Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася з заявою до суду про надання їй права на укладення шлюбу. Обґрунтовуючи заяву зазначила, що на даний час вона ще не досягла повноліття. В 2014 році вона познайомилася із [PERSON]. Між нею та [PERSON] склалися дуже теплі і щирі стосунки, вони мають взаємні міцні почуття любові та поваги один до одного. На даний час вона перебуває на 30 тиждні вагітності. Просить суд надати їй право на укладення шлюбу з [PERSON] оскільки це має для неї виняткове значення, повністю відповідає її інтересам та інтересам і волевиявленню її нареченого [PERSON]. В судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила задовольнити. Зацікавлена особа [PERSON] заяву підтримав та просив її задовольнити, оскільки з заявником вони мають намір створити сім'ю та бажають, щоб їхні діти народжувалися у шлюбі. Зацікавлені особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вимоги заявника визнають та просять їх задовольнити. Представник зацікавленої особи Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 22, 23 СК України та ст. 234 ЦПК України. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Ст.12 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено право на шлюб. Відповідно до вказаної статті Конвенції чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право на одруження і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Сімейним законодавством України, зокрема ст. 22 СК України передбачено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації. Згідно ст.21 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. У відповідності до ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Крім того, виходячи із положень п. 2 вказаної Постанови Пленуму ВСУ, суд надає право на шлюб (а не знижує шлюбний вік), а також, рішення суду має містити прізвище, ім'я, по батькові особи, право на шлюб з якою надається судом. Як вбачається з свідоцтва про народження серії І-БК № 308018, виданого 08 лютого 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, заявниця [PERSON], народилася 16.01.2000 року, тобто вона на даний час ще не досягла 18 річного віку, який дає право на шлюб для жінки. Із довідки від 06.06.2016 року № 213 [PERSON] вагітна 30 тижднів та перебуває на обліку в жіночій консультації Велико-Димерської медичної амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Сім'я є первинним та основним осередком суспільства (ч.1 ст.3 СК України). За загальним правилом ч. 1 ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року, яка набула чинності в Україні 27.09.1991 року «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». При таких встановлених обставинах справи, оцінивши в своїй сукупності письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що надання права на шлюб [PERSON] [INFO], відповідає в повному обсязі її інтересам, а також інтересам майбутньої сім'ї. Заперечень батьків або інших осіб щодо надання права на шлюб немає, підстав для відмови в задоволенні заяви судом не встановлено. Головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявниці і дитини. З огляду на обставини вагітності [PERSON], яка має намір укласти шлюб із [PERSON], надання права на шлюб відповідатиме інтересам заявниці, а тому суд знаходить підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved