Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] мотивувала позов тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Дана квартира має 39,5 кв.м. площі і складається з двох кімнат, площею 11,7 кв.м. та 12,4 кв.м., кухні площею 11,2 кв.м., тамбурів площею 2,0 кв.м. та 2,2 кв.м. Іншими співвласниками будинковолодіння є: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], (квартира № 1, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.12.2000 року, виданого згідно рішення виконкому ВМР від 04.12.2000 року №1694); [PERSON], [PERSON] (квартира № 2, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру в багатоквартирному житловому будинку від 09.09.2010 року, виданого на підставі рішення виконкому ВМР від 09.09.2010 року №1909). Земельна ділянка, на якій розташоване будинковолодіння, перебуває у власності ОСББ «Підкова-7», що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. Відповідач [PERSON] самочинно побудувала прибудову «А1», «а2», вольєр для собак та вигрібну яму і за самочинне будівництво [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності. Здійснене нею самочинне будівництво призводить до перешкод в користуванні належним позивачу майном - квартирою [ADDRESS], оскільки сіни «а2» з димоходом прибудовані до житлового будинку «А» до зовнішньої стіни квартири №3 розміром 1,01, і це призвело до перерозподілу навантажень, в кімнаті №3 утворилась осадова горизонтальна тріщина між перекриттям і зовнішньою стіною та осадові вертикальні тріщини на всю висоту в кутах кімнати, порушено суцільність та просідання. Внаслідок проведеного [PERSON] будівництва, газові труби, через які здійснюється опалення та газопостачання квартири позивачки, опинились всередині квартири відповідачки, оскільки прохід, який існував між прибудовою «а2» та будинком «А», забудований. Просила усунути їй перешкоди в користуванні майном - квартирою [ADDRESS] шляхом знесення за рахунок [PERSON] самочинної прибудови - сіней «а2», що складаються з приміщень 3-3, 3-4, димоходу. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити вимоги [PERSON] Пояснив, що відповідачкою самочинно збудовані приміщення: 3-3, 3-4, 3-6, 3-8. Позивачка ставить питання лише про знесення самочинних приміщень 3-3, 3-4, димоходу, оскільки вони впритул прибудовані до її будинку і це призвело до його перенавантаження та руйнації, що порушує права позивачки як власника, тому вона з 2010 року не проживає у належній їй частині будинку. Питання про знесення інших самочинно збудованих приміщень позивачка не ставить, оскільки вони їй не заважають. В судовому засіданні представник відповідача - [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що 20 років позивачка не заперечувала проти добудови, яку зробила відповідачка, а руйнація відбувається через те, що протягом 30 років позивачка не робила ремонти у будинку і останніх 7 років у ньому не проживає, не опалює його. Будинок почав руйнуватись із середини через неналежний догляд. У всіх кімнатах, що належать [PERSON], є тріщини. Вважає, що даний позов заявлений безпідставно, оскільки прибудова [PERSON] не має спільної конструкції із житлом позивачки і оскільки позивачка не проживає у належній їй частині будинку, її права не порушені. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що вона із позивачкою завжди була у добрих відносинах і саме [PERSON] пропонувала їй здійснити добудову до своєї хати, переконувала її про необхідність поліпшення житлових умов, але в даний час позивачка змінила свою позицію, навіть незважаючи на те, що вона пропонувала зробити ремонт за свої кошти і вирішити спір мирним шляхом. В судові засідання 30.10.2014 року, 03.12.2014 року відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] повторно не з`явились. Відповідачка причини неявки суду не повідомила, представник подав повторно заяву про відкладення розгляду справи, проте відповідно до ст. 169 ЦПК України і враховуючи те, що сторони надавали пояснення та докази в підтвердження заперечень, суд вважав можливим розглянути справу у їх відсутність. Треті особи - [PERSON], Інспекція ДАБК у Вінницькій області, ОСББ «Підкова-7» та їх представники в судові засідання не з`являлись, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 36 ЦПК України справа була розглянута у їх відсутність. Вислухавши пояснення відповідачки [PERSON], представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.11.1999 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення від 26.11.1999 року №1583 (а.с. 7). Відповідно до технічного паспорту загальна площа її квартири - 39,5 кв.м., квартира складається із двох кімнат - 11,7 кв.м. та 12,4 кв.м., кухні, площею 11,2 кв.м., тамбурів 2,0 кв.м., та 2,2 кв.м. (а.с. 8-9). Відповідачі [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.04.1996 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради згідно рішення від 25.04.1996 року №303, що складало 4/25 частки будинку; згідно рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 04.11.2002 року №2-2461/02 розділено спільне майно між подружжям та визнано право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], за [PERSON], а на користь [PERSON] стягнуто з [PERSON] грошову компенсацію за належну частку в спільному майні в сумі 355,25 грн. (а.с. 15, 16). Квартира № 1 за даною адресою належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В 2010 році [PERSON] закінчила самочинне будівництво до своєї частини будинку - приміщення «А1», сіней «а2» та господарських будівель, 22.07.2010 року дані об`єкти прийняті до експлуатації (а.с. 21-22). Рішенням виконкому Вінницької міської ради від 29.07.2010 року № 1568 (п. 1.3 рішення) затверджено акт прийняття в експлуатацію переобладнаних приміщень, прибудов і надбудов до будинку [PERSON] На підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 09.09.2010 року № 1909 оформлено за [PERSON], [PERSON] право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS], житловою площею 72,9 кв.м., загальною - 129,3 кв.м. (а.с. 23). 09.09.2010 року видане відповідне свідоцтво про право власності, яке зареєстроване в БТІ (а.с. 24, 25). Проте, згідно постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду 19.10.2011 року, залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.05.2012 року, рішення виконкому від 29.07.2010 року № 1568, яким було затверджено акт прийняття в експлуатацію приміщень від 22.07.2010 року, визнано протиправним і скасоване (а.с. 34-35, 36-37). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.09.2013 року №206/5105/2012 позов [PERSON] до виконкому ВМР, [PERSON], [PERSON], третя особа - Реєстраційна служба Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про визнання незаконним рішення та скасування реєстрації права власності задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано п. 6 рішення виконкому ВМР №1909 від 09.09.2010 року щодо оформлення права приватної спільної часткової власності [PERSON] на 2/3 частини, [PERSON] на 1/3 частину чотирикімнатної квартири [ADDRESS], житловою площею 72,9 кв.м., загальною площею 129,3 кв.м., «п/А1» - погріб, «Е» - сарай. Визнано незаконним та скасовано п.16 рішення виконкому №1909 від 09.09.2010 року в частині видачі КП «ВМБТІ» свідоцтва про право власності згідно з п.1-15 цього рішення, взамін рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 04.11.2002 року справа №2-2461-02, свідоцтво про право власності на житло від 25.04.1995 року, виданого на підставі рішення виконкому від 25.04.1996 року №303. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру в багатоквартирному будинку, виданого 09.09.2010 року [PERSON], [PERSON](а.с. 38-40). Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 19.11.2013 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.09.2013 року в цій частині залишено без змін. (а.с. 41-42). Отже, прибудова (сіни) «а2», що складається приміщень 3-3, 3-4 (позначена в технічному паспорті, виготовленому КП ВМБТІ 02.02.2010 року (а.с. 139), відновлена в статусі самочинного будівництва. З метою з`ясування обставин, що мають значення для справи і за клопотанням представника відповідача [PERSON] була призначена будівельно-технічна експертиза. 13.08.2014 року експертом НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області наданий висновок № 14 (а.с. 131-135), відповідно до якого прибудова - сіни літ. «а2» - у місці примикання до зовнішньої стіни квартири №3 житлового будинку літ. «А» має відставання по всій висоті від основи покрівлі в сторону збільшення, тобто розширення розміром від 0,5 см до 2,5 см. Характер даного відхилення дозволяє стверджувати, що сіни літ. «а2» прибудовані до частини житлового будинку літ «А» призвели до перерозподілу навантажень, у зв'язку з цим утворилися вертикальні тріщини майже на всю висоту у кутах та горизонтальна тріщина між перекриттям і зовнішньою стіною приміщення кімнати №3 квартири №3 ([PERSON]). Також при проведенні будівельних робіт при будівництві прибудови було порушено цілісність фундаменту частини житлового будинку літ. «А», що являється одним із факторів виникнення вищезазначених горизонтальних та вертикальних тріщин. Утворення осадової горизонтальної тріщини між перекриттям та зовнішньою стіною та вертикальних тріщин в кутах при зовнішні стіні кімнати 3 квартири № 3 не є підставою вважати, що власник квартири № 3 - [PERSON] не здійснювала протягом тривалого часу будь-яких ремонтних та оздоблювальних робіт в своїй квартирі у житловому будинку [ADDRESS]. З метою уточнення та роз`яснення висновку в судове засідання була викликана експерт [PERSON], яка пояснила, що прибудова «а2» лише примикає до будинку, наявність з`єднувальних елементів не встановлена, але така будівля вважається прибудовою. Тріщини у квартирі позивачки є чисельними. Основні вертикальні тріщини у кімнаті виникли від просідання фундаменту через самочинну прибудову «а2». Основна будівля стара, фундамент ветхий, тому при будівництві прибудови він просів. Крім того, було замокання над вікном і підвіконням. Щоб не мати такої проблеми, потрібно було перед початком будівництва [PERSON] зробити технічний звіт про стан конструктивних елементів і отримати відповідний проект та дозвіл на будівництво. Для запобігання подальшої руйнації будівлі [PERSON] необхідно підсилити фундамент, але для цього слід визначити технічний стан фундаменту, провести геодезичне дослідження ґрунту тощо. Косметичний ремонт не зможе запобігти подальшій руйнації, лише капітальний ремонт квартири [PERSON] зможе усунути вищезазначені проблеми. Подальшу руйнацію експерт передбачати не може. Також через те, що будинок старий, вона не може спрогнозувати, які будуть наслідки для будівлі [PERSON], у разі знесення прибудови «а2». Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ст. 319, ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. На підставі досліджених доказів суд встановив, що права позивачки [PERSON] як власника порушуються, оскільки самочинно збудована відповідачкою прибудова - сіни «а2», що складається з приміщень 3-3, 3-4, димоходу, заподіяла шкоду частині будинковолодіння, яким користується [PERSON] і призвела до руйнації житла [PERSON] - квартири [ADDRESS]. Здійснити прибудову самочинно збудованих [PERSON] сіней «а2» та прибудови «А1», що розташовані по [ADDRESS] неможливо без повного знесення даних будівель, про що зазначено експертом у висновку № 908 судової будівельно-технічної експертизи, виготовленого Подільським центром судових експертиз 15.07.2010 року (а.с. 30-33). Згідно ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Судом неодноразово надавався строк для вирішення спору, в тому числі для проведення ремонту [PERSON], проведення перебудови, проте сторони не домовились з приводу мирного врегулювання конфлікту. За таких обставин, позов [PERSON] є доведеним і таким, що підлягає задоволенню. При ухваленні даного рішення суд також приймає до уваги роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)». В підтвердження заперечень відповідачка [PERSON] надала акти від 14.11.1994 р., 26.01.2009 року, 29.12.2009 року, 17.03.2011 року, 26.11.2012 року, 17.03.2011 року, в яких сусіди повідомили, що [PERSON] не заперечувала щодо здійснення прибудови [PERSON], в будинку [PERSON] не проживає, проте суд вважає, що відомості, викладені в актах, не можуть спростувати доводи позивача і докази, що містяться в матеріалах справи, які підтверджують факт порушення [PERSON] прав позивача [PERSON] Судові витрати [PERSON], що полягають у сплаті судового збору в сумі 229,40 грн. (а.с. 1) та витрат на надання правової допомоги в сумі 3166 грн. (квитанції від 09.04.2014 р., 22.10.2014 року, а.с. 179-182) відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved