Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON] у листопаді 2015 року звернулася до суду з позовом до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі Банк) та відділення №4 філії «Полтавське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення банківського вкладу за договором №331832/191844/370-14 від 30.09.2014 року. Посилалася на те, що 30.09.2014 року уклала з Банком Договір №331832/191844/370-14 «Про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий» строком дії з 30.09.2014 року по 05.10.2015 року, за яким внесла на банківський рахунок банківський метал Золото вагою 200 грамів. Банк в свою чергу зобовязався по закінченню строку дії договору повернути їй вклад (банківський метал) та сплатити нараховані проценти. Однак ні 5 жовтня 2015 року, ні в подальшому Банк свої зобовязання за договором не виконав, вклад та проценти не повернув. Позивач вважала такі дії Банку протиправними та просила суд зобовязати АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відділення №4 філії «Полтавське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» повернути [PERSON] вклад внесений відповідно до договору №331832/191844/370-14 від 30.09.2014 року «Про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий». Ухвалою суду від 16.12.2015 року, за заявою позивача, позов [PERSON] в частині вимог до відділення №4 філії «Полтавське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» залишено без розгляду. У грудні 2015 року позивач уточнила позовні вимоги, зазначила, що вважає належним відповідачем АТ «Банк «Фінанси та Кредит» і просила суд стягнути з Банку депозитний вклад в банківському металі золото вагою 200 грамів або 6,43 унції, що в грошовому еквіваленті станом на 18.09.2015 року, тобто дату введення в Банку Тимчасової адміністрації, становить 155193,64 гривень та проценти в сумі 1627,22 гривень. У судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги та наполягала на їх задоволені. Додатково пояснила, що після 05.10.2015 року неодноразово зверталася до Банку з приводу повернення вкладу, однак працівники відповідача пояснили, що з вересня 2015 року в Банку введено тимчасову адміністрацію, а тому її вклад не буде повернуто, крім того за їх твердження не буде повертати такий вклад і Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки її вклад був у банківському металі. Після чого вона вирішила звернутися до суду за захистом своїх прав. В Банку їй видали Виписку по її рахунку станом на 18.09.2015 року, тобто на день введення тимчасової адміністрації, згідно з якою за нею продовжує обліковуватися вклад у золоті вагою 6,43 унції вартістю 155193,64 гривні та нараховані проценти за договором в сумі 1627,22 гривень. Представник відповідача, - [PERSON] у судове засідання подав письмові заперечення проти позову та просив проводити розгляд справи без участі представника Банку. У письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] у звязку із тим, що 17.09.2015 року прийнято постанову Правління НБУ №612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», а Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.09.2015 року прийнято рішення №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Оскільки статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а також примусове стягнення коштів та майна банку то позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Крім того просив врахувати, що згідно статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладами проводиться за участі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, однак Фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банківських металах. Суд вислухавши пояснення позивача, оголосивши письмові заперечення проти позову представника відповідача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 30.09.2014 року між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір №331832/191844/370-14 від 30.09.2014 року «Про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий», згідно умов якого Банк відкриває клієнту депозитний рахунок у банківському металі Золото, а клієнт вносить на цей рахунок банківський метал загальною вагою 200 грам, або 6,43 унції на строк з 30.09.2014 року по 05.10.2015 року зі сплатою процентів за час користування банківським металом за ставкою 2,5% річних (а.с. 3-4). Факт внесення [PERSON] банківського металу Золото вагою 6,43 унції на рахунок в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» підтверджується меморіальним валютним ордером №4 від 30.09.2014 року (а.с. 5). 20.11.2015 року [PERSON] звернулася до Банку із письмовою претензією з приводу неповернення банківського вкладу та процентів за договором від 30.09.2014 року (а.с. 32-33), однак за твердженням позивача відповідь Банком на вказану претензію не надано. Згідно виписки АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 10.12.2015 року на депозитному рахунку [PERSON] обліковується банківський метал золото вагою 6,43 унції вартістю, станом на 18.09.2015 року, 155193,64 гривень та проценти нараховані станом на 18.09.2015 року в сумі 1627,22 гривень (а.с. 39). Відповідачем інформація вказана у виписці від 10.12.2015 року не спростована. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.2 ст. 1060 ЦК України (в редакції, що діяла станом на 30.09.2014 року на час укладання [PERSON] договору з Банком) за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст. 1061 ЦК України, - Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. За таких обставини суд приходить до висновку, що між сторонами 30.09.2014 року було укладено договір банківського вкладу у банківському металі золото на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) та сплати процентів за час користування вкладом. Банком порушені умови Договору щодо повернення [PERSON] вкладу та процентів зі спливом встановленого строку. Доводи відповідача про необхідність застосування ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI (далі Закон №4452-VI) не можуть бути прийняті судом у розглядуваній справі з огляду на наступне. Постановою Правління НБУ №612 від 17.09.2015 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних та Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №171 від 17.09.2015 року з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію в АТ «Банк «Фінанси та Кредит». В той же час згідно постанови Правління НБУ №898 від 17.12.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Таким чином на час ухвалення судом рішення у розглядуваній справі (12.01.2016 року) завершено дію тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит», а положення статті 36 Закону №4452-VI застосовуються лише під час дії тимчасової адміністрації в Банку. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону №4452-VI цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Згідно п.3 ч.1 ст. 2 Закону №4452-VI у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. За змістом п.10 ч.4 ст. 26 Закону №4452-VI Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не відшкодовує кошти за вкладами у банківських металах. Таким чином вкладом у розумінні Закону №4452-VI є грошові вклади у національній чи іноземній валюті, а не вклади у банківських металах, а крім того вказаний Закон не встановлює порядок та механізм гарантованого відшкодування Фондом фізичним особам вкладів у банківському металі у випадку прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Зобовязання за договором банківського вкладу в банківському металі золоті, не є грошовим зобовязанням, оскільки в ньому не передбачено передачу грошей як предмета договору, про що зазначив Верховний Суд України в Постанові від 02.04.2014 року у справі №6-21цс14. Загальний порядок залучення банками України банківських металів від фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577 (далі Положення). Згідно з цим Положенням (пункт 1.1.), вклад (депозит) - це грошові кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті або банківські метали, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних засадах на визначений строк зберігання чи без зазначення такого строку (під процент або дохід в іншій формі) і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 3 ЦПК України). За таких обставин суд вважає, що оскільки Банком невиконані зобовязання за Договором від 30.09.2014 року щодо повернення вкладу та процентів, то порушені майнові права [PERSON] потребують судового захисту, а тому з відповідача на користь [PERSON] необхідно стягнути за Договором №331832/191844/370-14 від 30.09.2014 року банківський вклад у банківському металі Золото вагою 6,43 унції вартість якого за даними Банку, станом на 18.09.2015 року становить 155\~193,64 гривні та проценти за вказаним Договором нараховані станом на 18.09.2015 року, тобто на день запровадження в Банку Тимчасової адміністрації в сумі 1627,22 гривні. Розмір процентів нарахованих станом на 18.09.2015 року підтверджено випискою Банку від 10.12.2015 року, проти якої відповідач не надав будь-яких заперечень, а позивач погодився із розміром та валютою нарахованих Банком процентів. Оскільки при зверненні до суду [PERSON] була звільнена від сплати судового збору згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діє з 01.09.2015 року) не передбачено звільнення відповідача від сплати судового збору. На підставі ст. ст. 509, 526, 1058, 1060-1061 ЦК України,

Outcome: approved