Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], Верхньодніпровського районного відділу Головного Управління ДМС у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] В 2012 році за згодою позивачів в цій квартирі був зареєстрований [PERSON], який проживав в квартирі до квітня 2015 року. Після припинення сімейних відносин з ним він залишив квартиру та виїхав. Його фактичне місце проживання не відоме. Реєстрація відповідача у квартирі обмежує є права позивачів, як власників житла, в тому числі у праві на отримання субсидії. На підставі вищевикладеного позивачі просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні позивачі позов підтримали та просили суд задовольнити позовні вимоги. Позивач [PERSON] суду пояснила, що вона проживала однією сім'єю з відповідачем як чоловік та дружина з 2012 року. Оскільки йому потрібно було отримати паспорт, він попрохав її, щоб вона зареєструвала його в своїй квартирі, на що вона погодилась. В квітні 2015 року він сказав, що поїде на заробітки до Києва та з того часу він не повертався. Спочатку спілкувалися телефоном, а потім він взагалі припинив спілкування. Пропонувала йому повернутися, але він не погодився. Позивач [PERSON] суду пояснила, що відповідач проживав з її матір'ю в їхній квартирі. Вони надали згоду на його реєстрацію, проте з квітня 2015 року він не проживає в цій квартирі. Його фактичне місце проживання не відоме. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи без їхньої участі не надали. У відповідності до ст. 224 ЦПК України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивачів, допитавши свідків та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 вересня 1993 року [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а.с.8-11). В цій квартирі з 30 серпня 2012 року зареєстрований [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради № 7011 від 6 жовтня 2016 року (а.с.12) та адресною довідкою від 22 жовтня 2016 року (а.с.16). Актом обстеження житлово-побутових умов від 10 жовтня 2016 року встановлено, що [PERSON] в квартирі за адресою: : [ADDRESS] не проживає з квітня 2015 року (а.с.13). Також в судовому засіданні цю обставину підтвердили свідки. Так свідок [PERSON] суду показала, що вона мешкає в одному будинку з позивачами. Відповідач раніше проживав з [PERSON], а потім, в минулому році, він поїхав на заробітки та не повернувся. Де він проживає зараз не відомо. Свідок [PERSON] суду показала, що вона мешкає на поверх вище від позивачів в одному будинку. Відомо, що відповідач деякий час мешкав в квартирі позивачів. Неодноразово бачила його нетверезим, були скандали. Проте останні 1,5 роки він в цій квартирі не проживає. Де він проживає зараз їй не відомо, так само і чому він поїхав. Ніяких перешкод в користуванні цим житлом позивачі відповідачу не чинили, при наймі їй про це не відомо. На підставі вищевказаних доказів встановлено, що [PERSON] не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] з квітня 2015 року. Він добровільно змінив своє місце проживання, ніяких перешкод у користуванні житлом з боку позивачів не було. Згідно зі ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. В той же час член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Положення цієї норми Закону у відповідності до ст. 8 Цивільного кодексу України за аналогією регулюють правовідносини щодо користування житлом іншими особами, які не є членами сім'ї власника, проте з його згоди користувалися цим майном. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає в квартирі позивачів понад рік без поважних причин, оскільки відповідач добровільно залишив квартиру та визначив своїм місцем проживання інше житло. Жодних перешкод у користуванні цим житлом позивачі не створювали. Ніяких інших домовленостей між позивачами, як власниками житла, та [PERSON] щодо користування цим житлом не було. Будь-яких інших правових підстав користування цим житлом, зокрема договору оренди, сервітуту тощо судом не встановлено. З урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, згідно з яким суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом по [ADDRESS], а тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved