Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання\~осіб такими,\~що втратили\~право користування\~житлом.\~В обґрунтування\~позову зазначив,\~що позивачє власником будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.08.2020 року, в якій, також зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які у вищевказаному будинку з 2014 року та 2012 року відповідно, не проживають та які не є членами сім`ї позивача. Проте, добровільно з реєстрації відповідачі не знімаються, у зв`язку з чим, позивач несе додаткові витрати по сплаті за комунальні послуги та позбавлений можливості оформити субсидію. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком за адресою: [ADDRESS] . Позивач та його представник, будучи повідомленими про дату, час та місце судового засідання, не з`явились, останній надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, не з`явились. Суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини. Як вбачається з договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.08.2020 року, [PERSON] є власником\~будинку за\~адресою:\~за адресою:\~ [ADDRESS] (а.с.5-6),\~що також\~підтверджується витягом\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~права власності\~№ 220332327\~від 14.08.2020\~року (а.с.7). В будинку\~зареєстровані [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.8-9), які за вказаною адресою з 2014 року та 2012 року відповідно, не проживають, що вбачається з акту не проживання, складеного головою квартального комітету м. Бахмут № 1 від 26.08.2020 року (а.с.10). Статтею 41\~Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої\~статі 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Разом з цим згідно з положенням\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Отже, [PERSON] та [PERSON] не є членами сім`ї позивача, в будинку не проживають, реєстрація їх місця проживання створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому вони вважаються такими, що втратили право користування житлом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі\~840,80 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved