Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] у поданій нею до суду позовній заяві просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] , пославшись на те, що є власником спірного житла, в якому зареєстровані відповідачі, які з часу реєстрації у цьому житлі не проживають і не користуються ним понад встановлений ст.405 ЦК України строк. Судовою ухвалою від 14.04.2021 відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні (а.с.37-38). Позивачка у судове засідання не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви просить про розгляд справи у її відсутність з посиланням на підтримання позову у повному обсязі (а.с.4). Відповідачі, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у порядку ст.128 ЦПК України належним чином, у судове засідання не з`явилися, матеріали справи містять заяви відповідачів про розгляд справи у їхню відсутність, що надійшли на адресу електронної пошти суду (від [PERSON] як щодо себе, так і щодо своєї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] на а.с.55, від [PERSON] на а.с.56), з посиланням на визнання позову. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.94) з посиланням на підтримання висновку Органу опіки та піклування № 680/26 від 04.06.2021. Внаслідок визнання відповідачем позову, суд, з огляду на положення ст.ст.200 ч.3, ст.206 ч.4 ЦПК України, уважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. З`ясувавши позицію сторін з приводу заявлених позовних вимог, дослідивши письмові докази по справі, суд дістає таких висновків: Згідно з ч.1 ст.383\~ЦК України та ст.150\~ЖК України - громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За приписами ч.1 ст.156\~ЖК України - члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За вимогами ч.2 ст.405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що спірне житлове приміщення розташоване у будинку [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] є власницею цього будинку, що підтверджено нотаріально посвідченим 15.08.2003 договором купівлі-продажу жилого будинку (копія на а.с.11), а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (копія на а.с.97). За адресою спірного житлового приміщення зареєстровані як позивачка, так і відповідачі, що підтверджено довідкою Білокузьминівського старостинського округу Костянтинівської міської ради №66 від 22.02.2021 (а.с.13), відомостями Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради від 19.03.2021 за №№938/09, №937/09, №939/09 (а.с.26,27,27), вселені в спірне житлове приміщення як члени сім`ї власника. Відповідачі у спірному житловому приміщенні не проживають і ним не користуються з січня 2019 р., тобто понад встановлений діючим законодавством строк. Ця обставина підтверджена актом житлового органу по перевірці паспортного режиму від 22.02.2021 №68 (а.с.12) і визнана відповідачами [PERSON] як щодо себе, так і щодо своєї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог щодо відповідачів [PERSON] , [PERSON] , суд виходить з таких обставин: По-перше, відповідачі не користуються спірним житловим приміщенням понад встановлений діючим законодавством строк без поважних причин, що ними підтверджено. Відповідачка [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено даними її паспорта громадянки РФ (а.с.63-66), а також Договором № 448 (768) (російською) «резервирования жилого/нежилого помещения в «ЖК НАДЕЖДА» від 26.11.2018 (копія на а.с.57-60,90). Відповідач [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено даними його паспорта громадянина РФ (а.с.61-62). По-друге, відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2008 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову (п.24). Відповідачі позов визнали, таке визнання не суперечить діючому законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів). Щодо вимог визнання таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , інтереси якого представляє його мати [PERSON] (копія свідоцтва про народження на а.с.69-70, 87), судом враховане таке: Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч.1). Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються\~законом (ч.2). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , у надісланій ним на адресу Служби у справах дітей Костянтинівської міської ради заяві висловився щодо обрання ним місця проживання, а саме - за адресою: [ADDRESS] , а також - щодо позову, проти задоволення якого не заперечує (а.с.92). Судом установлено, що [INFO] неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , виданий паспорт громадянина РФ, місцем реєстрації за яким зазначена адреса: [ADDRESS] (а.с. 89). Ця адреса є також адресою постійного місця проживання матері неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , - відповідачки [PERSON] , що підтверджено даними її паспорта громадянки РФ (а.с.63-66), а також Договором № 448 (768) (російською) «резервирования жилого/нежилого помещения в «ЖК НАДЕЖДА» від 26.11.2018 (копія на а.с.57-60,90). За довідкою Муніципальної бюджетної загальноосвітньої установи середньої загальноосвітньої школи №21 ім. О. С. Пушкіна муніципальної освіти міста Новоросійськ від 29.04.2021 № 89 [PERSON] , [INFO] навчається у 8 «В» класі у 2020-2021 учбовому році на денній формі навчання (а.с.91). Зазначеними документами підтверджений не лише факт постійного проживання [PERSON] на території РФ, а також факт відсутності неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , за адресою спірного житлового приміщення понад річний строк. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради у наданому ним Висновку від 04.06.2021 №680/26 висловився про відсутність заперечень проти визнання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Висновок обґрунтований таким: Зі слів [PERSON] , [PERSON] та її син [PERSON] у зазначеному будинку не проживали жодного дня та не проживають на теперішній час. Мати з дитиною на постійне проживання виїхали до Російської Федерації, повертатися до України намірів не мають, оскільки отримали громадянство іншої держави, мати працевлаштувалася, дитина відвідує навчальний заклад. Мати дитини [PERSON] під час засідання комісії з питань захисту прав дитини 02.06.2021 по відеозв`язку не заперечувала проти втрати її неповнолітнім сином [PERSON] права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , пояснюючи тим, що вона із сином у вказаному будинку з моменту реєстрації не проживали та в подальшому намірів проживати за вказаною адресою не мають. З 2019 року вони проживають у Російській Федерації у м. Новоросійську, мають там зареєстроване місце проживання. [PERSON] має паспорт громадянина Російської Федерації, відвідує навчальний заклад. Дитина [PERSON] під час засідання комісії з питань захисту прав дитини по відеозв`язку підтримав мати та не заперечував проти зняття його з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , пояснюючи це тим, що в подальшому намірів повертатися до України та проживати за вказаною адресою не має. [PERSON] надала письмову заяву, в якій не заперечує проти зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , її неповнолітього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , має паспорт громадянина Російської Федерації [NUMBER] , виданий 26.12.2020 код підрозділу 230-011 ГУ МВС Росії по Краснодарському краю. Зареєстрований за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , з 17.03.2020. Згідно з довідкою від 29.04.2021 № 89 [PERSON] дійсно навчається у муніципальному бюджетному загальноосвітньому закладі середня загальноосвітня школа № 21 імені О. С. Пушкіна муніципальної освіти м. Новоросійська у 8 класі. Згідно з довідкою від 22.02.2021 № 66, наданою Білокузьминівським старостинським округом, [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають з січня 2019 року (а.с.93). Цей Висновок Орну опіки та піклування суд вважає ґрунтовним, зробленим при повному,\~всебічному розгляді\~спірного питання\~та на підставі відомостей і документів, які стосуються справи. За наведених обставин суд дістає висновку про наявність законодавчо визначених підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у повному обсязі, оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] та неповнолітній [PERSON] не проживають у спірному житловому приміщенні та не користуються ним понад встановлений діючим законодавством строк без поважних причин, про що свідчить сукупність наданих доказів по справі, і що відповідачами підтверджено, у зв`язку з чим на підставі ч.2 ст.405 ЦК України вони мають бути визнані такими, що втратили право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved