Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять встановити факт проживання [PERSON], померлого 07 листопада 2002 року станом на час його смерті за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Комсомольська, 116; встановити факт прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], померлого 07 листопада 2002 року [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 5/16 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Комсомольська, 116, визнати за [PERSON] право власності на 5/16 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Комсомольська, 116, мотивуючи тим, що їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними спорудами. В судовому засіданні позивач [PERSON], який є також і представником [PERSON], представник позивача позовні вимоги підтримали та наполягали на задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/4 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Комсомольська, 116 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № 95, виданого 15.10.1981 року [PERSON] міським відділом комунального господарства. Крім цього, було встановлено, що [PERSON] належить 3/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Комсомольська, 116 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № 95, виданого 15.10.1981 року [PERSON] міським відділом комунального господарства. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 362391 від 12.12.2013 року, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 07.11.2002 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/4 частина житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Комсомольська, 116. За життя спадкодавець заповіту на вищезазначене майно не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 37956821 від 24.07.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії І ЖД № 051487, повторно виданим 09.07.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому [PERSON] міської ради народних депутатів Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1 ЖД № 193083, повторно виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ЯЛ № 137622, виданим 26.04.1958 року бюро записів актів громадянського стану м. Одеса та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00001933456 від 21.01.2010 року, наданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «Войнилович». Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] мешкав за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Комсомольська, 116, що підтверджено формою Ф-1, наданою Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області. Крім цього, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] проживав за адресою: [INFO]. Судом встановлено, що згідно форми Ф 1, наданої Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області, адреса проживання [PERSON] зазначена: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Комсомольська, 116, крім цього допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], пояснили, що [PERSON] мешкала за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Комсомольська, 116, тобто [PERSON] вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживали та з заявами про прийняття спадщини не звертались, тобто вважаються такими, які фактично не прийняли спадщину. Не встигнувши оформити своїх спадкових прав [PERSON] померла 31.01.2005 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 333173 від 18.04.2013 року, повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входить 5/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Комсомольська, 116. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 37937820 від 22.07.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1 ЖД № 193083, повторно виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ЯЛ № 137622, виданим 26.04.1958 року бюро записів актів громадянського стану м. Одеса та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00001933456 від 21.01.2010 року, наданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «Войнилович». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк звернулись з заявами про прийняття спадщини, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 37937813 від 22.07.2014 року, наданим [PERSON] державною нотаріальною конторою, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. Листом державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] № 1678/2-15 від 22.07.2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із тим, що відповідно до п. 4.15 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтв про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Правовстановлюючий документ на частку вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами на імя [PERSON] та на імя [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній. Не встигнувши належним чином оформити своїх спадкових прав [PERSON] помер 11.04.2013 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І ЖД № 333144, виданим 13.04.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входить 5/16 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Комсомольська, 116. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 33841197 від 23.04.2013 року, наданою приватним нотаріусом [PERSON], згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1 ЖД № 132661, повторно виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України, [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Листом приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] № 94/02-14 від 17.04.2014 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на імя померлого. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач позов визнав і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved