Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач 1) і [PERSON] (відповідач 2), в якому, з урахуванням уточнень, просить: - надати правову оцінку договору від 16.12.2011 року купівлі-продажу будинку в [ADDRESS], між [PERSON] і [PERSON], з однієї сторони, і [PERSON] з другої сторони, та відповідність договору вимогам ст.ст. 13, 203, 228, 321, 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України; - визнати, що договір купівлі-продажу будинку від 16.12.2011 р. між [PERSON], який діє за довіреністю від імені [PERSON], і [PERSON], складено з порушеннями вимог ст.ст. 12, 13, 203, 228, 321, 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, є недійсним (нікчемним) і не створює юридичних наслідків; - стягнути з [PERSON] на користь позивача 10 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що в 1989 році отримав у користування земельну ділянку в [ADDRESS]. На підставі рішення Яковлівської сільської ради від 09.07.2002 року № 56 позивач приватизував земельні ділянки за вказаною адресою і одержав державний акт серії Р1 № [NUMBER] на право приватної власності на землю. В 2001 році земельна ділянка була перенумерована на [NUMBER]. В 2007 році позивач продав [PERSON] будинок на одній із земельних ділянок, без земельної ділянки, оскільки на момент відчуження будинку документи на земельну ділянку в повному обсязі не були готові. Будинок [PERSON] було виставлено на прилюдні торги і будинок без земельної ділянки придбав [PERSON] на ім'я [PERSON], який перепродав будинок [PERSON] Позивач уважає, що при купівлі-продажу 16.12.2011 року будинку [PERSON] були порушені вимоги ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, згідно з якими істотною умовою договору щодо будинку є кадастровий номер земельної ділянки, право на який переходить у зв'язку з придбанням права власності на вказані об'єкти. З моменту придбання 16.12.2011 року житлового будинку [PERSON] протягом двох років користується належною позивачеві земельною ділянкою, на якій розташовано будинок, з порушенням його права власності. Порушення полягає в тому, що в договорі від 16.12.2011 року сторони домовились, що право користування земельною ділянкою оформлюється [PERSON] згідно з чинним законодавством. Моральну шкоду, завдану [PERSON] внаслідок незаконного користування належною позивачеві земельною ділянкою, позивач оцінює в 10 000 грн. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав і просив задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях. Представник відповідача [PERSON] письмових заперечень проти позову не надав, у судовому засіданні проти позову заперечував, пояснивши, що дії нотаріуса при посвідченні оспорюваного договору відповідають вимогам Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, нотаріусу було надано витяг на земельну ділянку, з якого вбачається, що земельна ділянка надана для обслуговування житлового будинку. [PERSON] відповідно до вимог ст. 377 ЦК України правомірно набув право власності на земельну ділянку для обслуговування будинку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову не надав, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 96). Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю (а.с. 4), на підставі рішення виконкому Яковлівської сільської ради народних депутатів № 56 від 09.07.2002 року [PERSON] передано у власність дві земельні ділянки площею 0,1825 га на території [ADDRESS], садове товариство «Мрія», для обслуговування житлового будинку. Згідно з Витягом Управління Держкомзему у Харківському районі від 03.09.2009 року (а.с. 69, 214), [PERSON] є власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку на території Яковлівської сільської ради, садове товариство «Мрія», площею 0,0775 га, кадастровий номер [NUMBER]. 21 грудня 2007 року [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу продав [PERSON] належний йому на праві приватної власності житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], який належав йому на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Яковлівської сільської ради 29.09.2004 р. (а.с. 195). Рішенням Яковлівської сільської ради від 07 серпня 2009 року «Про упорядкування нумерації житлових будинків та земельних ділянок по [ADDRESS] на [NUMBER] (а.с. 208). 20.09.2010 року [PERSON] на підставі акта про проведені прилюдні торги від 08 вересня 2010 року, відповідно до статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» нотаріусом видано Свідоцтво про належність йому на праві власності майна, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Вказане майно раніше належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2007 року, зареєстрованого в КП «Харківське районне БТІ» 21.12.2007 року (а.с. 202). На підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.12.2011 року (а.с. 200), посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] Згідно з пунктом 2 даного Договору, житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 775 кв. м. Згідно з пунктом 12 Договору, сторони домовились, що право користування земельною ділянкою кадастровий номер № [NUMBER], розміром 0,0775 га оформлюється Покупцем в порядку, передбаченому діючим законодавством. Згідно з витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.12.2011 року, виданим КП «Харківське районне БТІ» щодо житлового будинку з надвірними спорудами будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], площа земельної ділянки складає 775 кв. метрів (а.с. 206). У листі Міністерства юстиції України від 16.10.2014 року на скаргу [PERSON] (а.с. 145), зазначено, що як вбачається з пояснень та копій документів, наданих приватним нотаріусом [PERSON], на примірнику вищевказаного договору, який зберігається в справах нотаріуса, пункт 12 договору містить виправлення щодо кадастрового номера земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок. Виправлення застережено підписом та скріплено печаткою приватного нотаріуса [PERSON] Факт здійснення будь-який інших виправлень на примірниках договору приватний нотаріус [PERSON] спростовує. Також проведеною перевіркою встановлено, що при посвідченні договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] Харківського району Харківської області між [PERSON] і [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] не надано належної оцінки поданим документам, зокрема державному акту на право приватної власності на землю, виданому [PERSON] 30.07.2002, який долучено до примірника договору, що зберігається в справах нотаріуса. У зв'язку з цим неналежним чином виконано вимоги статті 377 Цивільного кодексу України та статті 120 Земельного кодексу України. Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Перехід права власності на земельну ділянку при придбані житлового будинку, що розміщений на ній, на момент відчуження позивачем житлового будинку [PERSON] було врегульовано статтею 377 ЦК України, згідно з частиною 1 якої (у редакції на момент укладення договору купівлі-продажу від 21.12.2007 року) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Аналогічні положення містить стаття 120 ЗК України в редакції на момент укладення договору купівлі-продажу від 21.12.2007 року. Враховуючи, що договором купівлі-продажу житлового будинку від 21.12.2007 року розмір земельної ділянки визначений не був, до [PERSON] на підставі вказаного договору перейшло право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для його обслуговування. Отже, з моменту укладення договору купівлі-продажу від 21.12.2007 року із [PERSON], позивач перестав бути власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, та частини земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування житлового будинку. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підстави та способи захисту порушених цивільних прав встановлено статтею 16 ЦК України, згідно з якою кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Отже, як убачається зі змісту вказаних норм, цивільне право може бути захищене судом лише у випадку його порушення. Підставою для звернення позивача до суду з даним позовом стало порушення, на його думку, укладенням відповідачами договору купівлі-продажу житлового будинку прав позивача як власника земельної ділянки, на якій розташований цей житловий будинок. Водночас, оскільки як встановлено судом, позивач перестав бути власником земельної ділянки, на якій розташований будинок, та частини земельної ділянки, яка є необхідною для його обслуговування, з 21.12.2007 року, право власності позивача на вказану земельну ділянку укладенням оспорюваного договору порушено бути не могло, оскільки позивач на момент укладення даного договору вже не був власником цієї земельної ділянки. У зв'язку з цим підстави для захисту цивільних прав позивача у судовому порядку відсутні. Отже, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання оспорюваного правочину недійсним. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначено статтею 1167 ЦК України, згідно з частиною 1 якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Приймаючи до уваги висновок суду про відсутність порушення цивільних прав позивача укладенням оспорюваного договору, відсутні й підстави для відшкодування позивачеві моральної шкоди, а також судових витрат.

Outcome: dismissed