Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Адвокат Святець О.М., який діє від імені [PERSON] , у січні 2019 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Друга Харківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позовної заяві позивач прохає суд, визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частини в праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх вимог, посилався на те, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав за адресою [ADDRESS] . За життя [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно заповіту від 28 квітня 1992 року [PERSON] (батько [PERSON] ) заповів належний йому будинок за адресою: [ADDRESS] частину сину [PERSON] , 3/4 частини житлового будинку [PERSON] . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Червенко І.В. В позові, позивач посилається на те, що дочка, [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , так як фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. 26 серпня 1994 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] . В результаті отриманих травм [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивач вказує, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Після смерті матері опікуном [PERSON] , була призначена його баба [PERSON] . Позивач вказує, що проживав разом з опікуном за адресою: [ADDRESS] , а також те, що з народження і до цього часу позивач фактично проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що нещодавно дізнався, що його баба [PERSON] , яка була призначена його опікуном подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] в якій вказала, що інші крім неї та її сина [PERSON] спадкоємці на спадкове майно відсутні. В свою чергу [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] . В результаті чого, на думку позивача, не було виконано заповіт від 28 квітня 1992 року [PERSON] , яким на випадок своєї смерті заповів належний йому будинок за адресою [ADDRESS] частину сину [PERSON] , 3/4 частини житлового будинку [PERSON] . Вважає, що порушені майнові права позивача, який на той час був малолітнім та не мав можливості захистити свої права та законні інтереси. В результаті вказаних вище дій [PERSON] оформила право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Позивач, у позовної заяві, вказав, що на прийомі у нотаріуса Другої Харківської державної нотаріальної контори, позивач дізнався, що за життя [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно, в том числі і право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] синові [PERSON] , докази знаходяться в матеріалах спадкової справи заведеної Другою Харківською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилався на ст. ст. 17, 524, 525, 527, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст. 1296 ЦК України, п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом міністерства юстиції України № 18/5 від 18 червня 1994 року, ст. ст. 143, 148 КпШС. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2019 року було відкрито ппровадження і справу призначено до підготовчого судового засідання. [PERSON] у відзиві на позов зазначив що позивач вказує, що [INFO] помер [PERSON] . Відповідач не розуміє хто такий [PERSON] . Якщо мова йде про [PERSON] , то він є відповідачем по цієї справі та свідоцтво про смерть [PERSON] суду не надано. У позовної заяві вказано, що за життя [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу не зрозуміло хто такий [PERSON] Якщо мова йде про [PERSON] то і у цьому разі, відповідач наполягає на тому, що [PERSON] ніколи житловий будинок з надвірними спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] не належав. Правовстановлюючі документи суду не надано. В копії заповіту, доданому до позовної заяви вказано, що [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] «в» на випадок його смерті робить розпорядження згідно з яким, належний йому жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] «в», він заповідає таким чином: 1/4 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, сину [PERSON] , 3/4 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, дочці, [PERSON] . По перше. У позовної заяві йдеться мова, тобто спір про будинок [ADDRESS] . Будинок розташований за адресою вказаної у позовної заяві не має ніякого відношення до сторін по справі. По друге. В заповіті вказано, що [PERSON] заповідає 3/4 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який знаходиться в [ADDRESS] «в», дочці, [PERSON] . Тобто на погляд відповідача назва вулиці Новочеркаська та Черкаська не є тотожними. Додана до позовної заяви копія заповіту від 28 квітня 1992 року е неналежним доказом так як не відповідає порядку засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року за № 55. За вказаним нормативно - правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та приз віща, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Відповідач та його представник вказав також на те, що усі додані до позовної заяви копії документів на які позивач посилається як на докази по справі, є неналежними доказами з мотивів наведених вище. У позовної заяві вказано, що дочка [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , так як фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Докази, які позивач мав надати суду не надані. Крім цього, відповідач вказав, що твердження позивача про фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном не відповідають дійсності. Батько [PERSON] був [PERSON] ), а не [PERSON] як це вказано в позові. [PERSON] постійно проживала у своєї квартирі [ADDRESS] , а по місту проживання своїх батьків [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] періодично навідувалася, так як зберігала там свій автомобіль, коли їм не користувалася. Після смерті батька, [PERSON] , його мати [PERSON] зібрала його, та свою доньку - [PERSON] на «сімейну раду». [PERSON] пропонувала, щоби мати - [PERSON] вступила у єдино - правне управління домоволодінням. Вони у трьох вирішили, що мати приймає спадок одно особо, а вони з сестрою відмовились від спадкування після батька. Мати показувала їм заповіт батька - [PERSON] . Однак вони усе рівно прийняли рішення, що а ні по закону, а ні по заповіту ні [PERSON] , ні [PERSON] не вступають у спадок. Хоронили [PERSON] з [ADDRESS] , так як там мешкала мати, і вона наказала йому, [PERSON] привести [PERSON] на вул. Новочеркаську. Прохав відмовити в задоволенні позову застосувавши позовну давнину. 3-я особа правом на подання відзиву не скористалась. Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 29.05.19 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування та огляд в судовому засідання нотаріальних справ після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та матеріалів цивільної справи 642/6528/14ц, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 16.08.19 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник мне зявилсиь. Про час розгляду справи повідомляись належним чином. [PERSON] та його представник до судового засідання не зявились. Подали письмову заяву з проханнм розглядати справу за їх відсутності. Третя особа - представник Другої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності. За таких обставин, з урахуванням розумних строків розгляду справи суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних доказів за відсутності належним чином повідомлених учасників провадження. Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкових справ суд встановив що позов задоволенню не підлягає за наступним: з матеріалів справи № 642/6528/14ц, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, яка була витребувана судом та оголошені відповідні документи з неї, встановлено: Рішення про опіку над [PERSON] датовано 1996 роком, тобто після того, як [PERSON] отримала свідоцтво про право власності за законом після смерті чоловіка (а.с. 4). Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб від 20 серпня 1977 року свідчить про те, що [PERSON] був одружений з [PERSON] (а.с. 8). Свідоцтво про народження [PERSON] свідчить про те, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Таким чином [PERSON] на законних підставах, 14 вересня 1995 року, подала заяву про прийняття спадщини після смерті дочки, [PERSON] . На час подання заяви про прийняття спадщини, [PERSON] , опікуном [PERSON] не була. У [PERSON] був батько, який мав піклуватися їм. [PERSON] небезпідставно вважала, що є єдиним спадкоємцем після смерті свого чоловіка, а тем більш після смерті дочки, яка не прийняла спадок після батька. Судом встановлено - обставини на які посилається позивач вже були встановлені рішеннями судів, яки набрали законної сили. З аналогічною позовною заявою та заявою про уточнення позову 14.07.2015 року та 02.09 2015 року в суд звертався [PERSON] . Справа № 642/5772/15ц. Відповідачами по вказаної справі були [PERSON] та його рідний брат [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27.04.2016 р. (справа № 642/5772/15ц) по позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Друга Харківська державна нотаріальна контора про визнання факту прийняття спадщини та визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, встановлені наступні обставини, факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] .. що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00013798195 від 25 квітня 2014 року, з 20.08.1977 року, після реєстрації шлюбу прізвище матері позивача - « [PERSON] ». 07 січня 1994 року [PERSON] (дід позивача) помер, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції було складено відповідний запис № 342 та видано свідоцтво, про смерть (повторно) серія [NUMBER] від 16 червня 2015 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з нерухомого майна, а саме: домоволодіння (житлового будинку з надвірними будівлями) [ADDRESS] Житловий будинок, належав [PERSON] на праві особистої власності, що сторонами не заперечується та підтверджується технічним паспортом від 05 лютого 1992 року, в якому він зазначений власником. Першу чергу спадкоємців за законом під час відкриття спадщини після померлого [PERSON] [NUMBER] склали: його дружина (бабка позивача) - [PERSON] ; його донька (мати позивача) - [PERSON] ; та його син (його дядько) - [PERSON] . З спадкової справи № 400/1995, після смерті [PERSON] , щодо майна померлого, заведеної Другою Харківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка, яку зареєстровано в книзі обліку спадкових справ № 602 від 14 вересня 1995 року та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкового майна. [PERSON] (дядько позивача) 25 липня 1995 року подав заяву, що не прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] .. який помер [INFO] , що постійно проживав в [ADDRESS] , на неї не претендує і не заперечував проти видачі свідоцтва про право на спадщину іншим спадкоємцям. [INFO] 1994р. [PERSON] (мати позивача) померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] про що було зроблено запис за № 16990. З спадкової справи № 178/1995, заведеної П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою, після померлої [PERSON] вбачається, що остання постійно проживала в [ADDRESS] . Після її смерті залишилось майно. [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] та [PERSON] , що дав згоду на підписання цієї заяви своєму неповнолітньому сину [PERSON] , [INFO] , та діяв за свого неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що проживають в [ADDRESS] подали заяву про прийняття спадщини. [INFO] . [PERSON] (бабка позивача) померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] про що зроблено відповідний запис № 17035. 3 спадкової справи №111/2014, після смерті [PERSON] , заведеної Другою Харківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що 08 травня 2014 року зареєстровано по книзі обліку спадкових справ заяву за № 438 [PERSON] , який тимчасово знятий з реєстрації, та проживає за адресою в [ADDRESS] який претендує на спадщину, спадкоємцем на яку, він є, як онук померлої, так як дочка спадкодавці, його мати [PERSON] , померла [INFO] , тобто раніше своєї матері. 09 серпня 1994 року [PERSON] потрапила в аварію, а [INFO] померла, не прийняла спадщину, строк якої сплив до того як вона потрапила в аварію та померла, тобто після спливу встановленого законом шестимісячного строку, крім того будь-якого іншого доказу про фактичне прийняття нею спадщини в матеріалах спадкової справи немає, оскільки згідно із п. 124 Інструкції доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця: довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані в ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» в п. З визначено, що згідно з правилами статті 1220 ЦК (435-15) та статті 249 ЦПК (1618-15) часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. [PERSON] помер [INFO] , а 08 липня 1994 року сплив строк прийняття спадщини після [PERSON] . Згідно цих обставин суд прийшов до висновку, що [PERSON] не вступила до фактичного володіння або управління спадковим майном після смерті її батька, [PERSON] . 09 серпня 2016 року Апеляційний суд Харківській області задовольнив частково апеляційну скаргу представника позивача [PERSON] - [PERSON] Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2016 року змінив. Виключив із мотивувальної частини рішення посилання суду на те, що [PERSON] спадщину після смерті своєї матері [PERSON] не прийняв. У рішенні від 09.08.2016 року, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області прийшла до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З позовної заяви вбачається, що позивач просив суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права. Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, в результаті чого втрачена її здатність мати цивільні права і обов`язки, зокрема і спадкові права після смерті її батька, тому висновок суду першої про відсутність підстав для встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька [PERSON] є таким, що відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини, спадщину не прийняв. Рішення суду першої інстанції обґрунтоване встановленням таких фактів та відповідних їм правовідносин: Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що позивачем не було надано доказів того, що його матір за життя прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10 т.1) залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , належного померлому на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 13.06.1958 року р.№ 2-6353 (а.с.66 т.1). Першу чергу спадкоємців за законом на час відкриття спадщини після померлого [PERSON] склали: його дружина [PERSON] , шлюб із якою був укладений 22.05.1949 року (а.с. 65 т.1), його донька [PERSON] (мати позивача), його син [PERSON] ( дядько позивача). За життя [PERSON] , 28 квітня 1992 року склав заповіт відповідно якого належний йому будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , заповідав 1/4 частину - сину [PERSON] , 3/4 частини - дочці [PERSON] (а.с. 86 т. 1). Із спадкової справи №400/1995, заведеної після смерті [PERSON] , Другою Харківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] , 14 вересня 1995 року звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка, яку зареєстровано в книзі обліку спадкових справ № 602 від 14 вересня 1995 року та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкового майна та про видачу свідоцтва про право власності в спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу. [PERSON] (дядько позивача) 25 липня 1995 року подав заяву, що не прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , на неї не претендує і не заперечував проти видачі свідоцтва про право на спадщину іншим спадкоємцям (а.с. 57-72 т.1). Доказів того, що мати позивача [PERSON] прийняла спадщину та вступила у фактичне управління спадковим майном після смерті батька суду не надано. її періодичне проживання в спадковому майні не може свідчити про прийняття спадщини. Не має будь-якого правового значення і наявність заповіту [PERSON] , оскільки для його реалізації спадкоємцям потрібно в установлений шестимісячний строк подати заяву про прийняття спадщини на підставі заповіту. [INFO] [PERSON] (мати позивача) померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серія [NUMBER] (а.с. 13т. 1). Із спадкової справи № 178/95, заведеної П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою, після померлої [PERSON] вбачається, що остання постійно проживала в [ADDRESS] . Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 21 квітня 1995 року звернулись [PERSON] та діти померлої [PERSON] та [PERSON] , від імені яких діяв їх батько [PERSON] (а.с. 120-121 т.1). При цьому при подальшому мотивуванні суд дійшов до суперечливого висновку про те, що позивач [PERSON] не прийняв спадщину після смерті матері, що спростовується матеріалами справи, а тому він підлягає виключенню із рішення суду. Проте доказів того, що на момент смерті [PERSON] їй на праві власності належало якесь майно спадкова справа не містить, як і не містить доказів того, що спадкоємцям видавалось свідоцтво про право власності в порядку спадкування. Матеріали справи свідчать про те, що 3-х кімнатна квартира [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] належала до комунальної власності і уже після її смерті її діти - [PERSON] та [PERSON] 08.05.1997 року приватизували квартиру на своє ім`я і 26 березня 2003 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу продали [PERSON] (а.с.10-25 т. 2). З урахуванням наведеного суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Такий висновок є обґрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічне з`ясованих обставин справи, та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка. Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює. Вказані рішення судів набрали законної сили. У відповідності до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З огляду на вищевказане та з урахуванням не надання позивачем будь-яких додаткових доказів на підтвердження своїх позовних вимон, суд вважає що в задоволенні позову слід відмовити за його недоведеності. На підставві викладеного та

Outcome: dismissed