Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] у грудні 2019 року звернулась у суд із позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є батьком її дитини [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано 20 листопада 2009 року. На даний час син досяг повноліття та навчається на 1 курсі групи ТТ 2019-1 факультету ТСТ Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова денної форми навчання та потребує матеріальної підтримки з боку відповідача, яку відповідач надає у недостатньому розмірі. Тому вона просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі ј частини його заробітку (доходу) до закінчення ним навчання. Позивач в судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву про підтримання позову у повному обсязі, просила його задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином. Надав суду заяву про визнання позову у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення, справу просив розглядати у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Матеріалами справи встановлено, згідно даних фотокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 січня 2002 року, батьками [PERSON] , [INFO] є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5,7). [PERSON] навчається на 1 курсі групи ТТ 2019-1 факультету ТСТ Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова, що підтверджується довідкою від 12 грудня 2019 року, термін навчання по 30 червня 2023 року (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В даному випадку норми закону передбачають обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи те, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також суд враховує, що при стягненні з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), буде цілком узгоджуватися з вимогами ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з часу звернення із позовом до суду і до закінчення сином навчання. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2019 року складає 1921 грн. 00 коп. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 768 грн. 40 коп. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 180-182, 191 СК України,

Outcome: approved