Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

[PERSON] (по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] (по тексту - [PERSON] , відповідач 1), Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області (по тексту - відповідач 2) про визначення додаткового строку тривалістю 3 (три) місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (по тексту - [PERSON] ), який помер [INFO] та встановлення факту, що [PERSON] являється рідною сестрою [PERSON] (по тексту - [PERSON] ), яка померла [INFO] та рідною тіткою [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , для якого являється рідною тіткою, і який в свою чергу за свого життя не мав дружини та дітей. Звертає увагу, що в силу допущених помилок при написанні її прізвища та прізвища рідної сестри позбавлена документально довести родинні відносини з [PERSON] та його матір`ю, а відтак реалізувати свої спадкові права як спадкоємця третьої черги. На думку позивача співставлення повних даних посвідки про її народження, свідоцтва про її одруження, свідоцтва про смерть та посвідки про народження [PERSON] та свідоцтва про народження [PERSON] доводить, що вона є рідною сестрою для [PERSON] та рідною тіткою для [PERSON] . Крім цього за покликанням позивача інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні, так як формальна реєстрація відповідача 1 на день його смерті не вказує, що остання прийняла спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що підтверджено наданими доказами. Також зазначає, що являючись єдиним спадкоємцем, який виявив бажання прийняти спадщину позбавлена реалізувати свої спадкові права і через те, що в установлений законодавством шестимісячний строк не звернулася із заявою про прийняття спадщини. За покликанням позивача численні неточності в документах призвели до необхідності тривалого процесу збору доказів щодо підтвердження факту родиних відносин зі спадкодавцем, та в подальшому вже і самого звернення до суду для встановлення такого факту. Як вказує позивач, з огляду на її вік у неї в період відкриття спадщини після смерті [PERSON] різко погіршився стан здоров`я у зв`язку з важкими захворюваннями, що підтверджується документально та слід врахувати як об`єктивно поважну причину пропуску для прийняття спадщини. На думку позивача, дана обставина є об`єктивною, що не оспорюється будь-якими заінтересованими особами, в тому числі і відповідачами по справі, а відтак і перешкодила прийняти спадщину у встановлені строки. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та з врахуванням наданих письмових доказів та показань свідків просив їх задовольнити. Відповідач 1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, до суду подано письмову заяву про розгляд справу за його відсутності з покликанням на відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог. Суд, вивчивши доводи позивача, заслухавши вступне слово її представника, допитавши свідків, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як судом встановлено, [INFO] помер [PERSON] , що стверджується актовим записом про смерть №30 від 04.07.2016 року, вчиненим виконавчим комітетом Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. У відповідності до даних довідки Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 20.01.2020 року №124 станом на момент смерті [PERSON] за місцем його постійного проживання, що по [ADDRESS] з 1985 року була зареєстрована його племінниця [PERSON] . Як свідчать матеріали справи, відсутні будь-які докази фактичного проживання [PERSON] [INFO] , з [PERSON] на момент його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] виходячи з приписів ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем [PERSON] , однак при цьому слід врахувати, що вона хоча і була зареєстрована за місцем проживання [PERSON] , але це місце було і місцем реєстрації її батька [PERSON] , який помер [INFO] та спільно був зареєстрований, як зі своєю дочкою, так і братом ( [PERSON] ) та матір`ю [PERSON] . Такі обставини підтверджуються довідкою Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 27.12.2019 року №1694. Згідно показань свідків [PERSON] та [PERSON] - односельців [PERSON] та [PERSON] , суд вважає доведеною ту обставину, що [PERSON] , хоча і була зареєстрована за місцем проживання свого батька і відповідно [PERSON] - свого дядька, однак у 2000 році покинула його після закінчення 9 класів навчання. Показання свідків та матеріали справи вказують на ту обставину, що [PERSON] зі зазначеного вище часу не з`являлася за місцем реєстрації місця свого проживання, в тому числі, на похорони свого батька, і в подальшому і на похорони свого дядька. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, на думку суду, наявність реєстрації місця проживання відповідача 1 за місцем проживання спадкодавця - [PERSON] не може бути доказом того, що проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі наявність або відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. У контексті вказаних приписів законодавства та встановлених фактичних обставин справи з показань свідків, суд також враховує дані довідки Ізяславського районного сектору Управління ДМС у Хмельницькій області №6820.26-129/6820.26.1-20 від 26.03.2020 року, згідно якої відсутні відомості щодо документування паспортом громадянина України [PERSON] та довідку Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 21.02.2020 року №20-04-156. Тим самим, у даному випадку, на переконання суду, немає підстав вважати встановленим, що будь-який спадкоємець прийняв спадщину після смерті [PERSON] у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК. Також судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] не мав ані дружини, ані дітей, як і власне живих батьків. У частині позову щодо встановлення факту родинних відносин встановлено та враховано наступне. Як вбачається з посвідки про народження [NUMBER] прізвище позивача вказано, як « [PERSON] », а батьками записано [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, як вбачається з свідоцтва про одруження [NUMBER] від 30.04.1960 року, після реєстрації шлюбу позивач отримала прізвище свого чоловіка « [PERSON] ». При цьому в такому свідоцтві про одруження записане прізвище позивача до реєстрації шлюбу як « [PERSON] ». Як свідчать дані посвідки про народження [NUMBER] [PERSON] її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] вбачається, що 23.05.1956 року було зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого дружина отримала прізвище свого чоловіка. При цьому, згідно свідоцтва про смерть, виданого 27.09.2007 року серія [NUMBER] встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Суд констатує, що відмітки штемпеля про видачу паспорта [PERSON] , які наявні на посвідці про її народження та свідоцтві про одруження свідчать про суто технічну помилку при написанні її імені при видачі свідоцтва про одруження. Натомість свідоцтво про народження, яке видане повторно 13.02.2016 року серії [NUMBER] безумовно засвідчує, що матір`ю [PERSON] [INFO] є [PERSON] , натомість батьком зазначений [PERSON] . У судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] засвідчили, що їм достеменно відомо, що [PERSON] являється рідною сестрою [PERSON] та рідною тіткою [PERSON] , який помер [INFO] . При цьому свідки акцентували увагу суду, що дійсно, вказаних осіб вони дуже добре знали протягом значного часу, будучи їх односельцями, що було ретельно перевірено у ході допиту. Крім цього, суд встановив, що згідно відомостей Ізяславської державної нотаріальної контори №470/01-16 від 25.03.2020 року та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №59906254 від 25.03.2020 року, №59906262 від 25.03.2020 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа не заводилася. Проаналізувавши відомості, відображені у вказаних вище документах, які логічно та послідовно доповнюють одне одного, хоча і містять певні неточності, не суперечачи по своїй суті та змісту, показання свідків, суд вважає доведеними обставини, викладені у позові в частині встановлення факту родинних відносин. Суд не вбачає суперечностей у наданих позивачем документах та показаннях свідків, при цьому матеріали справи не містять обставин, які можуть ставити під сумнів той факт, що позивач - [PERSON] , являється рідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] та рідною тіткою [PERSON] , який помер [INFO] . Факт, про встановлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на спадкування, що передбачено Цивільним кодексом України. Відсутність підтвердження факту родинних відносин унеможливлює право позивача на оформлення спадщини та/або вирішення інших питань пов`язаних зі спадкуванням, а тому звернення до суду є правомірним. Як вважає суд, вирішити питання в іншому, крім судового, порядку не можливо. У частині позову щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вказує наступне. За змістом ст. ст. 1216, 1217, 1223, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). У відповідності до ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 2 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із п. 24 постанови Пленуму ВСУ при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. У ході розгляду було з`ясовано, що позивач, як спадкоємець третьої черги за законом вчасно не звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини в силу об`єктивних причин, які в повній мірі не могли залежати від її волі з огляду на важкі захворювання та лікування в період з 03.07.2016 року по 01.01.2017 року, що підтверджується довідкою КНП «Ізяславський Центр ПМСД» від 30.01.2020 року №4. Суд вважає, що така обставина по своїй суті стала причиною проходження інтенсивного курсу лікування позивача, що позбавило її об`єктивної можливості реалізувати, в тому числі, спадкові права в частині звернення із заявою про прийняття спадщини, а тому в розумінні закону може вважатися поважною. З огляду на зазначене вбачається, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, показаннями свідків, є достовірними та обґрунтованими, сумніву в суду не викликають, а відтак суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Outcome: approved