Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивували тим, що їм на праві власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований відповідач, який [PERSON] являвся чоловіком та з яким згідно рішення Роменського міськрайонного суду від 19.12.2013 року шлюб було розірвано. З липня 2014 року відповідач постійно без поважних причин у їх житлі не проживає. Зібравши всі свої речі відповідач перебрався на постійне місце проживання в квартиру № 41 будинку № 1 г по вул.Сумська в м.Ромни. Вони неодноразово звертались до відповідача з проханням знятись із реєстраційного обліку, проте він від цього ухиляється, тому позивачі просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити посилаючись на викладені в позові обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяв про відкладення розгляду справи чи заперечень на позов від нього не надійшло. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивачів, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 червня 2003 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] ( а.с.9-10). Рішенням Роменського міськрайонного суду від 19 грудня 2013 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 25 січня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області ( а.с.11). Відповідно до довідки КП «Житло-Експлуатація» від 18.02.2016 року [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] ( а.с.13). В актах комісії КП «Житло-Експлуатація» від 15.02.2016 року, 30.11.2015 року, 13.12.2014 року, зазначено, що виходом на місце була проведена перевірка про фактичне не проживання [PERSON], який зареєстрований за адресою [INFO]. В ході обстеження зі слів [PERSON] встановлено, що колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] дійсно не проживає за вищевказаною адресою з липня 2014 року. Факт не проживання [PERSON] підтверджують сусіди . В квартирі особистих речей його не має ( а.с.14-16). Встановлені в суді факти свідчать про те, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу права користування жилим приміщенням. Дані правовідносини регулюються ст.. 405 ЦК України. В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO], але з липня 2014 року він за даною адресою не проживає, особистих речей не має. Комунальні платежі, та повне утримання житлового приміщення здійснюють позивачі. З будь-якими заявами до житлово-комунальних органів або інших установ відповідач стосовно збереження за ним житлового приміщення та вчинення перешкод в його користуванні не звертався. Відсутність відповідача за адресою реєстрації з липня 2014 року підтверджується актами комісії ВП «Житло-Експлуатація», складеними за участю паспортиста, майстра, юриста та свідків, які є сусідами позивачів. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації більше одного року без поважних причин і в судовому засіданні не було встановлено причин поважності непроживання. Відповідач не надав доказів на підтвердження поважних причин непроживання за адресою [ADDRESS]. Все це свідчить , що поважних причин непроживання відповідача в будинку за адресою [ADDRESS] немає, і це свідчить про обґрунтованість вимог позивачів. Тому суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути судовий збір в розмірі по 275 грн. 60 коп., кожному.

Outcome: approved