Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у судовому порядку 15.05.2006 року, та від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] 19.06.2014 року звернулася з позовом у суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 33% від його сукупного доходу щомісячно до 12.08.2019 року, посилаючись на те, що 12.08.2014 року доньці виповниться 18 років, а відтак виплата раніше присуджених аліментів закінчиться, проте з 2013 року вона зарахована студентом першого курсу стаціонарної форми навчання Національного університету «Львівська політехніка», у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Зазначила, що відповідач в добровільному порядку відмовляється виконувати свої батьківські обов'язки, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 12.08.2014 року до червня 2017 року, оскільки вона навчається, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач працює і може таку надавати. Відповідач позов визнав та зазначив, що згідний сплачувати на утримання доньки аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно до закінчення нею навчання. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як вбачається із роз'яснень, даних в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Як встановлено судом, [PERSON] зареєстрована та проживає із матір'ю [PERSON] [ADDRESS] (а.с.10), та, після досягнення повноліття 12.08.2014 року, продовжуватиме навчатися на стаціонарній формі навчання Національного університету «Львівська політехніка», закінчує навчання в червні 2017 року (а.с.9), у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а її батько [PERSON] (а.с. 3) в змозі їй таку надавати, так як є здоровим та працездатним. Крім цього, із матеріалів справи, а саме виконавчого листа, виданого Залізничним районним судом м.Львова вбачається, що з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частин із всіх видів заробітку до досягнення нею повноліття, тобто 12.08.2014 року (а.с.8). Згідно із ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, тому з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.08.2014 року до закінчення нею навчання в червні 2017 року. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому із [PERSON] слід стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави, від сплати якого при подачі позовної заяви позивач була звільнена. У відповідності до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved