Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідачки на її користь 2346,42 грн. за спожиту електроенергію. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що їй на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.07.1996 року належить на праві спільної часткової власності 7/40 частин домоволодіння [ADDRESS] в м. Одесі. Відповідачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.11.2012 року також належить 7/40 частин зазначеного домоволодіння. Позивачка вказує, що згідно додаткової угоди №2002847 від 01.11.2012 року, укладеної між [PERSON] та ВАТ «Одесаобленерго», вона є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS]. Оскільки відповідачка [PERSON] не сплачує за спожиту нею електричну енергію станом на 01.11.2012 року сформувалася заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 4692,84 грн. На підставі договору про погашення заборгованості №2002847 від 01.11.2012 року [PERSON] домовилася розрахуватись в термін до 01.08.2013 року з наявним боргом. Через те, що відповідачка [PERSON] відмовляється сплачувати борг та компенсувати позивачці частину вже сплачених нею в рахунок погашення заборгованості коштів, [PERSON] була вимушена звернутися до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали. Представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, вказував на відсутність доказів споживання саме відповідачкою електричної енергії, зазначав, що [PERSON] набула у власність 7/40 домоволодіння згідно свідоцтва про право на спадщину, яке було зареєстроване лише 26.11.2012 р., а заборгованість за спожиту електричну енергію сформувалась станом на 01.11.2012 р., тобто право власності на вказаний об'єкт було набуто [PERSON] вже після того, як виник борг за спожиту електричну енергію. Представник відповідачки також вказував, що [PERSON] фактично не мешкає у домоволодінні [ADDRESS] в м. Одесі, оскільки електропостачання по вказаній адресі було самовільно відключено позивачкою [PERSON] ще до 01.11.2012 року, у зв'язку із цим [PERSON] вимушена проживати за іншою адресою, наймати житло. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника, представника відповідачки [PERSON], показання свідка, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками домоволодіння [ADDRESS] в м. Одесі. Кожній належить по 7/40 вказаного домоволодіння. [PERSON] належить 7/40 частин зазначеного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.11.2012 року, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 28.11.2012 року (а.с. 3). Згідно додаткової угоди № 2002847 від 01.11.2012 року, укладеної між [PERSON] та ВАТ «Одесаобленерго», [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS], на її ім'я відкрито особовий рахунок. Станом на 01.11.2012 року за [PERSON] утворилася заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 4692,84 грн. за період споживання з 04.06.2012 року по 03.10.2012 року (а.с. 51). На підставі договору про погашення заборгованості №2002847 від 01.11.2012 року [PERSON] домовилася розрахуватись в термін до 01.08.2013 року з наявним боргом (а.с. 5). З листа ПАТ «Одесаобленерго» від 20.05.2014 року вбачається, що заборгованість [PERSON] було погашено (а.с. 57). З довідки (витягу з домової книги про склад родини та реєстрацію) від 24.01.2013 року слідує, що у домоволодінні [ADDRESS] в м. Одесі відповідачка [PERSON] зареєстрована з 08.07.1997 року, крім неї у 7/40 вказаного домоволодіння зареєстровані та проживають її син [PERSON], позивачка [PERSON], її чоловік [PERSON] та син позивачки - [PERSON] (а.с. 79). Судом також встановлено, що у лютому 2013 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], в якому вказувала, зокрема, на те, що вона проживала разом із своїм сином у домоволодінні [ADDRESS] в м. Одесі, сплачувала своїй матері - [PERSON] за послуги електропостачання на підставі усної домовленості, а також погодилася сплатити борг за спожиту електроенергію разом із [PERSON] (а.с. 71). Між [PERSON] та [PERSON] склався фактичний порядок користування їх частками домоволодіння, відповідно до якого у користуванні позивачки [PERSON] перебувають приміщення 2-2 - кухня, 2-3 - житлова, 2-4 - коридор, 2-5 - санвузол, 2-7 - житлова, а у користуванні [PERSON] - 2-6 - кухня, 2-8 - санвузол, 2-9 - підсобне, 2-10 - підсобне згідно даних технічного паспорту КП «ОМБТІ та РОН» від 22.01.2013 року. Вказані приміщення мають окремі входи, санвузли та кухні. [PERSON] та [PERSON], правонаступником якого є його донька - [PERSON], користувались спільно єдиною системою енергопостачання, з єдиним встановленим електролічильником. Електролічильник був встановлений на внутрішній стінці коридору 2-4 за технічним паспортом, який перебуває у фактичному користуванні [PERSON] При цьому особовий рахунок був відкритий на ім'я [PERSON] У зв'язку із наявністю спору між [PERSON] та [PERSON] щодо сплати за споживану електроенергію, [PERSON] найняла електрика, який здійснив відключення від електропостачання приміщень будинку, в яких мешкала [PERSON] разом із своєю малолітньою дитиною. Дані обставини були встановлені рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2013 року, яке набрало законної сили та не потребують доказування. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що відповідачка [PERSON] проживала у домоволодінні [ADDRESS] в м. Одесі разом із сином та чоловіком, з яким перебуває у фактичних шлюбних відносинах, з моменту свого народження та до кінця жовтня 2012 року, тобто до здійснення відключення [PERSON] електропостачання у частині будинку [PERSON] За таких обставин, суд критично оцінює посилання представника відповідачки про те, що [PERSON] фактично не мешкала у домоволодінні [ADDRESS] в м. Одесі та не користувалася електроенергією на момент утворення заборгованості. Суд враховує також і те, що заборгованість у розмірі 4692,84 грн. утворилася за період споживання з 04.06.2012 року по 03.10.2012 року, а [PERSON] одержала свідоцтво про право на спадщину 26.11.2012 року та зареєструвала його в КП «ОМБТІ та РОН» 28.11.2012 року, проте вищевказану частку у домоволодінні [PERSON] отримала у власність в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Отже спадщина відкрилася [INFO] року, спадкову справу заведено 03.11.2010 року (а.с. 88). Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а тому 7/40 домоволодіння [ADDRESS] в м. Одесі належать [PERSON] з моменту смерті спадкодавця тобто з [INFO] Частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов'язує. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно приписів ст. 67 Житлового кодексу УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно ст. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями» власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] повинна відшкодувати [PERSON] ? від здійснених останньою витрат на оплату послуг електропостачання, виходячи з рівності їх часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння, встановленого судом факту проживання [PERSON] у домоволодінні у період утворення заборгованості та відсутності доказів передання [PERSON] грошей [PERSON] за спожиту електроенергію, а тому позовні вимоги задовольняються судом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідачку.

Outcome: approved