Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

[PERSON], яка діє у власних інтересах та в інтересах [PERSON], а також [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням, мотивуючи його тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло №5744 від 16.10.2008 р. квартира №10 по вул. Декабристів, б. 9 в м. Жмеринка Вінницької області на праві спільної власності в рівних частках ? належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] За даною адресою зареєстровані позивачі та відповідач [PERSON]. Між ними, як власниками житла, та відповідачем не укладався письмовий договір житлового найму, договір оренди чи інший цивільно-правовий договір на право користування житлом. А тому просять позбавити відповідача права користування спірною квартирою. (а.с. 41) В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала позовні вимог, до початку розгляду справи по суті судом уточнено, що підставою для звернення із вказаним позовом є необхідність зняти відповідача із реєстрації. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом. Додатково та на запитання пояснила, що із відповідачем вона співмешкала до 2003 року в м.Москва, де народила сина Керіма. У 2003 році позивачка приїхала в м.Жмеринку, звідки вона родом та проживала із позивачами, які є її дітьми. У 2010 році відповідач, який за національністю азейбаржанець приїхав в м.Жмеринку та сказав, що хоче жити із сім»єю. Позивачка почала співмешкати із відповідачем та всі співвласники житла надали згоду на реєстрацію відповідача в квартирі, що їм належала, аби він міг отримати посвідку на постійне місце проживання в Україні та працевлаштуватись. Літом 2013 року вона зареєстрували відповідача, виробили для нього документи. Однак життя не склалось та 01.01.2014 року відповідач покинув їх, де він проживає відповідачці не відомо. Реєстрація відповідача не дає можливості позивачці вільно користуватись своїм майном, вона не може оформити субсидію, несе зайві витрати на комунальні послуги. Домовленості із відповідачем не існує, поважних причин його не проживання немає. Відповідач приїхав в м.Жмеринку з 02.07.по 08.07.2015 року, забрав свої речі, отримав судову повістку, однак знятись із реєстрації відмовився, а тому позивачка позов підтримує. Не заперечила щодо ухвалення заочного рішення у справі, про що заявила суду. Позивачки [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, телефонограмами від 23.07.2015 р. повідомили суд що не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. (а.с. 63, 64) Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.62), заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутність не надав, поважності причин неявки суду не повідомив, позов не оспорив. Згідно ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. А тому слід вважати, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, свій обовязок повідомити суд про причини неявки у судове засідання, передбачений ч.2 ст. 77 ЦПК України не виконав, позов не оспорив. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України не вбачається. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд, з врахуванням позиції позивача, вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти цього не заперечили позивачі. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 5744 від 16.10.2008 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по ? часті квартири [ADDRESS]. (а.с. 49) [PERSON] 21.09.2013 р. зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на «Гнатишіна».(а.с. 45-46) [PERSON] є неповнолітнім та його батьками є сторони у справі (а.с.65), є громадянином України (а.с.47) Згідно довідки КП «Жмеринкакомунсервіс» № 840 від 05.03.2015 р. до складу сімї [PERSON], яка проживає [INFO], входять [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Камал огли. (а.с. 50) Відповідно до акту КП «Жмеринкакомунсервіс» від 16.03.2015 р. за адресою: м. Жмеринка, вул. Декабристів, 9/10 Вінницької області проживають [PERSON] квартиронаймач, [PERSON] дочка, [PERSON] дочка, [PERSON] син та [PERSON] чоловік у цивільному шлюбі. [PERSON] Камал огли не проживає в даній квартирі з січня 2014 року. (а.с. 51) [PERSON] Камар огли, [INFO] громадянин [PERSON] (а.с.48) та з 05.07.2013 року зареєстрований [INFO] (а.с.56) Судом встановлено, що відповідач більше року, без поважних причин не проживає в [INFO], не несе витрат по його утриманню. Фактичне його місце проживання не відоме. Будь-яких перешкод для проживання і користування будинком йому не чинили. Договір про користування даним житловим приміщенням відповідач з позивачами не укладав. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1, 2, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житлом квартирою № 10 по вул. Декабристів, б. 9 в м. Жмеринка, що позбавляє останнього права на користування вказаним житловим приміщенням. Підстав збереження житлового приміщення за відповідачем у судовому засіданні не встановлено. Право власника даної квартири позивачів, порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, підлягає захисту. Відповідно до ст.ст. 319, 383 ч.1, 391, 405 ч. 2 ЦК України, ст. 64, 72, 150 ЖК України, ст.ст. 5, 8, 10, 11, 38, 57, 60, 61, 158, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved