Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] міська рада звернулася до Хустського районного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON], в якому просить: - зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування (кінець вул. Є.Маланюка м. Хуст) шляхом демонтажу: огорожі (паркану), надвірного туалету, господарських споруд з будівельними матеріалами, вольєру, металевого павільйону, зелених насаджень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач самовільно, без дозволу органу місцевого самоврядування, за межами власної земельної ділянки, на землях загального користування розмістив різного роду господарські споруди, а саме: металевий павільйон, вольєр для утримання собак, складування будівельних матеріалів, висадив дерева, кущі, встановив огорожу та ворота. Також [PERSON] самовільно встановив надвірний туалет за межами власної земельної ділянки. Посадив фруктові дерева, чим повністю унеможливив заїзд на територію сусіднього дворогосподарства. Цими діями відповідач створює перешкоди у користуванні землями загального призначення мешканцями сусідніх дворогосподарств. Він не має жодного документу, який би посвідчував його право власності, право користування чи право оренди спірної земельної ділянки, тобто, власником і розпорядником спірної земельної ділянки є [PERSON] міська рада. Представник позивача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що світить розписка про вручення судової повістки. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника [PERSON] міської ради за наявними матеріалами у справі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що світить розписка про вручення їм судової повістки. До суду подали письмову заяву, у якій просили суд розглядати справу у їх відсутності і відмовити у задоволенні позовних вимог. В порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності її учасників, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Ухвалою суду від 19 жовтня 2017 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] міська рада в обґрунтування своїх вимоги у позові про зобовязання [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального користування (кінець вул. Є.Маланюка м. Хуст) шляхом демонтажу: огорожі (паркану), надвірного туалету, господарських споруд з будівельними матеріалами, вольєру, металевого павільйону, зелених насаджень доводить актом від 30.07.2013 року, який затверджено заступником міського голови [PERSON] та актом перевірки фактів, викладених у зверненні № III-1524/02-27 від 22.08.2016 року громадянки [PERSON], мешканки [INFO] щодо неправомірних дій громадянина [PERSON] у м. Хуст, вул. Маланюка, який затверджено 30 листопада 2016 року першим заступником міського голови [PERSON]. Актами встановлено, що житловий будинок у кінці вул. Є. Маланюка у м. Хуст належить відповідачу [PERSON], мешканцю м. Хуст, вул. Пирогова, 4/11. Далі у актах йдеться про те, що [PERSON] самовільно, без дозволу органу місцевого самоврядування, за межами власної земельної ділянки, на землях загального користування розмістив різного роду господарські споруди (металевий павільйон, вольєр для утримання собак, складування будівельних матеріалів, висадив дерева, кущі, встановив огорожу та ворота.) Також [PERSON] самовільно встановив надвірний туалет за межами власної земельної ділянки. Цими діями [PERSON] створює перешкоди в користуванні землями загального призначення сусідніх дворогосподарств. Зі слів мешканців вулиці Косична та вул. Маланюка, [PERSON] засипав берег потічка будівельними матеріалами (камінням, глиною, ґрунтовою сумішшю), чим звузив русло потічка приблизно на 1 м. в окремих місцях до 20 см., що перешкоджає вільному протіканню води по ньому. Також [PERSON] під огорожу сусіднього житлового будинку № 15 по вул. Маланюка складовано залишки будівельних матеріалів (шматки бетону, каміння) та насаджено декілька саджанців фруктових дерев, чим унеможливлено заїзд на територію сусіднього дворогосподарства. Вказані порушення гр. [PERSON] вчиняє вже починаючи з 2013 року, про що свідчать багаторазові звернення мешканців вул. Маланюка та мешканців вул. Косична, про що є складено акт комісії [PERSON] міської ради від 05.08.2013 року. Висновки комісії: Вищезгадані дії громадянина [PERSON] є порушенням ДБНів, Земельного Кодексу України, ст.197-1 ККУ, санітарних і екологічних норм і правил благоустрою у м. Хуст та правил добросусідства. Встановлення огорожі на територіях загального користування є перешкодою в користуванні даною територією власниками сусідніх дворогосподарств. Рекомендації комісії: 1. Примірник акту направити в [PERSON] міжрайонну прокуратуру, управління Держгеокадастру у Закарпатській області для вжиття заходів згідно чинного законодавства. 2. Громадянину [PERSON] звільнити самовільно захоплену земельну ділянку загального користування демонтувати огорожу (паркан), надвірний туалет, господарські споруди з будівельними матеріалами, вольєр, металевий павільйон. 3.Територію загального користування звільнити від насаджень, придорожню канаву привести у відповідний стан. Однак на думку суду, посилання [PERSON] міської ради на вищевказані акти у своїх вимогах до [PERSON] є не обґрунтованими та передчасними. Так, комісія [PERSON] міської ради здійснюючи перевірку фактів, наведених у зверненні [PERSON] від 22.08.2016 року не навела у акті від 30.11.2016 року доказів того, що саме [PERSON] розмістив різного роду господарські споруди, а саме, металевий павільйон, вольєр для утримання собак, здійснив складування будівельних матеріалів, висадив дерева, кущі, встановив огорожу, ворота та надвірний туалет за межами власної земельної ділянки. При цьому, а ні кількісних, а ні якісних характеристик цих споруд, зелених насаджень, комісія відповідача у акті від 30.11.2016 року не зазначила, що свідчить про безпідставність її висновків та рекомендацій. Відсутність точних даних щодо меж розміщення господарських споруд, зелених насаджень, свідчить про безпідставність заявлених вимог позивачем, оскільки дана категорія позовів полягає в тому, що він може бути поданий лише щодо індивідуально-визначеного майна, яке є об'єктом права власності як абсолютного права. Однак, а ні в акті від 30.11.2016 року, а ні в позові не наведено чіткого переліку індивідуально-визначеного майна. Комісією позивача, на думку суд, необґрунтовано і без відповідно вимірювальної техніки зазначено у актів від 30.11.2016 року інформацію, що [PERSON] звузив русло потічка приблизно на 1 м., а в окремих місцях до 20 см., що начебто перешкоджає вільному протіканню води по ньому. Не наведено, якими саме вимірювальними засобами із відповідними повірочними документами здійснював обміри русла «потічка» і чи здійснював його обміри взагалі. Не зазначено, протягом якої площі (довжини) цього потічка здійснювалися обміри. При цьому, наведене поняття «потічок», не входить до складу обєктів водних ресурсів України, згідно вимог Водного кодексу України. Одночасно комісією [PERSON] міської ради у актах не зазначено, які саме пункти, підпункти, статті, чи положення ДБНів, Земельного кодексу України, санітарних норм, екологічних норм і правил, правил благоустрою м. Хуст, правил добросусідства було порушено діями відповідача [PERSON] Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відтак, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження свої вимог, враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] міської ради до [PERSON] не підлягають до задоволення. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

Outcome: dismissed