Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25 215,29 грн. та судового збору в сумі 2102,00грн. В обґрунтування позову посилається на те, що між позивачем та [PERSON] 20.08.2018 року було укладено договір у формі Заяви на приєднання (встановлення відновлювальної кредитної лінії), згідно якого позивач відкрив відповідачу [PERSON] кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 40 000 ,00 грн., яка в свою чергу зобов`язалася належним чином використати кредитні кошти та сплатити відсоток за користування кредитом в розмірі 38% річних. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що шляхом підписання Заяви про приєднання до Договору він беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви розміщена на інтернет сторінці Банку https://www.oschadbank.ua/ua, та уклала з банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, Кредитного договору, що підтверджується його підписом у заяві, але в порушення умов договору [PERSON] не здійснювала погашення заборгованості у відповідності з умовами кредитного договору (клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу (п.6.7 Заяви), а тому станом на 27.08.2020 року у неї утворилася заборгованість в сумі 25 215,29 грн., яка складається з наступного: заборгованість за основним боргом - 23 899,28 грн., нарахованих відсотків - 1026,17 грн., пеня - 176,49 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 97,27 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів - 16,08 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір в сумі 2102,00 грн. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання, в якому повідомив, що відповідачем частково погашена заборгованість та просив розглядати справу без участі представника позивача (а.с.92). Відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Пономарьов М.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, також надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з тих підстав, що відсутня заборгованість за вказаним у позові договором, за якою настав би строк сплати (а.с.60-63). Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що 20.08.2018 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія - Кіровоградське обласне управління та [PERSON] підписано заяву про приєднання (встановлення відновлювальної кредитної лінії) №485539612 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), згідно якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 40 000,00 грн., строком на 60 місяців, а відповідач зобов`язалася належним чином використати кредитний ліміт за цільовим призначенням та сплатити відсоток за користування кредитом в розмірі 38% річних у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс - періоду у який процентна ставка становить 0,001% річних. Між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання [PERSON] заяви про приєднання №485539612 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а.с.9). На підтвердження факту отримання кредиту [PERSON] позивачем також надано заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) (а.с.10), паспорт споживчого кредиту (кредитної лінії на БПК) інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с.11), таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит від 20.08.2018 року (а.с.12-13), договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.14-16). Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В зв`язку з чим, відповідно до п.1.28 розділу ХХІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб банк вказує, що має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за договором, строк сплати яких не настав, з підстав невиконання/неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення кредиту (в тому числі сплати суми обов`язкового щомісячного платежу), сплати процентів за користування ним та інших платежів, в тому числі, затримання сплати клієнтом кредиту (його частини, в тому числі в розмірі обов`язкового щомісячного платежу) та/або перевищення витратного ліміту (несанкціонованого овердрафту) та/або процентів, обов`язок сплати яких передбачений заявою на кредит, щонайменше на один календарний місяць, або/та несплати клієнтом більше однієї виплати за кредитним договором, яка перевищує п`ять процентів від суми кредиту, іншого істотного невиконання зобов`язань, внаслідок якого Банк має право вимагати достроково повернення кредиту та сплати інших платежів. Відповідно до п.6.3 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії дія кредитної лінії встановлюється строком на 60 місяців (а.с.10). Строк дії кредитної лінії договором від 20.08.2018 року встановлений строком на 60 місяців, на сьогодні строк дії договору не закінчився, при цьому позивач вимагає сплати не лише поточної суми заборгованості, а дострокового повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за користування ним та всіх інших платежів за договором, строк сплати яких ще не настав. Посилаючись на п.п.7) п.1.32 розділу ХХІІ договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, позивач вказує, що строк повернення кредиту є таким, що настав, і клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання прострочення виконання зобов`язання клієнта за договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) за кредитним договором на строк понад 58 календарних днів. При цьому позивач стверджує, що відповідач прострочив виконання зобов`язання на строк понад 58 днів та не має наміру повертати кредитні кошти. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). 27.11.2020 року від позивача до суду надійшла виписка по рахунку станом на 24.11.2020 року з якої вбачається, що відповідачем здійснювалося погашення заборгованості за 2020 рік - 13.01.2020 року, 26.02.2020 року, 21.03.2020 року, 22.04.2020 року, 21.05.2020 року, 22.06.2020 року, 21.07.2020 року, 25.08.2020 року, 21.09.2020 року, 22.10.2020 року та 21.11.2020 року (а.с.93-98). Як вбачається з даної виписки по рахунку, відповідач щомісячно сплачує заборгованість за кредитним договором від 20.08.2018 року, і не має простроченої заборгованості на строк понад 58 календарних днів, станом на дату подання позову до суду відповідач взагалі не мала простроченої заборгованості за тілом кредиту, тому у банку не виникло право, а у відповідача не виник обов`язок достроково повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів. З матеріалів справи вбачається, що позивач також не дотримався і обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання кредиту, а саме банк не пред`явив відповідачеві досудову вимогу про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним та інших платежів за договором, строк сплати яких не настав. Порядок направлення вимоги про дострокове повернення кредиту врегульований пунктом 1.29 Розділу ХХІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, де зазначено, що банк на підставі Договору вимагає здійснення (платежів), строк сплати яких не настав, або повернення Кредиту, такі внески (платежі) або повернення Кредиту мають бути здійсненні Клієнтом протягом 30 (тридцяти) календарних днів, з дня одержання повідомлення про таку вимогу від Банку. Якщо протягом цього періоду Клієнт усуне порушення умов Договору, вимога Банку втрачає чинність. При цьому якщо пошта (поштова служба) не може вручити повідомлення клієнту через відсутність за місцем проживання вказаної особи, його відмову прийняти поштове відправлення, незнаходження фактичного місця проживання клієнта або з інших причин, повідомлення вважається врученим клієнту у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення і такий порядок позивач не дотримав. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції). 10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів». Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Наведені приписи дають підстави виснувати, що частина десята статті 11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Аналогічну за змістом правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 26.05.2020 року по справі №638/13683/15-ц. Зважаючи на вищезазначене, а також враховуючи, що на день розгляду справи заборгованість відповідач погашає відповідно до умов договору, ні за тілом кредиту, ні за процентами відповідач не має заборгованості перед позивачем понад 58 календарних днів, тому у відповідача не виник обов`язок дострокового погашення кредиту, сплати процентів та інших платежів достроково, тому суд вважає, що позов є необґрунтованим, а тому в його задоволенні відмовляє у повному обсязі. Враховуючи, що позивачу Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, суд у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України залишає судові витрати у вказаній вище справі у загальній сумі 2102,00 грн. за позивачем.

Outcome: dismissed