Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернувся в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач, в якому просить стягнути заборгованість в сумі 1 294 249,42 грн. Згідно заяви від 18.11.2015р. представник позивача просить справу розглядати без його участі з підтриманням позовних вимог. У позовній заяві в обґрунтування заявленого позову зазначає, що між [PERSON] і [PERSON] був укладений 15.09.2012р. Договір позики грошей, за умовами якого [PERSON] зобов'язувався до 24.08.2014р. повернути кошти. Позичальник частково повернув кошти, що відображено у договорі позики, однак залишок залишився не поверненим в сумі 30000 доларів США. В зв'язку з тим, що [PERSON] помер [INFO]., [PERSON] є єдиним спадкоємцем до майна померлого, прийняв спадщину, а тому згідно вимог ст. 1230 ЦК України прийняв право на стягнення боргу по договірних зобов'язань по договору позики із [PERSON], на суму якого нарахована пеня та індекс інфляції. Відповідач в судові засідання не з'являвся, заперечень не подав, тому суд в порядку ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглядає справи на підставі наявних у справі доказах та ухвалює заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, встановив наступне. 28 квітня 2012 року між позикодавцем [PERSON] та позичальником [PERSON] був укладений Договір позики грошей, за умовами якого [PERSON] безпроцентно передає у власність [PERSON] кошти в сумі 319 596 грн., що за взаємною згодою в еквіваленті сторони визначили 40 000 доларів США (по курсу НБУ 7,9899 грн. за 1 долар США на момент укладення договору), а [PERSON] зобов'язується повернути [PERSON] вищевказані кошти до 24.08.2013р., при цьому розмір позики розраховується як еквівалент визначеної в п. 1 суми доларів США згідно курсом продажу долара на момент повернення позики. Факт повернення позиченої суми, або будь-якої частини має бути підтверджений письмово. У відповідності до положень статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Як стверджує [PERSON], що підтверджується текстом Договору, [PERSON] повернув [PERSON] 1000 доларів США 11.11.2012р., 5000 доларів США 20.07.2013р., 4000 доларів США 23.07.2013р. Сторони за взаємною згодою продовжили термін повернення основної частини позики в сумі 30 000 доларів США до 24.08.2014р. [PERSON] помер [INFO]. На випадок своєї смерті [PERSON] 17.04.2014р. склав заповіт, за яким все своє майно заповів [PERSON]. Із матеріалів справи, а саме довідки приватного нотаріуса [PERSON] від 21.09.2015р. вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, єдиним спадкоємцем до майна померлого є [PERSON], який прийняв спадщину по заповіту. Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1230 Цивільного кодексу України передбачає, що до спадкоємця переходить права на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях. До спадкоємця переходить право на отримання неустойки (штрафу, пені) у зв'язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов'язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя. 22 травня 2014 року приватним нотаріусом на адресу [PERSON] направлена заява від імені [PERSON] з його повідомленням про прийняття ним спадщини після померлого [PERSON] та виступлення його в статусі кредитора по Договору грошей від 28.04.2012р. на залишок суми 30000 доларів США. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, судом встановлено, що відповідач [PERSON] як станом на дату смерті позикодавця [PERSON], так і станом на дату звернення до суду позивача, покладенні на себе зобов'язання по поверненні 30 000 доларів США по Договору позики грошей від 28.04.2012р. не виконав. Позивач [PERSON] як єдиний спадкоємець прийняв на себе зобов'язання кредитора [PERSON] у зобов'язанні по Договору позики грошей, а саме право на звернення до боржника [PERSON] з вимогою про повернення позичених коштів в сумі 30 000 доларів США та їх отримання. Тому, позовні вимоги позивача про стягнення із [PERSON] боргу по Договору позики від 28.04.2012р. в сумі 30 000 доларів США, що в еквіваленті, визначеному позивачем становить 655 500 грн., підлягають до задоволення, оскільки ґрунтуються на вимогах законодавства, факт повернення не підтверджений матеріалами справи, а сума повернення позики в іноземній валюті визначена самими сторонами по договору і наявний факт часткового повернення відповідачем суми позики саме в доларах США. Позовні вимоги в частині стягнення нарахованих 382 978,71 грн. індексу інфляції до задоволення не підлягають, так як між сторонами фактично виникли договірні правовідносини по поверненні суми позики, яка виражена в іноземній валюті, на яку інфляційні нарахування не нараховуються і в даному випадку застосування положень ст. 625 ЦК України є неправомірним. Також, слід відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 255 770,71 грн. пені, оскільки ч. 2 ст. 1230 ЦК України чітко вказує випадки, коли спадкоємець має право на стягнення неустойки, а саме спадкоємець має право на стягнення неустойки у зв'язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов'язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя. Проте, судового рішення про стягнення із позичальника [PERSON] на користь спадкодавця [PERSON] нарахованої неустойки за невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань по Договору позики від 28.04.2012р. позивачем не долучено і при тому, що матеріали справи не місять належних доказів повідомлення боржника [PERSON] про необхідність виконання зобов'язання по поверненні позики за період її нарахування з 01.07.2014р. по 01.07.2015р. саме спадкоємцю [PERSON] Згідно ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодовуються за рахунок відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial