Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (надалі - «Відповідач», «ПрАТ «УАСК «АСКА»), в якому просила стягнути Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на її користь 50076,00 грн. відшкодування моральної шкоди, 7288,00 грн. відшкодування витрат на поховання, 150228,00 грн. відшкодування у зв`язку з втратою годувальника. Позовні вимоги мотивовані тим, що дії страхової компанії (Відповідача) щодо невиплати на користь Позивача страхового відшкодування моральної шкоди, понесених витрат на поховання її сина [PERSON] , який помер в результаті ДТП за участі водія транспортного засобу марки ЗАЗ Sens, д.н.з. [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», та суму страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, - є неправомірними, оскільки передбачені чинним законодавством підстави для відмови у здійсненні таких виплат, на думку Позивача, відсутні. Позивачем подано клопотання про розгляд справи без її участі, в якій вона просила задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачем - Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» - подано до суду відзив на позов, в якому представник проти позовних вимог заперечив та просив відмовити в їх задоволенні. Зокрема, заперечуючи проти позову, Відповідач у відзиві покликається на те, що оскільки у спірних правовідносинах на даний час відсутній процесуальний документ, яким встановлена вина конкретного водія, як учасника ДТП, отже, підстави для виплати страхового відшкодування, на думку представника страхової компанії, відсутні. За відсутності підстав для виникнення цивільно-правової відповідальності за спричинену шкоду у страховика не виникає обов`язку по відшкодуванню такої шкоди. У поданому до суду відзиві на позов представник Відповідача просив здійснювати розгляд справи без участі представника Відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені у письмових заявах пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про народження від 26.06.1968 року (а.с.13) встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . 11.10.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за №12019090010003417, відповідно до фабули якого 11.10.2019 близько 00.19 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки ЗАЗ Sens, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Хіміків в напрямку вул. Галицька, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу. У результаті ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких [INFO] помер (а.с. 11). Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 12). Згідно листа слідчого управління ГУНП в Івано-Франківській області від 01.11.2021 року №15607/108/24/02-2021 відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019090010003417 від 11.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Станом на сьогодні досудове розслідування триває, проводяться слідчі (розшукові) дії. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки марки ЗАЗ Sens, реєстраційний номер [NUMBER] станом на 11.10.2019 року була застрахована в ПрАТ «УАСК «АСКА», що підтверджується полісом № АМ8654882 (а.с. 26, 51). 18 листопада 2019 року [PERSON] , як матір померлого [PERSON] , звернулася до ПрАТ «УАСК «АСКА» із заявою про виплату страхового відшкодування. Не отримавши відповіді на дане звернення, [PERSON] звернулася зі скаргою на порушення законодавства з боку ПрАТ «УАСК «АСКА» до Національного банку України (а.с.27-28). Листом Національного банку України від 09.11.2020 року (а.с.29-31) [PERSON] повідомлено про те, що за результатами розгляду отриманих інформації та документів Національним банком в межах своїх повноважень не встановлено ознак порушення закону з питань, зазначених у її скарзі. Так, у поданому до суду відзиві на позов представник ПрАТ «УАСК «АСКА» покликається на те, що оскільки у спірних правовідносинах на даний час відсутній процесуальний документ, яким встановлена вина конкретного водія, як учасника ДТП, отже, підстави для виплати страхового відшкодування, на думку представника страхової компанії, відсутні. За відсутності підстав для виникнення цивільно-правової відповідальності за спричинену шкоду у страховика не виникає обов`язку по відшкодуванню такої шкоди. Отже, фактично Позивачу з боку страхової компанії було відмовлено у виплаті страхового відшкодування за її заявою. Посилаючись на незаконність такої відмови у здійсненні страхового відшкодування. [PERSON] звернулась до суду з даним цивільним позовом. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - також «Закон»). У відповідності до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з вимогами п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За правилами ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Судом встановлено, що 11.10.2019 близько 00.19 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки ЗАЗ Sens, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Хіміків в напрямку вул. Галицька, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу. У результаті ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких [INFO] помер (а.с. 11). Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.12). За фактом дорожньо-транспортної пригоди 11.10.2019 було зареєстровано кримінальне провадження №12019090010003417 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що підтверджується копією витягу з ЄРДР (а.с.11). Згідно відповіді слідчого управління ГУ НП Івано-Франківській області 01.11.2021 року вбачається, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні станом на час розгляду даної цивільної справи триває. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки марки ЗАЗ Sens, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «УАСК «АСКА», що підтверджується полісом № АМ8654882 (а.с. 26, 51). Позивач [PERSON] , [INFO] (а.с.7), доводиться матір`ю загиблого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 26.06.1968 року (а.с.13) Судом встановлено, що до цього часу страхове відшкодування Позивачу не сплачено. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України). Між тим, відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч.2ст. 1168 ЦК України). Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 8 постанови від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Верховний Суд України 03.12.2014 року, при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Крім цього, відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі №6- 208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі. Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому у даній справі судом встановлено факт завдання шкоди Позивачу (смерть пішохода - [PERSON] , який доводився їй рідним сином) за участі автомобіля марки ЗАЗ Sens, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , відповідальність якого на момент ДТП була застрахована згідно полісу № АМ8654882 в ПрАТ «УАСК «АСКА». Даний факт представником Відповідача не заперечувався у відзиві на позов. При цьому, відповідно до чинного закону обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У відповідності до п. 35.1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та визначені п. 35.2 цієї статті документи. Відповідно до п.35.2. до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди,- у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є)відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). У відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст. 32 та/або 37цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону України, страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону,- МТСБУ),

Outcome: partial