Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернулася в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач, за участю третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських відносно дочки [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що від шлюбу із відповідачем в 2003 році народилася дочка [PERSON], із 2006 року вони не проживають разом, і від того часу батько дитини [PERSON] повністю усунувся від виконання батьківських обов'язків, не цікавився життям, здоров'ям дочки, її навчанням, не проявляв ніякої турботи. Позивач станом на дату розгляду справи перебуває у другому шлюбі, її чоловіка дочка [PERSON] любить, створена нова сім'я, в якій [PERSON] дуже добре, і позивач не хоче, щоб дочці наносилася психологічна і душевна травма через появу батька [PERSON] через багато років його відсутності. Протягом тривалого часу [PERSON] декілька раз знаходився в них в квартирі, проте із дочкою не бачився і при розмові вирішили, щоб [PERSON] не з'являвся в житті дочки і це він сприйняв. Аліменти від [PERSON] по прийнятому судом рішенню частково перераховувалися на її банківську картку із колишньої роботи [PERSON] Станом на дату розгляду справи позивач не бажає, щоб в житті її дочки появився батько [PERSON], якого вона не знає взагалі і це не буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечують, посилаючись на те, що [PERSON] в силу об'єктивних обставин не міг приділяти уваги дочці, турбуватися про неї, цікавитися її життям та виконувати батьківські обов'язки. Мати [PERSON] сама сказала, щоб він не приходив до дочки і не турбував її, оскільки в них є вже нова сім'я, в якій дочку [PERSON] люблять, приділяють турботу. Дочка [PERSON] зараз є неповнолітня і не може повністю усвідомлювати свої дії щодо тих обставин, що не хоче бачити свого батька. Він має намір бачитися із дочкою, виявити турботу до її життя, щоб вона знала, що має рідного батька, змінив своє ставлення до виконання батьківських обов'язків і просить суд не позбавляти його батьківських прав. Представник Служби у справах неповнолітніх та дітей в судовому засіданні підтримує наданий Органом опіки та піклування Висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки, оскільки було встановлено невиконання та усунення батька від своїх обов'язків по відношенню до дочки. Крім цього, в ході проведення засідання була бесіда із [PERSON], яка повідомила, що вона знає, що в неї ще біологічний батько, проте його не бачила із 2006 року. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 20.02.2008р. [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено актовий запис №96 від 20.02.2008р. Від шлюбу [INFO] народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.04.2003р. [NUMBER]. Як вбачається із довідки ПП «Наш дім» від 29.07.2015р. №2433 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] 24 вересня 2009 року зареєстрували шлюб, актовий запис №1603, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 24.09.2009р. [NUMBER]. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості по аліментах від 09.07.2015р. вбачається, що виконавчий лист Тернопільського міськрайонного суду від 23.05.2006р. №2-3137 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходів із 11.05.2016р. не виконувалося і станом на 01.07.2015р. за [PERSON] рахується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 50047,09 грн. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизначених норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виконання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно Висновку Органу опіки та піклування, який затверджений рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради 20.01.2016р. №51, Орган опіки вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] [INFO]. Органом опіки та піклування при розгляді матеріалів було встановлено, що із слів матері [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки, не цікавиться станом здоров'я, не піклується про її духовний, моральний та фізичний розвиток, не спілкується з донькою. Малолітня [PERSON] ніколи у свідомому віці не бачила батька [PERSON], який згідно інформації Державної виконавчої служби є боржником по сплаті аліментів на суму 50047,09 грн. Батько дитини [PERSON] жодного разу на засідання комісії не з'явився, не повідомив про причини своєї неявки, письмових заперечень не направив. З малолітньою [PERSON] проведена бесіда, під час якої з'ясовано, що батька вона бачила останній раз, коли їй було чотири роки. [PERSON] знає і пам'ятає, що в неї є батько [PERSON], але після розлучення батьків він її не телефонує, не спілкується з нею. Згідно інформації Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №13 [PERSON] не виявляє інтересу до навчання та виховання доньки [PERSON]. А тому, Орган опіки та піклування зробив висновок, що наявні документи, пояснення вказують на те, що батько [PERSON] не виконує обов'язків щодо виховання та утримання доньки [PERSON] та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. В судовому засіданні на клопотання позивача були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що він є чоловіком [PERSON], познайомився із нею в 2007 році, а в 2009 одружився. Із [PERSON] також знайомий. Були два випадки, коли [PERSON] був у них в квартирі, і говорили з ним, що не потрібно травмувати дитину [PERSON] після довгих років його відсутності, в неї є друга сім'я, і [PERSON] це сприйняв належно і заперечень не висував. В цей час в квартирі також була його дочка [PERSON], однак [PERSON] про неї нічого не питав. Ще один раз турбували [PERSON], оскільки потрібний був його дозвіл на виїзд дитини за кордон. [PERSON] не приймав ніякої участі, не цікавився дочкою, в спільній розмові не виявляв інтересу до дитини. