Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] у липні 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації за частку у спільній частковій власності, який в процесі розгляду справи був уточнений. В обґрунтування свого позову позивач посилався на те, що він є власником на праві спільної часткової власності 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Співвласником на праві спільної часткової власності зазначеної квартири є відповідач (1/2 частина). У позивача виник спір з відповідачем щодо порядку користування квартирою, відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні спірною квартирою та фактично користується всією квартирою. У зв'язку з викладеним позивач просить залишити за відповідачем право власності на 1/2 частину спірної квартири та стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за 1/2 частину квартири в сумі 165775,00 грн. Позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що у відповідача немає ні бажання, ні матеріальної можливості для викупу у позивача його частки у спірній квартирі. Суд, вислухавши думку сторін стосовно предмету спору, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони є власниками на праві спільної часткової власності в рівних частинах квартири [ADDRESS], що підтверджується рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2013 року у справі № 0809/3414/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільно нажитого майна подружжя. У позивача виник спір з відповідачем щодо порядку користування даною квартирою, однак з даним питанням позивач до суду не звертався та порядок користування квартирою між сторонами не встановлювався. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яке відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Як вбачається із копії технічного паспорту, спірна квартира складається із трьох кімнат та розташована на 1 поверсі двоповерхового будинку. З урахуванням положень ч.2 ст.364 ЦК України, позивачем не доведено належними доказами факт неможливості виділу в натурі частки із спільного майна, що є обов'язковим для підтвердження його права на одержання від відповідача грошової компенсації вартості його частки у спірній квартирі. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 03.10.2014 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 331550,00 грн. Із пояснень відповідача встановлено, що вона не має можливості сплатити позивачу грошову компенсацію вартості 1/2 частки квартири у зв'язку із скрутним матеріальним становищем. При вирішенні даної справи слід також враховувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому слід ретельно вивчити обставини справи з метою з'ясувати, чи реалізація права на отримання грошової компенсації не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки. Відповідачем в судовому засіданні надано копію її трудової книжки, з якої вбачається, що з 30.11.2012 року вона офіційно не працевлаштована, що підтверджує її неспроможність сплатити грошову компенсацію. За нормами ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї, а норми ст. 364 ЦК України не зобов'язують іншого співвласника на виплату грошової компенсації частки іншого співвласника. Враховуючи недоведеність факту неможливості виділення в натурі частки із спільного майна, а також те, що вимоги [PERSON] про стягнення на його користь з відповідача всупереч її волі грошової компенсації є примушенням відповідача до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed