Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON] (надалі Стягувач) в особі представника [PERSON]. звернулося до суду з клопотанням в якому зазначено, що 02.03.2010 року Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгівельно-промисловій палаті України (надалі МКАС при ТПП) розглянута справа за позовом Сятгувача до Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» м.Запоріжжя (надалі - Боржник), ухвалене рішення про стягнення з Боржника на користь Стягувача: 45200 євро - попередньо сплачених за непоставлений товар та 3283,01 євро - відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, разом 48503,01 євро. Відповідно до рішення Боржника зобов'язано, негайно, після отримання рішення сплатити Стягувачеві зазначену суму. Копія рішення отримана Боржником 23.3.2010 року, але до теперішнього часу не виконане. Отримавши 26.09.2014 року рішення МКАС при ТПП, у Стягувача виникла об'єктивна можливість звернутися до суду з вищезазначеним клопотанням, про визнання рішення та видачу виконавчого документу, у зв'язку з чим, 25.10.2014 року Стягувач звернувся до суду з клопотанням про визнання на території України рішення МКАС при ТПП та забезпечення цього рішення шляхом видання виконавчого документу, про стягнення с Боржника на користь Сятгувача боргу. В судовому засіданні представник Сятгувача вимоги викладені в клопотанні підтримав, та з посиланням на викладені в ньому доводи та обґрунтування, просить клопотання задовольнити, визнати на території України рішення МКАС при ТПП від 02.03.2010 року та видати виконавчий документ. Представник Боржника вимоги клопотання не визнав, надавши заперечення, де зазначає, що спір між сторонами вирішено некомпетентним судом, оскільки, ще до прийняття 02.03.2010 року вищезазначеного рішення МКАС при ТПП, ухвалою Господарського суду Запорізької області порушено справу про банкрутство, введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядника майна. Тобто вказаний спір повинен був розглядатися не арбітражним судом, оскільки для підприємств, які перебувають в стадії банкрутства передбачений інший порядок стягнення заборгованості. Представник прокуратури Запорізької області доводи викладені в клопотання Стягувача не визнав, підтвердивши доводи представника Боржника, просить в задоволенні клопотання відмовити. Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи суд встановив певні юридичні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно ч.4 ст.15 ЦПК України суди розглядають справи про видачу виконавчих листів про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу. Згідно ч.4 ст.389-7 ЦПК України надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється у порядку, передбаченому статтями 391-398 цього Кодексу. Згідно ст.390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в України, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. Згідно ч.1 ст.392 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Рішенням міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгівельно-промисловій палаті України від 2 березня 2010 року по справі АС № 541у/2009, зобов'язано ЗДП «Кремнійполімер» негайно, після отримання рішення, сплатити компанії «[PERSON]» 45220 євро попередньо сплачених за поставлений товар та 3283,01 євро відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, разом 48503,01 євро (а.с.4-10). Рішення відправлене 17.03.2010 року, отримане ЗДП «Кремнійполімер» 23.03.2010 року (а.с.3). Згідно ч.1 ст.58 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України затвердженого Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 17.04.2007 року у разі, якщо боржник знаходиться в Україні, рішення МКАС за письмовим клопотанням заявника приводиться до виконання згідно з Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж» і цивільним процесуальним законодавством України шляхом звернення до компетентного державного суду за місцем знаходження боржника. Місцезнаходження боржника розташоване на території Заводського району міста Запоріжжя по вул. Тепличній,7. Як зазначено в самому рішення МКАС при ТПП, дане рішення винесене у зв'язку з невиконанням умов контракту № РР-1323/68-07-011-792, укладеного між Сятгувачем й Боржником 31.07.2007 року (а.с.5). Згідно ухвали Господарського суду Запорізької області від 05.03.2009 року по справі № 12/58/09, порушено справу про банкрутство ЗДП «Кремнійполімер» (а.с.55). Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство надруковано в номері газети «Голос України» від 17.04.2009 року. Звернення Стягувача до МКАС при ТПП відбулося 20.10.2009 року (а.с.5), тобто вже після порушення справи про банкрутство Боржника. Згідно п.14 ст.16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі Закон), процедура розпорядження майном вводиться господарським судом на строк, визначений частиною другою статті 22 цього Закону, одночасно з винесенням ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство. Згідно п.15 ст.16 Закону, з моменту порушення провадження у справі про банкрутство: пред'явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство; пред'явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися у випадку та порядку, передбачених цим Законом. Тобто, згідно вищезазначеним нормам Закону, Стягувач, при наявності процедури банкрутства, як конкурсний кредитор, повинен був звернутися до господарського суду, який порушив процедуру банкрутства, щодо грошових вимог до Боржника. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 15 «Про судову практику в справах про банкрутство», провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України від 14 травня 1992 р. N 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону від 30 червня 1999 р. N 784-XIV, далі - Закон), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК), іншими законодавчими актами України. Закон містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України. Таким чином, суд вважає, що в даних правовідносинах Стягувач повинен був керуватися нормами Закону, тобто, згідно п.15 ст.16 Закону, з моменту порушення провадження у справі про банкрутство, як поточний кредитор, звернутися до Господарського суду Запорізької області з відповідною вимогою й даний спір повинен був розглядатися в рамках процедури банкрутства, а ні Третейським судом. Згідно ч.3 ст.389-8 ЦПК України, при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 389-10 цього Кодексу. Згідно п.2 ч.1 ст.389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Outcome: dismissed