Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON], який діє в інтересах [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить змінити розмір аліментів, які присуджені відповідачу [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва на утримання малолітнього [PERSON] 2007р.н. до розміру 4500,00 грн з усіх видів заробітків, доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2014 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання їх сина [PERSON] у розмірі 800,00 грн. Однак, стягнутих за рішенням суду коштів не вистачає на утримання сина. Матеріальний стан відповідача змінився, він може сплачувати більше коштів на утримання сина. [PERSON] займається плаванням, вивчає англійську та німецьку мови з репетитором. Відповідач не цікавиться життям дитини, його здоров'ям, навчанням, вихованням. Відповідачу відомо про хворобливий стан сина, який вже тричі був прооперований, тому потребує постійного лікування, огляду лікарів. Відповідач має власний бізнес, що оформлений на його марір [PERSON], побудував великий маєток, є фізичною особою-підприємцем. У соціальній мережі відповідач вказав, що з 2002 року він проживав в Італії, опубліковує світлини зі свого відпочинку. Позивач самостійно неспроможна утримувати сина. 22 жовтня2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог (а.с. 37-39). Відповідач у встановлений судом строк подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов про стягнення з нього аліментів було задоволено частково, з нього було стягнуто на користь позивача на утримання сина 800,00 грн. аліментів та 3000,00 грн.додаткових витрат на утримання дитини, оскільки дитина мала хворобливий стан здоров'я. В цьому рішенні вказано, що розмір аліментів у сумі1500,00 грн є необгрунтованим, та враховано, що відповідач не працював, мав задовільний стан здоров'я, хворів на гепатит «С». Матеріальний стан та стан його здоров'я залишились не змінними, він періодично проходить курси лікування стаціонарно та амбулаторно. Закон не пов'язує збільшення розміру аліментів з розвитком здібностей дитини та станом її здоров'я, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що дитина займається плаванням та вивчає англійську та німецьку мови, та не надано доказів на понесення нею витрат на утримання дитини. Підприємницькою діяльністю він не займається, як фізичнаособа-пдіприємець в реєстрі не зареєстрований, а до підприємницької діяльності своєї матері не має жодного відношення. У доповненні до відзиву відповідач вказує, що він постійно проходить терапію через хронічний вірусний гепатит, за 2016 рік ним було витрачено на лікування 36488,75 грн, він вимушений постійно здавати лабораторні аналізи, проходити медичні обстеження, що позбавляє його можливості працевлаштуватись, працює лише на тимчасових робота, має мінливий дохід. Збільшення розміру аліментів до 4500,00 грн. ставить його в скрутне матеріальне становище. А твердження позивача щодо його проживання в Італії є надуманим, оскільки протягом останніх п'яти років він не виїжджав за межі України. У своїй відповіді на відзив від 14.12.2018 позив зазначає, що відповідачем подані сфабриковані довідки про його перебування на лікуванні у 2016 році, надані відповідачем видаткові накладні не містять інформації про одержувача, надані відповідачем докази не можуть прийматись до уваги, оскільки датовані 2016 роком. За даними аналізу за 2017 рік у відповідача не виявлено гепатиту, тому інформація у відзиві є неправдивою. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджето України на 2017 рік» з 01.12.2018 для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум на одну дитину встановлений у розмірі 2027 грн. Відповідач разом зі своєю дружиною проживає за містом в новому будинку, має автомобіль, відпочиває у дорогих місцях, відвідує концерти, та як вбачається з соцмереж відповідач не має хворобливого стану, вживає алкоголь та живе розкішним життям. Відповідач будучи засновником ТОВ «Біг Віндов» та керівником ТОВ «Земля Енергія» та ТОВ «Класік Хаус» є працевлаштованим, не може мати скрутне матеріальне становище. Враховуючи те, що при відкритті провадження судом було ухвалено проводити судовий розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а ухвалою суду від 19.11.2018 відповідачу було відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін, то в силу положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного тексту судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України). Судовий розгляд справи призначено на 17.12.2018. Суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві, відповіді на відзив та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, із врахуваннямзаперечень відповідача, прийшов таких висновків. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що був між ними розірваний за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2011 р. (а.с. 6-7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 11.04.2007 р. (а.с.8). За рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2014 р. з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 800,00 грн щомісячно та додаткових витрат на дитину у розмім 3000,00 грн щорічно до досягнення дитиною повноліття. Призначаючи розмір аліментів, суд встановив, що відповідач не працює та має незадовільний стан здоров'я, а саме хворіє на гепатит «С». Визначаючи розмір додаткових витрат на дитину, які має сплачувати відповідач, суд виходив з того, що дитина має хворобливий стан здоров'я, що також убло підтверджено сторонами, та існування необхідності витрачання додаткових грошових коштів на розвиток здібностей дитини, що пов'язані з заняттями по плаванню та військовими мистецтвами (а.с.6-7). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття; сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Змістом ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 181 СК, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це передбачено ст. 182 СК України. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч.ч.1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Надані позивачем виписки з історії хвороби, виписки з медичних карт амбулаторного хворого, інші медичні документи, що підтверджують хворобливий стан сина сторін [PERSON], а також довідка з Центру навчання плавання Деснянського району м. Києва про заняття ним плаванням з вересня 2013 року, не можуть бути враховані судом як докази по справі про збільшення розміру аліментів, оскільки витрати на лікування, розвиток здібностей дитини відносяться до додаткових витрат на дитину, що не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом про збільшення розміру додаткових витрат на дитину, як це передбачено ст. 185 СК України. Пунктами 3-1 та 3-2 ч.1 ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. На підтвердження наявності у відповідача будинку, автомобіля, позивачем не надано відповідних доказів, та не надано доказів, що підтверджують виїзд відповідача за кордон. З наданих відповідачем медичних документів за 2014-2017 р.р. судом не встановлено погіршення його стану здоров'я, з видаткових накладних та товарного чеку не вбачається придбання ліків самим [PERSON] та не з'ясовано, чи спрямовані вони для його лікування. Крім того, при вирішення справи про стягнення з [PERSON] аліментів 13.02.2014 судом було враховано наявну в нього хворобу, у зв'язку з чим позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини було задоволено частково та стягнуто з відповідача замість 1500,00 грн,які просила позивач, 800,00 грн Згідно відомостей з ЄДРПОУ відповідач є керівником двох товариств ТОВ «Класік-Хаус» та ТОВ «Інвестиційна компанія «Земля-Енергія» та одним із засновниківТОВ «Біг Віндов» (а.с.109-131), що свідчить про його працевлаштвоаність, однак позивачем не надано доказів про розмір щомісячного доходу відповідача як керівника цих товариств. Товарними чеками за період з 06.10.2018 р. по 17.02.2018 р. підтверджено придбання різноманітного одягу, взуття, медичних препаратів (а.с. 56). Однак, з наданих позивачем товарних чеків не вбачається придбання вищевказаних товарів самою [PERSON] та не з'ясовано, чи спрямовані такі витрати на утримання саме її сина, що позбавляє суд можливості визначити дані докази як належні та допустимі. Щодо посилань позивачем, як на підставу для зміни розміру аліментів, ведення відповідачем заможного способу життя разом зі своєю дружиною, відвідування ними різноманітних міроприємств та концентів, такі не можуть бути прийняті в якості належного та допустимого доказу, в розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України, оскільки на підтвердження цих обставин позивачем не надано відповідних доказів, і самі по собі твердження позивача про покращення матеріального становища відповідача жодним чином не підтверджує зміни його матеріального стану. Однак, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Збільшення на законодавчому рівні прожиткового мінімуму на дитину є підставою для збільшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду, у розумінні ст. 192 СК України. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03, в якому вказується, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. Таким чином, враховуючи встановлений законодавцем прожитковий мінімум для дітей відповідного віку та беручи до уваги матеріальне становище відповідача, який є керівником двох товариств з обмеженою відповідальністю та одним із засновників товариства з обмеженою відповідальністю, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2014 у справі №755/31330/13-ц, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] з 800,00 грн. до 2500,00 грн. на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], стягуючи 2500,00 грн., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 жовтня 2018 року. За змістом частини 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Пунктом 6 ст.141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивач [PERSON] в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, то розподіл судових витрат необхідно здійснити наступним чином, зобов'язати відповідача [PERSON] сплатити в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial