Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

[PERSON], посилаючись на ст.ст.1216, 1218, 1225, 1270 ЦК України, звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на дві земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, зазначивши, що вказане нерухоме майно належало [PERSON], який за життя склав заповіт на користь позивача та помер 22.05.2016 року. Після смерті [PERSON] позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі правовстановлюючих документів [PERSON] було відмовлено з тих підстав, що земельні ділянки не знаходяться за адресою, вказаною у заповіті. З ініціативи суду до участі у справі в якості третіх осіб, котрі не заявляють самостійних вимог на предмет спору, було залучено ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області та відділ Держгеокадастру у Ріпкинському районі. В судовому засіданні [PERSON] підтримав свої вимоги, пояснивши, що за життя [PERSON] він здійснював догляд за спадкодавцем, котрий склав заповіт на користь позивача. Після відкриття спадщини, [PERSON] отримав правовстановлюючі документи на будинок та присадибну земельну ділянку, які належали померлому, однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадкування двох земельних ділянок, які належали [PERSON] на праві власності, як колишньому члену місцевого сільськогосподарського підприємства. Підставою для відмови нотаріуса у видачі [PERSON] правовстановлюючих документів, став той факт, що у заповіті містилося розпорядження спадкодавця щодо майна, яке знаходилося за місцем проживання [PERSON] [INFO]. Представник відповідача надіслав до суду заяву про визнання позову. Третя особа - приватний нотаріус Ріпкинського районного нотаріальног округу [PERSON], в судове засідання не зявилась, надіславши клопотання про розгляду справи за її відсутності. Предствник ГУ Держгеокадастру в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник відділу Держгеокадастру у Ріпкинському районі у вирішенні справи поклався на розсуд суду, пояснивши, що земельні ділянки, з приводу яких розглядається справа, можуть знаходитись в адміністративних межах с.Голубичі Ріпкинського району. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Частиною 4 ст.174 ЦПК України визначено, що задоволення позову у разі визнання його відповідачем, допускається за наявності для того законних підстав. Законних підстав для задоволення позову в судовому засіданні не встановлено. Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як слідує з пояснень позивача, підставою для звернення [PERSON] до суду, є невірне складення заповіту посадовою особою Голубицької сільської ради та відмова нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, які належали спадкодавцеві та розташовані в адміністративних межах с.Голубичі Ріпкинського району. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя належали дві земельні ділянки, площею по 3,12 га. кожна, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності [PERSON] на вказане нерухоме майно підтверджується Державними актами серії ЯЕ 787989 та ЯЕ7 87990, виданими 13.08.2008 року Ріпкинською районною державною адміністрацією. Із правовстановлюючих документів вбачається, що земельні ділянки знаходяться на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району. З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Ріпкинського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 28.11.2016 року нотаріус видала позивачеві свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], а саме на житловий будинок № 10, розташований по вул.Садовій в с.Голубичі Ріпкинського району. Підставою для спадкування [PERSON] після смерті [PERSON] є заповіт, посвідчений секретарем Голубицької сільської ради 01.10.2007 року, згідно якого спадкодавець розпорядився на користь позивача житловим будинком, прибудинковими спорудами та всім іншим майном і майновими правами в с.Голубичі по вул.Садовій, 10. 28.11.2016 року приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, котрі належали [PERSON], згідно державних актів серії ЯЕ 787989 та ЯЕ 787990. Підставою для відмови нотаріуса у видачі правовстановлюючих документів на земельні ділянки [PERSON] став той факт, що заповіт, посвідчений секретарем Голубицької сільської ради від імені [PERSON], складено таким чином, що робить неможливим витлумачити його однозначно та визначити справжню волю заповідача. Частиною 2 ст.1236 ЦК України визначено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Статтею 1256 ЦК України передбачено, що заповіт може бути розтлумачений судом. Як пояснив у судовому засіданні позивач, він не звертався до суду з позовом про тлумачення заповіту. Позивач також не скористався своїм правом, до початку судового розгляду, збільшити розмір позовних вимог, змінити підставу або предмет позову. Таким чином, в задоволенні позову необхідно відмовити. У відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати необхідно віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed