Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , третя особа - комісія з питань захисту прав дитини при виконкомі Бахмутської міської ради, вказуючи на те, що позивач є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстровані [PERSON] , як дочка, [PERSON] , як онука, які з 2006 року проживають в Російській Федерації, мають громадянство Росії та соціально захищені, тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за привалами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі. Відповідачі, які про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, в судове засідання не з`явились, причини своєї неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, тому, суд на підставі п.1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала суду лист, в якому зазначила, що у разі надання доказів про набуття права власності чи права користування неповнолітньою [PERSON] іншим житлом, не заперечує проти позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою неявка сторін не перешкоджає розгляду справи та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно копії спадкового договору на житловий будинок та земельну ділянку від 27.08.2010 року, [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-15). Таким чином, договір укладено з додержанням Закону України, він є нотаріально посвідченим. Відомості про правочин наявні у Витягу про реєстрацію у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстрація вилучення запис) № 31376653 від 13.05.2011 року (а.с.14). З довідок про реєстрацію місця проживання, виданих Бахмутською міською радою від 11.11.2021 року № 6827 та № 6826, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). За даними реєстру Бахмутської міської територіальної громади, інформація про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , відсутні (а.с.27). Разом з тим, реєстрація відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується записом в домовій книзі (а.с.19-20). З довідки голови квартального комітету № 3 м. Бахмут № 2064 від 15.10.2020 року встановлено, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , але фактично не проживають з 2006 року (а.с.9). Згідно зі ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Поважних причин відсутності відповідачів за місцем реєстрації понад один рік судом не встановлено. З наданих суду доказів встановлено, відповідачі є родичами позивача, останні більше року не проживають в житловому будинку без поважних причин, їх речі в будинку відсутні, тому є такими, що втратили право користування вказаним житлом. Стосовно заперечень третьої особи, суд вважає їх недостатньо обґрунтованими та не погоджується з ним. Своє право неповнолітня реалізувала, обравши інше місце проживання. Позвиачем надано докази, що відповідачі проживають, зареєстровані та є громадянами Російській Федерації, де неповнолітня [PERSON] навчається (а.с.16-18, 32-34), тобто відповідачі житлом забезпечені в Російській Федерації. Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закон України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. А отже обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто в даному випадку на батьків. Згідно ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила право користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. Тому, суд вважає, що визнання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , втратившою право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , не порушує її житлові права. Отже, наявність реєстрації місця проживання відповідачів в будинку позивача обмежує права останньої, як власника, і вона на підставі ч. 3 ст. 346 ЦУ України має право вимагати в судовому порядку усунення перешкод у здійсненні такого права. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved