overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

[PERSON] у березні 2017 року звернувся із позовною заявою в Дарницький районний суд м. Києва про розірвання шлюбу, зареєстрованого у вересні 2011 року, посилаючись на те, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем у нього припинились, спільне життя не склалось, спільного господарства сторони не ведуть, тому вважає, що шлюб зберегти неможливо та недоцільно. Від шлюбу подружжя має спільну дитину, [PERSON], [INFO]. . Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання також не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 16 вересня 2011 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 418. Від шлюбу подружжя має спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам неповнолітньої дитини, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права дітей, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

[PERSON] у березні 2017 року звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів на утримання дитини та стягнення аліметів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/4 частини його доходів, посилаючись на те, що з відповідачем вони пребували у зареєстрованому шлюбі і мають спільну дитину [PERSON], [INFO], а відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає. Позивач звернулася до суду з письмовою заявою, про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити, з вищенаведених підстав, справу розглянути у її відсутності. Відповідач подав заяву про те, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], однак батько відповідач по справі, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Данні обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження дитини серія І-ОК № 336165 від 13.09.2016 р. та визнаються відповідачем. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання спільної дитини аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 24.03.2017р. та до досягнення дитиною повноліття та стягувати з відповідача на утримання [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісяця починаючи з дня звернення до суду 24.03.2017р та до досягнення дитини трирічного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[PERSON] у березні 2017 року звернулась із позовною заявою до Дарницького районного суду м. Києва про розірвання шлюбу, зареєстрованого у липні 2014 року, посилаючись на те, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем у неї припинились, спільне життя не склалось, спільного господарства сторони не ведуть, тому вважає, що шлюб зберегти неможливо та недоцільно. Від шлюбу подружжя дітей не має. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через засоби масової інформації, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 05 липня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1200. Від шлюбу подружжя дітей не має. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] у березні 2017 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. У своїй заяві вказує на те, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина у виді земельної ділянки (паю), що розташована на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області. З метою прийняття спадщини після смерті матері заявник звернулася до приватного нотаріуса Лохвицького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено, так як у свідоцтві про народження заявниці у графі «мати», ім'я матері зазначено як [PERSON], що не відповідає імені зазначеному у свідоцтві про смерть. Указані розбіжності перешкоджають заявнику оформити спадщину після смерті матері. Установити факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] інакше як у судовому порядку, неможливо. Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Заінтересована особа - [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви, пояснила що заявник її рідна сестра, вони обидві є спадкоємцями померлої [PERSON] за заповітом. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: [INFO] померла [PERSON] (а.с.5). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина у виді земельної ділянки (паю), що розташована на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області. [PERSON] є рідною дочкою та спадкоємицею першої черги за заповітом майна померлої [PERSON] ( а.с.9) Проте, при зверненні до Лохвицької державної нотаріальної контори з метою отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно померлої [PERSON], заявнику було відмовлено, оскільки у свідоцтві про народження заявниці, а саме, у графі «мати», ім'я її матері зазначено «[PERSON]», що не відповідає імені, зазначеному у свідоцтві про смерть [PERSON]- [PERSON]. Інакше, як у судовому засіданні факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON]установити неможливо. Указані обставини перешкоджають [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] Викладене також підтверджується: - показаннями свідка [PERSON], яка підтвердила у судовому засіданні, що [PERSON], дівоче прізвище [PERSON], є дочкою [PERSON]; - копією свідоцтва про смерть [PERSON] [NUMBER] (а.с.5); - копією свідоцтва про народження [PERSON], [NUMBER] ( а.с. 9), де ім'я її матері помилково зазаначено як [PERSON]; - копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 25); - копією заповіту згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла своїм дочкам: [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 52); - іншими матеріалами справи. Згідно п.1 ч.1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки у судовому засіданні дослідженими доказами по справі підтверджується факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] - заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] у березні 2018 р. звернувся до суду з заявою згідно з якою просив встановити факт, що [PERSON], [INFO], громадяника України померла [INFO] у м. Горлівка Вимоги заяви мотивовані тим, що документи, видані йому на підтвердження факту смерті бабусі, не визнаються в Україні, що в свою чергу перешкоджає йому отримати свідоцтво про смерть. Заявник в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву відповідно до якої підтримує заявлені вимоги та просить розгляд справи провести у його відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог заяви за таких підстав. З огляду на особисті документи заявника, його батьками є [PERSON], та [PERSON], яка є донькою [PERSON], [INFO] Згідно зі свідоцтвом про смерть виданим [INFO] Микитівським відділом запису актів цивільного стану м. Горлівка Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР, громадянка України [PERSON], яка народилася [INFO] в м. Задонськ, Задонського району, Орловській області, помела у м. Горлівка [INFO] Факт смерті також підтвенрджується довідкою з місця проживання померлої. Проте, Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві відмовив онуку померлої [PERSON] в проведенні державної реєстрації смерті, пославшись на те, що вказані документи не підтверджують факт смерті, оскільки видані органами, що не визнаються в Україні. Статтею 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є: документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Оскільки, дані, що містяться в свідоцтві про смерть, узгоджуються з даними приватних документів померлої, з урахуванням того, що останні документи знаходяться у заявника, факт рідства померлої із заявником підтверджено належними документами, то суд знаходить доведеним, що [PERSON], [INFO], дійсно померла [INFO] у м. Горлівка. Належного документу на підтвердження смерті [PERSON], як це вбачається з наведеного, не має, а тому суд погоджується із заявником, що такий факт може бути підтверджено лише в судовому порядку, відповідно і на підставі ст. ст. 315, 317 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] у березні 2018 р. звернувся до суду з заявою згідно з якою просив встановити факт, що [PERSON], [INFO], громадянин України помер [INFO] у м. Луганськ Вимоги заяви мотивовані тим, що документи, видані йому на підтвердження факту смерті батька, не визнаються в Україні, що в свою чергу перешкоджає йому отримати свідоцтво про смерть. Заявник в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву відповідно до якої підтримує заявлені вимоги та просить розгляд справи провести у його відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог заяви за таких підстав. З огляду на особисті документи заявника, його батько є [PERSON], [INFO]. Згідно зі свідоцтвом про смерть виданим 10.01.2018 р. Жовтневим відділом запису актів громадянського стану Луганського міського управління юстиції ЛНР, громадянин України [PERSON], який народився [INFO] в пос. Святогоровка Допропольського району Донецької області, помер у м. Луганську [INFO]. Факт смерті також підтвенрджується довідкою з місця проживання померлого. Проте, Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві відмовив сину померлого [PERSON] в проведенні державної реєстрації смерті, пославшись на те, що вказані документи не підтверджують факт смерті, оскільки видані органами, що не визнаються в Україні. Статтею 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є: документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Оскільки, дані, що містяться в свідоцтві про смерть, узгоджуються з даними приватних документів померлого, з урахуванням того, що останні документи знаходяться у заявника, факт рідства померлого із заявником підтверджено належними документами, то суд знаходить доведеним, що [PERSON] дійсно помер [INFO]. у м. Луганськ. Належного документу на підтвердження смерті [PERSON], як це вбачається з наведеного, не має, а тому суд погоджується із заявником, що такий факт може бути підтверджено лише в судовому порядку, відповідно і на підставі ст. ст. 315, 317 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

[PERSON] у березні 2018 р. звернулась до суду з заявою згідно з якою просила встановити факт, що [PERSON], [INFO], громадянин України помер [INFO] року у м. Ровеньки Луганської області. Вимоги заяви мотивовані тим, що документи, видані їй на підтвердження факту смерті батька, не визнаються в Україні, що в свою чергу перешкоджає їй отримати свідоцтво про смерть. Заявник в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву відповідно до якої підтримує заявлені вимоги та просить розгляд справи провести у її відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог заяви за таких підстав. З огляду на особисті документи заявника, її батько є [PERSON], [INFO]. За копією паспорту, [PERSON], народився у м. Ровеньки Луганської області, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактично проживав за адресою: [ADDRESS] Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 3 виданого 05.01.2018 року ДУ «Луганське республіканське бюро судово-медичної експертизи», [PERSON] помер у м. Ровеньки Луганської області внаслідок гострого отруєння чадним газом. Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Статтею 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є: документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Оскільки, дані, що містяться в лікарському свідоцтві про смерть, узгоджуються з даними приватних документів померлого, з урахуванням того, що останні документи знаходяться у заявника, факт рідства померлого із заявником підтверджено належними документами, то суд знаходить доведеним, що [PERSON] дійсно помер [INFO] р. у м. Ровеньки Луганської області. Належного документу на підтвердження смерті [PERSON], як це вбачається з наведеного, не має, а тому суд погоджується із заявником, що такий факт може бути підтверджено лише в судовому порядку, відповідно і на підставі ст. ст. 315, 317 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

[PERSON] у березні 2018 року, через свого представника, заявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 26.03.2018р. У судовому засіданні позивач на вимогах позову наполягав, а відповідач позов визнав та не заперечував проти задоволення його вимог. Сторони зазначили, що примирення між ними неможливе. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебувають в шлюбі з 23.01.2010 року, від шлюбу мають сина [PERSON], який народився [INFO], сторони понад рік проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, дитина залишилась з матірю. Даних про наявність спору щодо утримання, місця проживання дитини, майнового спору, заява не містить. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Клопотання про зміну прізвища на дошлюбне від позивача не надходило. Судові витрати, за вказаного рішення, підлягають стягненню з відповідача відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

[PERSON] у березні 2019 року звернулася до суду з вказаним позовом, 26 березня 2019 року у даній справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін. В обгрунтування позову позивач вказала, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] , є батьками малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , та за рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 01.06.2016 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки на даний момент цієї суми явно недостатньо для утримання дитини на належному рівні, син навчається у школі та відвідує позашкільні заклади - школу юних десантників, басейн (дитяча група ФОК) та навчається додатково англійській мові, що потребує збільшення витрат на його утримання. Зазнаачє, що відповідач не надає допомоги та не бере уачсті у витратах на утримання сина , а майновий стан позивач не змінився, тому просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються, та збільшити їх розмір до 2000 грн. щомісячно. Сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Суд дослідив матеріали справ та встановив, що позов є обгрунтованим та підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01.06.2016 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Однак, цієї суми на сьогодні недостатньо для утримання дитини, що спонукало позивача звернутися до суду із позовом збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 ч. 1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає позовну вимогу про збільшення розміру аліментів обгрунтованою та задовольняє її.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

[PERSON] у березні 2020р. звернулась до суду з заявою про визнання фізичної особи своє доньки [PERSON] , [INFO] недієздатною та просила встановити над нею опіку, в зв`язку з тим, що донька душевно хвора. В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав повністю, просив заяву задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи в суді не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України: фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] , [INFO] страждає помірною розумовою відсталістю з поведінковими розладами внаслідок хвороби [PERSON] , внаслідок чого не може давати звіт своїм діям та керувати ними та потребує постійного стороннього догляду (опікунства), що підтверджується поясненнями представника заявника; висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №492 від 14.09.2020р., а тому її слід визнати недієздатною, такою, що потребує стороннього догляду та встановити опіку над [PERSON] , [INFO] , призначивши її матір [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

[PERSON] у березні 2020 року заявила позов про розірвання шлюбу, що був укладений нею з [PERSON] . [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, просить справу розглянути без її участі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує. [PERSON] в суд не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзиву на позов не надходило. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечувала. Судом встановлено таке. Сторони перебувають у шлюбі з 15.05.2019 року, на що вказує свідоцтво про шлюб (а.с. 3). Позивач в заяві вказує, що шлюб розпався через протилежні погляди на сімейне життя, з грудня 2019 року вони проживають окремо, будь-яких відносин не підтримують, поновлювати відносини не бажає. За таких обставин, відсутність заперечень відповідача, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання перерозподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved