Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивачка зазначає, що 25.06.2016 року зареєструвала шлюб з відповідачем у міській управі м. Лесковац Республіки Сербія. В даному шлюбі у них в Сербії народилося одна дитина - дочка [PERSON] - [INFO] . З народження дитина набула громадянство Сербії. Також згідно з довідкою про реєстрацію особи громадянином України виданою посольством України в республіці Сербія від 15.02.2017 № 61314/536-03, дочка [PERSON] зареєстрована громадянкою України. Відповідачу видана посвідка на постійне проживання в Україні за адресою: [ADDRESS] , серії № [NUMBER] видана 18.02.2019 року дійсна до 15.02.2029 року. Факт постійного проживання відповідача в Україні підтверджується Довідкою № 686 про реєстрацію місця проживання особи виданою 12.03.2019 року Управлінням реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради. Причиною розірвання шлюбу є те, що вона з відповідачем люди різних національностей, як наслідок, у них різний менталітет, культура, уявлення про право та звичаї. Непорозуміння, які виникали між ними, призвели до того, що між ними втрачені почуття любові та кохання один до одного і їх шлюб носить виключно формальний характер. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. Дитина постійно проживає з нею і спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу немає. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, подавши суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги визнає. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як слідує з матеріалів справи, позивачка - [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України (а.с. 4). Відповідач - [PERSON] , [INFO] громадянин Республіки Сербія (а.с. 5, 12). 25.06.2016 року сторони зареєстрували шлюб в міській управі м. Лесковац Республіки Сербія, про що у книзі реєстрації шлюбів, яку веде відділ реєстрації актів цивільного стану м. Лесковац, під № 232 за 2016 рік зроблено запис про укладення шлюбу (а.с. 5). В даному шлюбі у сторін народилося дочка [PERSON] - [INFO] , у м. Лесковац Республіки Сербія\~ (а.с. 7-8). Як вбачається з довідки про реєстрацію особи громадянином України, виданою посольством України в Республіці Сербія від 15.02.2017 року № 61314/536-03, [PERSON] , [INFO] ,зареєстрована громадянкою України (а.с. 10). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 1930 від 04.05.2017 року, виданою Управлінням реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 11). З довідки № 686 про реєстрацію місця проживання особи, виданої 12.03.2019 року Управлінням реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради слідує, що відповідачу видана посвідка на постійне проживання в Україні за адресою: [ADDRESS] (посвідка серії № [NUMBER] видана 18.02.2019 року, дійсна до 15.02.2029 року) (а.с. 12). Позивачка стверджує, що причиною розірвання шлюбу є те, що вона з відповідачем люди різних національностей, як наслідок у них різний менталітет, культура, уявлення про право та звичаї. Непорозуміння, які виникали між ними, призвели до того, що між ними втрачені почуття любові та кохання один до одного і їх шлюб носить виключно формальний характер. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. Згідно ст. 410 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, за винятками, встановленими Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Згідно ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Якщо фізична особа є громадянином двох або більше держав, її особистим законом вважається право тієї з держав, з якою особа має найбільш тісний зв`язок, зокрема, має місце проживання або займається основною діяльністю. Особистим законом особи без громадянства вважається право держави, у якій ця особа має місце проживання, а за його відсутності - місце перебування. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», яка має назву «Правові наслідки шлюбу», подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Як вбачається з матеріалів справи та досліджених судом документів, позивачка є громадянкою України та проживає в Україні, відповідач є громадянином Республіки Сербія. За таких обставин до припинення шлюбу має застосовуватись право України. Згідно ст. 51 Конституції України шлюбґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 Сімейного кодексу України також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з матір`ю [PERSON] . За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved