Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

[PERSON] (по тексту - [PERSON].) звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] року помер спадкодавець [PERSON], яка на момент своєї смерті проживала в с. Клубівка Ізяславського району Хмельницької області разом зі своєю дочкою [PERSON]. Позивач вказує, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до спадкового майна увійшло право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2, 73 га, на яке претендує як спадкоємець за заповітом, однак пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для її прийняття. Вказує і те, що у встановлений законодавством шестимісячний строк не звернулася із заявою про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що не знав про наявність заповіту. Також в обгрунтування поважності причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою вказує на ту обставину, що з моменту відкриття спадщини посадові особи органу місцевого самоврядування, які посвідчили заповіт жодним чином не повідомляли про його наявність. На думку позивача, дана обставина є об'єктивною, що не залежала від його волі, а відтак і перешкодила прийняти спадщину у встановлені строки. У судове засідання 26.02.2019 року позивач не з'явився, однак останнім подано письмову заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі 1, 2, в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. При цьому відповідачем 1 подано письмову заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності уповноваженого представника. З огляду на письмові заяви учасників справи, неявку усіх учасників справи, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі наданих письмових матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], про що внесено актовий запис про смерть №4 від 25.01.2018 року (свідоцтво про смерть (повторно) серії [NUMBER]), яка згідно довідки Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №3058 від 19.11.2018 року до дня смерті проживала і була зареєстрований [ADDRESS] зі своєю дочкою [PERSON]. Тим самим, суд погоджується з доводами позивача, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом в силу припису ст. 1261 ЦК України, яка прийняла спадщину шляхом мовчазної згоди в порядку ст. 1268 ЦК України. Разом з тим, як встановлено судом позивач у справі є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. Так, згідно заповіту [PERSON] від 07.07.2015 року, остання зробила заповідальне розпорядження, що належну їй земельну ділянку, що знаходиться на території Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області з кадастровим номером [NUMBER] заповідає [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1070. Належність такої земельної ділянки спадкодавцю стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №66273797 від 19.08.2016 року. Згідно повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області від 21.08.2018 року №412/01-16 [PERSON] пропустив визначений чинним законодавством строк для прийняття спадщини. Згідно відомостей Ізяславської державної натаріальної контори №194/01-16 від 30.01.2019 року та Інформаційних довідок зі спадкового реєстру №54925910 від 30.01.2019 року, №54925923 від 30.01.2019 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року не заводилася, наявний заповіт, який є чинним, номер в реєстрі 1070. Вказані обставини стверджені також і витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №53993939 від 08.11.2018 року. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Згідно із чч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). У відповідності до ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 2 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із п. 24 постанови Пленуму ВСУ при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Суд звертає увагу на те, що підставою невчасного звернення із заявою про прийняття спадщини є незнання позивача про наявність заповіту. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно ураховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. У матеріалах справи відсутні жодні докази про те, що позивач до січня 2018 року знав про наявність заповіту від 07.07.2015 року. Аналізуючи викладене, суд вважає причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після померлої [PERSON] поважними. З огляду на зазначене вбачається, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, є достовірними та обґрунтованими, сумніву в суду не викликають, а тому, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Підстави розподілу судових витрат відсутні. На підставі ст.ст. 1272, 1261 ЦК України,

Outcome: approved