Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

[PERSON] у вересні 2020 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь 3 % річних в сумі 41324,59 грн., інфляційні витрати в сумі 264665,80 грн. та сплачений судовий збір в сумі 3059,90 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказує, що 30.07.2008 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 120000,00 грн., строком повернення до 30.01.2019 року. В зв`язку з невиконанням умов договору позики рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.04.2009 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 30.07.2008 року в сумі 120000,00 грн. та 1230,00 грн. судових витрат. Вказане рішення набрало законної сили та пред`явлено до виконанням до Святошинського районного відділу ДВС м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ). Однак станом на день пред`явлення позову рішення суду не виконано в повному обсязі, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача на його користь 3 % річних в сумі 41324,59 грн., інфляційні витрати в сумі 264665,80 грн. та сплачений судовий збір в сумі 3059,90 грн. Ухвалою суду від 09.09.2020 року у справі відкрито провадження у порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, якою підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розгляд справи провести за його відсутності. В судове засіданні [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, якою просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на його безпідставність та просить розгляд справи провести за його відсутності. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.04.2008 року у цивільній справі № 2-1205-1/09 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 120000,00 грн. за договором позики від 30.076.2008 року та 1230,00 грн. судових витрат (а.с. 12). Вказане рішення набрало законної сили та пред`явлено стягувачем до виконання до Святошинського районного відділу ДВС м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ). Постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2009 року відкрито виконавче провадження № 12731784 за виконавчим листом № 2-1205-1 виданим 17.04.2009 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення 121230,00 грн. (а.с. 13). На даний час щодо виконання судового рішення проводяться виконавчі дії у виконавчому провадженні № 12731784. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Положення цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18. Таким чином, враховуючи невиконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.04.2009 року у справі № 2-1205-1/09 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів на загальну суму 121230,00 грн., позивач має право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі цього рішення суду. А тому, позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 41324,59 грн. та інфляційних втрат в сумі 264665,80 грн. за невиконання вказаного рішення суду за період з 18.04.2009 року по 27.08.2020 р., які зазначено в розрахунку позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 3059,90 грн.

Outcome: approved