Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

[PERSON], фактичне місце проживання якого зареєстровано в [INFO] (а.с.5), звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті його бабусі [PERSON], [INFO], яка померла 10.05.2018 року в м. Донецьк. В обґрунтування заяви вказує на те, що Бердянський міський відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відмовив у проведенні реєстрації смерті його бабусі [PERSON] з тих підстав, що предявлене медичне свідоцтво про смерть [PERSON] №94 від 10.05.2018 року видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті бабусі необхідно йому для державної реєстрації смерті в державному органі України, отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилася. Подав заяву про розгляд справи\~ за його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області\~ у судове засідання не зявився. Подав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Проти задоволення заяви не заперечує. Суд, відповідно до ст.ст.223,247 ЦПК України розглядає справу за відсутності заявника і представника заінтересованої особи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи\~ та надані суду докази у їх\~ сукупності, суд встановив таке. Згідно зі ст.ст. 293,315 ЦПК України окреме\~ провадження - це вид непозовного\~ цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, у тому числі справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315\~ЦПК\~України суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України. Частиною 3\~ст.17\~Закону\~України\~«Про\~державну\~реєстрацію\~актів\~цивільного\~стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно пункту 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року N 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є\~ онуком [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON], [PERSON] (а.с.9, 10). Заявник вказує\~на те,\~що його\~бабуся [PERSON] померла 10.05.2018 року\~ в м. Донецьк. З копії паспорту громадянина України\~ [PERSON] видно, що вона народилася\~ 18.12.1937 року в\~ м.Красний Лиман Донецької області, була зареєстрована за адресою:\~ [INFO]. Постановою Верховної ради України №254-УІІІ від 17.03.2015р. «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями\~ окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, у тому числі і м. Донецьк. На підтвердження\~факту смерті\~[PERSON]\~заявник\~надав\~суду копію\~медичного\~свідоцтва про\~смерть\~№94\~від\~10.05.2018р.,\~а\~також\~копію\~довідки про\~причини\~смерті\~№94\~від\~10.05.2018р.,\~які\~видані\~КУ«Центр\~первинної медико-санітарної\~допомоги\~м.Донецька.\~Амбулаторія №4».\~З\~вказаних\~довідок судом\~встановлено,\~що\~[PERSON], [INFO], яка проживала за адресою: [INFO], померла вдома 10.05.2018р.\~ Причина смерті: «Хронічна судинно-мозкова недостатність. Церебральний атеросклероз». Відповідно до п.п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Бердянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області листом від 13.08.2018 року відмовив заявнику\~ у державній реєстрації смерті\~ [PERSON] через те, що заявником\~ предявлено документ, який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження». При розгляді цієї справи суд враховує практику Європейського Суду\~ з прав людини, яка відповідно до\~ українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації особистих немайнових прав заявника, суд оцінюючи докази у їх сукупності,\~ в тому числі з урахуванням медичних документів, які видані медичною установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved