Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

[PERSON], яка є внутрішньо переміщеною особою з окупованої території АР Крим, звернулась до Камянського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 2013 року.Від шлюбу спільних дітей не мають.Через різні погляди на подружнє життя, політичні переконання, відсутність взаємоповаги та любові в сімї, позивач вирішила шлюб розірвати.Зазначила, що шлюб існує формально , оскільки вони з 2015 року проживають окремо, зокрема позивач з своєю малолітньою дитиною проживають на непідокупованій території, а саме у м.Камянка Черкаської області, а відповідач залишився проживати у АР Крим. Будь-яке спілкування між сторонами відсутнє.Також зазначає, що збереження їхнього шлюбу є неможливим, оскільки суперечить інтересам позивача та її дитини.На даний час вона створила нову сімю. Чоловік з яким вона проживає, поважає її та її дитину,піклується про їхнє благополуччя. Розірвати шлюб в порядку ст. 106 Сімейного Кодексу України вона не має можливості оскільки стосовно цього існує спір.Саме через вказані обставина з метою захисту, як своїх так і своєї дитини немайнових інтересів звернулася до суду, та просить суд, шлюб розірвати.На примирення не згодна. В судове засідання позивач не зявилась, попередньо подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні.Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. На надання строку на примирення не погоджується. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що в свою чергу узгоджується із нормою ст.12-1 Закону УкраїниПро забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України№ 1207-VII від 15.04.2014 року.Виходячи з обставин справи , суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 ст. 28 ЦПК України, передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти. Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідок № [NUMBER] від 29.08.2016 року та № [NUMBER] від 31.08.2016 року, виданих структурним підрозділом з питань соціального захисту населення Камянської районної державної адміністрації в Черкаській області, позивач [PERSON], [INFO] та її малолітня донька [PERSON], [INFO] взяті на облік як внутрішньо переміщені особи з окупованої території АР Крим .Їхнє місце перебування зареєстроване за адресою: [INFO], 8.(а.с.6,7).З довідки комунального підприємства Камянка-житло№ 16 від 22.02.2018 року вбачаєтьсяться, що [PERSON], спільно зі своєю донькою [PERSON] фактично проживають у [INFO] (а.с.12). Так статтею 14 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб №1706-VII від 20.10.2014 року передбачено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як інші громадяни України, що потійно проживають в Україні.Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами. Серед іншого, внутрішньо переміщена особа має право на : на єдність родини; , проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування(ч.1 ст.9 Закону України №1706-VII від 20.10.2014 року). Таким чином , виходячи з вищевикладеного, в силу норм чинного Законодавства України дана справа підсудна Камянському районному суду Черкаської області. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3 ст.109 СК України, передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Все вищезазначене знаходе підтвердження і у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 листопада 2013 року, у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис № 799(а.с.5). Від шлюбу спільни дітей не мають. Через різні погляди на подружнє життя, політичні переконання, відсутність взаємоповаги та любові в сімї, позивач вирішила шлюб розірвати.Вказала, що шлюб існує формально , оскільки з 2015 року вони проживають окремо, зокрема позивач з своєю малолітньою дитиною проживають на непідокупованій території, а саме у м.Камянка Черкаської області, а відповідач залишився проживати у АР Крим.Будь-яке спілкування між сторонами відсутнє.На даний час вона створила нову сімю. Чоловік з яким вона проживає, поважає її та її дитину,піклується про їхнє благополуччя. Розірвати шлюб в порядку ст. 106 Сімейного Кодексу України за спільною заявою позивач не має можливості оскільки стосовно цього існує спір.Вказала, що відповідач при останньому спілкуванні з нею у телефонному режимі категорично відмовився приїздити або нотаріально завірити та переслати заяву для подачі до органу РАЦС за місцем проживання сімї.Її приїзд до АР Крим для подачі спільної заяви до органу РАЦС за місцем проживання відповідача, також позитивних результатів недасть, оскільки відповідач висловив з цього приводу свою позицію, а також те, що даний акт цивільного стану буде незаконним, що в свою чергу узгоджується з ч.2, ч.3 ст.9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій териорії України № 1207-VII від 15.04.2014 року. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням дійшов висновку, що у даних правовідносинах сторін існує спір, який потребує судового захисту. Таким чином, суд важає, що шлюб сторін по справі носить формальний характер, який суперечить інтересам позивача по справі. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини та чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась цим правом та звернувся з цим позовом до суду. Наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають намір зберігати шлюб. Приймаючи до уваги зазначене стороною по справі, суд вважає, що причини, що спонукують позивача на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню . Спору щодо спільного майна подружжя на даний час у сторін по справі не має . Оскільки позивача на підставі ухвали Камянського районного суду Черкаської області від 26.02.2018 року було звільнено від сплати судового збору у даній справі, а тому відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, витрати судового збору в дохід держави підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного ,

Outcome: approved