Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] у травні 2013 року звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 19 жовтня 2008 року біля 01 год. 30 хв. біля бару «Олимп», розташованого по вул. Леніна у смт. Приколотне Великобурлуцького району Харківської області [PERSON] умисно наніс йому удар кулаком у нижню щелепу зліва, спричинивши подвійний закритий перелом - середньої важкості тілесне ушкодження. Після чого [PERSON] разом із [PERSON], [PERSON] та [PERSON] умисно нанесли удари ногами та руками по різним частинам тіла, спричинивши синці на обличчі, гостру черепно-мозкову травму із струсом головного мозку, тобто легкі тілесні ушкодження. Вироком суду [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнані винними у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 296 КК України. [PERSON] зазначив, що після побиття він тривалий час проходив лікування в медичних установах м. Харкова та м. Вовчанська Харківської області. 19 жовтня 2008 року був оглянутий щелепно-лицьовим хірургом у м. Харкові, після чого в той же день йому була проведена операція. З 19 жовтня 2008 року по 27 жовтня 2008 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Вовчанської ЦРЛ, а з 28 жовтня 2008 року по 29 листопада 2008 року на амбулаторному лікуванні у Вовчанській ЦРЛ. Неодноразово звертався до медичних закладів в зв'язку з погіршенням стану здоров'я. Під час лікування він витратив 1364 грн. 79 коп. на придбання медикаментів, за час розгляду справи 4700 грн. 00 коп. на правову допомогу та 2791 грн. 68 коп. на транспортні послуги - купівлю бензину та автобусні квитки. Після побиття він був позбавлений можливості жити повноцінним життям, функції пошкодженої щелепи не оновились до теперішнього часу, не мав можливості відвідувати навчальний заклад, що відбилося на успішності у навчанні. Внаслідок зазначеного йому була спричинена моральна шкода у розмірі 50000 грн. 00 коп. Просив стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 8852 грн. 08 коп. та моральну шкоду у розмірі 50000 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явились, сповіщались судом про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України). Згідно вироку Великобурлуцького районного суду Харківської області від 22 березня 2013 року, 19 жовтня 2008 року близько 01 год. 30 хв. біля бару «Олімп», розташованого по вул. Леніна в сел. Приколотне Великобурлуцького району Харківської області [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] почали бити братів [PERSON] та [PERSON] При цьому [PERSON] завдав [PERSON] два удари в область нижньої щелепи, заподіявши йому подвійний перелом нижньої щелепи зліва і справа, тобто середньої тяжкості тілесні ушкодження. У результаті побиття [PERSON] були спричинені синці на обличчі, гостра черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнані винними у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 296 КК України (а.с. 5-9). Вказане судове рішення у кримінальній справі набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тобто, розглядаючи позов, який випливає із кримінальної справи, суд вирішує питання лише про розмір відшкодування шкоди. Дане роз'яснення також міститься й у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі». Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані тілесні ушкодження були отримані [PERSON] в наслідок противоправних дій [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов'язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). Шкода це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі. Як вбачається з повідомлень Вовчанської ЦРЛ від 03 грудня 2008 року та 08 грудня 2008 року, [PERSON] 19 жовтня 2008 року звернувся до хірургічного відділення медичного закладу з діагнозом: гостра закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, двосторонній перелом нижньої щелепи. Було проведене консервативне лікування, медикаменти придбані за особисті кошти. Після стаціонарного лікування [PERSON] звернувся 28 жовтня 2008 року до поліклінічного відділення, де лікувався до 28 листопада 2008 року у лікаря-невропатолога з діагнозом: гостра черепно-мозкова травма, струс головного мозку з астенічним та вести бо-атаксичним синдромом, до лікаря-терапевта 24 листопада 2008 року з діагнозом: вегето-судинна дистонія за змішаним типом, втрати маси тіла аліментарного характеру з діагнозом: травматичний двосторонній перелом нижньої щелепи. [PERSON] отримав лікування та довідку про тимчасову непрацездатність студента (а.с. 12, 13). Відповідно до довідок ТВФ «Веста», [PERSON] придбав в аптеці медикаменти на загальну вартість 477 грн. 10 коп. та 752 грн. 91 коп. відповідно (а.с. 22-23). Згідно чеків на придбання медичних препаратів ТОВ «Аптека 450», [PERSON] витратив 67 грн. 39 коп. (а.с. 21). Таким чином, суд приходить до висновку, що для лікування ушкоджень, завданих здоров'ю [PERSON] в наслідок противоправних дій [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], позивач витратив 1297 грн. 40 коп. на придбання медичних препаратів, що цілком узгоджується з медичними засобами, призначеними для лікування, а тому вони підлягають стягненню з відповідачів на його користь. Надаючи оцінку вимоги позивача про відшкодуванню матеріальної шкоди при здійсненні ним витрат на правову допомогу при провадженні кримінальної справи, з урахуванням природи походження цих правовідносин, суд вважає що вони не є обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. При провадженні по кримінальній справі, потерпілий вправі мати представника, який користується процесуальними правами особи, інтереси якої представляє. Матеріали справи свідчать, що для представлення інтересів в суді при розгляді кримінальної справи 04 квітня 2009 року [PERSON] уклав із адвокатом [PERSON] договір № 7 про надання правової допомоги та згідно квитанцій № 10 від 10 квітня 2009 року, № 211/н від 29 квітня 2009 року сплатив 1500 грн. 00 коп. (а.с. 25, 27-28). Також [PERSON] уклав із адвокатом [PERSON] договір від 04 липня 2012 року про надання правової допомоги та згідно квитанції № 29 від 04 липня 2012 року сплатив 3200 грн. 00 коп. (а.с. 26, 29). Відповідно до вимог до ст. ст. 84, 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01 жовтня 1999 року та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. Відповідно до податкового законодавства фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - само зайняті особи), зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій щоденно на підставі первинних документів здійснюються записи про операції, що відбулися у звітному (податковому) періоді. Таким чином, згідно зазначених норм склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо). Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Надані адвокатами квитанції не є належним доказом понесених позивачем витрат на правову допомогу, оскільки вони не є фінансовими первинними документами. Окрім цього, питання відшкодування витрат потерпілим на правову допомогу регулює кримінально-процесуальний закон. Однак він не передбачає відшкодування потерпілому витрат на участь представника в процесі, оскільки регулює лише оплату праці участі адвоката за призначенням. Витрат на оплату праці представника потерпілого не відносяться до судових витрат. Понесені [PERSON] витрати на оплату праці представників у кримінальній справі також не є майновою шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України, на яку посилався позивач у позовній заяві. За таких обставин у задоволенні позовних вимог про стягнення 4700 грн. 00 коп. судових витрат, понесених [PERSON] на оплату праці адвокатів, які представляли його інтереси по кримінальній справі слід відмовити. Вимоги в частині стягнення 63 грн. 00 коп. за послуги лікаря стоматолога, суд вважає безпідставними та такими, що не підтверджені матеріалами справи, в зв'язку з чим в задоволенні заявлених вимог в цій частині необхідно відмовити. Окрім цього, твердження позивача про наявність витрати на придбання палива та автобусних квитків в зв'язку з противоправними діями відповідачів, суд також вважає безпідставними, оскільки з наданих товарних чеків не вбачається, що саме позивач ніс зазначені витрати та їх необхідність, ним не надано відповідного розрахунку, а тому у позовних вимог в цій частині необхідно також відмовити (а.с. 14-20). Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала (ст. 1167 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 3, 5 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд вважає встановленим в судовому засіданні заподіяння позивачу моральної шкоди, через спричинення йому тілесних ушкоджень, тривалого лікування, наявність зміни нормального перебігу його життя та психологічних переживань, необхідність витрачати час та сили для захисту свого права, відповідальність за що покладається судом на відповідачів та визначає розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь [PERSON] з урахуванням розумності та справедливості, в розмірі 40000 грн. 00 коп. Оскільки шкода [PERSON] була завдана спільними діями [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вони несуть солідарну відповідальність перед потерпілим, що цілком узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 1190 ЦК України. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати (за подання позовної заяви в частині немайнового характеру - відшкодування моральної шкоди), а саме: сплата судового збору - 114 грн. 70 коп. у рівних частках по 28 грн. 68 коп. з кожного (а.с. 35). Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору (в частині відшкодування матеріальних збитків), він стягується з відповідачів в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а саме - 229 грн. 40 коп. у рівних частках по 57 грн. 35 коп. з кожного (ч. 3 ст. 88 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: partial