Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд із заявою про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя. Позов мотивовано тим, що 23.08.2005року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів дійшли згоди, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим. На момент подачі даної заяви між сторонами досягнуто згоди з приводу проживання, матеріального утримання та виховання їх спільної дитини шляхом заключення договору про проживання та забезпечення дитини після розірвання шлюбу. Просять розірвати шлюб. В судове засідання заявники не з'явились надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримали, просили задовольнити. Враховуючи вимоги ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб 23.08.2005року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис №1917(а.с.12). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до договору про проживання та забезпечення дитини після розірвання шлюбу від 22.05.2015 року сторони визначили місце проживання дитини - з матір'ю та участь батька у забезпечені умов проживання дитини та матері, а також умови здійснення права батька на особисте виховання дитини (а.с.13-14). Статтею 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, а також інтересам їх малолітньої дитини. Враховуючи обставини , що склалися у даному випадку, суд приходить до висновку про те, що вимоги, викладені у заяві, підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved