Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку у спільному майні та визнання права власності. 31.01.2013року відповідач [PERSON] надав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], [PERSON] про визнання порядку користування квартирою. У судовому засіданні за клопотанням представників позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] була призначена будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої було поставлені питання, так як сторони посилались на те, що співвласникам [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить спірна квартира на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.06.1996р. Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду за р№ 1-96-69137. З урахуванням того, що добровільно поділити квартиру вони не можуть, бо між ними склалися стосунки, які не передбачають вільного володіння, користування та розпорядження майном, оскільки вони не є членами однієї родини. Ухвалою суду від 18.02.2014року було призначено судову будівельну -технічну експертизу, яка була проведена Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім..Засл. проф..М.С. Бокаріуса. Висновок судової будівельно-технічної експертизи № 10853/739 було складено та направлено до суду. Сторони належним чином були ознайомлені з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 10853/739, та позивач враховуючи висновок експертизи уточнив свої позовні вимоги посилаючись на те, що в наданому висновку судової будівельно - технічної експертизи вже врахована, як об'єднана частка співвласників, позивачів по справі, у порядку користування спірною квартирою запропоновано 1 варіант порядку користування квартирою при цьому частки [PERSON] та [PERSON] враховані, як об'єднана частина, та запропоновано варіант порядку користування квартирою без проведення переобладнань. Згідно заяви поданої [PERSON], в якій він заявляє про те, що досягнуто згоди з матір'ю [PERSON] по всім питанням щодо володіння, користування та розпорядження власним нерухомим майном [ADDRESS], і добровільно відмовляється від своєї частки на користь [PERSON], та просить суд припинити його право власності на нерухоме майно, а саме на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та визнати у судовому порядку за [PERSON] 2/3 частини квартири на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS]. В порядку уточнення позовних вимог позивачі просять: - визнати право користування за [PERSON] на приміщення, які зазначені у 1 варіанті на індивідуальне користування 2/3 частини квартири по [ADDRESS] на наступні приміщення: - житлову кімнату « 2» площею 15,1 к.м; - вбудовану шафу « 4» площею 0,9 кв.м; - балкон площею 1,2 кв.м У спільне користування співвласників: - коридор « 1» площею 4,9 кв.м; - коридор « 3» площею 3,0 кв.м; - кухня « 6» площею 7,8 кв.м; - ванна кімната « 7» площею 3,1 кв.м. - вбиральня « 8» площею 1,4кв.м. - припинити у спірній квартирі [PERSON] право користування у квартирі [ADDRESS] [PERSON]: - житловою кімнатою « 2» площею 15,1 к.м; - вбудованою шафою « 4» площею 0,9 кв.м; - балконом площею 1,2 кв.м. - розділити особистий рахунок ([NUMBER]) на квартиру [ADDRESS] між співвласниками для укладення договору найму житлового приміщення для необхідності сплачувати комунальні платежі, надати ключі від квартири та вільний до неї доступ співвласнику [PERSON] та вселити її і зареєструвати право власності в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на 2/3 частки квартири за адресою [ADDRESS] загальною площею 50,6 кв.м. Крім того, під час розгляду справи [PERSON] зареєструвала шлюб і змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», про що свідчить довідка про зміну прізвища та свідоцтво про укладання шлюбу, які надані до суду. Представник позивачів [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та частково задовольнити зустрічні позовні вимоги, та розглядати справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явилася, ознайомлена з уточненими позовними вимогами, які підтримала у повному обсязі та надала до суду заяву в якій зазначила, що просить дану справу розглядати за її відсутністю, по суті позовних вимог повідомляє, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення та просила задовольнити зустрічні позовні вимоги. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що первісний позов та зустрічний позов обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.06.1996р. Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду за р№ 1-96-69137 співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Сторони визнали, що відповідно до висновку судової будівельно - технічної експертизи № 10853/739 і варіант порядку користування квартирою з відступом від ідеальних часток співвласників є правомірним. Право власності не заперечували визнати у тому порядку, як запропоновано у первісному позові з урахування уточнень та укладення окремого договору найму житлового приміщення для кожного співвласника окремо, вселення та реєстрації права власності за співвласниками [PERSON] на 2/3 частки квартири [ADDRESS] та [PERSON] на 1/3 частку квартири, припинивши право власності [PERSON] на 1/3 частку спірної квартири на підставі його заяви. Сторони не заперечували та просили врахувати зміну призвіща [PERSON], на підставі наданих до суду належним чином посвідчених довідки про зміну приз віща та свідоцтва про укладання шлюбу від 02.06.2012року. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача за первісним позовом в частині визнання права власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS], де загальна площа становить 50,6 кв.м. за [PERSON] , [INFO] та вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання права власності на 13 частину квартири [ADDRESS], де загальна площа становить 50,6 кв.м. за [PERSON]. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є не можливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України ), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Оскільки, співвласник [PERSON] надав до суду заяву в якій просив припинити його право власності, оскільки з співвласником його матір'ю, співвідповідачем по справі вирішені всі питання щодо володіння, користування та розпорядження спірним нерухомими майном суд відповідно до ст.. ч.1 ст.365 ЦК України- право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників також задовольняє у цій частині позовні вимоги. Крім того, відповідно до ст..ч.2 ст.810 ЦК України - Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. Відповідно до ст. 405 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ст. 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно статті 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду України №2 від 10.3.1989 №13 від 25.12.92 №15 від 265.05.98 про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України - у справах про визнання наймача або членів його сім'ї таким, що втратили право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким. Що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Outcome: partial