Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Адвокат Старик В.М., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просить суд: -стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 1228801,20 грн; -судові витрати прокласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначив, що 21.01.2005 між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. 15.06.2020 між сторонами був укладений Шлюбний договір, п.12 якого встановлено: «У випадку розірвання шлюбу Сторони домовились про те що Чоловік сплачуватиме кожного місяця не пізніше 15 числа грошову суму у розмірі 772,00 (Сімсот сімдесят два) долари США 00 центів, в розрахунку по курсу Національного банку України на день платежу, стром до 15 травня 2022 року». Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20.09.2013, яке набрало законної сили 01.10.2013, розірвано шлюб між сторонами. На думку адвоката Старика В.М., починаючи з 01.10.2013 у відповідача виник обов`язок сплати на користь позивача грошової суми 772 долари США щомісячно. Як зазначає адвокат, станом на день звернення до суду за позивачем утворилась заборгованість у розмірі 1228801,20 грн. Посилаючись на п.12 Шлюбного договору від 15.06.2010 та ч.1 ст.93 ч.2 ст.96 ч.1 ст.99 СК України, ч.1 ст.526 ЦК України, як на підставу позову представник позивача звертається до суду за захистом прав позивача. Крім того, зазначає, що відповідач не виконує покладений на нього Шлюбним договором обов`язок сплати грошових коштів, що є підставою для стягнення їх в примусовому порядку. Також адвокат зазначає про те, що заходи досудового врегулювання спору не вживалися. При цьому ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2019 вжито заходи забезпечення позову (до подачі позову до суду), шляхом накладання арешту на майно відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за шлюбним договором. 28.11.2019 від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого останній вважав позовну заяву необґрунтованою та заперечував проти її задоволення, виходячи з наступного. Відповідач звертає увагу суду на те, що п.12 Шлюбного договору жодним чином не визначає суб`єкта отримання коштів та підставу виплати коштів. Оскільки невизначений суб`єкт отримання коштів, немає законних підстав вважати, що дані кошти мають сплачуватися саме на утримання дружини лише з підстав, що остання є стороною договору. Аналіз п.12 Шлюбного договору, свідчить, що умови за наявності яких виникає право, а відповідно й обов`язок утримання, ним не визначені. Міститься лише визначення розміру та строку виплати коштів без жодного посилання на утримання чи аліменти. На думку відповідача право на аліменти (утримання) в даному випадку може виникнути за наявності загальних підстав передбачених ст.75 СК України. Умов передбачених ст.76 СК України не виникло. Договір на утримання передбачений ст.78 СК України відсутній. Пункт 12 Шлюбного договору жодним чином не ідентифікує, що дані кошти стягуються на утримання дружини. Не визначається ні порядок, ні суб`єкт отримання даних коштів, ні підстава. Крім того, не визначені умови, що є обов`язковими в даному випадку для утримання позивача, як колишньої дружини відповідача. Зазначений пункт договору не передбачає обов`язку по утриманню дружини відповідача, виходячи з норм чинного законодавства такий обов`язок у відповідача відносно позивача теж не виникає, протилежного не доведено. 20.12.2019 [PERSON] надав суду відповідь на відзив, відповідно до якої останній не погоджується з мотивами викладеними у відзиві, вважає його спрямованим на уникнення відповідальності. Представник позивача погоджується з тим, що виходячи із буквального тлумачення положення п.12 Шлюбного договору, дійсно не міститься визначеного суб`єкта отримання грошових коштів, проте, на його думку, у цьому випадку підлягає застосуванню системне тлумачення положень Шлюбного договору, а також положень законодавства. Адвокат, який діє в інтересах позивача зазначає про те, що без окремого зазначення Шлюбний договір має певні розділи: 1. Загальні положення (п.п.1-5), 2. Правовий режим майна подружжя (п.п.6-10), 3. Правові наслідки розірвання шлюбу (п.п.11-13), 4. Прикінцеві положення (п.п.14-18). Враховуючи предмет договору - майнові відносини подружжя, то очевидним є той факт, що суб`єктом отримання грошових коштів визначених у п.12 Шлюбного договору є інший з подружжя - дружина, тобто позивач. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, письмові докази, заслухавши представників сторін, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи,

Outcome: dismissed