Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Миргородського міськрайонного суду із позовом про встановлення факту належності будинку та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 12 травня 2015 року померла [PERSON], яка була їх рідною тіткою. При житті тітка мала у власності будинок № 2 по вул. Депутатській в м. Миргороді Полтавській області разом з іншими прибудинковими спорудами, вартість яких в цілому складає 69622 гривень. Вищезазначене будинковолодіння складається із: житлового будиноку «А»-1 загальною площею 44,8 кв.м. житловою площею 29,2 кв.м. вартістю 51 403 гривень, прибудови «а» вартістю 6665 гривень та господарських споруд: погребу «а1» вартістю 1666 гривень, сараю «Б» вартістю 6747 гривень, вбиральні «Г» вартістю 0 гривень, споруд № 1-3 вартістю 3141 гривень і знаходиться на неприватизованій земельній ділянці. Після смерті тітки у встановлені законодавством строки вони прийняли спадщину, про що свідчить витяг із Спадкового реєстру. Їх родинні стосунки із спадкодавцем та право на спадкування її майна підтверджується: довідкою про народження спадкодавця та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON]: довідкою про народження [PERSON] - матері (сестри спадкодавця ); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, про зміну дівочого прізвища [PERSON] на прізвище «Шраменко»; свідоцтвом про смерть [PERSON]; свідоцтвом про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стан громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища про зміну дівочого прізвища «Шраменко» на прізвище «Прохорова». [PERSON]: довідкою про народження [PERSON] - батька (брата спадкодавця); свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища про зміну дівочого прізвища «Євсєєва» на прізвище «Свініна». Окрім позивачів спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку в спадщині ( ст. 1241 ЦК України ) теж немає. Нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на домоволодіння, в звязку чим вони звернулися до суд у з позовом. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судовому засідання підтримуючи позовні вимоги просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила позов задовольнити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду, як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Судом встановлено, що за [PERSON] зареєстроване будинковолодіння розташоване за адресою: м. Миргород вулиця Депутатська,2, Полтавській області разом з іншими прибудинковими спорудами, і знаходяться на неприватизованій земельній ділянці відповідно до договору надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 30.11.1960 року посвідченого [PERSON] ДНК за р.№480 та акту №21 про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального будинковолодіння від 17.02.1966 року, посвідченого рішенням виконкому [PERSON] міської ради від 25.02.1966 року (а.с14). Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №2 по вулиці Депутатській міста Миргород до складу домоволодіння (садиби) входить житловий будинок та господарські побудови побудовані в період 1962-1965 років (а.с. 9-13). Правовстановлюючий документ на вказане будинковолодіння відсутній, що підтверджується постановами приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] від 29.06.2016 року (а.с. 27, 28). Враховуючи вищевикладене суд вважає встановленим факт належності на праві власності [PERSON], домоволодіння по вулиці Депутатській,2, в місті Миргороді Полтавської області, який має юридичне значення для позивачів, так як дозволяє скористатися правом на спадкування майна відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України. 12 травня 2015 року [PERSON] померла, яка на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою [INFO] (а.с.7). За життя 04.05.1984 року [PERSON] належний їй будинок, що знаходиться по вулиці Депутатській,2, в місті Миргороді заповіла [PERSON] (а.с. 55), однак останній з заявою про прийняття спадщини в установлені законом строку не звернувся (а. 42). В установлені законом строки [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями звернулися із заявами про прийняття спадщини (а.с. 43, 56). Родинні відносини позивачів із спадкодавцем підтверджується довідкою про народження [PERSON] [INFO] виданої Хваловською сільською радою Волховського району Ленінградської області, відповідно до якої батьками останньої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). В звязку з реєстрацією шлюбу [PERSON] та [PERSON] останній присвоєно прізвище [PERSON] (спадкодавець) (а.с. 17). Батьками [PERSON] [INFO] згідно довідки про народження виданої Новолокською сільською радою Волховського району Ленінградської області є [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). В звязку з реєстрацією шлюбу [PERSON] та [PERSON] останній присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 20). Матірю позивачки [PERSON], яка в звязку з реєстрацією 05.10.1976 року шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] є [PERSON] (а.с.21,22). 15.03.1999 року [PERSON] (сестра спадкодавця) померла (а.с. 20). Батьками [PERSON], [INFO] згідно довідки про народження виданої Новолокською сільською радою Волховського району Ленінградської області є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Батьком позивачки [PERSON], яка в звязку з реєстрацією 12.08.1975 року шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] є [PERSON] (а.с.25, 26). 22 січня 1983 року [PERSON] (брат спадкодавця) помер (а.с.24). Постановами приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] від 29.06.2016 року відмовлено позивачам в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться в місті Миргороді Полтавської області по вулиці Депутатській,2, після померлої 12 травня 2015 року [PERSON] в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок на імя спадкодавця (а.с.27,28). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Спадщина може бути визнана відумерлою та передана у комунальну власність в порядку визначеному ст. 1277 ЦК України і тому саме сільська рада за місцем відкриття спадщини є відповідачем по справі. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 8 ЦК України та ст. 8 ЦПК України передбачають застосування аналогії закону: якщо цивільні відносини не врегульовані Цивільним кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно розяснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», розяснено у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд, заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення. В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved