Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд вселити його в житловий будинок [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні та розпорядженням належній [PERSON] на праві спільній частковій власності ? частини житлового будинку, який позначений в технічній документації літ. «А-1» і земельною ділянкою [ADDRESS] шляхом надання вільного доступу до володіння та користування вищевказаної ? частини житлового будинку; надати [PERSON] ключі від замків вхідної двері житлового будинку і ключі від замків двері огорожі земельної ділянки [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачені при зверненні до суду суму судових витрат. Позивач обґрунтовує свої уточнені позовні вимоги тим, що право власності на житловий будинок [ADDRESS], який в технічній документації позначено літ. «А-1», зареєстровано: в 1/2 частині за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району 19 серпня 1995 року, та в 1/2 частині за [PERSON] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області № 635/3970/14-ц від 17.06.2014р. Таким чином, як зазначає [PERSON], він і Відповідач є співвласниками вказаного житлового будинку та земельна ділянка, на якій розташований зазначений будинок повинна знаходитись в їхньому спільному користуванні. Однак, Відповідач шляхом заміни замків вхідної двері і двері огорожі земельної ділянки, від яких не надала Позивачу ключі, створила для [PERSON] перешкоди в користуванні вищевказаним будинком, самовільно його зайняла. На неодноразові вимоги добровільно припинити перешкоджання у праві володіння і користування житловим будинком [ADDRESS], Відповідач відмовляється, стверджуючи, що вона є єдиним власником житлового будинку. Також, як зазначає Позивач, Відповідач в житловому будинку не зареєстрована, проживає в ньому лише в літній період та є власником окремого житла у вигляді квартири [ADDRESS]. Крім того, Позивач зазначає, що Відповідач самовільно захопила земельну ділянку, виділену в спільне користування, на якій самочинно будує житловий будинок, без відповідних дозволів та без дотримання встановлених норм і правил будівництва, чим порушує його право співвласника. Позивач в судовому засіданні та його представник підтримали уточнені вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи в межах діючого законодавства за відсутністю представника третьої особи (а.с.145). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але її представник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись, що між співвласниками спірного будинку ніколи не визначався порядок користування, ні виділялися частки співвласників, з Позивачем існує спір з цього питання, бо будинок занадто малий та має одну житлову кімнату. Самостійно сторони не можуть розділити спірний будинок, оскільки Відповідач протягом сорока п'яти років користується цим будинком одноособово, ніким не визначено і не встановлено, якою саме частиною будинку може користуватися Позивач, тому Відповідач вважає, що виділити частку Позивачу неможливо, бо невідомо, до якої саме частини будинку йому необхідно надати вільний доступ, що унеможливить виконати таке рішення суду. Також, Відповідач вказує, що на даний час в провадженні Харківського районного суду Харківської області (головуючий суддя Назаренко О.В.) знаходиться цивільна справа № 635/8677/15, за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ частки із спільної власності, розподіл житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В цивільній справі № 635/8677/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ частки із спільної власності, розподіл цього житлового будинку ухвалою від 25.02.2016р. призначено судову будівельно-технічну експертизу та згідно висновку якого від 14.09.2016р. виділити в натурі частки співвласників, згідно їх ідеальних часток не надається можливим. В зв'язку з цим [PERSON] уточнила свої позовні вимоги в цивільній справі № 635/8677/15, поставивши питання про припинення права власності [PERSON], з виплатою компенсації вартості його частки, що також на думку Відповідача є підставою для відмови у задоволення позовних вимог у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа: Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області про вселення. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, розглянувши позов в межах заявлених вимог, вислухавши пояснення Позивача і його представника та представника відповідача, дослідивши докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що право власності на житловий будинок [ADDRESS], який в технічній документації позначено літ. «А-1», зареєстровано: в 1/2 частині за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району 19 серпня 1995 року, та в 1/2 частині за [PERSON] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області № 635/3970/14-ц від 17.06.2014р. (а.с.11-16, 17-21, 22-23, 38, 39, 43, 44). Між Позивачем та Відповідачем виник спір щодо користування вищезазначеним житловим будинком, що спонукало [PERSON] звернутися з неодноразовими заявами до правоохоронних органів, які в свою чергу для вирішення даного питання рекомендували звернутися до суду, що підтверджується копією Висновку від 30.01.2014р., відповіддю від 31.01.2014р. за № 329, Висновком від 10.02.2015р., відповіддю від 11.02.2015р. за № 503 (а.с.36, 37, 40, 41). Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За правилами ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищезазначені правові норми, суд вважає, що позовні вимоги в частині вселення [PERSON] в житловий будинок [ADDRESS] та зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні та розпорядженням належній [PERSON] на праві спільній частковій власності ? частини житлового будинку [ADDRESS] шляхом надання вільного доступу до володіння та користування вищевказаної ? частини житлового будинку, надавши [PERSON] ключі від замків вхідної двері житлового будинку [ADDRESS] підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині не чинити перешкод [PERSON] у користуванні та розпорядженням ? частиною земельної ділянки [ADDRESS], шляхом надання вільного доступу до володіння та користування вищевказаною ? частиною земельної ділянки, з зобов'язанням надати [PERSON] ключі від замків двері огорожі не підлягають задоволенню, оскільки згідно рішення Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області ХVІ сесії ІV скликання було передано безоплатно у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,2656га., у тому числі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,1500га., для ведення особистого селянського господарства - 0,1156га, розташовану по [ADDRESS]. Другим пунктом зазначеного рішення вирішено [PERSON], [PERSON] видати Державні акти на право власності на землю (а.с.7). Позивачем у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України не було надано суду доказів, що вищезазначена земельна ділянка належить йому на праві приватної власності, або Договору оренди, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення даної частини позовних вимог. Твердження представника відповідача щодо неможливості виділити частку Позивачу бо невідомо, до якої саме частини будинку Позивачу необхідно надати вільний доступ,суд не приймає до уваги, оскільки частки взагалі не визначені, як у Позивача так і Відповідача. Судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд покладає на Відповідача.

Outcome: partial