Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON], звертаючись до суду пред'явила позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з вимогами: «Зняти арешт з нерухомого майна: тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9652827 від 24.03.2010 року; зареєстровано: 24 березня 2010 року 11:19:44 за №9652827 реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора 01135 м.Київ, проспект Перемоги,11, підстава обтяження: ухвала №2-1675/2010р. від 15 березня 2010 року Дніпровського районного суду міста Києва, суддя Антипова Л.О, об'єкт обтяження: земельна ділянка, земельна ділянка Дніпровський район, адреса: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER] ([NUMBER]), обтяжувач: Дніпровський районний суд міста Києва, заявник: Дніпровський районний суд міста Києва ухвала з супровідним листом, суддя Антипова Л.О. Зняти арешт з нерухомого майна: тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9880315 від 31.05.2010 року; зареєстровано: 31 травня 2010 року 15:06:39 за №9880315 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 04053, м.Київ, вул. Артема, буд.73, підстава обтяження: постанова 2314/10 від 31 травня 2010 року, ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, об'єкт обтяження: земельна ділянка, земельна ділянка, [NUMBER] [NUMBER], адреса: [ADDRESS] кадастровий номер:[NUMBER] ([NUMBER]), обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, код: 35011660, 02094, м. Київ, вул. Краківська, 20», що є предметом позову. Позивач [PERSON] та її представник - [PERSON] в судове засідання не з'явилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити на підставі наявних у справі доказів. Відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористались. Представник третьої особи - Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ в м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлялась належним чином, причини не явки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що 17 квітня 2009 року між [PERSON] (Іпотекодержатель) та [PERSON] укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н.М., за умовами договору Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю земельну ділянку площею 0,0823га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. (а.с.55-58) На підставі Договору іпотеки, 17.04.2009 р. до Державного реєстру іпотек та до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено відповідні реєстраційні записи про обтяження земельної ділянки площею 0,0823 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER]. (а.с.59, 60) Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Як убачається з Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 31.07.2002р. [PERSON] Самед огли на земельну ділянку, розташовану на території м.Києва у Дніпровському районі на [ADDRESS], приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н.М. 23.09.2009 року за реєстровим №1171 посвідчено договір іпотеки на підставі якого право власності на цю земельну ділянку переходить до [PERSON] (а.с.44). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка, кадастровий номер якої 8000000000:66:121:0005, що розташована в м. Києві, Дніпровський район, вулиця Калачівській, 5/14, належить на праві власності [PERSON] (а.с.45). Разом з тим, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2016 р. та ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2010 року, які постановлено в межах розгляду цивільної справи №2-1675/2010 (№2-289/2011) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, було вжито заходи забезпечення позову: накладено арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до державного акту [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], а також на будинок, розташований за цією ж адресою. (а.с.53) Крім того, постановою державного виконавця Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 31.05.2010 року, на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2010 року, якою було забезпечено позов, стягувач - [PERSON], боржник - [PERSON], накладено арешт на будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS], що належать останньому (а.с.52). Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 24.03.2010 р., на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2010 року та 31.05.2010 р. та постанови державного виконавця Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 31.05.2010 р., зареєстровані обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. (а.с.50-51) Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), усі дії в рамках виконавчого провадження в тому числі передбачених ч. 3 ст. 10, п. 1, ч.1 ст. 32, ст.52-64 вказаного Закону, здійснюються виключно стосовно майна, яке належить боржнику. В подальшому, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.02.2015 року замінено сторону у виконавчому провадженні за виконавчим листом, виданим 18.04.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва по справі №2-289/11 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 768626,12 грн., штрафу у сумі 169097,74 грн., судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ в розмірі 120,00 грн., а всього на загальну суму 939543,86 грн., а саме: стягувача [PERSON] на його спадкоємців - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.54). Також, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2016р. відмовлено у задоволенні заяви представника [PERSON] - [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Відділ державної виконавчої служби Дніпровського району м. Києва про відшкодування майнової шкоди, та роз'яснено [PERSON], що вона вправі звернутися до суду з відповідним позовом у передбаченому законом порядку. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 60 «Про виконавче провадження» (у відповідній редакції)). Згідно частини 5 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» (у відповідній редакції), у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до положень ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» (у відповідній редакції), і роз'яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року №4 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з наступними змінами) особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, за змістом зазначеної норми права, під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим вимоги є приватноправовими. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами цивільного судочинства, якщо вони виникають у цивільних правовідносинах. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що позивач [PERSON] на відповідній правовій підставі набула права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], однак вжиття судом заходів забезпечення позову в цивільній справі - накладення арешту на земельну ділянку, що належить на праві власності позивачеві, яка не була стороною у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, а також вчинення державним виконавцем дій, пов'язаних з накладенням арешту на вищезазначене майно позивача, яка не була та не є стороною в процедурі виконавчого провадження №19501021, спрямовані на обмеження прав позивача вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним їй майном, що зумовлює захист інтересів позивача шляхом зняття арештів з нерухомого майна - земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], які були накладені ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2010 року та постановою державного виконавця Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 31.05.2010 р. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ст.4 Цивільного процесуального кодексу України) Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов'язків. Відповідно до них цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд при вирішенні питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] в рівних частках судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., тобто по 137,80 грн. з кожного відповідача, який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується оригіналом квитанції (а.с.41). Враховуючи наведене та

Outcome: approved