Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] у грудні 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вказавши, що 06.10.2016 року близько 07.40 години [PERSON] керуючи належним [PERSON] автомобілем [NUMBER] у дворі будинку №53 по вул. Героїв Дніпра у м. Черкаси скоїв зіткнення з належним позивачу автомобілем [NUMBER], внаслідок чого автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження. Після скоєння ДТП [PERSON] залишив місце пригоди. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкас від 23.11.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. Згідно Висновку автотоварознавчого дослідження №125/16 від 10.12.2016 року розмір матеріальних збитків завданих [PERSON] становить 8076,34 гривні. За проведення автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено 700 гривень. В добровільному порядку [PERSON] відшкодувати завдану шкоду відмовився. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», однак страхова компанія також не відшкодувала шкоду завдану позивачу. Крім того позивач посилаючись на те, що внаслідок ДТП значно погіршився стан його здоровя, він вимушений був звертатися до лікарів, викликати Швидку медичну допомогу, просив відшкодувати йому витрати на відновлення здоровя в сумі 2127,28 гривень. Також [PERSON] вважав, що діями відповідачів йому завдана моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях які він переніс внаслідок пошкодження свого майна, неможливості використовувати свою власність, витрачанням під час відпустки свого часу на вирішення питань повязаних із ДТП, а також погіршенням стану здоровя. У грошовому виразі позивач оцінив завдану йому моральну шкоду у 7250 гривень. У звязку зі зверненням до суду позивач просив відшкодувати йому судові витрати у виді судового збору в сумі 551,2 гривень та витрат на правову допомогу в сумі 2200 гривень. [PERSON] вважав, що [PERSON] та [PERSON] повинні солідарно відшкодувати завдану йому шкоду на підставі ст. 1190 ЦК України. У лютому 2017 року позивач зменшив позовні вимоги в частині відшкодування матеріальних збитків повязаних із пошкодженням автомобіля із 8076,34 гривень до 8036,59 гривень. В іншій частині позовні вимоги залишив без змін. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, з урахуванням зменшення, підтвердив обставини викладені у позові. Додатково пояснив, що спочатку [PERSON] погодився відшкодувати завдану йому шкоду сплативши 10\~000 гривень, однак потім відмовився від цього. Внаслідок таких дій відповідача [PERSON] він був вимушений звернутися до суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнав. Вважав, що розмір матеріальних збитків завданих позивачу не доведено, а Висновок автотоварознавчого дослідження складений спеціалістом [PERSON] є неналежним доказом, оскільки містить істотні суперечності. Так, за результатами огляду автомобіля [PERSON] 06.12.2016 року було складено протокол в якому вказано про необхідність лише фарбування капота та бампера, в той час як розмір матеріальних збитків завданих [PERSON] спеціаліст [PERSON] розрахував виходячи із не лише фарбування а й ремонту капоту та бампера, що призвело до завищення суми збитків. Крім того спеціалістом було помилково застосовано ринкову вартість автомобіля позивача у 264300,15 гривень замість правильної 257146,46 гривень. Докази про причинно-наслідковий звязок між хворобою [PERSON] і діями [PERSON] відсутні. Крім того позивач не виконував рекомендації лікарів. А відомості про кількість, періодичність та тривалість лікування в медичних документах відсутні. Відсутній розрахунок моральної шкоди завданої позивачу. За таких обставин представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Подала письмові заперечення проти позову аналогічні запереченням представника [PERSON]. Представники третьої особи в судове засідання не зявилися. Заперечень проти позову не подали. Суд вислухавши пояснення позивача та представника відповідача [PERSON], оголосивши письмові заперечення відповідачів проти позову, дослідивши письмові докази, заслухавши спеціаліста, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА №844414 від 31.07.2010 року (а.с. 22), - [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER]. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.11.2016 року у справі №711/9246/16-п (а.с. 10), - [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП вчинених за наступних обставин, - 06.10.2016 року о 07.40 год. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] у м. Черкаси в дворі будинку №53 по вул. Героїв Дніпра, перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER]. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. При цьому [PERSON] будучи учасником ДТП залишив місце пригоди. Постанова суду набрала законної сили 03.12.2016 року. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, - постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином суд приймає як доведений факт того, що 06.10.2016 року з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль [PERSON]. За змістом ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені ст. ст. 1166-1167 ЦК України, а також п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27.03.1992 року № 6, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4 за змістом яких заподіяна шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Позивачем як доказ розміру завданої йому пошкодженням автомобіля матеріальної шкоди надано Висновок №125/16 автотоварознавчого дослідження від 10.12.2016 року, уточнений та доповнений станом на 16.02.2017 року (а.с. 12-22, 103-113). Вказаний висновок складено [PERSON], що має кваліфікацію судового експерта з правом проведення авто товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2. визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку завданого власнику транспортного засобу (а.с. 114). Відповідно до Висновку №125/16 автотоварознавчого дослідження, - вартість матеріального збитку з технічної точки зору, який завданий власнику автомобіля [NUMBER] після ДТП 06.10.2016 року складає 8036,59 гривень. Висновок №125/16 не є висновком експерта в розумінні ст. 66 ЦПК України, оскільки проведений не на підставі ухвали суду. В той же час Висновок №125/16 автотоварознавчого дослідження прийнято судом як письмовий доказ (ч.1 ст. 64 ЦПК), а саме - документ, що містить відомості про обставини, які мають значення для справи. Суд не погоджується із доводами представника відповідача [PERSON] про те, що вказаний Висновок №125/16 є неналежним доказом. З метою надання консультацій під час дослідження Висновку №125/16 судом було запрошено спеціаліста [PERSON], який має кваліфікацію судового експерта автотоварознавця, а отже володіє спеціальними знаннями в цій галузі. [PERSON] суду пояснив, що у Протоколі огляду транспортного засобу (Honda Accord СА8924АЕ) від 06.12.2016 року (а.с. 30) дійсно характер пошкоджень капота та переднього бампера у відповідній таблиці позначено літерою «L» (фарбування), а в Ремонтній калькуляції, що є додатком до Висновку №125/16 конкретизоване вид фарбування та застосовано позначки «LI» (ремонтне фарбування). Однак це не може свідчити про неправильність Висновку №125/16 оскільки Протокол огляду транспортних засобів, на відміну від програмного комплексу AUDATEX, який був використаний під час надання Висновку №125/16 не передбачає таких позначок як LE, LI, L/LE, LI1, LE2, LE3, що конкретизують вид та спосіб фарбування. Суд відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України розяснив представнику відповідача право надати альтернативний висновок щодо розміру матеріальних збитків завданих пошкодженням автомобіля Honda Accord у ДТП 06.10.2016 року, або заявити клопотання про призначення у справі судової авто-товарознавчої експертизи, однак відповідачі будь-яких альтернативних розрахунків розміру матеріальних збитків завданих позивачу не подавали та клопотань про призначення судової авто-товарознавчої експертизи не заявляли. Суд вважає доведеним, що розмір матеріального збитку завданого [PERSON] в результаті пошкодження у ДТП 06.10.2016 року автомобіля [NUMBER] складає 8036,59 гривень. За проведення авто-товарознавчого дослідження позивачем сплачено ФОП [PERSON] 700 гривень, що підтверджено Квитанцією №125 від 06.12.2016 року (а.с. 23). За таких обставин із [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути на 8036,59 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 700 гривень витрат на оплату автотоварознавчого дослідження. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. Суд вважає доведеним що пошкодження у ДТП 06.10.2016 року з вини [PERSON], майна [PERSON] - автомобіля [NUMBER], призвело до душевних страждань позивача, вимушених змін у його житті та необхідності застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя. За таких обставин з урахуванням обставин справи, зокрема того, що пошкодження автомобіля позивача були незначними та не перешкоджали користуванню автомобілем, враховуючи вимоги розумності і справедливості суд вважає, що розмір заподіяної позивачу моральної шкоди у грошовому виразі необхідно визначити у 1500 гривень, які і підлягають стягненню із [PERSON] на користь [PERSON]. Заявлений позивачем до відшкодування розмір моральної шкоди у 7250 гривень є надмірним та недоведеним. Також суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення витрат в сумі 2127,28 гривень на придбання медичних препаратів, оскільки у судовому засіданні не доведено причинний звязок між дорожньо-транспортною пригодою 06.10.2016 року та захворюваннями позивача гіпертонічна хвороба, астеновегетативний синдром, астеноневротичний синдром, холецистит, тощо з приводу яких він перебував на лікуванні в Першій черкаській міській поліклініці з 11 по 21 жовтня 2016 року (а.с. 34-35), а також гіпертензивний криз з приводу якого 07.10.2016 року звертався до Швидкої медичної допомоги (а.с. 42). В жодному із наданих суду медичних документів не зазначено про те, що причиною погіршення стану здоровя [PERSON] стало саме ДТП 06.10.2016 року. Сам лише хронологічний перебіг подій (ДТП 06.10.2016 року, звернення до лікарів 07.10.2016 року) не свідчить про їх причинний взаємозвязок. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст. 60 ЦПК). Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не вчиняла жодних дій чи бездіяльності якими б позивачу могла бути завдана матеріальна чи моральна шкода внаслідок ДТП 06.10.2016 року. При цьому суд враховує, що [PERSON] на законних підставах 06.10.2016 року керував автомобілем [NUMBER]. Доказів неправомірної передачі [PERSON] транспортного засобу [PERSON] суду не надано. Стаття 1190 ЦК України на яку посилався позивач заявляючи позовні вимоги до [PERSON] передбачає солідарну відповідальність осіб, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди. В той час як ніякої спільності в діях [PERSON] та [PERSON] не має. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем понесені наступні судові витрати, - судовий збір в сумі 551,2 гривень, що підтверджено квитанцією від 27.12.2016 року (а.с. 1) та витрати на правову допомогу адвоката [PERSON] в сумі 2200 гривень, що підтверджено квитанцією від 27.12.2016 року (а.с. 51). При цьому правова допомогу була надана позивачу на підставі Договору №22 від 22.12.2016 року та полягала у складанні позовної заяви. На надання вказаного виду правової допомоги адвокатом було витрачено 4 години, що підтверджено Актом виконаних робіт від 27.12.2016 року (а.с. 50). Розмір задоволених позовних вимог до [PERSON] складає 10236,59 гривень (8036,59 + 700 +1500), що становить 56,39% від розміру первісно заявлених вимог в сумі 18153,62 гривень (8076,34 + 700 + 2127.28 +7250). А тому і судові витрати підлягають стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в сумі 310, 82 гривень (56,39% від 551,2 грн.) та витрати на правову допомогу в сумі 1240,58 гривень (56,39% від 2200 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial