Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року звернулася до суду з позовом про припинення права власності [PERSON] на його частку у квартирі [ADDRESS], стягнувши на його користь з Позивача відповідну компенсацію і одночасно визнавши вивільнену частку у праві власності за [PERSON] Свої позовні вимоги Позивач мотивує тим, що у спільній власності в рівних частках [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перебуває квартира [ADDRESS]. Позивач вказує, що Відповідач у квартирі фактично не проживає, разом із своєю дружиною проживає у її квартирі, витрат на утримання спірної квартири не несе, а спільне проживання Позивача і Відповідача є неможливим з огляду на конфліктні відносини, що склались між ними. У звязку з викладеним Позивач вважає, що припинення частки Відповідача у власності на квартиру на підставі положень статті 364 ЦК України не завдасть йому істотної шкоди, а вартість цієї частки [PERSON] готова відшкодувати Відповідачу в розмірі, визначеному Звіту про оцінку майна, який складає 293352,00 гривень. Позивач вказує, що пропонувала Відповідачу добровільно викупити у нього його частку, проте той відмовляється. Припинену частку [PERSON] у власності на квартиру Позивач просить визнати за собою. У судовому засіданні представник Позивача, який також представляв інтереси третьох особи, позов підтримав, просив суд його задовольнити в повному обсязі. Зазначив суду, що необхідна сума ним не була внесена на депозитний рахунок суду, оскільки Позивачу невідомі реквізити такого рахунку. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, наполягаючи на тому, що в позовній заяві викладені неправдиві відомості, протягом тривалого періоду Відповідач разом зі своєю дружиною проживає у [INFO]. Між ними та Позивачем на сьогодні не існує напружених конфліктних відносин, порядок користування квартирою визначений рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 22.09.2015р., згідно з яким Відповідач з сімєю користується найменшою з трьох житлових кімнат , а в інших двох проживають Позивач та третя особа. Відповідач зазначив, що він ніколи не проживав належній його дружині квартирі [ADDRESS], і іншого житла на праві власності він не має. Крім того, Позивач вказує, що запропонована Позивачем вартість 1/3 частки квартири вочевидь не відповідає її ринковій вартості, надавши суду інший Звіт з даного питання, згідно з яким вартість його частки складає 630000 гривень. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення Сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. У спільній власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках перебуває об'єкт нерухомості квартира №54, розташована за адресою: м. Київ. вул. Героїв Севастополя, буд. №23-А. Як вбачається з плану квартири, вона складається з трьох кімнат жилою площею 44,3 кв.м. Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 22.09.2015р. визначено порядок користування квартирою між співвласниками, згідно з яким [PERSON] виділено в користування кімнату площею 12,7 кв.метрів , [PERSON] кімнату площею 17,7 кв.метрів, а [PERSON] кімнату площею 13,9 кв.метрів. Інші приміщення залишено у спільному користуванні. Згідно зі ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Наявність судового рішення про визначення між власниками порядку користування квартирою спростовує твердження Позивача про те, що неможливість спільного проживання сторін у квартирі. Позивачем не надано жодних доказів у підтвердження наявності між сторонами такого конфлікту, який би свідчив про таку неможливість чи недоцільність. Судові справи між співвласниками свідчать про наявність непорозумінь щодо здійснення ними права спільної власності на квартиру, проте даний факт не може свідчити про високий рівень конфліктності між сторонами, яка унеможливлює їх спільне проживання. Обовязковою умовою для припинення частки співвласника у праві власності є відсутність істотної шкоди його інтересам та інтересам його сімї. З пояснень Відповідача вбачається, що іншого належного йому на праві власності майна він не має, а тому суд погоджується із ним в тому, що припинення його частки завдасть шкоди інтересам його сімї, яка проживає у даній квартирі. Крім того, згідно з частиною 2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Позивач не внесла на депозитний рахунок суду необхідну суму. Посилання на незнання нею реквізитів рахунку суд відкидає, оскільки вони розміщені в приміщенні суду в загальнодоступному місці на дошці оголошень, а також оприлюднені через офіційний сайт суду. Також суд звертає увагу Позивача на те, що в якості підтвердження вартості частки Відповідача у квартирі нею надано Звіт про оцінку майна ТОВ «Ріелтер-Україна», який не підписаний ані оцінювачем, ані директором товариства. (а.с. 7) Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed