Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] у вересні 2013 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат. Обґрунтовуючи позовну заяву зазначала, що перебувала у шлюбі з відповідачем з грудня 2004 року по квітень 2011 року, від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Дарницького райсуду м. Києві від 14.04.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.10.2010 року і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що син проживає разом з позивачем, а відповідач зобов'язаний брати участь також у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема його хворобою просила суд стягнути з відповідача на її користь 884 грн. 07 коп. У судове засідання позивач не з'явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, однак подав до суду заперечення на позовну заяву, в яких позовних вимог не визнав повністю та просив провести розгляд справи у його відсутність. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з грудня 2004 року по квітень 2011 року (а.с.10). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно рішення Дарницького райсуду м. Києві від 14.04.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Рішенням Дарницького райсуду м. Києві від 04.12.2012 року позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1300 гривень з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.26-31). Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вбачається, з матеріалів справи, дитина стоїть на «Д» обліку у лікарні з 2007 року, часто хворіє та має хронічні діагнози, що підтверджується записом у лікарняній карточці Державного закладу вузлової лікарні №1 станції Дарниця ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 02.04.2012 року при огляді спеціалістами у складі комісії, а також 15.10.2012 року при огляді лікарем-оториноларингологом та підтверджується висновком ЛКК від 16.10.2012 року. Зазначено, що дитина потребує санаторно-курортного лікування, оздоровлення на південному березі Криму (а.с. 13-17). У зв'язку із наявністю хронічного захворювання у дитини, позивачем у грудні 2012 року, з метою оздоровлення дитини, придбано путівку в ДП «Клінічний санаторій «Примор'є» для дітей з батьками, на яку було витрачено 1386 грн. та на проїзд дитини витрачено 329 грн. 34 коп. (а.с.19, 24). Крім того, перебуваючи на оздоровлені, позивачем, за призначенням лікаря , було витрачено на «пінку» для сина суму 52 грн. 80 коп. (а.с.80). З огляду на викладене, загальний розмір додаткових витрат на оздоровлення та лікування дитини за грудень 2012 року - липень 2013 року складає 1768 грн. 14 коп. Добровільно надати кошти на додаткові витрати на дитину відповідач відмовлявся. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по утриманню дітей покладено на обох батьків (у т.ч. на позивача у справі), суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача половину додаткових витрат наведених та визнаних судом вище у сумі 884 грн. 07 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved