Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Фермерського господарства «Агро-Добропілля», [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Товариство з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Кредо, [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.07.2020 року о 10:05 в місті Запоріжжі по вул. Наукове містечко, на перехресті доріг з виїздом на Преображенський міст, водій [PERSON] керував автомобілем «DAF XF 95.430», державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Наукове містечко, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «SKODA YETI», державний номерний знак [NUMBER] , що є приватною власністю [PERSON] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. [PERSON] працює водієм у Фермерському Господарстві «Агро-Добропілля». Вказані обставини встановлені постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2020 року по справі № 335/6489/20, провадження 3/335/1572/2020. Зазначеною постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, і накладено на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 8 (вісім) місяців. За відомостями встановленими та внесеними працівниками патрульної поліції до Протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 298251 від 25.07.2020 року власником автомобіля «DAF XF 95.430», державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] . Також, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - [PERSON] є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) Фермерського Господарства «Агро-Добропілля» у якому [PERSON] , на момент вчинення адміністративного правопорушення, працював водієм. Цивільна відповідальність винуватця ДТП відповідно до полісу № АР4583015 застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО». Відповідно до експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику КТЗ № 88 від 03.08.2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки SKODA YETI реєстраційний номер [NUMBER] , у результаті пошкодження останнього в ДТП з ПДВ складає 30963 грн 66 коп., а без ПДВ складає 27804 грн. 72 коп. Страховик ТДВ «СК «КРЕДО», відшкодував позивачу [PERSON] 05.08.2020 року 25204,72 гривень. Винуватцем ДТП [PERSON] , Фермерським Господарством «Агро-Добропілля», [PERSON] шкода позивачам не відшкодована. Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 3513 від 13.08.2020 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки SKODA YETI реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП 25.07.2020 року на дату оцінки складає 62404.42 грн. Таким чином, відповідачі зобов`язані відшкодувати різницю між фактичним розміром матеріального збитку з урахуванням вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та виплаченим матеріальним збитком страховою компанією: 62404.42 грн - 25204,72 грн = 37199,70 грн. Разом з тим, протиправними діями [PERSON] позивачам завдано моральної шкоди, що виражається у сильних душевних стражданнях, зміні у звичайному ритмі їхнього життя. Так, водій [PERSON] під час скоєння наїзду на автомобіль SKODA YETI, в якому знаходились обидва позивача, чуючи неодноразові автомобільні сигнали водія SKODA YETI, продовжував давити своєю багатотонною вантажівкою автомобіль позивачів, до того моменту поки позивач [PERSON] не вийшов з автомобіля та не почав стукати в дверцята DAF XF 95.430. В цей момент позивачі дуже перелякались за своє життя, оскільки дії водія [PERSON] , були агресивними та неадекватними. Після зупинки вантажівки [PERSON] вийшов з автомобілю та почав погрожувати фізичною розправою [PERSON] , що ще більше пригнітило останнього. Також для діагностики та ремонту автомобіля SKODA YETI позивачам було необхідно неодноразово витрачати свій час, а під час ремонту позивачі взагалі були позбавленні можливості користуватися своїм автомобілем. Все це змінило звичний ритм життя позивачів, що негативно вплинуло на їх душевний стан. У зв`язку з зазначеним розмір відшкодування моральної шкоди позивачі, кожен окремо, оцінюють у 50 000 грн. У позові позивачі просять стягнути колегіально з Фермерського Господарства «Агро-Добропілля» та [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., на користь [PERSON] 50\~000 грн., матеріальну шкоду у розмірі 37 199,70 грн., а також 2100,00 грн - витрати на автотоварознавче дослідження (підтверджується актом виконаних робіт та наданих послуг № 128 від 13.08.2020 pоку, розрахунком-фактурою № 128 від 07.08.2020 pоку, квитанцією про сплату № 0.0.1804565681.1 від 17.08.2020 року) та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 13.11.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03.02.2021 року по справі призначена судова автотоварознавча експертиза з метою визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля внаслідок ДТП та вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 03.08.2021 року поновлено провадження у справі, у зв`язку з поверненням експертною установою матеріалів цивільної справи з повідомленням про неможливість проведення судової експертизи. Ухвалою суду від 24.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі. Відповідач [PERSON] скористався своїм правом та надав відзив на позовну заяву. Вказавши, що заявлений позов не визнає, він є власником автомобіля DAF XF 95.430 д.р.н. [NUMBER] , має поліс ТДВ СК «КРЕДО» № АР/4583015 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії з 23.06.2020 року до 22.06.2021 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн, за шкоду заподіяну майну 130 000 грн. Відповідач [PERSON] є фізичною особою підприємцем. Згідно трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю № 11 від 30.07.2018 року, гр. [PERSON] , є його найманим працівником, а саме водієм транспортного засобу. Крім того, [PERSON] є засновником та керівником ФГ «Агро-Добропілля», ЄДРПОУ 34196499. Гр. [PERSON] не є працівником ФГ «Агро-Добропілля», тому вказане підприємство не може бути відповідачем у справі. Відповідно до експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику КТЗ № 88 від 03.08.2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику ТЗ марки «SKODA YETI» д.р.н. [NUMBER] , у результаті пошкодження останнього в ДТП з ПДВ складає 30963, 66 грн., а без ПДВ 27804,72 грн. Страховик ТДВ СК «КРЕДО» відшкодував позивачу [PERSON] 25204,72 грн. Крім того, до суду наданий висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 3513 від 13.08.2020 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «SKODA YETI» д.р.н. [NUMBER] після ДТП 25.07.2020 року на дату оцінки складає 62404,42 грн. Матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ SKODA YETI д.р.н. [NUMBER] внаслідок ДТП 25.07.2020 року на дату оцінки дорівнює вартості відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні та складає 32 301,38 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу DAF XF 95.430 д.р.н. [NUMBER] застрахована, страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 130 000 грн., тому вартість завданого матеріального збитку повинна бути відшкодована ТДВ СК «КРЕДО». З позовом про відшкодування шкоди позивачі до ТДВ СК «КРЕДО» не зверталися тобто позивачі погодилися із сумою, яка відшкодована ТДВ СК «КРЕДО». Щодо вартості відновлювального ремонту зазначає, що відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача, в матеріалах справи відсутні. Так, згідно із ремонтною калькуляцією № 3513 від 13.08.2020 року, вартість відновлювального ремонту склала 62404, 42 грн, а вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) 32 301,38 грн. Страховиком виплачено позивачу [PERSON] 25 204,72 грн (із розрахунку 30963,66 грн. майнового збитку з урахуванням зносу; мінус 2600 грн франшизи; мінус 3158,94 грн. ПДВ). Отже ПДВ в сумі 3158,94 грн входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто [PERSON] страховиком після надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту. Щодо відшкодування моральної шкоди, вважає, що заявлені позивачами вимоги є необґрунтованими, неспіврозмірними спричиненій шкоді та такими що не підлягають задоволенню. Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Макєєв О.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав наведених у відзиві на позов, просив відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог. В судове засідання інші учасники справи не з`явилися, повідомлялися про розгляд справи у встановленому законом порядку. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. 25.07.2020 року о 10:05 в місті Запоріжжі по вул. Наукове містечко, на перехресті доріг з виїздом на Преображенський міст, водій [PERSON] керував автомобілем «DAF XF 95.430», державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Наукове містечко, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «SKODA YETI», державний номерний знак [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказані обставини встановлені постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2020 року по справі № 335/6489/20, провадження 3/335/1572/2020 та відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню (а.с. 13-14). Зазначеною постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, і накладено на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 8 (вісім) місяців. [PERSON] є власником автомобіля DAF XF 95.430 д.р.н. [NUMBER] , має поліс ТДВ СК «КРЕДО» № АР/4583015 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії з 23.06.2020 року до 22.06.2021 року (а.с. 95). Відповідач [PERSON] є фізичною особою підприємцем. Згідно трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю № 11 від 30.07.2018 року, гр. [PERSON] , є його найманим працівником, а саме водієм транспортного засобу (а.с. 92). Крім того, [PERSON] є засновником та керівником ФГ «Агро-Добропілля», ЄДРПОУ 34196499. Гр. [PERSON] не є працівником ФГ «Агро-Добропілля», тому вказане підприємство не повинно відшкодовувати шкоду внаслідок вказаного ДТП. Позивачеві [PERSON] ТДВ СК «КРЕДО» 25.08.2020 року здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 25204,72 грн. (а.с. 20). ТДВ СК «КРЕДО» сума страхового відшкодування визначалася виходячи з даних експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику КТЗ № 88 від 03.08.2020 року, яким визначено вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки SKODA YETI, реєстраційний номер [NUMBER] , у результаті пошкодження останнього в ДТП 26.07.2020 року з НДВ 30963 грн 66 коп., а без НДВ 27804 грн. 72 коп. (а.с. 15-19). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. З урахуванням зазначених вище положень закону страховиком виплачено позивачу [PERSON] 25204,72 грн. із розрахунку 30963,66 грн. майнового збитку з урахуванням зносу, від якої відраховано суму франшизи 2600 грн. та сума ПДВ 3158,94 грн. Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 3513 від 13.08.2020 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки SKODA YETI реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП 25.07.2020 року на дату оцінки складає 62404.42 грн. (а.с. 21-35). Згідно зі статтею 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 ЦК України. За приписами частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а на підставі статті 1172 ЦК України саме юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, заподіяну її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки слід розуміти юридичну особу або громадянина, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного відання або з інших підстав (договір оренди, довіреність тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин із володільцем цього джерела. У тих випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (частина 1 статті 1172 ЦК України). Для покладення на особу відповідальності, передбаченої статті 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша стаття 1194 ЦК України). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Таким чином, відповідач [PERSON] зобов`язаний відшкодувати різницю між фактичним розміром матеріального збитку з урахуванням вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та виплаченим матеріальним збитком страховою компанією: 62404.42 грн - 25204,72 грн = 37199,70 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Враховуючи те, що на відновлення автомобіля позивача окремі вузли підлягали заміні, суд вважає, що на користь позивача має бути стягнута різниця між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою і витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу. Стягуючи з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду, завдану в результаті ДТП у розмірі 37199,70 грн., суд звертає увагу, що різниця між виплаченою страховою сумою страховою компанією та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Доводи відповідача, які зводяться до того, що наданий позивачем висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 3513 від 13.08.2020 року є неналежним доказом суд відхиляє. Так, зазначений висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 3513 від 13.08.2020 року за своїм правовим характером є звітом про оцінку майна, вимоги до якого встановлюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що звіт про оцінку майна є документом, який містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання, підписується оцінювачем, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до частини другої статті 32 цього Закону оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону. Наданий позивачем висновок щодо визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ відповідає вимогам ст. ст. 4,5,6,12,15,18,22 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Він складений за результатами безпосереднього дослідження пошкодженого автомобіля професійним оцінювачем, діяльність якого полягає у визначенні, зокрема, розміру завданих збитків в таких випадках. Висновок ( звіт) про оцінку професійного оцінювача є достатнім і належним доказом для ухвалення рішення про відшкодування збитків. Обґрунтованих доводів щодо того, що оцінювачем було порушено методику чи порядок проведення дослідження не наведено. Будь-яких обґрунтованих доказів, що спростовують вказану у висновку розмір матеріального збитку відповідачем не надано. Повідомлення про неможливість проведення судової експертизи від 20.07.2021 року № СЕ-19/108-21/8337-АВ складене судовим експертом Запорізького НДЕКЦ МВС України, оскільки автомобіль позивача на момент проведення дослідження відремонтований не є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову, оскільки відповідачем доказів на спростування вартості завданої шкоди заявленої до стягнення позивачем не надано, досліджені письмові докази не спростовують факту понесення позивачем таких витрат. Отримане [PERSON] страхове відшкодування не покривало її втрат, яких вона зазнала у зв`язку з ДТП, тому остання у зв`язку з необхідністю позиватися до відповідачів та збирати докази, була змушена здійснити витрати на проведення автотоварознавчого дослідження. Ці витрати позивач зробила для відновлення свого порушеного права, а отже, вони є реальними збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. За проведення оцінки розміру матеріального збитку, завданої власнику КТЗ, позивачем [PERSON] сплачено 2100 грн., що підтверджується актом виконаних робіт та наданих послуг № 128 від 13.08.2020 pоку, розрахунком-фактурою № 128 від 07.08.2020 pоку, квитанцією про сплату № 0.0.1804565681.1 від 17.08.2020 року (а.с. 48-50). Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивачів моральної шкоди у розмірі 50\~000 грн. кожному, то суд ці вимоги вважає такими, що підлягають частковому задоволенню. Так, відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що права [PERSON] порушено внаслідок пошкодження її транспортного засобу з вини працівника відповідача [PERSON] , який спричинив ДТП. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10.12.2009р.; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004р.). З огляду на вказані обставини та положення статті 23 ЦК України позивач [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що внаслідок ДТП позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях у зв`язку із пошкодженням належного їй майна і вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, з урахуванням засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн., яка визначена з урахуванням всіх обставин справи. Натомість підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу [PERSON] суд не вбачає, оскільки зважаючи на сутність моральної шкоди, обставин, які потягнули вимушені зміни у життєвих і виробничих стосунках останнього та необхідність певного часу й зусиль для відновлення попереднього стану суд не встановив. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача [PERSON] сплачений позивачем [PERSON] судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 840,80 грн. (а.с. 6).

Outcome: partial