Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] «про захист права власності, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням, шляхом виселення та зняття з реєстрації», просила суд: усунути [PERSON] перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON] із квартири [ADDRESS]; зняти [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку в житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] у м.Кам'янське, що дасть підстави для внесення змін до особового рахунку; стягнути з відповідача, [PERSON], на її користь понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований та мешкає колишній чоловік [PERSON], відповідач по справі [PERSON], з яким позивач перебувала у шлюбі з серпня 2007 року. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.12.2013 року, шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. З серпня 2015 року [PERSON] не надає позивачу доступ до належної їй квартири, замінив вхідний замок та відмовляється надати копію ключа. У листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області з цивільним позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, так як зазначену вище квартиру було нею придбано у період зареєстрованого з відповідачем шлюбу. Під час розгляду зазначеної цивільної справи відповідач у судові засідання не з'являвся та не виявив бажання ділити належну [PERSON] на праві приватної власності квартиру. Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року цивільний позов до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, залишено без розгляду. [PERSON] неодноразово вимагала від [PERSON] звільнити належне їй житлове приміщення, виселитись і знятись з реєстраційного обліку, однак він не реагує на такі вимоги та відмовляється звільнити квартиру. Проживання та реєстрація відповідача у квартирі [ADDRESS] ускладнює матеріальне становище позивача, оскільки квартплату та оплату за комунальні послуги [PERSON] не сплачував та не сплачує. Крім того, реєстрація відповідача в належному позивачу житловому приміщенні обмежує її права власника у користуванні та розпорядженні своїм нерухомим майном. Враховуючи вищевикладене та існуючі обставини [PERSON] вважає, що її права як власника вказаного нерухомого майна є порушеними відповідачем, а тому підлягають судовому захисту. Позивач та представник позивача Крен А.К. до судового засідання надали суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі, прохали прийняти заочне рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Вивчив матеріали позовної заяви, дослідив докази надані сторонами, суд приходить до наступного: Позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Зазначене житлове приміщення належить її на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.02.2009 року, укладеного між нею, [PERSON], з однією сторони, та [PERSON] і [PERSON], з іншої сторони, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського округу Красношликом В.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 118 (а. с. 8). У вказаній квартирі зареєстрований та мешкає колишній чоловік [PERSON], відповідач по справі [PERSON], що підтверджується довідкою № 001031707, видною 20.07.2017 року ТОВ «Абонент ХХІ» (а. с. 12), з яким позивач перебувала у шлюбі з серпня 2007 року. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.12.2013 року, шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а. с. 27). З серпня 2015 року [PERSON] не надає позивачу доступ до належної їй квартири, замінив вхідний замок та відмовляється надати копію ключа, що підтверджено актом № 1450 від 22.08.2017 року, виданим КП КМР «УКОЖФ» (а. с. 24). Судом встановлено, що квартира придбана позивачем у період перебування у шлюбі з [PERSON] Згідно ч. 2 ст.72 Сімейного кодексу України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. У листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з цивільним позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, так як зазначену вище квартиру було нею придбано у період зареєстрованого з відповідачем шлюбу. Під час розгляду зазначеної цивільної справи відповідач у судові засідання не з'являвся та не виявив бажання ділити належну [PERSON] на праві приватної власності квартиру. Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року цивільний позов до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, залишено без розгляду (а. с. 26). Таким чином, встановлений ч. 2 ст. 72 СК України строк позовної давності щодо поділу спільного майна подружжя сплинув і у [PERSON], як у власника майна, є законні підстави вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження належної їй квартирою за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист. свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦПК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про виселення є достатньою правовою підставою для зняття її з реєстрації при зверненні зацікавленої особи до відповідних органів в передбаченому законом порядку. Згідно ч.1 ст.116 Житлового кодексу України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи-в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідач в спірній квартирі з реєстраційного обліку не знятий, комунальні платежі не сплачує, що перешкоджає власнику в здійсненні ним права користування та розпорядження нерухомим майном, своїми діями відповідач порушує вимоги ст. 47 Конституції України в якій зазначено, що кожен має право на житло, а також те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Реєстрація та проживання відповідача за вказаною адресою заважає власнику в повній мірі і на власний розсуд користуватись належним йому майном, до того ж завдає збитків матеріального характеру. Так, згідно квитанцій про оплату комунальних послуг (а. с. 16 - 19), позивач продовжувала сплачувати такі послуги і після припинення проживання у належній їй квартирі. Крім того, відповідач повністю обмежив [PERSON] доступ до належної їй квартири, тим самим порушуючи її право власності на таке нерухоме майно. Ч. 1 ст. 116 ЖК України передбачено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чив одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження щодо даної квартири, шляхом виселення [PERSON] із квартири [ADDRESS] та зняття відповідача з реєстраційного обліку у вказаній квартирі підлягають задоволенню. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. (а. с. 1). Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, понесені [PERSON] судові витрати у розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved