Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної правопорушенням. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивачки [PERSON] позов підтримав та суду пояснив, що 28.01.2013 року близько 19 год. 30 хв. водій [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем марки «Камаз 55102» з причепом, які були завантажені шротом соняшника з перевантаженням на 11030 кг., рухався по автодорозі «Ульянівка-Миколаїв». У цей час у зустрічному напрямку рухався по своїй смузі із ввімкненим ближнім світлом автомобіль марки «Мерседес Бенц 817» під керуванням [PERSON]. Водій [PERSON] грубо порушив правила дорожнього руху внаслідок чого його причеп виїхав на зустрічну смугу і зіткнувся з автомобілем марки «Мерседес Бенц 817». В результаті ДТП водій [PERSON] помер на місці від отриманих травм. Таким чином [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 286 ч.2 КК України. Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.12.2013 року його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначено покарання 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України засудженого [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням 1 рік. Власником автомобіля марки «Мерседес Бенц 817» є [PERSON] Позивачами по справі є батько померлого та його дружина. В померлого [PERSON] залишилось двоє неповнолітніх дітей, тому вони просять позов задовольнити, оскільки втратили свого годувальника. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що свідчить про байдуже ставлення до вирішення справи. Причин неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи ПрАТ «СК Провідна», також в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Суд вислухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Відповідач [PERSON] надіслав до суду заперечення, в якому пояснив, що він не визнає позовні вимоги щодо нього в повному обсязі, оскільки саме [PERSON] скоїв ДТП і вироком суду його визнано винним. Також він уклав договір страхування з ПрАТ «СК Провідна» і співвідповідачем повинні бути саме вони, просить в своєму запереченні відмовити в позові щодо нього. Відповідач [PERSON] також надіслав до суду заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки він 11.06.2013 року компенсував позивачам завдану шкоду в сумі 40000 грн., про що свідчить нотаріально засвідчена заява. Також інші вимоги позивачів нічим не підтвердженні. В судовому засіданні встановлено, що 28.01.2013 року [PERSON] загинув внаслідок ДТП . Винним в ДТП визнано [PERSON], який засуджений вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України (а.с. 8-11 Т.№ 1). Також встановлено, що відповідачем сплачено частково відшкодування заподіяної школи в сумі 40000 грн., яку позивачі вважають недостатньою. Згідно ст. 1166 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Щодо позовних вимог до [PERSON] суд відмовляє в задоволенні даних вимог, оскільки з Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ від 01.03.2013 р: У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. З повідомлення ПрАТ «СК Провідна» від 03.02.2015 р. (а.с. 225), видно, що на момент подання позову до суду та написання цього повідомлення, заява про виплату страхового відшкодування та документи, які є необхідними для з'ясування наявності підстав для виплати страхового відшкодування позивачем не надані. Згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.12.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначено покарання 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України засудженого [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням 1 рік. (а.с. 8-11 Т.№ 1) За таких обставин, суд вважає, що відшкодування слід стягнути тільки з [PERSON], а в позові до [PERSON] слід відмовити. Також в судовому засіданні встановлено, що позивачем [PERSON] не доведено того, що він був на утриманні свого сина і був членом сім'ї померлого, який загинув внаслідок ДТП, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення в його користь щомісячного утримання, а тільки задовільняє в частині понесених ним витрат на похорони та інші матеріальні витрати, які доведені в судовому засіданні, а також в частині стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 1200 ЦК України: 1. Уразі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мати на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народження після його смерті. Шкода відшкодовується: 1). Дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; 3) інвалідам на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п'яти років після його смерті. 2. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з врахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. 3. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи наведене на підставі ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1194, 1200, 1201 ЦК України, України та

Outcome: approved