Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] П-Д.С. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул. Чавяка (Деркевича), 12, с. Семиківці (Тустань), Галицького району, Івано-Франківської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Чавяка (Деркевича), 12, с. Семиківці (Тустань), Галицького району, Івано-Франківської області. У зазначеному житловому будинку крім позивача зареєстровані її чоловік [PERSON], дочка - [PERSON], онука [PERSON] та син [PERSON]. Відповідач [PERSON] у вказаному будинку не проживає з жовтня 2016 року, але продовжує бути зареєстрованими за вказаною адресою. Відповідач жодних дій по утриманню будинку не здійснює. Позивач не в змозі вільно розпоряджатись своїм майном, у зв'язку з чим змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі та підтримку позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду, жодних заяв щодо подальшого руху справи до суду не скерував. Судом ухвалено розглядати справу в порядку заочного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку розташованого за адресою: вул. Чавяка (Деркевича), 12, с. Семиківці (Тустань), Галицького району, Івано-Франківської області. У вказаному будинку зареєстровані також чоловік позивачки [PERSON], дочка - [PERSON], онука [PERSON] О,І. та син [PERSON], що підтверджується копією довідки, виданої виконавчим комітетом Тустанської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області № 118 від 02 березня 2018 року (а.с. 14). Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 24 березня 2017 року,14 серпня 2017 року, 12 грудня 2017 року вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: вул. Чавяка (Деркевича), 12, с. Семиківці (Тустань), Галицького району, Івано-Франківської області (а.с. 13). Відповідно до ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. 391 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом. Стаття 319 Цивільного кодексу України передбачає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. Згідно ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем, у будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні. Судом встановлено, що єдиним власником спірного помешкання, яке розташоване за адресою: вул. Чавяка (Деркевича), 12, с. Семиківці (Тустань), Галицького району, Івано-Франківської області на даний час є позивач. Судом встановлено, що відповідач не приймає участі у витратах по утриманню будинку, не сплачує комунальні та інші платежі, не допомагає позивачу в проведенні поточних ремонтів. Таким чином суд вважає, що відповідач [PERSON] добровільно покинув будинок, у якому зареєстрований, а оскільки він не проживає без поважних причин більше одного року у вказаному будинку, то в силу цього втратив право на користування житлом, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, слід зазначити, що прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Такими є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено).

Outcome: approved