Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

[PERSON] подав до суду позовну заяву до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Святошинської районної в м. Києві ради про визнання за ним права власності на самовільно збудовані прибудови до будинку [ADDRESS] в м. Києві. При цьому, посилається на те, що його батькам на праві власності належали 4/21 частини даного будинку. В період 1976-1977 р.р. він проживав разом з батьками та прибудував до даного будинку кухню площею 8, 9 кв. м, тамбур площею 3, 5 кв. м, гараж площею 22, 6 кв. м і став власником 2/21 частин будинку в порядку спадкування, тому за ним повинно бути визнано право власності на дані прибудови. Після смерті [INFO] р. [PERSON] його дружина [PERSON] подала заяву до нотаріального органу про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/21 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] в м. Києві, тому суд у порядку ст. 37 ЦПК України притягнув до участі в справі в якості правонаступника позивача [PERSON]-[PERSON] В судовому засіданні представник правонаступника позивача позовні вимоги підтримала. Відповідач Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація подала заяву про слухання справи без участі її представника, з постановленням рішення на розсуд суду, тому суд, враховуючи думку представника правонаступника позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе розглянути справу без участі представника даного відповідача. Відповідач Святошинська районна в м. Києві рада належним чином про час, місце слухання справи повідомлялася, її представник повторно в судове засідання не з'явився, тому суд, враховуючи думку представника правонаступника позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе розглянути справу без участі представника даного відповідача згідно ст. 169 ЦПК України. Третя особа [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що будівництвом кухні, тамбуру, гаражу в будинковолодінні [ADDRESS] в м. Києві займався батько позивача по справі, а також приймали участь позивач та його брат [PERSON] В подальшому після оголошення перерви в судовому засіданні третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи без його участі, тому суд, враховуючи думку представника правонаступника позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе розглянути справу без участі даної третьої особи. Притягнута до участі в справі в якості третьої особи Київська міська рада належним чином про час, місце слухання справи повідомлялась, її представник подав заяву про слухання справи без його участі, з винесенням рішення згідно чинного законодавства, тому суд, враховуючи думку представника правонаступника позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе розглянути справу без участі представника даної третьої особи. Представник притягнутої до участі в справі до в якості третьої особи Державної архітектурно-будівельної Інспекції України позов не визнала, пояснивши, що на даний період часу у Єдиному реєстрі відсутня інформація про прийняття в експлуатацію об'єкта за адресою: [ADDRESS] у Святошинському районі м. Києва, дозвільні документи на виконання будівельних робіт за вказаною адресою не видавалися та не реєструвалися. Згідно діючого законодавства України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Державним компетентним органом не вирішувалось спірне питання, яке стало предметом розгляду в суді. Процедура виконання будівельних робіт визначена Порядком виконання будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. №466. Процедура прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта визначена Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2001 р. №461. В подальшому після оголошення перерви в судовому засіданні представник даної третьої особи у судове засідання не з'явилася, належним чином про час, місце слухання справи повідомлявся представник третьої особи та третя особа, тому суд, враховуючи думку представника правонаступника позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе розглянути справу без участі представника даної третьої особи. Третя особа Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», притягнутий до участі в справі в якості третьої особи Департамент Державної архітектурно-будівельної Інспекції в м. Києві належним чином про час, місце слухання справи повідомлялися, їх представники у судове засідання не з'явилися, тому суд, враховуючи думку представника правонаступника позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе розглянути справу без участі представників даних третіх осіб. Суд, вислухавши пояснення представника правонаступника позивача, третю особу, представника третьої особи, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 23 жовтня 1975 р. [PERSON], який є батьком позивача по справі [PERSON] та дідом третьої особи по справі [PERSON], придбав 4/21 частини будинку [ADDRESS] в м. Києві та став власником цієї частини будинку на підставі договору купівлі-продажу (т.2.а.с.17, 18). В подальшому власниками даної частини будинку в рівних частках-по 2/21 частини в порядку спадкування стали позивач [PERSON] на підставі рішення Ленінградського районного суду м. Києва від 12.11.1999 р., а після смерті останнього [INFO] р. - його дружина [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.03.2014 р., виданого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, та третя особа по справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.2007 р. (т.1.а.с.6., т.2.а.с.16, т.3 а.с.154). Протягом 1976-1977 р.р. до даної частини будинку були самочинно прибудовані прибудови: кухня площею 8, 9 кв. м, тамбур площею 3, 5 кв. м, гараж площею 22, 6 кв. м. Будівництво спірних приміщень було здійснене в 1976-1977 р.р. власником будинку [PERSON], участь у будівництві приймали участь позивач [PERSON], який помер [INFO] р., та батько [PERSON]-[PERSON] який помер [INFO] р. (т.1.а.с.8-17). В установленому законом порядку ці самочинно прибудовані прибудови не були введені в експлуатацію. 13.11.1997 р. внаслідок пожежі згорів дах будинку [ADDRESS] Судом не встановлено, що внаслідок пожежі згоріла квартира №3 з самочинно прибудованими кухнею і тамбуром, а також гараж. Як вбачається з копії акту обстеження санітарного стану будинку [ADDRESS] в м. Києві, складеному ЖЕК №10 Святошинського району м. Києва від 09.01.1998 р., під час пожежі 13.11.1997 р. в квартирі №3 будинку осипалась частина стелі, стіни вологі, штукатурка осипається, вологе повітря, дах і стеля будинку потребує ремонту (т.2 а.с.6, 7). Сам по собі факт відновлення даху частини будинку не змінює правового становища 4/21 частин будинку у вигляді квартири 3, а також прибудов до нього, які не переставали в природі в натурі існувати та не перебудовувались в подальшому. Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст.ст. 328, 331 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На новостворене нерухоме майно (будівлі, споруди, жилий будинок тощо) зазначене право виникає з моменту завершення будівництва, а якщо законом передбачено прийняття такого майна в експлуатацію або воно підлягає державній реєстрації - з моменту вчинення цих дій. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року N 6 право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 7 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» не може бути застосовано правила ст. 376 ЦК України при вирішенні справ за позовами, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудовані тимчасові споруди та про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо). Спірні самочинно збудовані прибудови до частини будинку у встановленому законом порядку в експлуатацію не приймалися та не вводилися, державна реєстрація не проводилась. Отже, суд виходить з того, що спірні самовільно збудовані прибудови побудовані незаконно, самовільно й суд діє відповідно з встановлених обставин та наданих доказів та враховуючи вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України. При таких обставинах суд критично оцінює посилання позивача та представника правонаступника позивача про тривалість користування вищевказаними самовільно збудованими прибудовами до 2/21 частини будинку у вигляді квартири [ADDRESS] оскільки ніщо не заважало забудовнику належним чином ввести їх в експлуатацію чи в установленому законом порядку, починаючи з 1977 р., їх узаконити, подавши відповідні документи державному органу. Суд вважає, що без звернення у встановленому порядку до відповідних компетентних органів звернення позивача (чи його правонаступника) з даним позовом до суду не є належним здійсненням його (її) прав, оскільки суд не є уповноваженим органом у сфері містобудування. Отже, нереалізоване право позивача не може бути порушене, оскаржене чи не визнано відповідачами. Чинним законодавством (ст.ст. 3, 15 ЦК України) передбачено порядок звернення до суду виключно у разі невизнання або оспорювання певних прав та інтересів, тобто у разі існування фактичного спору, однак з матеріалів справи не вбачається наявність спору на момент розгляду справи та винесення рішення судом між [PERSON] та відповідачами, оскільки порушене питання не було предметом розгляду компетентних державних органів, рішення яких чи їх відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Розташовані в квартирі №3 будинку кухня «а-1» площею 8, 9 кв. м, тамбур «а-6» площею 3, 5 кв. м, а також на на земельній ділянці поряд із житловим будинком гараж Б площею 22, 6 кв. м відповідно до положень статей 186, 381 ЦК України є приналежністю головної речі (будинку). У зв'язку із цим положення частини п'ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу. Прийняття в експлуатацію таких об'єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року N 91 (п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва»). У п. п. 9, 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України . У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. У разі пред'явлення позову про визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості до неналежного відповідача (наприклад, до бюро технічної інвентаризації чи лише до певної фізичної особи) суд залежно від предмета позову та обставин справи у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, має вирішити питання про його заміну на належного відповідача або із власної ініціативи у порядку, передбаченому частиною другою статті 35 ЦПК України, залучає відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, також відповідно до частини третьої статті 45 ЦПК України залучає до участі у справі відповідну інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю для надання висновків на виконання її повноважень. Враховуючи, що позивач чи його правонаступник не зверталися до державних установ з питанням прийняття в експлуатацію самочинної нерухомості та набуття права власності на неї, тобто порушене питання не було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право, уповноважений орган державної влади, на який покладено функції щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, та має повноваження надати дозвіл на виконання будівельних робіт. Представник притягнутої до участі в справі в якості третьої особи Державної архітектурно-будівельної Інспекції України під час розгляду справи в судовому засіданні надала обґрунтовані пояснення по суті предмету спору. Суд дійшов висновку, що не може бути визнано право власності позивача чи його правонаступника на новостворене нерухоме майно, яке не вводилось у експлуатацію, а спірні питання по суті предмету спору в суді не вирішувались попередньо в Державній архітектурно-будівельній інспекції. Крім того, суд відмічає, що в силу діючого законодавства України самочинно зведені споруди не можуть входити в коло спадкового майна. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed