Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

[PERSON] \~ (надалі \~ «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі \~ «Відповідач»)\~ про стягнення боргу за договором позики в розмірі\~ 10 000 гривень основного боргу та\~ 21 000 гривень відсотки\~ за користування коштами. Позивач\~ подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі,\~ просила\~ розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився,\~ про місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзиву\~ на позовну заяву не подав. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.\~ Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.\~ Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 03.07.2016року\~ [PERSON] отримав від [PERSON] \~ кошти\~ в сумі 4000грн.\~ для лікування мами в Києві, та згодом ще 6000 грн.,про що Відповідачем\~ надано відповідну розписку, оригінал якої долучено\~ до\~ позову. В силу ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який\~ посвідчує\~ передання\~ йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики Відповідачем надано Позивачу письмову розписку від 07 липня 2016 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи. Відповідно до розписки\~\~ Відповідач отримав від Позивача кошти в сумі 4000 грн. під 5%\~ і\~ зобовязувався\~\~\~ повертати кожного місяця 27 числа.\~ Відповідно до наявних у\~ розписці записів Відповідач повернув\~ Позивачу\~ кошти в сумі\~ 200 грн. (відсотки),\~ 03.07.2016 року.\~ Відповідно до оригіналу розписки, 07.07.2016 року\~ [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 6 000 грн. ( а.с.2). Як зазначено в позовній заяві, станом на сьогоднішній день Відповідачем не повернуто Позивачу суму позики у\~ 10 000 грн. та відсотки за користування кредитними коштами.\~ В той же час, Позивачем здійснено невірний розрахунок відсотків за користування позикою. Так період, за який стягуються відсотки, становить з 08.07.2016 року 12.06.2019 року (день прийняття рішення), що складає 35 місяців. Доказів, які б спростовували вищевказані обставини, Відповідачем суду надано не було, а Судом таких доказів не встановлено. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов\~ договору\~ та\~ вимог\~ цього\~ Кодексу,\~ інших актів цивільного законодавства,\~ а за відсутності таких умов та вимог -\~ відповідно до\~\~ звичаїв\~\~ ділового\~ обороту\~ або\~ інших\~ вимог,\~ що\~ звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Як зазначено в позовній заяві, Відповідач не повернув Позивачу борг за розпискою в розмірі\~ 31 000 гривень ( 10 000 грн.\~ позики і 21 000 грн. відсотків). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника проценті від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно доч.1ст.1050ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу. Згідно позовної заяви, Позивач просить стягнути також з Відповідача\~ 10 000 грн. основного боргу,\~ відсотки\~ в розмірі\~ 21 000 грн., а всього 31 000 грн. Отже, розрахунок заборгованості:\~ 10 000 грн. сума основного боргу,\~ 5%\~ 35 місяців х 500, 00 грн. = 17 500 грн. 200, 00 грн. =17 300, 00 грн., а всього: 27 300,00\~ грн. Як зазначено\~ в\~ Постановах Верховного суду України щодо правової природи позики та доказів, які підтверджують факт його укладення, зокрема, в постанові ВСУ від 15.11.2015 року в справі №6-1967 цс 15, вказано,\~ своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому Верховний суд вказав, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Аналогічна позиція міститься у Постанові Верховного суду України від 02.07.2014 року в справі №6-79 цс 14, в якій Верховний суд зазначив, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови таких договорів, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеними та підлягає до виконання. Відповідно до розписки\~ позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальника виконані\~ в повному обсязі не були. Відповідно до ст. 12 ЦПК України,\~ кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України. В ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів, які б спростовували посилання позивача\~ на невиконання Відповідачем зобов`язань за вказаним договором позики\~ відповідачем суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є\~ частково обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 1046 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial