Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту реєстрації народження, а саме просять суд встановити факт народження [INFO] у м. Луганську дитини чоловічої статі на ім`я « [PERSON] », по-батькові « [PERSON] », прізвище « [PERSON] », батьком якої є громадянин України [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Свої заявлені вимоги обґрунтовують тим, що перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2018 року, про що Сєвєродонецьким міським відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції у Луганській області 01.06.2018 року зроблено актовий запис №423 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Внаслідок сімейних обставин та матеріального стану вони продовжують жити у м. Луганську. [INFO] у м. Луганськ у них народився син, що підтверджує лікарське свідоцтво про народження №708 від 01.10.2019 року, якому вони дали ім`я « [PERSON] » та прізвище « [PERSON] ». Видане у м. Луганську свідоцтво про реєстрацію їхнього сина є недійсним та вони зобов`язані зареєструвати його народження на території, підконтрольній Україні, однак без рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України неможливо провести державну реєстрацію народження, про що свідчить відмова заінтересованої особи. Просять суд заяву задовольнити. Представник заявників - адвокат Клименко Р. Л. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській областів судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, заперечень щодо встановлення факту народження немає. Суд, дослідивши доводи заявника та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому 01.06.2018 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області шлюбі, про що 01.06.2018 року складено актовий запис №423 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] у м. Луганську народила сина, що підтверджує лікарське свідоцтво про народження №708 від 01.10.2019 року. Представник заявників - адвокат Клименко Р. Л. звернувся до Харківського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про державну реєстрацію народження дитини, проте Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 25.10.2019 року відмовлено у проведенні державної реєстрації народження, оскільки заявником для підтвердження факту народження надано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.10.2019 року, видане Артемівським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Відповідно до частини 3 статті 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть. Відповідно до частини 5 статті 317 ЦПК України в разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження племінниці. Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Таким чином, заява [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту народження дитини підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки встановлення факту народження дитини має для заявників юридичне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив факт народження дитини - [PERSON] , який народився [INFO] у місті Луганську, батьком якої є [PERSON] , [INFO] , громадянин України, а матір`ю - [PERSON] , [INFO] , громадянка України.

Outcome: approved