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що вона є матір'ю [PERSON] і показала, що [PERSON] проживав разом з ними, потім [PERSON] перебував в місцях позбавлення волі, після звільнення ще невикилий проміжок часу проживав з ними. Одного дня пішов з дому і більше не давався знати. Пізніше подав заяву на розірвання шлюбу із [PERSON] Пройшло коло п'яти років і [PERSON] захотів побачитися із дочкою [PERSON], проте вони всі були проти цього, оскільки [PERSON] проживала в іншій сім'ї. Був випадок, коли [PERSON] телефонував до неї і питав, в якій школі навчається [PERSON]. Потім ще один раз турбували [PERSON], коли потрібна була його згода на виїзд дочки за кордон. Весь цей час [PERSON] взагалі не цікавився життям дочки, не проявляв ніякого інтересу. Був випадок, коли вона разом із [PERSON] бачила [PERSON], однак він навіть не спитався про дочку, ухилився від спілкування та уникнув зустрічі. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що вона є подругою [PERSON], і [PERSON] є хресною матір'ю її дитини. Дуже часто вони проводять разом час, святкують різні свята. [PERSON] взагалі не цікавиться життям своєї дочки [PERSON], яка ніколи при розмові не згадувала про [PERSON] як батька. Вона знає, що в неї батько [PERSON]. Знає точно, що від виповнення [PERSON] трьох років [PERSON] не бачився із дочкою. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що він знає сім'ю [PERSON] дуже давно, із виповнення [PERSON] трьох років ніколи не бачив і не чув, щоб [PERSON] намагався знайти контакт із своєю дочкою, не приймав ніякої участі у її виховані. Також, із наданих позивачем [PERSON] пояснень в судовому засіданні свідчить, що між нею та [PERSON] була домовленість, що він відмовиться від дочки в добровільному порядку і напише про це заяву після вчинку, що [PERSON] в 2006 році залишив їх разом з дочкою і тривалий час не з'являвся. Протягом 8 років [PERSON] взагалі не цікавився дочкою, не телефонував, і протягом всього часу розгляду справи в суді [PERSON] навіть не намагався проявити якійсь інтерес до дочки. Стверджує, що дочка [PERSON] категорично відмовляється із ним спілкуватися, ніяких побачень із [PERSON] не бажає, що і висловила під час проведення засідання Опікунської ради, знає, що в неї є батько [PERSON], якого так і називає із шести років. Яку мету ставить [PERSON], що не хоче добровільно відмовитися від дочки і має намір виконувати батьківські обов'язки після його відсутності більше восьми років та яким саме способом пропри те, що в [PERSON] вже є батько [PERSON], позивач не знає, і вважає, що його поява через 8 років у житті дитини може негативно вплину на її розвиток, а тому проти будь-якого спілкування та зустрічей [PERSON] із [PERSON] заперечує. [PERSON] надав пояснення, з яких свідчить, що він змінив свою думку, бажає брати участь у вихованні та спілкуванні з дочкою, змінив своє ставлення до виконання батьківських обов'язків. Визнає, що не з'являвся в житті [PERSON] і не цікавився її життям, оскільки була відповідна домовленість із позивачем та її чоловіком, що сторонами не заперечується, однак прийшов до висновку, що коли дочка стане дорослішою він намагатиметься налагодити із нею контакт. На засідання Опікунської ради не з'явився, так як не мав можливості. Зазначає, що він в інтересах дочки надав дозвіл на виїзд за межі території України, що свідчить про його намагання приймати участь у житті дочки. Наданий Висновок Органу опіки та піклування від 20.01.2016р. №51, яким рекомендовано позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] через встановлення невиконання [PERSON] батьківських обов'язків, не має обов'язкового характеру та судом оцінюється в сукупності з іншими зібраними по справі доказами. Як передбачено в пункті 18 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей). За таких обставин, суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку про доведенність факту в ухиленні від виконання своїх батьківських обов'язків [PERSON] стосовно дочки [PERSON], однак, приймаючи до уваги пояснення відповідача, який просить не позбавляти його батьківських прав та зобов'язується належно виконувати батьківські обов'язки, проявляти інтерес до дитини, повністю змінив своє ставлення до виконання батьківських обов'язків, шкодує про вчинене, а також враховуючи ту обставину, що між сторонами, як це було встановлено, існували певні домовленості щодо участі [PERSON] у виховані дочки, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а в силу ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, які не мають для суду наперед встановленого значення, відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] та попереджує відповідача про необхідність змінення ставлення до виховання дитини. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed