Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому зазначили, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.10.2015 року [PERSON] (далі - Відповідач) отримала кредит у розмірі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві, та надала згоду щодо встановлення кредитного ліміту за рішенням банку. Банк свої зобов`язання за договором виконав і видав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. В порушення умов кредитного договору позичальник кредитні кошти своєчасно не повернула, в зв`язку з чим, станом на 13.01.2019 року виникла заборгованість на загальну суму 17165 гривень 71 копійка, з них, тіло кредиту 8078 гривень 23 копійки, по відсоткам за користування кредитом у сумі 1094 гривні 84 копійки, пеня - 6699 гривень 03 копійки, штрафи (фіксована частина) - 500 гривень, та процентна складова 793 гривні 61 копійка, що і просять стягнути з відповідача. Відповідачем та представником відповідача надано відзив на позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у якому просять відмовити у задоволенні позову повністю з тих підстав, що [PERSON] не користувалася кредитними коштами, станом на 15.01.2018 року не мала заборгованості перед банком, а кошти з її картки було перераховано внаслідок шахрайських дій, про що вона повідомила правоохоронні органи. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надано доказів, що своїми діями чи бездіяльністю [PERSON] сприяла втраті, незаконному використанню коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою. В судовому засіданні представник позивача Арташкін О.Ю. позов підтримав та просив його задовольнити повністю. Пояснив, що станом на 15.01.2018 року [PERSON] не мала заборгованості перед банком. 15.01.2018 року відбувся переказ коштів у сумі 2394,08 грн з картки позивача [NUMBER] на її власну картку [NUMBER] через ІVR - меню, що не потребує фізичної присутності особи, достатньо знати чотири останні цифри картки та код, а ці дані відомо лише власнику картки. У відзиві та інформації, що надана банком суду помилкового вказано прізвище клієнта [PERSON] замість [PERSON] [PERSON] банком було видано 2 картки і вона їх отримала. Доказів вручення [PERSON] картки [NUMBER] , відкритої 16.02.2018, він не має. Також не має доказів належності [PERSON] Г картки [NUMBER] , на яку 15.01.2018 відбувся переказ коштів. У відповідності до умов та правил надання банківських послуг Приватбанком банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, картки, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в СМС- повідомленні, ПІН-коду, паролях системи ПРиват24, або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання. На даний час жодну особу не визнано винною у шахрайських діях за рішенням суду і тому відповідальність за операції, що проводилися несе тільки клієнт. Відповідач [PERSON] позов не визнала повністю. Пояснила, що мала картку «ПРИВАТБАНК» для виплат, а також кредитну картку, якою не користувалася. У січні 2018 року на її мобільний номер [NUMBER] прийшло поповнення рахунку, після чого телефон був заблокований. Вона звернулася у магазин мобільної техніки у смт. Талалаївка, за консультацією, але їй продавець повідомив, що потрібно з`ясовувати причину блокування у оператора «лайфселл», який найближчий у м. Прилуки. Оскільки вона доглядала за хворим чоловіком, відлучатися не могла, то придбала картку з новим номером оператора «лайфселл» [NUMBER] , що відбуваються якій шахрайські дії вона не здогадувалась. В кінці лютого 2018 року, дізнавшись від мешканців села про масове викрадення коштів із карток «ПРИВАТБАНК», вона звернулася до Талалаївського відділення «ПРИВАТБАНК», щоб закрити кредитну картку. Від працівника банку дізналася, що з її кредитної картки також знято кошти у м. Кривий Ріг, у сумі близько 2400 гривень. Після отримання даної інформації вона 01 березня 2018 року написала заяву до банку про те, що цих операцій вона не проводила, також звернулася із заявою до поліції про вчинення злочину. Вона особисто не реєструвалася у системі Приват 24, не оформляла ніяких послуг, не купувала ніякого товару, так як не має комп`ютера, а її телефон старої моделі без доступу інтернету, також нікого не вповноважувала це робити. У 2018 році вона не отримувала картки «ПРИВАТБАНК». Протягом 4 років доглядала за хворим чоловіком і нікуди із села не виїжджала. Також вона ніколи та нікому не повідомляла пароль та секретний код карток. Протягом останнього часу працівники АТ КБ «ПРИВАТБАНК» їй направляли листи з вимогою сплатити борг, неодноразово телефонували та погрожували. Представник відповідача адвокат Менько Д.Д. просив відмовити у позові АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , так як відповідач особисто ніяких операції по рахунку не проводила, а позивачем не доведено, що своїми діями чи бездіяльністю [PERSON] сприяла втраті, незаконному використанню коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою. Також просив стягнути із банку на користь відповідача понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 гривень. Допитана як свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що з 2013 року і по жовтень 2018 року [PERSON] постійно проживала у с. Харкове і нікуди не виїжджала, так як здійснювала догляд за хворим чоловіком, який помер у жовтні [INFO] року. Їй відомо, що у багатьох мешканців села, в тому числі і у [PERSON] , шахраями було знято гроші з банківських карток. Свідок [PERSON] пояснила, що у період із 2013 по 2018 рік [PERSON] здійснювала догляд за хворим чоловіком, у зв`язку з чим постійно проживала у селі. У багатьох мешканців села було викрадено кошти з карток, в тому числі і у [PERSON] .. Кошти знімалися у м. Кривий Ріг. Суд, заслухавши сторони, свідків, повно та всебічно дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства України. Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як встановлено в судовому засіданні 16.10.2015 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідачка отримала від позивача кредит у розмірі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписана відповідачем заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір і згода на це засвідчена 16.10.2015 року підписом [PERSON] в анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.6-22). Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с.16). Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною договору, відповідач [PERSON] взяла на себе зобов`язання перед позивачем погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених Договором (а.с.17 зворот). 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Звертаючись до суду із даним позовом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказувало про те, що [PERSON] отримала кредитні кошти, але у встановлені договором строки зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 13.01.2019 року, згідно наданого банком розрахунку (а.с.5) утворилась заборгованість за кредитом на загальну суму 17165 гривень 71 копійка, з них, тіло кредиту 8078 гривень 23 копійки, по відсоткам за користування кредитом у сумі 1094 гривні 84 копійки, пеня - 6699 гривень 03 копійки, штрафи (фіксована частина) - 500 гривень, та процентна складова 793 гривні 61 копійка. Згідно інформації наданої банком [PERSON] згідно кредитного договору від 16.10.2015 отримала картки № [NUMBER] , [NUMBER] , зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 01.2022 року (а.с.127). Дата відкриття картки [NUMBER] - 16.02.2018, що підтверджується довідкою банку (а.с.142). Судом встановлено, що станом на 15.01.2018 позивач [PERSON] не мала заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за наданим кредитом по рахунку [NUMBER] , що підтверджується даними руху коштів по рахунку (а.с.124), також цю обставину підтвердив у судовому засіданні представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Арташкін О.Ю. Згідно виписки про рух коштів 15.01.2018 з рахунку [PERSON] № [NUMBER] , відбувся переказ на свою картку [NUMBER] через IVR меню коштів у розмірі 2394 гривні 08 копійок, також 16.02.18 з даної картки здійснено 2 платежі за послугою Миттєва розстрочка на суму 268.32 грн та 295.15 грн. Починаючи з 16.03.2018 року з картки [NUMBER] здійснено 18 платежів, за послугою «Миттєва розстрочка» на загальну суму 5071.23 грн., на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування за кредитним договором (а.с.124-125). 01 березня 2018 року [PERSON] звернулася із заявою на ім`я начальника Талалаївського відділення ПРИВАТБАНК, у якій вказала, що без її відома проводилися операції по картці, а її сім картка була заблокована, тому просить закрити всі заборгованості, так як кошти вона не знімала (а.с.50) 16 березня 2018 року [PERSON] звернулася до поліції із заявою про проведення перевірки за фактом несанкціонованого зняття з її рахунку коштів по кредитній картці [NUMBER] . (а.с.52) 30 березня 2018 року на звернення [PERSON] від 01.03.2018 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» направив письмове повідомлення, в якому зазначено, що Банк не може повернути кошти з тих підстав, що переказ коштів був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Приват24. Вхід в систему Приват24 був здійснений під авторизацією [PERSON] . При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить в Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього в Банк надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону [PERSON] та іншої особистої інформації (а.с.45) Цим же повідомленням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» рекомендував [PERSON] звернутись до правоохоронних органів. Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 12018270260000096 вбачається, що 17.04.2018 надійшов рапорт за матеріалами звернення [PERSON] про те, що невстановлені особи заволоділи грошовими коштами в сумі 2400 грн. з її картки № [NUMBER] , у зв`язку із чим 17.04.2018 р. внесені відповідні відомості до ЄРДР за ст. 185 ч. 1 КК України, орган досудового розслідування Талалаївський ВП Прилуцького ВП ГУ НП в Чернігівській області (а.с.49) З інформації наданої на запит суду ТОВ «лайфселл» (а.с.130) вбачається, що 15.01.2018 було заблоковано абонентський номер [NUMBER] у зв`язку із втратою. 15.01.2018 відбулася заміна сім картки у дилера оператора «лайфселл» - ТОВ «ЛЕО-С» у м. Кривий Ріг, вул. Косіора, буд 8 а. 15.01.2018 номер було розблоковано через дзвінок споживача до контакт-центру. За період з 23.04.2016 по 15.01.2018 сім картка використовувалася у мобільному пристрої ІМЕІ [NUMBER] . Після [NUMBER] сім картка з номером [NUMBER] використовувалася у інших шести мобільних пристроях з різними номерами ІМЕІ. Абонентський номер [NUMBER] було активовано 17.01.2018, блокування чи зупинення обслуговування не застосовувалося, номер є активним. Показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] підтверджується, що [PERSON] постійно проживає у с. Харкове, у 2018 році нікуди із села не виїжджала, так як здійснювала постійний догляд за хворим чоловіком. У відповіді на відзив на позов [PERSON] АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в обґрунтування вимог щодо задоволення позову зазначив, що у відповідності до умов та правил надання банківських послуг Приватбанком банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, картки, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в СМС- повідомленні, ПІН-коду, паролях системи ПРиват24, або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання. Переказ коштів з рахунку [PERSON] став можливим у зв`язку з порушенням Позичальником умов та правил надання банківських послуг та розголошення клієнтом інформації нанесеної на картку третім особам, а тому саме відповідач несе відповідальність за вказані операції. (а.с.97-100). При вирішенні спору, що виник між сторонами суд застосовує наступні норми права. Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 7, 8 розділу VI Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. При вирішенні спору необхідно приймати до уваги правову позицію, викладену у пос-танові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, яка ґрунтуєть¬ся на тому, що не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд дійшов помилкового висновку про вину особи - споживача як підставу цивільно-правової відповідальності.. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (каса¬ційне провадження № 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав, зазначив, що вста¬новивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого ви-сновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Аналогічний правовий висновок наведений і у Постанові Верховного Суду від 20 черв¬ня 2018 у справі № 691/699/16-ц. У інформації від 15.03.2019 наданій на запит суду (а.с.72) банк зазначає, що переказ коштів у сумі 2394,08 грн., через IVR меню було здійснено із картки [NUMBER] на картку [NUMBER] , що належить [PERSON] . Але доказів на підтвердження належності [PERSON] вказаної картки банк не надав. Також ця інформація спростовується даними виписки про рух коштів по рахунках відповідача, у якій рахунок № [NUMBER] не значиться (а.с.75-76), також він не вказується і у довідці банку про кількість карток отриманих [PERSON] ( а.с.142). Також позивачем не надано доказів отримання безпосередньо [PERSON] картки [NUMBER] , відкритої 16.02.2018, з якої починаючи із березня 2018 року списувалися кошти за послугою миттєва розстрочка. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] не мала боргу перед позивачем за кредитним договором № б/н від 16.10.2015 року станом на 15.01.2018; невідомою особою 15.01.2018 в магазині дилера ТОВ «лайфселл», а саме ТОВ «ЛЕО-С» в м. Кривий ріг, вул. Косіора, буд 8 а. було здійснено безпосередню заміну сім картки із абонентським номером [NUMBER] , що належав відповідачці, за допомогою якого виконувалися у подальшому фінансові операції. Після того як [PERSON] дізналася про несанкціоновані нею фінансові операції по її рахунку, що мали місце 15.01.18 у м. Кривий Ріг, вона невідкладно через працівника банку повідомила позивача про необхідність проведення перевірки у зв`язку з шахрайськими діями, звернулася із заявою до поліції щодо проведення перевірки за фактом несанкціонованого зняття коштів, та наявне кримінальне провадження за ч. 1 ст. 185 КК України, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами. Оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження вчинення [PERSON] дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, розголошення секретної інформації третім особам, суд доходить висновку відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 16.10.2015 року у сумі 17165 гривень 71 копійка. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 16.10.2015 року у сумі 17165 гривень 71 копійка - у повному обсязі. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В разі відмови у задоволенні позову на позивача покладаються також інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК). До витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати на проведення експертизи (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідачем [PERSON] 06 березня 2019 року укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатом Меньком Д.Д. (а.с.59), якому згідно квитанції № 11 від 06.03.2019 року вона сплатила кошти у розмірі 6000 гривень за надання правничої допомоги у цивільній справі з позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до неї про стягнення заборгованості (а.с.60). Розмір гонорару адвоката визначений умовами договору, та підтверджується розрахунком ( а.с.155). Таким чином із позивача на користь [PERSON] необхідно стягнути 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок у відшкодування понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: dismissed