Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 03 червня 2010 року померла її мати - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №224289, видане Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 04.06.2010 року), яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована разом зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою: с.Івано-Яризівка вул.Службова, 16 Царичанського району Дніпропетровської області (довідка виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області №1173 від 05.11.2018 року). 21 листопада 2011 року помер її батько - [PERSON] (копія актового запису про смерть №329 від 25.11.2011 року), який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований разом зі своєю дружиною [PERSON] за адресою: с.Івано-Яризівка вул.Службова, 16 Царичанського району Дніпропетровської області (довідка виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області №1173 від 05.11.2018 року). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: с.Івано-Яризівка вул.Службова, 16 Царичанського району Дніпропетровської області, який належав померлій на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2183; - земельна ділянка, площею 0,21128 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована по вул.Службова, 16 в с.Івано-Яризівка Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225680500:07:009:0002, яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЖ №847931. За життя [PERSON] заповіту не складала. Померлий 21.11.2011 року [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину прийняв спільним проживанням зі спадкодавцем, проте юридично свої права не оформив. На даний час, вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Крім неї, спадкоємців за законом чи осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні після смерті [PERSON] немає. Після смерті [PERSON], вона звернулася до державного нотаріуса щодо оформлення своїх спадкових прав, проте 22 травня 2012 року їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно. Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості отримати, а тому була вимушена звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1233, 1268 ЦК України, прохає суд визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] в підготовче засідання не з'явилися, надіславши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю та прохають їх задовольнити. Представник відповідача - Царичанської селищної ради Дніпропетровської області в підготовче засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. \~ \~ \~ \~Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. 03 червня 2010 року померла мати позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №224289, видане Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 04.06.2010 року), яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована разом зі своїм чоловіком [PERSON], батьком позивача, за адресою: с.Івано-Яризівка вул.Службова, 16 Царичанського району Дніпропетровської області (довідка виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області №1173 від 05.11.2018 року). 21 листопада 2011 року помер батько позивача - [PERSON] (копія актового запису про смерть №329 від 25.11.2011 року), який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований разом зі своєю дружиною [PERSON] за адресою: с.Івано-Яризівка вул.Службова, 16 Царичанського району Дніпропетровської області (довідка виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області №1173 від 05.11.2018 року). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: с.Івано-Яризівка вул.Службова, 16 Царичанського району Дніпропетровської області, який належав померлій на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2183, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.01.2009 року №21608140 (а.с.17, 18); - земельна ділянка, площею 0,21128 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована по вул.Службова, 16 в с.Івано-Яризівка Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225680500:07:009:0002, яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЖ №847931, Договору дарування земельної ділянки від 29.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2181 (а.с.19-21). За життя [PERSON] заповіту не складала. Померлий 21.11.2011 року [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину прийняв спільним проживанням зі спадкодавцем, проте юридично свої права не оформив. На даний час, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Крім позивача, спадкоємців за законом чи осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні після смерті [PERSON] немає. Позивач після смерті [PERSON], у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини звернулася до державного нотаріуса щодо оформлення своїх спадкових прав, проте 22 травня 2012 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.1258\~ЦК Україниспадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~ \~ \~ \~Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. \~ \~ \~ \~Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «[PERSON] Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved