Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), третя особа - Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві (надалі за текстом - Інспекція), про припинення та зобов'язання вчинити дії Позов обґрунтовувала тим, що позивач має у своєму користуванні земельну ділянку та садовий будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Дана земельна ділянка розташована в межах садового товариства «Більшовик» та має цільове призначення - для ведення садівництва. Сусідня земельна ділянка, де розташований садовий будинок [ADDRESS], належить відповідачу і також призначена для ведення садівництва. У порушення вимог чинного законодавства, відповідачем було самочинно реконструйовано садовий будинок шляхом влаштування прибудови до нього, а також споруджено інші господарські споруди на території земельної ділянки (такі як сауна, гараж, басейн), відповідач право власності на об'єкт самочинного будівництва не набув. До вказаних об'єктів самочинного будівництва відповідачем було підключено об'єкти споживання електричної енергії та газу, що стало підставою небезпеки для оточуючих його сусідніх садових будинків, зокрема, будинку позивача. Так, сауна має електричне живлення та належним чином не обладнана в протипожежному стані. Вказана земельна ділянка не надавалася відповідачу для здійснення об'єктів самочинного будівництва, а отже, фактично використовується не за цільовим призначенням. Внаслідок таких протиправних дій відповідачем створено постійний привід для хвилювання щодо особистої безпеки позивача та осіб, що перебувають у безпосередній близькості до об'єкту самочинного будівництва. Невиключно, що оскільки будинок відповідача побудований самовільно, без дотримання державних будівельних норм та правил, у разі його руйнування може статися ураження людей, що перебувають або можуть перебувати у безпосередній близькості до об'єкту самочинного будівництва, електричним струмом або вибухом газу. Крім того, відповідачем внаслідок розміщення на своїй земельній ділянці об'єкту самочинного будівництва порушено інтерес позивача у використанні земельної ділянки без розміщення на суміжних земельних ділянках об'єктів самочинного будівництва з підключеними електричною енергією та газопостачанням. Також, інтерес позивача полягає у тому, щоб уникнути руйнування електро - та газопроводів, які підключені до об'єкту самочинного будівництва, та створення таким чином небезпеки для життя та здоров'я позивача. У зв'язку з незаконними діями відповідача, позивач звернулася до Інспекції щодо перевірки законності будівництва відповідачем споруд та підключення до них електромережі та газу. У відповіді від 02.10.2013 року за № 7/26-26/0210/10 остання повідомила, що відповідач експлуатує самовільно реконструйований садовий будинок без прийняття в експлуатацію у встановленому законом порядку, чим порушує ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». За вчинене правопорушення відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності та винесено припис щодо усунення допущених правопорушень. Однак, перевіркою виконання відповідачем вимог припису встановлено, що вимоги не виконано. У зв'язку з чим, відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності повторно. Таким чином, вказані обставини підтверджують незаконні дії з боку відповідача, що виразилися у самочинному будівництві та експлуатації об'єкту будівництва, а також використання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, що порушує права інших громадян. Як вбачається з відповіді такого виконавчого органу - Інспекції, відповідач про початок будівельних робіт відповідні органи не повідомив та самочинно провів реконструкцію та будівництво. Вимоги уповноваженого органу - Інспекції, щодо приведення об'єкта самочинного будівництва у попередній стан, вкотре відповідачем ігноруються, а незаконна експлуатація об'єктів продовжується. Відповідач протягом тривалого часу не вживає жодних заходів щодо приведення об'єкта будівництва у відповідність вимогам чинного законодавства, від вчинення будь-яких дій, спрямованих на приведення існуючого стану до вимог чинного законодавства, відмовляється. При цьому, така незаконна експлуатація може призвести до вибуху газу або ж ураження струмом позивача та інших громадян. Отже, використання електричної енергії та газу на об'єктах самочинного будівництва відповідача є незаконним та таким, що порушує права позивача на безпечні умови життя, а тому потребують припинення такого використання. У зв'язку з вищевикладеним, позивач звернулася до суду за захистом порушеного права та просила суд зобов'язати відповідача використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, зобов'язати припинити дії щодо розміщення та незаконної експлуатації об'єктів самочинного будівництва на земельній ділянці, знести самочинно збудовану прибудову до садового будинку та інші самочинні збудовані споруди на території земельної ділянки, припинити дії на створення небезпеки для довкілля та власників суміжних ділянок та заборонити використовувати об'єкти електро та газоспоживання на території самочинного будівництва за вищевказаною адресою. В судовому засіданні представники позивача підтримав позовні вимоги з тих же підстав, що викладені у позові та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити повністю. Свої заперечення обґрунтовував тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, щодо нецільового використання відповідачем своєї земельної ділянки. В матеріалах справи відсутні будь-які акти перевірок та акти обстеження земельної ділянки відповідача проведені Державною інспекцією сільського господарства в м. Києві, які б давали можливість встановити нецільове використання земельної ділянки останнім. В свою чергу, гараж є нежитловим приміщенням (господарською будівлею), який відносяться до допоміжних приміщень, а садовий будинок відповідача є головною річчю. Твердження позивача про те, що відповідач реконструював садовий будинок не відповідає дійсності. Відповідачем реконструйовано по суті гараж, а тому, самочинне будівництво є лише гаража, а не самого будинку. Крім того, такий спосіб захисту прав на земельні ділянки не узгоджений з положеннями ст. 152 ЗК України, а відтак, представник відповідача вважаю, що суд не може захистити порушене право чи інтерес не встановленим законом способом. Об'єкт самочинного будівництва створено на земельній ділянці відповідача, що належить йому на праві приватної власності, позивачем не доведено, що реконструйований гараж створює небезпеку для довкілля та власників суміжних ділянок. З урахуванням вищевикладеного, просив відмовити у задоволенні позову в зв'язку з його безпідставністю. Третя особа по справі - Інспекція направила на адресу суду письмові пояснення, відповідно до яких вбачається, що відповідно ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку № 553, на підставі листа прокуратури міста Києва від 14.01.2013 р. № 07/1/5-р-13 посадовою особою Інспекції у присутності відповідача із залученням головного спеціаліста відділу контролю за благоустроєм Подільської РДА Полянова П.Ю. проведено позапланову перевірку дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил на [ADDRESS]. За результатами перевірки встановлено, що за вказаною адресою розташований садовий будинок з господарськими спорудами, власником зазначених споруд і будівель є відповідач. Садовий будинок реконструйований останнім шляхом влаштування прибудови до будинку у 2012 р. без документів, які б надавали право на виконання будівельних робіт, та затвердженої проектної документації, чим порушено ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». На час перевірки, будинок експлуатується у якості житлового приміщення відповідачем, чим порушено ч. 8 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після, зокрема, направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Відповідно до ч. 8 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється. За результатами перевірки посадовою особою Інспекції складено акт перевірки від 19.04.2013 р., в якому зазначено виявлені в ході перевірки порушення та видано припис з вимогою усунути встановлені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку в термін до 31.08.2013 р. Також, за результатами перевірки було складено протокол про адміністративне правопорушення від 31.05.2013 р. за вчинені правопорушення, а саме: експлуатацію самовільно реконструйованого садового будинку шляхом влаштування прибудови без прийняття його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, на підставі поданих документів і матеріалів, складених під час здійснення позапланової перевірки, заслухавши осіб, які брали участь у розгляді справи, заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві Алєксєєнко І.О. на відповідача згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення за № 244 від 11.06.2013 р. накладено штраф у розмірі 6 800 грн. 24.09.2013 р. посадовою особою Інспекції на підставі перевірки виконання відповідачем вимог припису від 31.05.2013 р. проведено позапланову перевірку за вищезазначеною адресою, перевіркою з виїздом на місце встановлено, що вимог припису від 31.05.2013 р. не виконано, не усунуті встановлені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановлено законодавством порядку, а саме самовільно реконструйований садовий будинок на [ADDRESS] не прийнятий в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, чим порушено п.п. а, п. 3, ч. 4 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». За результатами перевірки посадовою особою Інспекції складено акт перевірки від 24.09.2013 р., в якому зазначено виявлені в ході перевірки порушення та видано припис з вимогою усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності шляхом приведення до попереднього стану самовільно реконструйованого садового будинку, також, за результатами перевірки було складено протокол про адміністративне правопорушення від 24.09.2013 р. Заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві Алєксєєнко І.О. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за № 633 від 01.10.2013 р. та притягнуто до адміністративної відповідальності відповідача у вигляді штрафу у розмірі 5 100 грн. 20.12.2013 р. посадовою особою Інспекції на підставі перевірки виконання відповідачем вимог припису від 24.09.2013 р. проведено позапланову перевірку за вищезазначеною адресою. За результатами перевірки встановлено, що вимоги припису від 24.09.2013 р. не виконуються, а саме, не приведено до попереднього стану самовільно реконструйований садовий будинок. За результатами перевірки складено акт від 20.12.2013 р., в якому зазначено виявлені в ході перевірки порушення (а.с. 27 - 62). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, земельна ділянка [ADDRESS], належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, цільове призначення земельної ділянки ведення садівництва, що не заперечувалось сторонами. Суміжна земельна ділянка [ADDRESS], належить відповідачу на підставі свідоцтва про право власності від 11.05.2004 року, виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення (а.с. 10). У відповідності до договору № 300004208 від 01.02.2013 р. про надання населенню послуг газопостачання, вбачається, що відповідач використовує газопостачання на підставі та умовах зазначеного договору (а.с. 7 - 9). Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 19.04.2013 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS] розташований садовий будинок з господарськими спорудами, власником зазначених споруд і будівель є відповідач. Садовий будинок реконструйований останнім шляхом влаштування прибудови до будинку у 2012 р. без документів, які б надавали право на виконання будівельних робіт, та затвердженої проектної документації, чим порушено ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». На час перевірки, будинок експлуатується у якості житлового приміщення відповідачем, чим порушено ч. 8 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с. 35 - 36). За результатами перевірки, 31.05.2013 р. посадовою особою Інспекції видано припис з вимогою усунути встановлені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку в термін до 31.08.2013 р. (а.с. 43). Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення за № 244 від 11.06.2013 р. відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 12 ст. 96 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 6 800 грн. (а.с. 47 - 48) Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 24.09.2013 р. встановлено, що вимоги припису від 31.05.2013 р. не виконано, не усунуті встановлені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановлено законодавством порядку, а саме самовільно реконструйований садовий будинок на [ADDRESS] не прийнятий в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, чим порушено п.п. а, п. 3, ч. 4 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с. 51 - 52). За результатами перевірки, 31.05.2013 р. посадовою особою Інспекції видано припис з вимогою усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності шляхом приведення до попереднього стану самовільно реконструйованого садового будинку в термін до 30.10.2013 р. (а.с. 53) Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення за № 633 від 01.10.2013 р. відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 188 - 42 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 5 100 грн. (а.с. 57 - 58) Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 20.12.2013 р. встановлено, що вимоги припису від 24.09.2013 р. не виконуються, а саме, не приведено до попереднього стану самовільно реконструйований садовий будинок (а.с. 61). У відповідності до п. «а» ч. 1 ст. 91 ЗК України обов'язком власників земельних ділянок є забезпечувати використання їх за цільовим призначенням. Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 2 - 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного - процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) в порядку цивільного судочинства особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.ч. 1 - 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У відповідності до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, котра не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з введенням земельної ділянки до попереднього стану. Відповідно до п. 5 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» встановлено, що відповідно до положень ст. 38 Закону № 3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою. Будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна вважається самочинним, якщо в діях особи є хоча б одна з ознак, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦК України: 1) забудова проведена чи здійснюється на земельній ділянці, що не була відведена для цього будівництва; 2) забудова проведена або здійснюється без одержаного у встановленому порядку дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) забудова проведена з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Частиною 7 статті 376 ЦК України передбачено, що в разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Отже, за змістом цієї норми збудований самочинно об'єкт може бути знесений на підставі судового рішення в передбачених ч. 7 ст. 376 ЦК України випадках у справі за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Порушені права останнього при здійсненні самочинного будівництва іншими особами підлягають захисту на підставі ст. 391 ЦК України. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Одночасно, до суд належних та допустимих доказів порушення прав позивача проведенням самочинного будівництва відповідачем, не надано, в той час, як саме по собі здійснення відповідачем самочинного будівництва не може безумовно свідчити про порушення прав позивача. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. На основі з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, з огляду на підстави позову та обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, а тому підлягають залишенню без задоволення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed