Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

[PERSON] у своїй позовній заяві просив ухвалити рішення, яким зупинити стягнення аліментів згідно рішення Рожнятівського районного суду від 21 липня 2011 року на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] . Стягувати з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 1500 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду та до досягнення ним повноліття. Стягнути з [PERSON] раніше виплачені аліменти в сумі 12000 гривень, які нею не були витрачені для забезпечення сина. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що 21 липня 2011 року Рожнятівським районним судом стягнуто з нього на користь [PERSON] , аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1000 гривень, щомісячно. З серпня 2019 року, син [PERSON] проживає з ним по [ADDRESS] , тобто більше року син проживає з ним та перебуває на його утриманні. Відповідачка постійно отримує від нього аліменти на сина в розмірі 1000 гривень, які не використовує на забезпечення дитини, та в добровільному порядку не бажає повернути вказані кошти. Йому важко самостійно забезпечити дитині належні умови, оскільки він постійно платить аліменти, а відповідачка працює в Чехії, тому має можливість також утримувати їхнього сина та сплачувати аліменти. 15 грудня 2020 року [PERSON] подав заяву про збільшення розміру аліментів, просив стягувати з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 2500 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду та до досягнення ним повноліття. У своїй позовній заяві [PERSON] просила суд ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, стягуваних рішенням Рожнятівського районного суду на утримання дочок з 1300 гривень на одну дитину до 2500 гривень на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що в них з [PERSON] є троє неповнолітніх дітей, син [PERSON] , [INFO] та дочки: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Син на даний час проживає у батька, проте з нею проживають їхні дочки, а розмір аліментів присуджений рішенням суду на даний час є занадто малим. Відповідач працює закордоном та має реально високі доходи, тому може сплачувати на утримання дочок аліменти у більшому розмірі. В судовому засіданні [PERSON] та його представник - адвокат Халус М.М. просили відмовити в задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів, оскільки матеріальне становище [PERSON] є нестабільним. Не заперечили, що [PERSON] працює за кордоном. Свої позовні вимоги [PERSON] вважає підставними. Син [PERSON] , з серпня 2019 року проживає з ним, тобто сплачені ним аліменти [PERSON] в загальній сумі 12 тисяч гривень не витрачала на утримання сина, тому вказані кошти підлягають поверненню. Оскільки, [PERSON] працює за кордоном, то має також брати участь в утриманні сина. Вважає, що за своїм матеріальним становищем, [PERSON] може сплачувати аліменти на сина в розмірі по 2500 гривень щомісячно. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання дочок, то такі стягуються з нього відповідно до рішення суду. На даний час, він не має можливості платити аліменти у збільшеному розмірі. В судовому засіданні [PERSON] та її представник адвокат Родіков І.С. просили відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. [PERSON] суду пояснила, що після розлучення діти проживали з нею. Не заперечила, що на даний час, син проживає з батьком, та фактично перебуває на його утриманні. Однак, їхні з [PERSON] дочки, у зв`язку з ростом потребують більших витрат. Їй самій важко утримувати двох дочок, тому стягувані з [PERSON] аліменти слід збільшити до 2500 гривень на місяць на кожну дитину. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи суд, вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, а позов [PERSON] підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України). Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають троє дітей - сина [PERSON] , [INFO] та дочок [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , на утримання яких, [PERSON] сплачує на користь [PERSON] згідно судових рішень аліменти (а.с.6-9). Згідно рішення Рожнятівського районного суду від 15 вересня 2020 року, яке набрало законної сили 03 грудня 2020 року син сторін - [PERSON] залишений на проживання з батьком. Верховний Суд неодноразово в усталеній практиці наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Так, за правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі, у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку, має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому це можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Наведене відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 15 травня 2019 року, справа № 511/219/18. Таким чином, враховуючи предмет і зміст заявленого позову та надані докази, зокрема, що наявне рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , однак син проживає разом із позивачем [PERSON] і у зв`язку з цим [PERSON] пред`явлено позов про припинення стягнення з нього аліментів та стягнення аліментів на його користь на утримання сина, суд вважає, що стягнення на підставі виконавчого листа № 2/0913/1438/11 номер провадження 2/748/11 на підставі рішення суду від 21 липня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1000 (одна тисяча) грн., щомісячно, необхідно зупинити. З врахуванням того, що син [PERSON] , проживає разом із [PERSON] а матеріальне становище [PERSON] дозволяє брати участь в утриманні дитини, то з неї слід стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини. Що стосується вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь раніше виплачених аліментів в сумі 12000 (дванадцять тисяч) гривень, то суд вважає, що такі не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно ч.2 ст.445 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Суд, враховуючи наведені норми матеріального права, надаючи належну оцінку тим обставинам, що між сторонами були триваючі судові спори щодо визначення місця проживання дитини, що виключає можливість суду позбавити [PERSON] відповідного права отримувати від [PERSON] аліменти на цю дитину. Крім того, [PERSON] не доведено, що сума сплачених ним аліментів у розмірі 12000 гривень, була витрачена [PERSON] не в інтересах їхнього сина [PERSON] . Що стосується позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, суд приходить до наступного висновку. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Рожнятівського районного суду від 07 травня 2019 року з [PERSON] , на користь [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1300 гривень на кожну дитину. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На даний час у [PERSON] виникла потреба в наданні їй матеріальної допомоги, оскільки збільшилися витрати на дітей у зв`язку з ростом, відповідач, як батько повинен надати таку матеріальну допомогу у вигляді аліментів. Суд приймає до уваги ту обставину, що відповідач фізично здоровий, здатен працювати та забезпечувати належне матеріальне утримання своїх дітей, тому він повинен сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж встановлений рішенням суду. При встановлених обставинах справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи рівний обов`язок обох батьків щодо утримання дітей, враховуючи зміну обставин, що впливають на визначений судом розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] , а саме припинення стягнення аліментів за даним рішенням та присудження аліментів на утримання дитини, що проживає з ним, суд вважає, що позовні вимоги щодо зміни розміру аліментів на дітей, які проживають з матір`ю з 1300 гривень на місяць на одну дитину на 2500 гривень підлягають задоволенню, як обґрунтовані. Згідно абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст. 180-184,192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial