Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаними позовами посилаючись на те, що їх батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.06.1962 року. Також від першого шлюбу у [PERSON] була донька [PERSON] Під час шлюбу їх батьки збудували житловий будинок по вул. Бахчисарайська, 29 в м. Бердянську Запорізької області, про що свідчить копія акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 11.04.1978 року. 10.01.1987 року померла їх мати [PERSON] Після її сперті відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння №29 по вул. Бахчисарайська в м. Бердянську. З заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися діти померлої: 07.05.1987 року [PERSON], 07.05.1987 року [PERSON], 23.06.1987 року [PERSON] 19.10.1987 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був зроблений запис №1172. 11.01.2000 року помер [PERSON] Після його сперті відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння №29 по вул. Бахчисарайська в м. Бердянську. З заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися діти померлої: 23.03.2000 року [PERSON], 05.07.2000 року [PERSON], та 07.06.2000 року дружина померлого [PERSON] З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків позивачі зверталися до державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори. Однак, у видачі свідоцтв про право на спадщину їм було відмовлено. Свою відмову нотаріус пояснив відсутністю у спадкоємців оригіналу правовстановлюючого документа на нерухоме майно. Просили визнати за ними право власності, за кожним на 1/3 частину, домоволодіння №29 по вул. Бахчисарайська в м. Бердянську Запорізької області в порядку спадкування за законом після смерті 10.01.1987 року [PERSON] та смерті 11.01.2000 року [PERSON] Представник [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] та представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, просили позови задовольнити. [PERSON], [PERSON], повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявились, письмові заперечення на позов не подали. До суду не надходило заяв про неможливість розгляду справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позови такими, що підлягають \~ задоволенню в звязку з наступним. Статтею\~ 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як встановлено судом, під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] ними був збудований житловий будинок №29 по вул. Бахчисарайська в м. Бердянську Запорізької області, що підтверджується дублікатом договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 01.03.1961 року та актом про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 11.04.1978 року. Згідно ч. 1 ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям під час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. За змістом ч.1 ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. 10.01.1987 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №150449. 11.01.2000 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №150448. Згідно листа Бердянської державної нотаріальної контори від 16.02.2017 року після померлої 10.01.1987 року [PERSON] з заявами про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори звернулись: 23.06.1987 року дочка спадкодавця [PERSON], 07.05.1987 року діти спадкодавця [PERSON], [PERSON] Після померлого 11.01.2000 року [PERSON] з заявами про прийняття спадщини звернулись: 07.06.2000 року дружина спадкодавця [PERSON], 05.07.2000 року син спадкодавця [PERSON], 23.03.2000 року дочка спадкодавця [PERSON] У відповідності до п. 1, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином до спадщини, що відкрилася до набрання чинності ЦК України застосовуються норми ЦК України (1963 року). У відповідності до ст. 524 ЦК України (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Родинні відносини [PERSON] та [PERSON] з померлими [PERSON], [PERSON] підтверджуються матеріалами справи. За правилами п.1, п.2 ч.1 ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] після смерті 10.01.1987 року [PERSON] та смерті 11.01.2000 року [PERSON] в порядку, визначеному п.2 ч.1 ст. 549 ЦК України (1963 року) підтверджується листом Бердянської державної нотаріальної контори від 16.02.2017 року. \~ \~\~За змістом ст. 560 ЦК України (1963 року), вимоги якої кореспондуються з правилами ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З матеріалів справи, пояснень представників сторін вбачається, що\~ позивачам \~ відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частину житлового будинку у звязку з відсутністю у спадкоємців оригіналу правовстановлюючого документу, через що [PERSON] в 2007 році вже зверталася до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті 10.01.1987 року [PERSON] Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені\~ права на спадщину особа може звернутися до суду\~ за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини. Аналізуючи надані докази, суд приймає до уваги наявні письмові докази і приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved