Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

[PERSON] (по тексту [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] (по тексту [PERSON] , відповідач); треті особи\~-\~орган опіки\~та піклування\~Ізяславської районної\~державної адміністрації\~Хмельницької області,\~орган опіки\~та піклування\~Межиріцької сільської\~ради Острозького\~району Рівненської\~областіпро позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (по тексту [PERSON] ). Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Так за покликанням позивача, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який в подальшому був розірваний та має спільну з ним дочку [PERSON] , яка проживає та перебуває на її утриманні. Як вказує позивач, батько дитини проживаючи в іншому населеному пункті не приймає жодної участі у її вихованні, при цьому ще й ухиляється від обов`язку по сплаті аліментів. Також акцентує увагу, що відповідач по справі за увесь час після розірвання шлюбу жодного разу не цікавився ані станом здоров`я своєї дочки, ані її навчанням та не виявляв будь-якого бажання з нею спілкуватися та приймати участь у її фізичному, моральному та духовному вихованні. Як вважає позивач є усі законні підстави, передбачені ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , оскільки ним фактично не оспорюється, та, що засвідчується його поведінкою, що він уникаючи спілкування з дитиною без будь-яких поважних причин свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідачем відзив на позов фактично не подавався, однак ним 21.10.2020 року надана письмова про відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] . У судовому засіданні позивач та її представник вказували на обгрунтованість заявлених позовних вимог, на підставах, що викладені у позові та покликались на фактичне визнання позову відповідачем і його поведінку, яка об`єктивно свідчить, що той свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений в установленому порядку, попередньо подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та згоду на будь-яке рішення суду. Треті особи - орган опіки\~та піклування\~Ізяславської районної\~державної адміністрації\~Хмельницької області\~та орган\~опіки та\~піклування Межиріцької\~сільської ради\~Острозького району\~Рівненської областіявку своїх уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені в установленому процесуальному порядку. У свій заяві від 26.03.2020 року №42/13-13-562/2020 орган опіки та піклування Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області просив вирішити спір без участі їх представника з посиланням, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Письмову заяву фактично такого ж змісту було подано і органом опіки та піклування Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області з покликання на необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, про що подано відповідний висновок. Заслухавши вступне слово позивача та її представника, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог судом враховано наступне. У відповідності до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 29.11.2011 року по справі №2/1713/660/11 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 21.09.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. При цьому, судом встановлено та, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 10.03.2009 року виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з виконавчого листа, виданого 20.11.2011 року Острозьким районним судом Рівненської області від 29.11.2011 року по справі №2/1713/661/11 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2011 року та до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до даних довідки розрахунку заборгованості по аліментах, які стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, виданої Ізяславським районним відділом ДВС Головного територіального управління у Хмельницькій області від 16.12.2019 року випливає, що за останнім рахується заборгованість, що складає 63872, 65 грн. Суд констатує, що [PERSON] , [INFO] , навчається в Острозькій ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 з 01.09.2015 року, і її навчанням та вихованням займається її матір, яка, в тому числі відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям. Такі обставини підтверджується довідкою №188 від 09.10.2019 року та характеристикою №61-27/854 від 17.10.2019 року, виданих Острозькою ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 Острозької міської ради Рівненської області. При цьому, згідно вказаної характеристики визначається і відношення батька [PERSON] до навчання своєї неповнолітньої дитини, а саме, те, що останній контакту з школою не підтримує, із вчителями не спілкується. Також суд встановив і те, що у відповідності до характеристики виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області від 08.04.2019 року №1366/01-17-19 [PERSON] фактично проживає з співмешканцем [PERSON] в м. Острог Рівненської області та спільно з ним виховують неповнолітню дитину від першого шлюбу. Судом враховується, що в подальшому, а саме 09.01.2020 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та отримала вже його прізвище, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 09.01.2020 року Острозьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Відповідно до характеристик Острозької ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 Острозької міської ради Рівненської області від 09.07.2020 року №01-29/291 та від 15.07.2020 року №01-29/294 констатується та обставина, що [PERSON] , [INFO] , навчається в Острозькій ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 з 01.09.2015 року та є ученицею 6-А класу, і її навчанням та вихованням займається її матір, яка, в тому числі відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям. Натомість згідно таких характеристик випливає, що [PERSON] з школою не підтримує контакту, із вчителями не спілкується, як і не відвідує батьківських зборів та не цікавиться навчанням та вихованням [PERSON] протягом всього її навчання. Разом з цим, у відповідності до актів обстеження житлово-побутових умов Служби у справах дітей виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області від 09.04.2019 року та Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області від 23.03.2020 року №281/02.09 вбачається, що [PERSON] разом з дочкою [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] , але фактично проживають по [ADDRESS] . Згідно вказаних актів, позивач за період проживання по [ADDRESS] створила усі необхідні та належні умови для проживання, виховання та розвитку своєї дочки [PERSON] , в свою чергу відповідач у період з 2010 року по 2016 рік жодним чином не цікавився життя своєї дитини. Також при обстеженні житлово-побутових умов позивача за фактичним місцем проживання засвідчено наявність створення для неповнолітньої дитини [PERSON] усіх необхідних умов для належного виховання, навчання та розвитку останньої. Крім цього, створення позивачем належних умов для виховання, навчання та розвитку [PERSON] за місцем фактичного її проживання, яке по [ADDRESS] підтверджується і актом обстеження житлово-побутових умов Служби у справах дітей виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області від 25.05.2020 року. Згідно даних такого акту також вбачається, що відповідач по справі з 2010 року не бере участі в утриманні, вихованні та розвитку своєї дочки [PERSON] . Суд вказує, що у відповідності до висновку органу опіки та піклування в особі Ізяславської районної державної адміністрації №42/32-13-2750/2019 від 18.11.2019 року констатується доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON] . Крім того, рішенням виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Острозького району Рівненської області №22 від 13.08.2020 року було затверджено висновок органу опіки та піклування Межиріцької сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування Межиріцької сільської ради від 13.08.2020 року доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON] обгрунтовується самоусуненням батька від виконання своїх батьківських обов`язків та тим, що останній не приділяв та не приділяє дочці жодної уваги, не приймав участі у вихованні та розвитку [PERSON] . Також при вирішенні спору по суті суд враховує наступне. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Ассамблеєю 20.11.1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про\~\~права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27.09.1991 року (по тексту - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015 року). Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі\~статтею 5 Сімейного кодексу України\~(по тексту -\~СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 7 СК України\~передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з частинами першою-четвертою\~статті 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша\~статті 151 СК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах\~8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Сімейним кодексом України\~визначено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьків батьківських прав щодо дітей. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 164 СК України\~мати, батько може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України), тому він підлягає застосуванню тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006 року) вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Суд констатує, що при вирішенні питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дитини, бажання спілкуватись і брати участь в їх вихованні. При вирішенні спору по суті, суд враховує і правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладену в постанові від 06.05.2020 року по справі № 641/2867/17-ц, згідно якої випливає, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Судом встановлено обставини, які свідчать про те, що\~відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, при цьому його поведінка, в тому числі під час судового розгляду, об`єктивно це підтверджує. Ті обставини, на які покликається позивач в обгрунтування позовних вимог свідчать про те, що батько реально не бажає брати участі в утриманні й вихованні дитини, тобто свідомо, умисно нехтує батьківськими обов`язками. На переконання суду, існування заборгованості по аліментах, невідвідування відповідачем навчального закладу дитини, відсутність будь-якого інтересу до життя неповнолітньої дочки [PERSON] та відсутність дій, що могли б свідчити про налагодження хоча б мінімального контакту з нею, як і сама письмова заява батька про відсутність заперечень щодо позбавлення батьківських прав, прямо вказують про ухилення його як батька від виконання своїх обов`язків. Беззаперечно суд враховує і правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 16.01.2019 року по справі №465/3694/14-ц. Як визначає ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. З огляду на зазначене вище, на думку суду, висновки органів опіки та піклування є обґрунтованими та містять підстави щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON] . При визначенні найкращих інтересів дитини в даній конкретній справі враховано, що інтересам дитини найкраще відповідає розрив її зв`язків із своїм батьком, шляхом позбавлення батьківських прав. Стаття 19 СК\~України визначає, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не вбачає жодних підстав, щоб не погодитися з висновками органів опіки та піклування, оскільки ці висновок вмотивовані\~та не суперечить інтересам дитини. Тим самим, слід констатувати, що позбавлення батьківських прав, хоча і є крайнім заходом, однак необхідність його застосування доведено належними та допустимими доказами ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які є законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дитини. Таким чином, з огляду на зазначене вбачається, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, є достовірними та обґрунтованими, сумніву в суду не викликають, а відтак суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею документально підтверджені судові витрати у сумі 840, 80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved