коштів, часу, здоров»я і добровільно відмовлялися в цьому, що вони підтвердили в судових засіданнях. Ніхто з них не платив за «догляд», разом з тим ніхто не звертався до державних чи соціальних органів про призначення її догляду, або направлення її в спеціальні заклади (довідка а.с.28). Однак, відповідачі та їх представник не заперечували такий догляд з 2009 року зі сторони позивача. Суд разом з тим не знайшов підстав для спростування показань позивача, її представника, свідка [PERSON], та записів в медичній картці про те, що весь час біля спадкодавця була позивач під час виклику лікарів (період з 2010 по 2015 роки), також часу після 22 години, а отже підтверджує той факт, що позивач ночувала в будинку №54 по вул.Б.Хмельницького. Не спростовується відповідачами також покази позивача про те, що в будинку було в неї своє майно і постіль, був спільний посуд і їжа, спільні свійській тварини. Свідки, [PERSON], [PERSON], [PERSON] ствердили, що ніхто не знав, хто ночує в будинку №54, так як [PERSON] нікого не допускала. Пояснення позивача [PERSON], дані в матеріалах адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] (відповідача по справі) за ст.51 КУпАП, що «проживала одиноко в [INFO], мають логічне пояснення, що позивач ствердила в суді, так як дійсно в будинку №12 по вул.Галана вона зареєстрована і проживає одна, каструлю (яка належала [PERSON]І.) відповідач викрав з її подвір»я, отже стверджує те, що у них був спільний посуд, а також, що позивач змушена доглядати і за своїм господарством, де також спадкодавець у 2013 році не могла бути через хворобу. Отже суд вважає, що сім»я позивача з спадкодавцем [PERSON] ґрунтувалася на взаємних правах та обов»язках, права [PERSON] полягали у праві повністю розпоряджатися пенсією, спільно обробляти город, користуватися речами побуту, а в обов»язку доглядати за спадкодавцем (через стан її здоров»я) і її садибою (у позивача були ключі), а тому суд встановляє факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім»єю з 2009 року по 08.03.2015 року, дня смерті останньої. Доказів такого проживання з 2005 року по 2009 рік суд не знаходить. Суд критично відноситься до показів свідка [PERSON], яка описала лише один випадок, не приймає до уваги покази свідка [PERSON], яка з 2008 року не є сусідкою позивача і ніколи в будинку [PERSON] не була, а покази свідка [PERSON] є суперечливими. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до спадкової справи після померлої [PERSON], позивач [PERSON] прийняла спадщину у 6-ти місячний строк, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зверталися з відповідними заявами про прийняття спадщин після померлої спадкодавці [PERSON], однак вони є спадкоємцями після її смерті за законом 5-тої черги, що вбачається з документів про родинні відносини та рішення суду від 27 жовтня 2015 року. Свідоцтвом про право на спадщину та реєстраційним посвідченням стверджується, що [PERSON] була власником житлового будинку, який знаходиться в м.Горохові по вул.Б.Хмельницького, 54 (а.с.8,9) Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК№947921, спадкодавцю [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,1000га (а.с.10). Технічною документацією на житловий будинок, який розташований в м.Горохів, вул.Б.Хмельницького, 54, Волинської області стверджується, що його було побудовано з дотриманням встановлених будівельних та технічних норм. Судом встановлено, що [PERSON] після померлої [PERSON] є спадкоємцем за законом четвертої черги, прийняла належну їй спадщину, оскільки постійно проживала разом з спадкодавцем, разом з тим в 6-ти місячний строк подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. А тому суд вважає, що слід визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування за законом четвертої черги на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в м.Горохів, по вул.Б.Хмельницького, 54, Волинської області та на земельну ділянку площею 0,10 га відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 947921. В решті частини позову відмовити.

Outcome: partial