Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

[PERSON] позов мотивує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано 29 грудня 2005 року. Від шлюбу у них народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.03.2009 року ухвалено стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі, у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 22.01.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час у позивача погіршився стан здоров`я, у 2018 році їй було проведено оперативне втручання з видалення частини щитовидної залози, після чого вона раз на півроку змушена проходити повне медичне обстеження, вартість аналізів становить 1500 гривень, змушена постійно приймати гормональні препарати, вартість яких становить 100 грн. на місяць. В зв`язку з її хворобою витрачаються значні кошти на лікування. У їх дочки також незадовільний стан здоров`я. Як зазначено в заключенні ЛКК № 63, виданому комунальним закладом «Луцька міська дитяча поліклініка», діагноз [PERSON] : плоско-вальгусна деформація обох стоп. Доньці рекомендовано ортопедичне взуття, устілки-супінатори, проведення курсу масажу, зайняття фізкультурою в спецгрупі, санаторно-курортне лікування, огляд ортопеда два рази в рік, у зв`язку з чим нею витрачаються кошти на аналізи, УЗД інші лабораторні дослідження, необхідні для планового огляду, в сумі близько 2000 гривень на рік. Вона постійно купує дитині ортопедичне взуття, на яке витрачає 1000 гривень щомісячно, устілки по 250 гривень, два рази на рік дитина проходить курс масажу, вартість одного курсу масажу становить 1300 гривень. Крім цього, дитина постійно проходить рекомендовані лікарем фізпроцедури. Вартість лікування, медичного обстеження та придбання ортопедичного взуття та устілок на доньку в загальній сумі становить 1600-1700 гривень щомісячно. Крім того, на даний час у позивача значно погіршився матеріальний стан. Вона працювала у ТзОВ «Анекс Плюс» на посаді швачки, але у зв`язку з неналежною виплатою заробітної плати, змушена була звільнитися з роботи, оскільки їй не вистачало коштів на утримання доньки, лікування, а тому періодично їздить на заробітки до республіки Польща. Їх донька [PERSON] є студенткою платної форми навчання Волинського коледжу Національного університету харчових технологій за спеціальністю кухар, що стверджується договором про надання освітніх послуг між Волинським коледжем НУХТ та фізичною особою та довідкою № 928, виданою Волинським коледжем НУХТ 04.09.2019 року. Вартість навчання за даний навчальний рік становить 8800 гривень, що в місяць складає 733 гривні. Крім цього, в місяць на харчування дитини в коледжі та на виробничі закупи продуктів харчування для відповідного професійного навчання, нею витрачається 1000 гривень, на купівлю канцтоварів і навчальних посібників витрачається близько 300 гривень. Також транспортні витрати, пов`язані з навчанням доньки в освітньому закладі, становлять 200-300 гривень; в загальному збільшились витрати на утримання дитини, зросла вартість продуктів харчування та непродовольчих товарів. Загальні місячні витрати на потреби дочки [PERSON] оцінює у 10000 гривень. В свою чергу відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дочки. Останній є працездатною особою, на обліку у психіатричній лікарні не перебуває, у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей не має. Іншої сім`ї [PERSON] не створив. Відповідач працює на посаді менеджера з продажу пластикових вікон та дверей у ТОВ «Еталон-Луцьк». Крім офіційно встановленої мінімальної заробітної плати, [PERSON] отримує систематичні додаткові неофіційні виплати на підприємстві, які пов`язані з рівнем завантаженості підприємства. Щомісячні доходи (заробіток) відповідача на даному підприємстві становлять від 15000 гривень до 20000 гривень. Звернення її до [PERSON] щодо надання матеріальної допомоги на утримання доньки у збільшеному розмірі бажаних результатів не дали. Посилаючись на наведене, позивач просила суд збільшити розмір аліментів, утримуваних із [PERSON] , згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.03.2009 року, та просила стягувати в її користь аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, замість 500грн. щомісячно 5000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму в залежності від віку дитини, згідно чинного законодавства, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до виповнення [PERSON] повноліття. Від відповідача надійшов відзив, який обґрунтовує тим, що позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів визнає частково, а саме: погоджується на сплату аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, в решті суми позовних вимог просить відмовити, мотивуючи тим, що згідно норм чинного сімейного законодавства слідує, що аліменти в твердій грошовій сумі призначаються судом за умови наявності у платника аліментів нерегулярного доходу, а розмір аліментів встановлюється в тому числі з врахуванням спроможності їх сплачувати. Він постійного джерела доходу не має, є безробітним. Має нерегулярні заробітки за кордоном, роботу за місцем проживання знайти не в змозі. Підприємницькою діяльністю не займається, у власності об`єктів чи земельних ділянок, які можуть приносити дохід також не має. За адресою його місця проживання проживає його одинока матір, яка є пенсіонеркою, якій він змушений також надавати матеріальну допомогу. Крім того, на даний час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою має намір створити сім`ю. У зв`язку з викладеними обставинами, а також з врахуванням того, що позивач зобов`язана в однаковій мірі з ним нести обов`язок по утриманню спільної дитини, вважає справедливим буде встановити аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам СК України і згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» становить (2 118 грн. х 50%) = 1 059,00 грн. в місяць. В решті позовних вимог позивача просить відмовити. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши суду відзив на позовну заяву, згідно з яким не заперечує щодо стягнення з нього на утримання доньки [PERSON] аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В решті позову просить відмовити. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Як вбачається з рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 березня 2009 року у справі № 2-2245/2009 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, суд ухвалив: стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22 січня 2009 року. При визначенні такого розміру аліментів суд виходив з прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік», положень ч.2 ст.182 СК України та врахував, існуючі на той час фактичні обставини у кожної із сторін. Відповідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181, ст.ст.183, 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Судом встановлено, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дитини у збільшеному розмірі. Як слідує із змісту ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, які мають істотне значення. Таким чином, визначаючи змінений розмір стягуваних аліментів, суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, та матеріальне становище сторін. Крім того, суд бере до уваги, що з часу ухвалення вищевказаного рішення суду про стягнення аліментів, змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, а тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Як слідує з роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили. Крім того, судом встановлено, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів з відповідача, погіршився матеріальний стан та стан здоров`я позивача, що підтверджуються доданими до позовної заяви медичними довідками. З матеріалів справи випливає, що неповнолітня донька сторін навчається у Волинському коледжі Національного університету харчових технологій. Вартість навчання за навчальний рік становить 8800грн. Крім цього, неповнолітня потребує значних витрат на покращення стану здоров`я. За таких обставин, суд вважає необгрунтованими посилання відповідача на те, що з нього в користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, такий розмір аліментів не буде достатнім для матеріального забезпечення неповнолітньої дитини сторін. За таких обставин, суд дійшов висновку, що слід задовольнити позов частково, збільшивши розмір аліментів, стягуваних згідно з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 березня 2009 року у справі № 2-2245/2009 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти на користь позивача, на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1600грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial