Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою № 96 будинку № 6 по проспекту Космонавтів в місті Сєвєродонецьку Луганської області, посилаючись на наступне. [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: Україна, [ADDRESS], на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] № 904 від 03 липня 2018 року. В спірній квартирі зареєстрований відповідач, зять позивача, [PERSON], який з 2010 року не проживає в спірній квартирі без поважних причин. У звязку із викладеним позивач просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою № 96 будинку № 6 по проспекту Космонавтів в місті Сєвєродонецьку Луганської області. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] № 904 від 03 липня 2018 року, копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 129462322, наданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] від 03 липня 2018 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 131220464 від 18 липня 2018 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: Україна, [ADDRESS], належить [PERSON]. Згідно із копією довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 09 липня 2018 року № 28744, виданої Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку від 09 липня 2018 року, в квартирі, яка розташована за адресою: Україна, [ADDRESS], зареєстровані позивач [PERSON], [INFO], чоловік позивача [PERSON], [INFO], зять позивача (відповідач по справі) [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії Акту про встановлення факту проживання/не проживання № 895, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 09 липня 2018 року, відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] з 2010 року. Вказаний акт підписаний представником КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» та двома сусідами з квартир № 66 та № 93. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2010 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою № 96 будинку № 6 по проспекту Космонавтів в місті Сєвєродонецьку Луганської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач в письмовій заяві просила не стягувати з відповідача на її користь судові витрати, у звязку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Outcome: approved