Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачі зазначали, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. Квартира приватизована на двох в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Відповідач [PERSON] є племінником позивача [PERSON] В 2015 році відповідач попросив свого дядька прописати його в квартирі для того, щоб влаштуватися на робу в м. Києві. Прописка йому була потрібна формально, в квартирі відповідач не проживав з моменту реєстрації. Позивачі є інвалідами ІІІ та І групи, пенсіонерами, мають намір оформити субсидію на оплату комунальних послуг, але через те, що відповідач зареєстрований в квартирі, вони цього зробити не можуть. Зв'язку з відповідачем немає, де він проживає позивачам не відомо. Посилаючись на викладене, позивачі просили суд визнати [PERSON], 1986 року народження, таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направили до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15 серпня 1997 року (а.с.12-13). Згідно довідки №567 від 03 жовтня 2017 року, виданої КП БМР «ЖЕК-5», в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: позивачі [PERSON] та [PERSON], а також відповідач [PERSON] - племінник, який не проживає, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області [PERSON] 02 жовтня 2017 року (а.с.18,19). Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, так як відповідач понад одного року не проживає у спірній квартирі. Крім того,

Outcome: approved