Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - [PERSON].), [PERSON] (надалі за текстом - [PERSON].) та [PERSON] (надалі за текстом - [PERSON].) звернулися до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - [PERSON].), публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (надалі за текстом - ПАТ «Укрсоцбанк»), про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування позову зазначив, що 16.04.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту на суму 180 000 дол. США, строком до 10.04.2014 р., зі сплатою 13 % річних за користування кредитом. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 16.04.2007 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачами укладено договори поруки, згідно з якими останні зобов'язуються перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків в розмірі 13% річних, а також можливих штрафних санкцій. 20.10.2008 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду, відповідно до якої процентна ставка за користування кредитом збільшилася до 15%, проте, при цьому жодної згоди на збільшення відсоткової ставки ними, як поручителями, не надавалося, оскільки до них з відповідним проханням не зверталися. Таким чином, обсяг відповідальності поручителів, як солідарних боржників за кредитним договором збільшився без їх згоди, що є підставою для припинення поруки. На підставі викладеного, просить суд визнати припиненими договори поруки № № 56/07/01, 56/07/02, 56/07/03 від 16.04.2007 р. До початку судового засідання представник позивачів направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує та просила позов задовольнити в повному обсязі посилаючись на обґрунтування та докази, що містяться в матеріалах справи, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 138, 150). Згідно ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик зі зворотніми повідомленнями направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідачі в судові засідання не з'явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Так, про явку в судове засідання відповідачам направлялась судова повістка зі зворотнім повідомленням, про явку в судове засідання на 13.08.2014 року, 29.08.2014 року (а.с. 134, 136 - 137, 148 - 149). У разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень представника позивачів, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутність відповідачів та постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, 16.04.2007 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту на суму 180 000 дол. США, строком до 10.04.2014 р., зі сплатою 13% річних за користування кредитом (а.с. 10 - 17). 20.10.2008 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до кредитного договору № 56/07 від 16.04.2013 р., згідно з якою збільшився відсоткова ставка з 13 до 15 % річних (а.с. 18). В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, 16.04.2007 р. між ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № 56/07/01 (а.с. 19 - 20). Цього ж дня, було укладено аналогічні договори поруки з [PERSON] № 56/07/02 та [PERSON] № 56/07/03 (а.с. 21 - 24), відповідно до яких, поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 56/07. Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язані правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника. Частиною 2 статті 553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Таким чином, обсяг зобов'язань поручителя визнається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Судом встановлено, що пунктом статтею 2 договорів поруки № № 56/07/01, 56/07/02, 56/07/03 від 16.04.2007 р. визначено обсяг відповідальності поручителів за кредитним договором № 56/07. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст. ст. 525 - 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», а саме в п. 22 зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо у договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справі не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання поруки припиненою. Згідно ст. 1 договорів поруки № № 56/07/01, 56/07/02, 56/07/03 від 16.04.2007 р., поручителі засвідчили, що ознайомлені з умовами кредитного договору, в тому числі з розміром процентної ставки за користування кредиту - 13 % річних. У відповідності до вищезазначеного договору, зміни до цього договору відбуваються у порядку укладення додаткових угод. Як встановлено судом, письмової згоди на укладення додаткової угоди до кредитного договору, якою було збільшено обсяг відповідальності [PERSON], позивачі як поручителі не надавали. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У зв'язку із зазначеним суд приходить до висновку, що основне зобов'язання за договором кредиту було змінено та зобов'язання відповідача 1 за ним було збільшено без згоди позивачів, як поручителів, а тому порука за Договором поруки в силу приписів ч. 1 ст. 559 ЦК України є припиненою, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню судом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 32 ЦПК України позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки. Співучасники можуть доручити вести справу одному із співучасників, якщо він має повну цивільну процесуальну дієздатність. За таких обставин, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання припиненими договорів поруки № № 56/07/01, 56/07/02, 56/07/03 від 16.04.2007 р., підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак з [PERSON], ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] судовий збір у розмірі 144,70 грн., тобто по 38 грн.23 коп. відповідно. Враховуючи викладене,

Outcome: approved