Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Першого Київського відділу державної виконавчої служби про звільнення майна з-під арешту, та просить залишити арешт на нежитловому приміщенні [ADDRESS] Представник позивача посилається на те, що Першим Київським відділом державної виконавчої служби, старшим державним виконавцем Коркач О.І. було відкрито виконавче провадження (постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.07.2013 року) на підставі виконавчого листа № 2/1522/8587/11, виданого 25.06.2013 року Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з позивача грошової суми у розмірі 146 245, 00 грн. Також виконавцем був накладений арешт на все моє рухоме та нерухоме майно . Позивач повністю згоден з рішення суду та має намір його виконати, але фізично не має змоги, оскільки існують об'єктивні обставини, які перешкоджають виконати рішення суду. А саме: він є інвалід 2 групи , інших доходів, з яких би я міг сплатити вказану суму, він не має, також на його утриманні знаходиться неповнолітній син та дружина, яка не має самостійного доходу. Виконати рішення суду позивач може тільки реалізувавши майно, але не може цього зробити, оскільки виконавчою службою був накладений арешт на все належне йому майно. Позивач просить позов задовольнити. Відповідач - представник Першого Київського відділу державної виконавчої служби у судове засідання не з'явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає. У судовому засіданні встановлено, що 05.12.2012 року рішенням Приморського районного суду м.Одеси позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму коштів у розмірі 146245,00 гривень. 11.07.2013 року постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2/1522/8587/11 виданого 25.06.2013 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] грошової суми у розмірі 146 245, 00 грн. 11.07.2013 року постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення 146246,00 гривень. 11.09.2013 року актом опису й арешту майна накладено арешт на нежитлове приміщення [ADDRESS], яке належить [PERSON]. Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. У статті 5 зазначеного закону вказані права та обв'язки державного виконавця з яких вбачається, що на виконання рішення суду про стягнення коштів або накладення арешту в порядку, встановленому цим Законом останній має право: накласти арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством, якщо у боржника відсутнє майно, здійснювати заходи розшуку такого майна, звертатися до суду з поданням про розшук боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно з ч.2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Також слід зазначити, що на підставі ч.1 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Суд звертає увагу на той факт, що за період з 05.12.2012 року - дати ухвалення рішення суду про стягнення грошових коштів, боржником [PERSON] не було сплачено жодної грошової суми за виконавчим листом. Також не може бути залишеним поза увагою той факт, що [PERSON] звертався до Приморського районного суду м. Одеси із заявою щодо встановлення способу та порядку виконання судового рішення, в якій просив частково звільнити майно з-під арешту і звернути стягнення на нежиле приміщення [ADDRESS] (ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2015 року). Водночас у позові до Першого Київського відділу державної виконавчої служби про звільнення майна з-під арешту він просить залишити арешт саме на нежитловому приміщенні [ADDRESS] Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач [PERSON] не представив до суду докази на підтвердження своєї позиції. Суд визначає вимоги позивача необґрунтованими і спрямованими на ухилення виконання зобов'язань згідно з рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 05.12.2012 року.

Outcome: dismissed