Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

[PERSON] у березні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив суд: - визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя: право приватної власності на двох кімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 36,7 кв.м.; право приватної власності на земельну ділянку площею 0,047 га, у садовому товаристві «Енергобудівельник» розташована на території Української міської ради, Обухівського району, Київської області; - визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя: право приватної власності на трьох кімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 69,1 кв.м.; право приватної власності на земельну ділянку площею 0,048 га, у садовому товаристві «Енергобудівельник» розташована на території Української міської ради, Обухівського району, Київської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 19.09.1998 року по 07.03.2014 року. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У період шлюбу сторонами придбано нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 36,7 кв.м.; земельну ділянку площею 0,047 га, у садовому товаристві «Енергобудівельник», яка розташована на території Української міської ради, Обухівського району, Київської області; земельну ділянку площею 0,048 га, у садовому товаристві «Енергобудівельник», яка розташована на території Української міської ради, Обухівського району, Київської області, яке зареєстровано за [PERSON] та квартиру [ADDRESS] , загальною площею 69,1 кв.м., яка зареєстрована за [PERSON] . Оскільки зазначене нерухоме майно придбане у шлюбі, позивач просив позов задовольнити. Ухвалою судді Дарницького районного суду м.Києва Комаревцевою Л.В. від 24.04.2017 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у судове засідання. Ухвалою суду від 23.05.2018 року призначено у справі будівельно-технічну експертизу, у зв`язку з чим провадження у справі було зупинено. 15 березня 2019 року на адресу суду з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли матеріали вказаної цивільної справи разом з висновком експерта №12694/18-43 від 05.03.2018 року за результатами проведеної судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2019 року вказану цивільну справу розподілено судді Сирбул О.Ф. у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку повноважень судді Комаревцевої Л.В. Ухвалою судді Дарницького районного суду м.Києва Сирбул О.Ф. від 22.03.2019 року відновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та призначено підготовче судове засідання у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.10.2019 року у справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову. Разом з тим, заперечуючи проти позову просила застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 19.09.1998 року сторони перебували в зареєстрованому у шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.03.2014 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У період шлюбу сторонами придбано нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 36,7 кв.м.; земельну ділянку площею 0,047 га, у садовому товаристві «Енергобудівельник», яка розташована на території Української міської ради, Обухівського району, Київської області; земельну ділянку площею 0,048 га, у садовому товаристві «Енергобудівельник», яка розташована на території Української міської ради, Обухівського району, Київської області, яке зареєстровано за [PERSON] та квартиру [ADDRESS] , загальною площею 69,1 кв.м., яка зареєстрована за [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до висновку експерта №12694/18-43 від 05.03.2018 року за результатами проведеної судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи, дійсна (ринкова) вартість наступних об`єктів нерухомості визначена у рамках порівняльного методичного підходу в цінах станом на 23.05.2018 року становить: 1. квартири [ADDRESS] , загальною площею 36,7 кв.м. - 1 161 832,00 грн.; 2. квартири [ADDRESS] , загальною площею 69,1 кв.м. - 1 309 680,00 грн.; 3. земельної ділянки площею 0,047 га, у садовому товаристві «Енергобудівельник», яка розташована на території Української міської ради, Обухівського району, Київської області - 112 466,00 грн.; 4. земельної ділянки площею 0,048 га, у садовому товаристві «Енергобудівельник», яка розташована на території Української міської ради, Обухівського району, Київської області - 109 859,00 грн. З викладеного вбачається, що загальна сума обсягу набутого майна складає 2 693 837,00 грн., тоді як 1/2 частка майна становить - 1 346 918,50 грн. (2 693 837,00 / 2 = 1 346 918,50). Таким чином, враховуючи, що спірне майно набуто сторонами за час шлюбу, воно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд приходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, суд приймає запропонований позивачем порядок поділу майна подружжя. Разом з тим не заслуговують на увагу суду доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності до позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.72 СК України до вимог про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Дарницького районного суду м.Києва від 07.03.2014 року. Після розірвання шлюбу, позивач неодноразово намагався у поза судовому порядку вирішити питання щодо поділу майна і лише після того, як відповідач почала чинити перешкоди позивачу у користуванні спільним майном, набутим під час шлюбу, позивач у березні 2017 року звернувся до суду з даним позовом, тобто в межах трирічного строку, що підтверджується матеріалами справи, а саме телеграмою від 28 березня 2017 року. Одже, з часу коли йому стало відомо про порушення його права. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що строк позовної давності для звернення до суду з позовом [PERSON] не пропущено, а тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позову за пропуском трирічного строку позовної давності. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Стаття 78 ЦПК України визначає, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Таким чином, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, суд вважає позов підставним та такий слід задовольнити. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 8 000,00 грн., а також витрати пов`язані з проведення експертизи у сумі 14 872,00 грн.

Outcome: approved