Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

[PERSON] мотивувала позов тим, що [INFO] помер їх з відповідачем батько - [PERSON] і 26.01.2011 року Друга вінницька державна нотаріальна контора видала свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до яких спадкоємцями, що прийняли спадщину є [PERSON] і [PERSON] у рівних частках - по ?. До складу спадщини увійшов будинок «А» з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS], який належав [PERSON] на праві власності. Разом з тим, на момент відкриття спадщини на земельній ділянці був самочинно зведений будинок «Б», загальною площею 61,9 кв.м., який до складу спадщини не увійшов, проте належав спадкодавцеві [PERSON] Цей будинок розташований на земельній ділянці,що належить позивачці на підставі державного акту від 01.07.2011 року, був побудований в 70-х роках, тому він не потребував введення в експлуатацію і спадкодавець мав право отримати на нього правовстановлюючі документи. Будинок відповідачка зайняла самовільно і не бажає проводити його подальше оформлення відповідно до часток у спадщині, мотивуючи тим, що вона його будувала. Разом з тим, на підставі ч. 3, 5 ст. 376, ст. 1216, 1218 ЦК України просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частку житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], позначеного літерою «Б», загальною площею 61,9 кв.м., житловою - 43,3 кв.м., що був побудований [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] і представник [PERSON] позов підтримали. Позивачка [PERSON], допитана за клопотанням представника як свідок, відповідно до вимог ст. 184 ЦПК України, повідомила, що на місці будинку «Б» раніше була врем`янка, але батько [PERSON] почав будівництво нового будинку, за її кошти купляв матеріали і сам будував, без будь-чиєї допомоги, і ще при житті говорив, що будинок «А» має належати їй, [PERSON], а новий будинок «Б» буде належати сину відповідачки [PERSON] - [PERSON] При житті він не встиг оформити правовстановлюючі документи, тому даний будинок також підлягає поділу. Визнала, що при введенні в експлуатацію прибудов до будинку «А» на її ім`я і самого будинку «Б» на ім`я [PERSON] в 2012 році вони з сестрою написали відповідні згоди, а в подальшому і заяви про відсутність претензій одна до одної, проте на той час вона не знала, що [PERSON] буде наполягати на поділі будинку «А». Квитанції і чеки на придбання будівельних матеріалів для будинку вона не зберегла. Представник позивачки [PERSON] додав, що земельна ділянка належить сторонам на праві спільної сумісної власності, сам будинок «Б» був побудований [PERSON] в 1970 році і протягом 2005-2006 років, тому має бути включений до складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦК України. Вважає, що позивачка має право на ? частку у будинку відповідно до ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України. Відповідачка [PERSON] і її представник [PERSON] позов не визнали, подали письмові заперечення. Відповідачка пояснила, що будинок «Б» на місці старої врем`янки будував її син [PERSON], за власні кошти і за її кошти, а дід лише допомагав фізичною працею Він завжди говорив, що будинок має належати [PERSON]. Представник [PERSON] додала, що будинок не є спадковим майном, оскільки на момент відкриття спадщини він був самочинно збудований, а лише після смерті спадкодавця дві сестри оформили акти прийняття в експлуатацію добудов до будинку «А» і будинок «Б». Акти затверджені рішенням виконкому Вінницької міської ради і вони не скасовані. Крім того, судом визнана мирова угода щодо поділу будинку «А» і при підписанні мирової угоди сторони повідомили, що претензій з приводу спадкового майна не матимуть. Представник виконкому Вінницької міської ради Олексюк Т.В. заперечила щодо задоволення позову і пояснила, що відповідно до ст. 376 ЦК України будинок на момент відкриття спадщини був самочинним, тому спадкоємці право власності на нього не набувають. Свідки зі сторони позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], повідомили що на подвір`ї у [PERSON] стояла стара врем`янка і приблизно в середині 2000 років він розвалив її та почав самотужки будувати нову хату, допомоги ні від кого не було. [PERSON] завжди говорив, що новий будинок буде для [PERSON], а хата залишиться [PERSON] Свідки зі сторони відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомили, що замість старої врем`янки [PERSON] збудував собі хату, дід [PERSON] йому допомагав фізичною працею. [PERSON] почав проживати із своєю сім`єю після закінчення будівництва, [PERSON] ніколи не заперечував. Матеріали купляли [PERSON] і [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що на місці старої врем`янки будівництво будинку «Б» почав дідусь [PERSON] в 2003 році і сам збудував лише одну стіну, придбав для цього цеглу, а після того всі роботи робив він сам і будівельні матеріали купляв за свої кошти та за кошти [PERSON] (в підтвердження надав квитанції, накладні, договір на встановлення вікон, які залучені до матеріалів справи). На сьогоднішній день будівництво будинку ще не закінчене, проте за життя [PERSON] він із сім`єю заселився і проживає до цього часу. [PERSON] ніколи не допомагала в будівництві і не купляла будівельних матеріалів, оскільки всі розуміли, що будинок будує він. За життя [PERSON] не приймав будинок до експлуатації і не оформляв правовстановлюючі документи. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та оглянувши інвентаризаційну справу на будинковолодіння [ADDRESS], оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 6). Після його смерті відкрилась спадщина і спадкоємцями майна першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України, стали його доньки - [PERSON] та [PERSON]. 26.01.2011 року видані свідоцтва про право на спадщину, відповідно до яких [PERSON] і [PERSON] набули по ? частці право власності на спадкове майно - цілий житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS], який належав спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.1967 року, зареєстрованого в електронному реєстрі 28920479 (а.с. 7). Даний будинок позначений на плані «А, житловою площею 36,3 кв.м., загальною площею 69,7 кв.м, з прибудовою «а», погребом «п/Б», убиральнею «Г», огорожею 1-3, криницею 4. Крім того, в свідоцтві про право на спадщину за законом від 26.01.2011 року вказано, що на земельній ділянці за цією ж адресою розташований самочинно зведений будинок «Б», житловою площею 43,3 кв.м., загальною площею 61,9 кв.м., прибудови «б», «а1», погріб «п/а1», сарай «Ж», незвершений будівництвом гараж «З» (а.с. 7). Такі відомості зазначені на підставі витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що виготовлений КП «ВМБТІ» станом на 20.11.2009 року на підставі запиту нотаріуса в зв`язку з оформленням спадщини (а. 86 інвентаризаційної справи). В судовому засіданні була оглянута інвентаризаційна справа № 11931 на дане будинковолодіння і встановлено, що станом на 1985 рік на земельній ділянці, крім будинку «А» існувала врем`янка «Б», проте вона перебудована на сарай «Б», що зафіксовано техніком 06.08.1985 року і що дана будівля не може бути використана під житло (а.32 інвентаризаційної справи). 14.02.2008 року КП «ВООБТІ» був виданий технічний паспорт, відповідно до якого на земельній ділянці розташований будинок «Б», загальною площею 61,9 кв.м., житловою - 43,3 кв.м., що складається з коридору 2-1, площею 5,7 кв.м., кухні 2-2, площею 12,9 кв.м., кімнати 2-3, площею 27,3 кв.м., кімнати 2-4, площею 10,5 кв.м. (а.с. 44-47). Зазначено, що даний будинок зведено самочинно. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Таким чином, до смерті [PERSON] не набув права власності на новозбудований будинок «Б», тому він не увійшов до складу спадщини. Доказів того, що цей будинок був побудований спадкодавцем ще у 1970-х роках представником позивача не надано, крім того, обставини щодо будівництва нового будинку в 2005-2006 роках на місці старої врем`янки визнали як самі сторони, так і повідомили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України з урахуванням роз`яснень, наданих в п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Це майно не є об`єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. До завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об`єкт незавершенного будівництва не виникає (ст. 331 ЦК України). Крім того, в п. 7 постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, роз`яснено, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч. 1 ст. 376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. За таких обставин не підлягає застосуванню до правовідносин ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України, на яку посилається представник позивача при обґрунтуванні позовних вимог щодо визнання права власності на частку будинку. Доказів того, що будівельні матеріали, що використані на будівництво будинку «Б» належали [PERSON] позивачка не надала, крім того, такі вимоги не є предметом спору. Також слід зазначити, що земельна ділянка по [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної сумісної власності і лише 15.11.2012 року рішенням виконкому Вінницької міської ради № 2849 були затверджені акти комісії про прийняття в експлуатацію будівель від 07.11.2012 року, відповідно до яких [PERSON] прийняла в експлуатацію будинок «Б» з прибудовами «б», «б1», гараж «З» (а.с. 51), а [PERSON] прибудову «а1», сарай «Ж», погріб «п/а1» (а.с. 67). Позивачка [PERSON] надала згоду на прийняття даного будинку в експлуатацію [PERSON] Лише 03.12.2012 року в технічному паспорті внесені зміни на підставі акту комісії про прийняття в експлуатацію і зазначено, що будинок не є самочинним. Таким чином, будинок «Б» не належав на праві власності спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, не входив до складу спадщини і поділу не підлягає. В судовому засіданні за клопотанням сторін були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які повідомили обставини щодо будівництва будинку «Б». Разом з тим, відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оскільки предметом доказування було право, що належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і дане право може бути підтверджено лише відповідними правовстановлюючими документами, показання свідків щодо обставин будівництва будинку не є належними і допустимими доказами в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України при визначенні складу спадщини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачкою.

Outcome: dismissed