Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] у квітні 2014 року звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Артемвугілля» про відшкодування моральної шкоди, вказавши, що тривалий час працював на шахтах ДП «Артемвугілля» на підземних роботах. Висновком МСЕК від 22.02.2006 року йому вперше було встановлено 25% втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом в результаті нещасного випадку на виробництві 14.05.2003 року. Крім того внаслідок шкідливих та небезпечних факторів виробництва він отримав професійні захворювання - хронічний бронхіт та хронічна приглухуватість. Висновком МСЕК від 12.03.2014 року йому було встановлено 65 % втрати професійної працездатності за сукупністю вперше виявлених професійних захворювань - хронічний бронхіт (30%) та хронічна приглухуватість (10%), а також підтверджена втрата працездатності за вищевказаним трудовим каліцтвом (25%). Позивач вважав, що внаслідок отриманих професійних захворювань та трудового каліцтва йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчуває фізичний біль та душевні страждання, змінився уклад його життя, він вимушений застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя. У грошовому виразі позивач оцінив заподіяну йому моральну шкоду у 80 000 гривень, яку просив стягнути з відповідача на свою користь. У судове засідання позивач надав письмову заяву у якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивачем не доведено факт спричинення йому моральної шкоди, а крім того ДП «Артемвугілля» сплачує внески на державне соціальне страхування своїх працівників від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Суд оголосивши заву позивача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. За відомостями трудової книжки позивача (а.с. 2) [PERSON] з 1997 року працював на підземних роботах на підприємствах вугільної промисловості, у тому числі шахтах ДП «Артемвугілля», - ім. К.А. Румянцева, ім. М.А. Калініна, ім. А.І. Гайового. Звільнений з роботи 18.03.2014 року за п.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я. 14 травня 2003 року із [PERSON] під час роботи начальником дільниці шахти ім. К.А. Румянцева стався нещасний випадок у вигляді травмування внаслідок падіння породи. Про вказаний нещасний випадок складено Акти за формою Н-1 та Н-5 (а.с. 8-10). Висновком МСЕК від 22.02.2006 року [PERSON] з 22.02.2006 року вперше встановлено 25% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва в результаті нещасного випадку 14.05.2003 року (а.с. 6). 10 січня 2014 року у [PERSON] під час обстеження у Клініці професійних захворювань вперше виявлені професійні захворювання - хронічний бронхіт та хронічна приглухуватість, про що складено медичний висновок та Повідомлення до ДП «Артемвугілля» (а.с. 12). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12.02.2014 року, встановлено, що [PERSON] під час виконання трудових обов'язків на шахтах ДП «Артемвугілля» отримав професійні захворювання - хронічний бронхіт та хронічна приглухуватість, які виникли внаслідок тривалого багаторазового впливу вуглепородного пилу та виробничого шуму. При цьому професійні захворювання виникли, у тому числі, внаслідок недостатньої ефективності засобів пилоподавлення, відсутності засобів індивідуального захисту органів слуху та недосконалості ведення очисних робіт (а.с 11). Висновком МСЕК від 12.03.2014 року (а.с. 7) позивачу з 26.02.2014 року вперше встановлена втрата професійної працездатності за професійним захворюванням - хронічний бронхіт 30%, за професійним захворюванням хронічна приглухуватість 10% та підтверджена втрата професійної працездатності 25% за трудовим каліцтвом 14.05.2003 року. [PERSON] визнаний інвалідом 3 групи та йому рекомендоване медикаментозне і санаторно-курортне лікування. Згідно виписки із медичної картки [PERSON] (а.с. 13) вбачається що позивач проходив курс лікування наявних в нього професійних захворювань, виказуючи скарги на кашель, слабкість, зниження слуху. Вказані факти свідчать про те що стан здоров'я позивача внаслідок отриманого трудового каліцтва та професійних захворювань суттєво погіршився. У судовому засіданні не заперечувалося, що Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань м. Горлівки позивачу призначені та сплачуються одноразова та щомісячні страхові виплати у зв'язку із трудовим каліцтвом та професійними захворюваннями. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Надані позивачем докази у повній мірі підтверджують, що ушкодження здоров'я [PERSON] у зв'язку із трудовим каліцтвом та професійними захворюваннями - хронічний бронхіт та хронічна приглухуватість, сталося при виконанні ним трудових обов'язків, що в свою чергу призвело як до фізичних, так і до душевних страждань. Втрата працездатності за вказаним трудовим каліцтвом та професійними захворюваннями призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, спілкування з оточуючими, внаслідок чого позивач вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Причиною трудового каліцтва та професійних захворювань [PERSON] є порушення відповідачем прав позивача на належні, здорові та безпечні умови праці (ст. 43 Конституції України, ст. 2 КЗпП України). Разом з тим, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди заявлений позивачем у 80 000 гривень підлягає зменшенню до 18000 гривен, оскільки такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд визначає виходячи з характеру та тривалості правопорушення, погіршення здібностей позивача і глибини його душевних страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості. Крім того визначаючи розмір відшкодування суд враховує, що у судовому засіданні сторонами не заперечувалося, що позивач своєчасно та в повному обсязі отримує від держави передбачені законодавством страхові виплати по відшкодуванню шкоди заподіяної втратою професійної працездатності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору у визначеному законом розмірі необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст. 43 Конституції України, ст.ст. 2, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial