Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Адвокат Філіппов Ю.Г. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування вимог зазначив, що 21.08.2020 року о 11:45 год [PERSON] керуючи мопедом «VIPER», рухалася по вул Центральна 65, с.Новоградківка, Овідіопольського району, Одеської області. Водій автомобіля «BMW» [PERSON] їхав позаду мопеда по тій самій смузі, та мав намір здійснити маневр обгону, але не переконався в тому, що водій транспортного засобу який рухався попереду, не подав сигнал про намір повороту ліворуч. Внаслідок чого [PERSON] здійснив зіткнення з лівою боковою частиною мопеду під керуванням [PERSON] , порушив вимоги п. п.12,4, 14.2 Правил дорожнього руху. Внаслідок пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.11.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Також представник позивача зазначив, що [PERSON] 21.08.2021 року звернулася до Овідіопольської центральної районної лікарні з тілесними ушкодженнями, завданими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Після обстеження була госпіталізована в хірургічне відділення лікарні з діагнозами: закрита черепно-мозкова травма, забій голови, струс головного мозку, велика кількість забоїв голови та тулуба. [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 21.08.2020 року по 28.08.2020 року, пройшла ряд обстежень. В подальшому [PERSON] знаходилася під наглядом свого сімейного лікаря. Внаслідок ушкодження здоров`я позивач зазнала фізичного болю, страждань та душевного болю. Завдані їй травми, тривалість одужання та відновлення здоров`я порушили звичайний спосіб життя позивача негативно позначилися на відносинах з оточуючими, потребували додаткових зусиль для організації свого життя, оцінює моральну шкоду розміром в 3000, 00 грн. Під час ДТП було пошкоджено транспортний засіб, що належить позивачу мопед «VIPER», ремонт якого коштував їй 2000,00 грн, вона самостійно шукала кошти для його ремонту. Це спричинило виникнення пригніченого стану, негативних переживань, що позначилося на самопочутті позивача та її відносинах з оточуючими. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду у розмірі 5\~376,64 грн, та моральну шкоду у розмірі 3 000 грн, а також просив судові витрати покласти на відповідача. 12.04.2021 року відкрито провадження у справі та в порядку ст.ст. 274, 279 ЦПК України призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, від її представника надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з`явився, чіткою позиції щодо визнання позову від відповідача не було, спочатку визнавав позовні вимоги, потім змінив свою думку та не визнав позовні вимоги в повному обсязі, відзиву на позов до суду не подав. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.08.2020 року, о 11:45 год., водій [PERSON] керуючи автомобілем «BMW», реєстраційний номер [NUMBER] , по вул. Центральна, 65 в с. Новоргадківка Овідіопольського району Одеської області, не вибрав безпечну швидкість руху в населеному пункті, перед початком маневру обгону не переконався в тому, що водій транспортного засобу, який рухався попереду по тій смузі, не подав сигнал про намір повороту ліворуч, допустив зіткнення з лівою боковою частиною мопеду «Vіper», без реєстраційного номеру, під керуванням [PERSON] , яка рухалась попереду в попутному напрямку та здійснив поворот ліворуч, в наслідок чого водій мопеду отримала тілесні ушкодження, в результаті чого, водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 12.4, 14.2 ПДР. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області 13.11.2020 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова Овідіопольського районного суду Одеської бласті набрала законної сили 24.11.2020 року. Відповідно до ст.\~1166\~ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала. Частиною 1\~ст. 1187 ЦК України\~передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2\~ст. 1187 ЦК України) При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки») Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч.ч. 4, 6 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166\~ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Пунктом 16 Постанови передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ДТП відбулось з вини відповідача [PERSON] , який на правовій підставі керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Овідіопольського районного суду від 13.11.2020 року, то сума відшкодування має бути стягнута саме з нього в розмірі спричиненої позивачу матеріальної шкоди, яка підтверджена медичною довідкою від 22.08.2020 року і з доданим до неї чеком на суму 1000,00 грн, а також чеками з аптек, загальна сума витрат за якими становить 2\~376,54 грн, в загальній сумі 3376, 54 грн. Між тим, суд критично ставиться до твердження представника позивача щодо ремонту транспортного засобу мопеду«VIPER» загальною вартістю 2000,00 грн, оскільки до позову не додано доказів, щодо відновлення транспортного засобу, калькуляції відновлювального ремонту транспортного засобу позивача, та взагалі відсутні відомості про те, які несправності були в даному транспортному засобі після ДТП. Суд наголошує, що відповідно до частини другої\~статті 13 ЦПК України\~збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно частини третьої та четвертої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Оскільки позивач та його представник не з`явилися у судові засідання, суд був обмежений, згідно пункту 3 частини п`ятої\~статті 12 ЦПК України, у праві роз`яснити у випадку необхідності позивачу його процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Щодо вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на користь позивача моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 3000,00 грн суд зазначає наступне. Згідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2\~ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу були спричинені моральні страждання, які полягали у моральних стражданням з приводу пошкодження належного майна, а також душевних страждань перенесених під час ДТП. Судом встановлено, що порушення правил\~безпеки руху\~з боку\~відповідача заподіяло\~позивачу моральні\~страждання, у зв`язку з чим вважає за необхідним задовольнити їх на заявлену суму 3000,00 грн, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли підтвердження під час судового засідання, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією № 43925 від 26.03.2021 року, тобто із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial