Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що позивачка є власником зазначеного вище житлового будинку, що стверджується договором дарування, реєстраційний № 2-1614 від 06.12.2005 року, посвідчений державним нотаріусом Хустського нотаріального округу. Позивачка є інвалідом другої групи, а тому звернулась до органів соціального захисту населення, щодо отримання нею субсидії по оплаті житлово-комунальних послуг. Після звернення з відповідною заяву до органів соцзахисту, позивач дізналась, що у неї в будинку зареєстрований\~ відповідач [PERSON] . Ствердила, що дозволу на реєстрацію відповідача у будинку, який належить їй на праві приватної власності вона не давала, останній у її будинку не проживає та ніколи не проживав. Відповідач лише рахується зареєстрованим у її будинку, чим для неї як власника житла створюються\~ перешкоди в оплаті житлово-комунальних послуг. В добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, і дана обставина позбавляє її можливості отримання адресної допомоги у виді субсидії, хоча відповідач житлом не користується, не виконує обов`язків пов`язаних з утримання житлового приміщення та оплатою комунальних послуг. Тому вона звернулася до суду та просить задовольнити позов у повному обсязі. У підготовче судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, представник позивачки, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності [PERSON] , позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав та не заперечив, щодо їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. З роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вбачається, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі договору дарування, реєстраційний №2-1614 від 06.12.2005 року, посвідчений державним нотаріусом Хустського нотаріального округу (а.с.8-13). Відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку позивачки з 2005 року (а.с.15-18). Відповідно до рішення Хустської міської ради Закарпатської області №452 від 02.10.2019 року, будинку позивачки присвоєно нову поштову адресу [ADDRESS] , взамін попередньої поштової адреси: [ADDRESS] (а.с. 19). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов будинку [ADDRESS] , складеного депутатом Хустської міської ради [PERSON] , 03.09.2019 року, відповідач [PERSON] , в будинку позивача\~ зареєстрований, однак не проживає і ніколи не проживав (а.с.14). Позивач є інвалідом 2 групи і відповідно до ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору (а.с.20). Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону і таке право власника відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним, він не може бути протиправно обмежений у здійсненні свого права. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном на підставі ст.391 ЦК України. Також ч.2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на встановлене суд констатує, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить вимоги до відповідача, про визнання його таким, що втратив право на користування житлом в її будинку і останній даний позов визнав, про що подав суду заяву. Враховуючи наведене та

Outcome: approved