Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до Казанківської селищної ради Миколаївської області, в якій просять: -визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на ? частки земельної ділянки, площею 7,44 га ріллі, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області та залишилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; -визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на ? частки земельної ділянки, площею 7,44 га ріллі, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області що залишилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Із змісту позовної заяви вбачається, що [INFO] у віці 80 років, померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 115. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку площею 7,44 га ріллі, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала належне їй право на земельну частку (пай) на території Казанківської селищної ради Казанківського району, на підставі сертифікату серії [NUMBER], виданого 10.06.1996 року Казанківською райдержадміністрацією на підставі рішення № 221-р від 10.06.1996 року, а також відведену на підставі вищевказаного сертифікату в натурі (на місцевості) земельну ділянку, в рівних частках кожному, тобто по одній другій частці, [PERSON] та [PERSON] 18.03.2004 року Казанківською районною державною адміністрацією Миколаївської області було прийнято розпорядження за № 172-р про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та передачі земельної ділянки у власність [PERSON] 04.01.2005 року, на підставі розробленої технічної документації із землеустрою щодо передачі у приватну власність земельної ділянки, на ім'я [PERSON] було виготовлено та зареєстровано Державний акт на право власності серії [NUMBER] на земельну ділянку, площею 7,44 га ріллі за кадастровим номером [NUMBER]. Державний акт було зареєстровано в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право власності на землю по Казанківській селищній раді за реєстровим номером 010401600369. Позивачі, як спадкоємці за заповітом, звернулися до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав щодо зазначеної земельної ділянки, проте нотаріус відмовив їм у вчиненні відповідної нотаріальної дії, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], був виданий з порушенням вимог закону (після смерті спадкодавця). Враховуючи відмову нотаріуса від оформлення спадкових прав на майно та неможливість вирішення даного питання в адміністративному порядку, позивачі просять визнати за ними право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В судове засідання сторони не прибули. Від позивача [PERSON] надійшла заява, якою вона просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Від представника позивача - [PERSON] надійшла заява, якою він просив суд провести розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, подав до суду заяву, якою проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали цивільної справи, спадкову справу, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу приписів ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] набула право на земельну частку (пай) на території Казанківської селищної ради Казанківського району, на підставі сертифікату серії [NUMBER], виданого 10.06.1996 року Казанківською райдержадміністрацією на підставі рішення № 221-р від 10.06.1996 року. В свою чергу, Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] був зареєстрований 10.06.1996 року за № 401. Казанківською районною державною адміністрацією Миколаївської області прийнято розпорядження за № 172-р від 18.03.2004 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та передачі земельної ділянки у власність [PERSON] 04.01.2005 року, на підставі розробленої технічної документації із землеустрою щодо передачі у приватну власність земельної ділянки, на ім'я [PERSON] було виготовлено та зареєстровано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], площею 7,44 га ріллі за кадастровим номером [NUMBER]. Державний акт було зареєстровано в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право власності на землю по Казанківській селищній раді за реєстровим номером 010401600369. [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть від 04.08.2004 року серії [NUMBER]). Після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали спадщину за заповітом, згідно якого спадкодавця заповіла належне їй право на земельну частку (пай) на території Казанківської селищної ради Казанківського району, на підставі сертифікату серії [NUMBER], виданого 10.06.1996 року Казанківською райдержадміністрацією на підставі рішення № 221-р від 10.06.1996 року, а також відведену на підставі вищевказаного сертифікату в натурі (на місцевості) земельну ділянку, в рівних частках кожному, тобто по одній другій частці, [PERSON] та [PERSON] В подальшому [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». З матеріалів спадкової справи №24 розпочатої 02.02.2005 року вбачається, що спадкоємці за заповітом [PERSON] і [PERSON] звернулися в Казанківську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Згідно витягу НВ-4803225842017 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, 23.03.2017 року здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 7,44 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області з кадастровим номером [NUMBER], власником якої значиться [PERSON] на підставі Державного акту серії [NUMBER] від 04.01.2005 року. 01.06.2016 року нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області постановлено про відмову [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Рожко О.О., приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області 27.05.2002 року за реєстровим № 1498 на земельну ділянку площею 7,44 га цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області, після смерті [PERSON], яка померла [INFO], з посиланням на те, що спадкодавець [PERSON] за свого життя не набула права власності на вказану земельну ділянку, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який було видано Казанківською райдержадміністрацією Миколаївської області 04.01.2005 року на ім'я спадкодавця, вже після її смерті і відповідно, вона не входить до складу спадкового майна, що залишилось після її смерті. Як передбачено ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Частиною 1 ст.126 ЗК України передбачалось, що документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Таким чином, Державний акт на право власності, який виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. Аналіз наведених доказів свідчить про те, що спадкодавець [PERSON] мала у власності спірну земельну ділянку, але в силу похилого віку та своєї смерті [INFO], не встигла отримати Державний акт на цю земельну ділянку, який було видано на її ім'я 04.01.2005 року, тобто, вже після смерті останньої. Оскільки нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, тому існують об'єктивні перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Таким чином, визнання за спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] права власності на спадкове майно у виді земельної ділянки в судовому порядку є винятковим способом захисту їх прав, тому вбачаються підстави для задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] та [PERSON] належить стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору пропорційно, в розмірі по 1033 грн. 68 коп. на кожного.

Outcome: approved