Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, який змінювали та уточнювали /Т-1 а.с.99,100/, в якому просять поновити строк на звернення з даним позовом до суду; скасувати розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1138 від 09.11.2001 р. «Про оформлення права власності на будинковолодіння на вул..2-й Скнилівський провулок, 14; визнати недійсним свідоцтво про право власності на будинковолодіння на вул. 2-й Скнилівський провулок, буд.14 від 09 листопада 2001 р. виданого рай адміністрацією [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.12.2004 р. виданого [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.12.2004 р. виданого [PERSON]; зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним їм на праві приватної власності майном, а саме - земельною ділянкою кадастровий № 4610136300:04:015:0021, яка знаходиться за адресою м. Львів, вул. 2-й Скнилівський провулок, 16 площею 0,0501 шляхом демонтажу за власні кошти частини самовільно зведеної добудови до її будинку розміром 4,4x1,1 м.; зобов'язати відповідача [PERSON] демонтувати за власні кошти дах самовільно зведеної добудови до її будинку «Б-2» за адресою м. Львів, вул. 2-й Скнилівський провулок будинок, 14; зобов'язати відповідача [PERSON] за власні кошти демонтувати газопровід, який встановлений на зовнішній стіні самочинно зведеної добудови до будинку «Б-2» за адресою м. Львів, вул..2-й Скнилівський провулок, 14; зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди в блокуванні двох будинків за адресою м. Львів, вул.2-й Скнилівський провулок будинок № 14 та № 16; зобов'язати відповідача [PERSON] демонтувати за власні кошти два вікна та замурувати віконні прорізи, які знаходяться на другому поверсі на висоті 20 см над дахом їх будинку. Свої вимоги мотивує тим, що вони є власниками будинку № 16 по вул. 2-ий Скнилівський провулок. Відповідач, яка є співвласником будинку № 14 по вул. 2-ий Скнилівський провулок самочинно в притул до їх будинку, захопивши частину їх земельної ділянки побудувала будинок «Б-2», порушивши тим самим їх права. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечила, подала до суду зустрічний позов /Т-1 а.с.142-145/, в якому просить поновити строк на звернення з даним позовом до суду; визнати незаконним та скасувати акт прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом (реконструкцією) об'єкту від 28 жовтня 2003 року, яким прийнято в експлуатацію по вул. 2-й Скнилівський провулок, у м. Львові прибудову до будинку №16 розміром 3,49x7Л 0+2.92x2,92м; визнати незаконним та скасувати розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1040 від 13.11.2003 року «Про затвердження акту прийняття в експлуатацію гр. [PERSON]П.»; визнати самочинним будівництвом здійснену прибудову розміром 3,49x7,10+2,92x2,92 до будинку № 16 по вул.. 2-й Скнилівський провулок у м. Львові; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] демонтувати прибудову до будинку № 16 по вул.. 2-й Скнилівський провулок у м. Львові, а саме приміщення кухні площею 17,54 м. кв. позначеного на тех. плані 1-6 та санвузла площею 6,70 м. кв. позначеного на тех.. плані 1-7. У судовому засіданні позивачі за первісним позовом та їх представник свій позов підтримали, проти задоволенні зустрічного позову заперечили, дали пояснення аналогічні доводам, наведеним у первісному позові, просять їх позов задовольнити, в задоволенні зустрічного відмовити в звязку з пропуском строків позовної давності, про що подали письмову заяву /Т-1 а.с.198/. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом та її представник свій позов підтримали, проти задоволенні первісного позову заперечили, дали пояснення аналогічні доводам, наведеним у зустрічному позові, просять їх позов задовольнити, в задоволенні первісного відмовити в звязку з пропуском строків позовної давності, про що подали письмову заяву /Т-1 а.с.188,189/. У судовому засіданні представник Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, проти задоволення первісного та зустрічного позову в частині вимог до райадміністрації заперечив, просить у задоволенні позовів відмовити в звязку з пропуском строків позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, експерта, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 2-626/11, матеріали інвентаризаційних справ на будинковолодіння по вул. 2-ий Скнилівський провулок № 14 та № 16 м. Львові, суд прийшов до висновку, що у задоволенні первісного та зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням виконкому Залізничної районної ради народних депутатів м. Львова від 13.02.1990 року № 66 «Про розгляд заяв громадян, які здійснили самовільне будівництво на території району» [PERSON] власниці будинку № 14 по вул. 2-ий Скнилівський провулок, що складається з 3-х кімнат пл. 59,5м2, кухні пл.10,4 м2 без комунальних вигод самовільно переобладнаний гараж-сарай на 2-й житловий будинок де обладнано 2 житлові кімнати пл. 10,5 м2, 12,6 м2, кухня пл.. 4,5 м2, коридор пл.. 3,1 м2, 6,2 м2, гараж пл. 14,7 м2 дозволити здати в експлуатацію з наступним відчуженням у встановленому законом порядку дочці [PERSON]І./Т-1 а.с. 65/. Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1138 від 09.11.2001 року «Про оформлення права власності на будинковолодіння на вул. 2-ий Скнилівський провулок,14» вирішено оформити право власності [PERSON] в цілому на будинковолодіння № 14 на вул. 2-ий Скнилівський провулок у м. Львові: житловий будинок «А-1», «А-2» - загальною площею 162,1 кв.м., житловою площею 86,4 кв.м.; житловий будинок «Б-2» - загальною площею 118,1 кв.м., житловою 60,2 кв.м. /Т-1 а.с.66/. 09.11.2011 року Львівським обласним державним комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння на вул. 2-ий Скнилівський провулок у м. Львові, що в цілому складається з житлового будинку «А-1», «А-2» - загальною площею 162,1 кв.м., житловою площею 86,4 кв.м.; житлового будинку «Б-2» - загальною площею 118,1 кв.м., житловою 60,2 кв.м. /Т-1 а.с.67/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.12.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори, [PERSON] після смерті її матері [PERSON] успадкувала 28/50 частини житлового будинку № 14 з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться по вул. 2-ий Скнилівський провулок у м. Львові. В постійне користування спадкоємця [PERSON] переходять приміщення будинку, позначеного в плані літерою А-1 : 1-1 (житлова кімната) , площею 19,1 кв.м., 1-2 (ванна), площею 3.8 кв.м., 1-3 (кухня), І площею 10,4 кв.м., 1-4 (житлова кімната), площею 9,0 кв.м., 1-5 (коридор), площею 5.5 кв.м., 1-6 (коридор), площею 5.1 кв.м., 1-7 (комора), площею 6.2 кв.м., житловою площею 28.1:/ кв.м., загальною площею 59.1 кв.м., будинок, позначений літерою Б-2, житловою площею 60,2 кв.м:, загальною площею 118.1 кв.м., а також; гараж; (В) і сарай (Г) /Т- 1 а.с.105/. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.02.2005 року, виданого Львівським обласним державним комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, [PERSON] належить на праві власності 28/50 частини житлового будинку № 14 по вул. 2-ий Скнилівський провулок у м. Львові /Т-2 а.с.18/. Інші 22/5- частини належать [PERSON] /Т-2 а.с.19/. Таким чином, [PERSON] належить на праві власності будинок, позначений літерою «Б-2», житловою площею 60,2 кв.м, по вул. 2-ий Скнилівський провулок у м. Львові, право власності на який вона набула на підставі, що не заборонені законом, успадкувавши його за заповітом після смерті її матері [PERSON] 18.05.2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 3045 /Т-1 а.с.12/. Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] купив житловий будинок № 16 з приналежними до нього господарськими будівлями по вул. 2-ий Скнилівський провулок у м. Львові, який складався з трьох житлових кімнат, кухні, житлова площа 38,1 кв.м. Відповідно до акту про прийняття в експлуатацію від 28.10.2003 року міжвідомчою комісією прийнято в експлуатацію закінчений будівництвом (реконструкцією) по вул. 2-ий Скнилівський провулок,16 у м. Львові влаштовану прибудову розм. 3,49х7,10+2,92х3,0м, в якій обладнано кухню під літ 1-6 пл. 17,5 м2 і поєднаний санвузол під літ 1-7 пл. 6,7 м2 /Т-1 а.с.24/. Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1040 від 13.11.2003 року «Про затвердження акту прийняття в експлуатацію гр. [PERSON]П.» вирішено затвердити акт прийняття міжвідомчою комісією в експлуатацію прибудови «А-1» розм. 3,49х7,10+2,92х3,0м на вул. 2-ий Скнилівський провулок,16 у м. Львові, в якій обладнано кухню під літ 1-6 пл. 17,5 м2 і поєднаний санвузол під літ 1-7 пл. 6,7 м2. Загальна площа будинку становить 77,8м2, житлова 48,5 м2 /Т-1 а.с.14/. 24.09.2006 року [PERSON] помер /Т-1 а.с.18/. Згідно з витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.04.2010 року, виданих Львівським обласним державним комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, його дружині [PERSON] та синові [PERSON] належить на праві власності по 1/2 частині житлового будинку № 16 по вул. 2-ий Скнилівський провулок у м. Львові кожному /Т-1 а.с.17, Т-2 а.с.20/. Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач за первісним позовом [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів, які б однозначно свідчили про те, що розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1138 від 09.11.2001 року «Про оформлення права власності на будинковолодіння на вул. 2-ий Скнилівський провулок,14» було прийняте відповідно до норм чинного законодавства, які були чинні на час його прийняття. Також, відповідачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] не надали суду належних та допустимих доказів, які б однозначно свідчили про те, щоакт про прийняття в експлуатацію від 28.10.2003 року міжвідомчої комісії та розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1040 від 13.11.2003 року «Про затвердження акту прийняття в експлуатацію гр. [PERSON]П.» були затвердженні та прийняті відповідно до норм чинного законодавства, яке було чинним на час їх прийняття. Крім того, представник Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради не довів суду обставин, що вищевказані оскаржувані акт про прийняття в експлуатацію від 28.10.2003 року та розпорядження № 1138 від 09.11.2001 року та № 1040 від 13.11.2003 року, були затверджені та винесені згідно з нормами чинного законодавства. Разом з тим, відповідач за первісним позовом [PERSON], та відповідачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] подали заяви про застосування строків позовної давності, в яких просять, як у задоволенні первісного позову /Т-1 а.с.188,189/, так і у задоволенні зустрічного позову відмовити /Т-1 а.с.198/ в звязку з пропущенням строку позовної давності. За таких обставин, беручи до уваги принцип диспозитивності в цивільному процесі, в суду відсутні достатні правові підстави для того, щоб дійти обґрунтованого висновку, чи були прийнятті оскаржувані розпорядження № 1138 від 09.11.2001 року та № 1040 від 13.11.2003 року відповідно до норм чинного законодавства, яке було чинним на час їх прийняття, теж саме стосується і законності затвердження оскаржуваного акту про прийняття в експлуатацію від 28.10.2003 року. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна дав\-ність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інте\-ресу. Сплив позовної давності, про засто\-сування якої заявлено стороною у спо\-рі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). За загальним правилом, перебіг за\-гальної та спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення сво\-го права або про особу, яка його поруши\-ла (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у стст.252255 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позов\-ної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) догово\-ру, скільки з певними моментами (фак\-тами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). За змістом цієї норми, початок пере\-бігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалі\-зувати своє право. Як убачається з матеріалів цивільної справи № 2-626/11 у справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Львівське міське управління Державного комітету України з питань земельних ресурсів, державне підприємство Центр державного земельного кадастру, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу частини будинку, переобладнання будинку, зобовязання замурувати вікно і відшкодування заподіяної майнової та моральної шкоди та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин, Львівська міська рада, Львівська регіональна філія державного підприємства Центр державного земельного кадастру, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом перебудови частини будинку та прибрання із простору земельної ділянки частини дах, сторони вже зверталися до суду з позовами один до одного щодо вирішення спору, який виник між ними. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.12.2013 року позовну заяву [PERSON] К,М. та [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Львівське міське управління Державного комітету України з питань земельних ресурсів, державне підприємство Центр державного земельного кадастру, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу частини будинку, переобладнання будинку, зобовязання замурувати вікно і відшкодування заподіяної майнової та моральної шкоди було залишено без розгляду, в звязку з подачею позивачами заяви про залишення їх первісного позову без розгляду . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03.12.2013 року в задоволені зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин, Львівська міська рада, Львівська регіональна філія державного підприємства Центр державного земельного кадастру, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом перебудови частини будинку та прибрання із простору земельної ділянки частини дах сторони було відмовлено. Вказане рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03.12.2013 року носить преюдиціальний характер при вирішенні даного спору, в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України. У матеріалах справи № 2-626/11 містяться копії розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1138 від 09.11.2001 року «Про оформлення права власності на будинковолодіння на вул. 2-ий Скнилівський провулок,14», свідоцтва про право власності на будинковолодіння на вул. 2-ий Скнилівський провулок,14 у м. Львові та розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1040 від 13.11.2003 року «Про затвердження акту прийняття в експлуатацію гр. [PERSON]П.» /Т-1 а.с.176,179,245 справи № 2-626/, які були долучені [PERSON] та [PERSON] до первісного позову, який згідно з штампом канцелярії суду був поданий до суду 25.05.2010 року та [PERSON] до зустрічного позову, який був поданий 27.09.2010 року /Т-1 а.с.162 справи № 2-626/. Як убачається з протоколу попереднього судового засідання від 29.09.2010 року, в попередньому судовому засіданні взяли участь [PERSON], [PERSON], та [PERSON], двом останнім були вручені копії зустрічного позову /Т-1 а.с.246 справи № 2-626/. Таким чином, 29.09.2010 року позивачам за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] достовірно стало відомо про існування розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1138 від 09.11.2001 року та свідоцтва про право власності на будинковолодіння на вул. 2-ий Скнилівський провулок,14 у м. Львові, так само і позивачу за зустрічним позовом [PERSON] 29.09.2010 року достовірно було відомо про розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1040 від 13.11.2003 року та про акт про прийняття в експлуатацію від 28.10.203 року, а відтак з 29.09.2010 року розпочався перебіг позовної давності. Проте, [PERSON] та [PERSON] у даній справі звернулися з первісним позовом до суду лише 23.01.2015 року, а [PERSON] подала до суду зустрічний позов ще значно пізніше 09.07.2015 року, про що свідчить журнал судового засідання /Т-1с а.с.154,155/, тобто обидві сторони звернулися до суду з позовами більше ніж через чотири роки після того, як у них виникло право на позов, тобто можливість реалі\-зувати своє право. Ні позивачі за первісним позовом, ні позивач за зустрічним позовом не надали суду доказів поважності пропущення позовної давності та не навели суду жодної обґрунтованої обставини, яка б давала підстави суду визнати поважними причини пропущення позовної давності. За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні, як вимог первісного позову про визнання недійсними та скасування розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1138 від 09.11.2001 року та свідоцтва про право власності на будинковолодіння на вул. 2-ий Скнилівський провулок,14 у м. Львові, так і в задоволенні вимог зустрічного позову про визнання недійсними та скасування розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1040 від 13.11.2003 року та акту про прийняття в експлуатацію від 28.10.203 року, слід відмовити в звязку з пропуском позивачами, як за первісним, так і за зустрічним позовами строку позовної давності. Щодо вимоги первісного позову про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.12.2004 року, згідно з яким [PERSON] після смерті її матері [PERSON] успадкувала 28/50 частини житлового будинку № 14 по вул. 2-ий Скнилівський провулок у м. Львові, то ця вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на вказане будинковолодіння, і тому, беручи до уваги, що в основній вимозі первісного позову було відмовлено, то і у задоволенні похідної вимоги також слід відмовити, оскільки судом не встановлено ніяких порушень чинного законодавства при видачі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом. З аналогічних підстав не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.12.2004 року, згідно з яким [PERSON] успадкувала 22/50 частини зазначеного житлового будинку, крім того, останній не є відповідачем у даній справі. Також, не підлягає задоволенню вимоги первісного позову про зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності майном, а саме - земельною ділянкою кадастровий № 4610136300:04:015:0021, яка знаходиться за адресою м. Львів, вул..2-й Скнилівський провулок, 16 площею 0,0501 шляхом демонтажу за власні кошти частини самовільно зведеної добудови до її будинку розміром 4,4x1,1 м, та вимоги про зобовязання демонтувати дах, газопровід, два вікна в будинку Б-2 за вказаною адресою, з огляду на таке. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03.12.2013 року в справі № 2-626/11 на підставі висновку судово-будівельно-технічної експертизи № 989 від 27.08.2013 року /Т-2 а.с.161-172 справи № 2-626/11/ було встановлено, що фактичні розміри земельних ділянок, виділених для обслуговування будинковолодінь № 16 та № 14 по вул. 2-ий Скнилівський провулок у м. Львові, не відповідають розмірам, вказаним у відповідних державних актах. Довжина земельної ділянки, виділеної для обслуговування будинковолодіння по вул. 2-ий Скнилівський провулок, 16 у м. Львові повинна бути рівною 40,6м., а фактично становить 41,65 м. Довжина земельної ділянки, виділеної для обслуговування будинковолодіння по вул. 2-ий Скнилівський провулок, 14 у м. Львові згідно державного акту становить 50,95 м., а фактично так і становить 50,95 м. (до стіни прибудови А-1 будинку № 16). Частина земельної ділянки між будинками № 14 та № 16 шириною 0,46 м. відноситься до земельної ділянки будинковолодіння № 14. Причиною відхилення став наданий у 1988р. дозвіл [PERSON] про блокування до його будинку із добудовою [PERSON] Частина земельної ділянки шириною 0,46 м., яка знаходиться між будинками № 16 та №14 відноситься до земельної ділянки будинковолодіння № 14. Оскільки вищевказані обставини встановлені рішенням суду, тому силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України такі не підлягають доказуванню. За таких обставин, відсутні будь-які належні та допустимі доказі, які б вказували на те, що [PERSON] чинить перешкоди позивачам за первісним позовом в користуванні їх земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. вул. 2-ий Скнилівський провулок,14. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до висновку судово-будівельно-технічної експертизи № 989 від 27.08.2013 року житловий будинок «Б-2» по вул. 2-ий Скнилівський провулок, 14 в м. Львові зареєстровано і оформлено право власності згідно розпорядження №1138 від 09.11.2001 року Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради «Про оформлення права власності на будинковолодіння на вул. 2-ий Скнилівський провулок,14». Будівельно-монтажні роботи по будівництву даного житлового будинку виконано у відповідності до вимог діючих будівельних норм. Беручи до уваги, що [PERSON] набула право власності на житловий будинок «Б-2» по вул. 2-ий Скнилівський провулок, 14 в м. Львові відповідно до вимог чинного законодавства, успадкувавши його після смерті своєї матері, ніяких будівельно-монтажних робіт у вказаному будинку після оформлення її матірю права власності на цей будинок на підставі розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №1138 від 09.11.2001 року [PERSON] не проводила, а також те, що будівельно-монтажні роботи по будівництву даного житлового будинку виконано у відповідності до вимог діючих будівельних норм, суд приходить до висновку, що відсутні будь-які правові підстави вважати будинок «Б-2» по вул. 2-ий Скнилівський провулок, 14 обєктом самочинного будівництва в розумінні ст. 376 ЦК України. Чинним законодавством встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України), і визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом (ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорюван\-ня. Таким чином, у розумінні закону суб'єктив\-не право на захист це юридичне закріплена можливість особи використати заходи право\-охоронного характеру для поновлення поруше\-ного права і припинення дій, які порушують це право. Позивачами за первісними позовом не надано суду належних та допустимих доказів, які б однозначно вказували на те, що [PERSON] облаштуванням даху, двох вікон та газопроводу в будинку «Б-2» по вул. 2-ий Скнилівський провулок, 14, який був побудований відповідно до вимог діючих будівельних норм значно раніше ніж сімя [PERSON] здійснила прибудову до свого будинку, якимось чином порушила права останніх, а тому в задоволенні вимог щодо демонтажу даху, двох вікон та газопроводу слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. Щодо останньої вимоги первісного позову про зобовязання відповідача [PERSON] не чинити перешкоди в блокуванні двох будинків за адресою м. Львів, вул.2-й Скнилівський провулок будинок № 14 та № 16, та така вимога також не підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з висновком судово-будівельно-технічної експертизи № 989 від 27.08.2013 року для усунення пошкоджень покрівель на прибудові «А'-1» будинковолодіння№14 по вул. 2-ий Скнилівський провулок в м. Львові та житлового будинку «Б-2» по вул. 2-ий Скнилівський провулок, 16 в м. Львові пропонується в ліцензованій проектній організації замовити проект блокування даних будинків, після чого виконати проектні пропозиції та зауваження експерта - продовження схилу покрівлі прибудови «А'-1» відкрити проникнення світла через віконний блок в кухні житлового будинку «Б-2». Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація - затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об'ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об'єктів будівництва. Позивачі за первісним позовом не надали суду проекту блокування даних будинків, який би був розроблений в ліцензованій проектній організації, та не надали проектні пропозиції, які є обовязковими для здійснення блокування будинків, а відтак правових підстав для зобовязання [PERSON] не чинити [PERSON] та [PERSON] перешкоди в блокуванні двох будинків немає. Також, не підлягають задоволенню вимоги зустрічного позову про визнання самочинним будівництвом здійснену прибудову до будинку по вул. 2-ий Скнилівський провулок,16 у м. Львові розм. 3,49х7,10+2,92х3,0м та зобовязання [PERSON] та [PERSON] демонтувати зазначену прибудову, з огляду на таке. Беручи до уваги, що зазначена прибудова введена в експлуатацію згідно з актом про прийняття в експлуатацію від 28.10.203 року, який згодом був затверджений розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1040 від 13.11.2003 року, які на даний час не скасовані ні в адміністративному, ні в судовому порядку, то і підстав для демонтажу вищевказаної прибудови, як самочинної немає. Інших законних підстав, які б давали суду можливість суду вирішити питання про демонтаж вищевказаної добудови позивачем за зустрічним позовом не зазначено. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що в задоволенні вищевказаних вимог, як первісного, так і зустрічного позовів слід відмовити.

Outcome: dismissed