Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

[PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON], у грудні 2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], ТОВ «Дніпрохліб» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у якому просить стягнути солідарно зі співвідповідачів на свою користь матеріальну шкоду в сумі 68\~556,28\~грн.; витрати на оплату послуг експертів в сумі 1\~050,00 грн.; витрати з відправки телеграми в сумі 88,08 грн.; солідарно стягнути зі співвідповідачів на свою користь моральну шкоду в сумі 10\~000,00 грн. та на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 50\~000,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власницею автомобіля марки «Форд», д/н\~[NUMBER], керуючи яким 17.05.2012 року біля буд.№192 по вул.Куйбишева у м.\~Синельникове, Дніпропетровської області, потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої її автомобіль було пошкоджено, а малолітній донці, яка знаходилась в машині, завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Рішенням Ленінського районного суду від 10.04.2015р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.12.2015р., у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2016р. рішення Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська від 10.04.2015р. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.12.2015р. скасовано, оскільки судами не встановлено дійсний розмір шкоди та субєктний склад осіб, які зобовязані її відшкодовувати. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2016р. вказану цивільну справу прийнято до провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2016р. закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «Дніпрохліб» у звязку з припиненням вказаної юридичної особи без правонаступника. Позивач у судове засідання не зявилась, натомість її представником надано суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій він позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заяв або повідомлень про неможливість бути присутніми у судовому засіданні до суду не надходили. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. [PERSON] є власницею автомобіля марки «Ford», моделі «Focus», тип: легковий-комбі-В, номер шасі VIN-WF0PXXWPDPBL75324, д/н [NUMBER], 2011 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САК №\~037912 (т. 1 а.с.7). 17.05.2012р. близько 16:10 год. по автодорозі «Дніпропетровськ-Мелітополь» на шляху прямування навпроти буд.№192 по вул. Куйбишева у м. Синельникове, Дніпропетровської області, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], через несправність автомобіля виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода, обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажиру автомобіля [NUMBER], [PERSON], 09.06.2008р.н., завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Власником автомобіля марки «ГАЗ-3302», тип: фургон малолітражний-В, номер шасі VIN-Y7933020076B43840 33020070484867, реєстраційний номер [NUMBER], на момент ДТП було ТОВ\~«Дніпрохліб», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 124202 (т.1 а.с.11). На час ДТП автомобіль [NUMBER], був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №\~АВ/0890961, укладеним між АТ «СК«АХА Страхування» та ТОВ\~«Дніпрохліб» (т.1 а.с.30). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом ст. 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Страхова компанія на виконання умов страхового полісу, з урахуванням розміру франшизи, перерахувала позивачу страхове відшкодування у розмірі 49\~000,00 грн. Водночас, згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №\~ZC120612 від 12.06.2012р., вартість ремонту пошкодженого автотранспортного засобу марки «Ford-Focus», д/н [NUMBER], (215983,03 грн.) значно перевищує ринкову вартість автомобіля на момент ДТП (177556,89 грн.), з урахуванням чого завдану позивачу майнову шкоду визначено експертом у розмірі 117\~556, 89 грн. (т.1 а.с.12-15). Відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV у редакції, чинній на момент вчинення ДТП, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2016р., порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентований ст. 30 Закону № 1961-IV, згідно зі ст. 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Згідно з узгодженим розрахунком розміру страхового відшкодування ринкова вартість транспортного засобу після ДТП, погоджена з [PERSON], складає 33300,00 грн. (т.1 а.с.72), з урахуванням чого суд доходить висновку, що позивач не погодилась із визнанням транспортного засобу знищеним, а відтак розмір завданої позивачу шкоди повинен обраховуватись на підставі ч. 3 ст. 30 Закону № 1961-IV у редакції, чинній на момент вчинення ДТП. Таким чином розмір невідшкодованої майнової шкоди, яка була завдана позивачу внаслідок ДТП, становить 35 256, 89 грн. (117556,89 грн. (ринкова вартість автомобіля до ДТП) 33300,00 грн. (ринкова вартість автомобіля після ДТП) 49000,00 грн. (розмір виплаченого страхового відшкодування). Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З постанови про закриття кримінального провадження від 05.09.2014р. вбачається, що причиною даного ДТП стала несправність автомобіля [NUMBER], а саме: механічне пошкодження листа передньої лівої ресори вісі автомобіля, а також переобладнання передньої ходової частини автомобіля шляхом додавання додаткових листів передніх ресор, що є порушенням згідно з ГОСТ стандартом (т.1 а.с. 49-50). Постановою серії ПС 2 №008705 від 27.10.2014р. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.1 ст.128 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 800,00\~грн., оскільки будучи відповідальною особою за випуск на лінію транспортних засобів, він здійснив випуск вантажного автомобіля з несправностями, чим порушив ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» (т.1 а.с.10). Доказів скасування цієї постанови суду не надано. Судом також встановлено, що на момент ДТП [PERSON], який управляв автомобілем [NUMBER], та [PERSON] перебували у трудових відносинах із ДП\~«Дніпропетровський хлібокомбінат №2» та працювали на посадах відповідно водія-експедитора та начальника транспортного відділу, що підтверджується їх трудовими книжками (т.1 а.с.\~84,\~100-101). З подорожнього листа №\~732792 на 16-17.05.2012р. вбачається, що автомобіль «ГАЗ-3302», реєстраційний номер [NUMBER], був переданий водію [PERSON] для виконання його трудових обовязків як працівника ДП\~«Дніпропетровський хлібокомбінат №2» (т.1 а.с.119). Враховуючи викладене суд доходить висновку, що позивачу була завдана шкода внаслідок використання [PERSON] несправного автомобіля «ГАЗ-3302», реєстраційний номер [NUMBER], який був переданий йому роботодавцем для виконання трудових обовязків водія-експедитора. Водночас, згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, задану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. За змістом пункту 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №\~4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів неправомірного заволодіння [PERSON] або [PERSON] автомобілем «ГАЗ-3302», реєстраційний номер [NUMBER], тоді як судом встановлено, що такий автомобіль використовувався ними для виконання своїх трудових обовязків як працівників ДП\~«Дніпропетровський хлібокомбінат № 2», суд вважає, що саме на вказану юридичну особову, а не на відповідачів, відповідно до ч.\~1 ст.\~1172 ЦК України покладається обовязок з відшкодування завданої позивачу шкоди. При цьому суд розяснює позивачу, що відсутність у відповідачів документів, на підставі яких автомобіль «ГАЗ-3302», реєстраційний номер [NUMBER], був переданий від ТОВ\~«Дніпрохліб» до ДП\~«Дніпропетровський хлібокомбінат №2», як і ліквідація вказаних двох підприємств без правонаступників не може розглядатись як достатня підстава для покладення відповідальності за завдану шкоду на працівників ДП\~«Дніпропетровський хлібокомбінат №2» [PERSON] та [PERSON], оскільки це прямо суперечитиме вимогам ч. 1 ст.\~1172 ЦК України. З огляду на відсутність підстав для задоволення позову судові витрати відповідно до ст.\~88 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed