Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Адвокат Фоменко Д.А. в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Луганської обласної загальнополітичної газети «Луганщина.юа» про захист честі, гідності та ділової репутації і спростування недостовірної інформації мотивуючи вимоги тим, що [INFO]. Луганською обласною загальнополітичною газетою «Луганщииа.юа» на власному сайті розміщено інформацію у вигляді аудіовізуального твору під назвою (мовою оригіналу): «[INFO]», який містить недостовірну та негативну інформацію у формі фактичних тверджень про позивача, що принижуюсь його честь, гідність і ділову репутацію. Зокрема, вказане відео містить наступну негативну інформацію про позивача: «За 5 лет правления группировкой [PERSON]-[PERSON] некогда процветающий город Северодонецк превратился в руины! Инфраструктура города по-варварски уничтожена. Лечить людей некому и нечем. Коммунальные предприятия были загнаны в долги, жилой фонд, дороги и тротуары «убиты» напрочь, парки в запустении, озера высохли… До банкротства был доведен «Комбинат школьного питания», который кормил школьников и обеспечивал хлебом около 5 тысяч детсадовцев. Ликвидирована аварийно-диспетчерская служба - единственное прибыльное предприятие. В угоду своему маршруточному бизнесу [PERSON] уничтожил коммунальный транспорт. По оценкам СМИ, убыток Северодонецка от «шайки» [PERSON]-[PERSON] за 5 лет составил более миллиарда гривен, а через откаты и махинации на «свои» предприятия из бюджета выведено свыше 200 млн. гривен... В тоже время господин [PERSON] купил себе новый «Мерседес» за пять миллионов... За пять последних лет возбуждено не одно уголовное дело в отношении этой «гоп-компании». Конец беспредельному дерибану положило введение городской ВЦА, что вызвало животный страх у [PERSON], который и запустил против новой власти свою «торпеду» - истеричку [PERSON]. Ну невдомек этим деятелям, что время проходимцев и хапуг уже ушло...». Вищевказана інформація є недостовірною та містить конкретні фактичні твердження, які не можуть вважатись оціночними судженнями, оскільки є констатацією фактів, які можуть і мають бути доведені належними доказами. Відповідач фактично стверджує про існування «группировки», «шайки» «[PERSON]- [PERSON]», яка за твердженням відповідача п`ять років здійснювала «правление городом Северодонецк», внаслідок чого «коммунальные предприятия были загнаны в долги, жилой фонд, дороги и тротуары «убиты» напрочь». При цьому, відповідач стверджує, що відносно позивача «возбуждено не одно уголовное дело», «через откаты и махинации на «свои» предприятия из бюджета выведено свыше 200 млн. гривен», «убыток Северодонецка составил более миллиарда гривен», тобто вищевказана інформація містить фактичні твердження про вчинення позивачем дій, які мають ознаки злочинів, передбачених КК України. Інформація, поширена відповідачем у відео стосовно [PERSON] є недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача. Не переконавшись в достовірності інформації, відповідач поширив неправдиву, негативну інформацію про позивача, яка є фактичними твердженнями, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Тому, [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою та просить: визнати інформацію про [PERSON] , поширену [INFO] Луганською обласною загальнополітичною газетою «Луганщина.юа» на власному сайті ( [INFO] ) у аудіовізуальному творі під назвою: « [INFO] » недостовірною і такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] ; зобов`язати Луганську обласну загальнополітичну газету «Луганщина.юа» спростувати недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена, а саме: шляхом розміщення на сайті [INFO], на сторінці у соціальній мережі Fасеbоок, а також на відеохостингу YouTube, заяви наступного змісту: «СПРОСТУВАННЯ: інформація про [PERSON] , яка була поширена [INFO] у відео під назвою « [INFO] » є недостовірною і такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] »; зобов`язати Луганську обласну загальнополітичну газету «Луганщина.юа» вилучити аудіовізуальний твір під назвою: « [INFO] » з власного сайту ([INFO]), з власної сторінки у соціальній мережі Fасеbоок, та з власного каналу на відеохостингу YouTube. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Фоменко Д.А. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Луганської обласної загальнополітичної газети «Луганщина.юа» Смєтанкін О.А. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав. Згідно з ч.3 ст.32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим, відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Відповідно до ст.7 Загальної декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Загальна декларація прав людини у статті 8 гарантує право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно ст.299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. З наведеного вище суд доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів відповідає ст.16 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Матеріалами справи встановлено, що [INFO]. Луганською обласною загальнополітичною газетою «Луганщииа.юа» на власному сайті розміщено інформацію про позивача у вигляді аудіовізуального твору під назвою (мовою оригіналу): «[INFO]». Вказане відео містить наступну інформацію про позивача: «За 5 лет правления группировкой [PERSON]-[PERSON] некогда процветающий город Северодонецк превратился в руины! Инфраструктура города по-варварски уничтожена. Лечить людей некому и нечем. Коммунальные предприятия были загнаны в долги, жилой фонд, дороги и тротуары «убиты» напрочь, парки в запустении, озера высохли.. До банкротства был доведен «Комбинат школьного питания», который кормил школьников и обеспечивал хлебом около 5 тысяч детсадовцев. Ликвидирована аварийно-диспетчерская служба - единственное прибыльное предприятие. В угоду своему маршруточному бизнесу [PERSON] уничтожил коммунальный транспорт. По оценкам СМИ, убыток Северодонецка от «шайки» [PERSON]-[PERSON] за 5 лет составил более миллиарда гривен, а через откаты и махинации на «свои» предприятия из бюджета выведено свыше 200 млн. гривен... В тоже время господин [PERSON] купил себе новый «Мерседес» за пять миллионов... За пять последних лет возбуждено ни одно уголовное дело в отношении этой «гоп-компании». Конец беспредельному дерибану положило введение городской ВЦА, что вызвало животный страх у [PERSON], который и запустил против новой власти свою «торпеду» - истеричку [PERSON]. Ну невдомек этим деятелям, что время проходимцев и хапуг уже ушло...». На підтвердження того, що ця інформація мала місце позивачем надано диск із записом аудіовізуального твору, копії скриншотів аудіовізуального твору та ін. Частиною 1 ст.201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Згідно зі статтями 94, 277 ЦК України, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо. У відповідності до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Як визначено в ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.7 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ділова репутація входить до обсягу прав, гарантованих статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.52 рішення у справі «Frisk and Jensen проти Данії»). Зокрема, у п.58 рішення Європейського суду з прав людини «Єісаб проти Швейцарії» визначено, що будь-яка особа, яка здійснює своє право на свободу вираження поглядів, бере на себе і відповідальність за свої дії, межі якої залежать від конкретної ситуації. Іншими словами, ніхто не може бути звільнений від відповідальності за необґрунтовані, безпідставні звинувачення інших осіб. Стаття 10 Конвенції, яка гарантує свободу вираження поглядів, захищає осіб від відповідальності тільки тоді, коли вони діють добросовісно. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи представник відповідача визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Згідно із ч.1, 3 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України та положеннями ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору у сумі 1261,20грн., сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 50% у сумі 1261,20грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved