Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.08.2013 року і від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася з позовом в суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісячно, покликаючись на те, що син проживає разом з нею, потребує матеріальної допомоги, а відповідач спершу сплачував незначні кошти дитині в якості аліментів, а останній час фактично не надає коштів на його утримання, хоча працездатний і може сплачувати аліменти у вказаному розмірі. В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги та просить стягувати з відповідача аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно. Доповнила, що вона не працює, перебуває в декретній відпустці. Просить позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов, з врахуванням зменшення позивачем вимог, визнав, зазначивши, що не заперечує сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Зазначив, що в більшому розмірі сплачувати аліменти не має можливості. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ч.1 ст.184 даного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається із розяснень, даних в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітній син сторін [PERSON], [INFO] (а.с.5), зареєстрований та проживає разом з матірю [ADDRESS], 31 у м.Львові (а.с.6), а батько дитини [PERSON], який проживає окремо, спершу надавав кошти на утримання сина, а з червня 2015 року не надає коштів, хоча є працездатним, працює, має нерегулярний дохід, інших осіб на утриманні не має, і тому може надавати допомогу дитині своєчасно і регулярно. Крім цього, судом встановлено, що позивач не працює, доходу не отримує. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved