Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей . Позовні вимоги, підтримані в судовому засіданні, позивачка мотивує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 31.07.2004 року . [INFO] року в них народилася дочка [PERSON], а [INFO] року - дочка [PERSON], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Вона працює санітаркою в Яремчанській ЦМЛ на 0, 75 ставки і її щомісячний дохід становить близько 1200 грн. Вона з дітьми та відповідач близько півроку проживають окремо. Відповідач ухиляється від покладеного на нього законом обов»язку щодо утримання дітей , зокрема, відмовляється в добровільному порядку надавати кошти на придбання одягу, продуктів харчування , медикаментів для дітей , витрачає гроші на власні потреби, інтересами сім»ї не цікавиться. Вважає, що і в подальшому відповідач також буде ухилятися від обов»язку утримувати дітей. Інших дітей на утриманні у відповідача немає. Відповідач не має регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або прибутку від здійснення господарської діяльності, зареєстрованого суб»єкта господарювання, що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку та офіційного підтвердити його. Їй відомо, що відповідач працює по найму на тимчасових роботах, здійснюючи євроремонти, від чого отримує дохід близько 3000-4000 грн. щомісячно, що на її думку є істотними обставинами, які надають підстави відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП для стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене, відповідно до ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України просить стягувати з відповідача на її користь на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він в майбутньому сплачуватиме аліменти на утримання дітей у випадку наявності в нього доходів. Зазначив, що на даний час він не має доходів , оскільки не працевлаштований і тільки інколи виконує будівельні роботи. На даний час , враховуючи складну ситуацію в країні, в нього немає жодних замовлень , а відповідно і жодних доходів . Відповідач вказує, що проживає у будинку матері, яка надає йому кошти на проживання. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та оцінюючи досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.07.2004 року , що стверджується копією свідоцтва про одруження сторін. Із наданих копій свідоцтв про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO], [PERSON], [INFO]. Поясненнями сторін судом встановлено , що вони проживають окремо, неповнолітні діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Вказана обставина також стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки, складеним 14.12.2014 року депутатом Микуличинської сільської ради . Також судом встановлено, що відповідач не надає коштів на утримання своїх неповнолітніх дітей , має мінливий, нерегулярний дохід та не працевлаштований , що стверджується наданою копією трудової книжки . Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі , підлягає індексації відповідно до закону . При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. З огляду на відсутність у платника аліментів стабільного доходу, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд враховує матеріальне положення платника аліментів, зокрема те, що відповідач не працює, не перебуває на обліку в центрі зайнятості, не має постійного заробітку та постійного доходу, є працездатною особою . Також судом враховується матеріальне становище позивачки , згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання якої, складеного 14.12.2014 року депутатом Микуличинської сільської ради , її сім»я є малозабезпеченою, працює вона на 0,75 ставки у Яремчанській ЦМЛ і її дохід становить близько 1200 грн. Враховуючи вищенаведене, обставини справи, становище відповідача, матеріальний стан якого не є достатнім для сплати аліментів в запропонованому позивачкою розмірі, про що свідчать докази, надані сторонами в ході судового розгляду, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів , який підлягає стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що відповідатиме інтересам дітей та можливості платника аліментів сплачувати їх. Згідно положень ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого була звільнена позивачка . На підставі наведеного і

Outcome: partial