Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] У вимогах просили визнати його висловлення, поширені ним у судовому засіданні 12.02.2013 року у Залізничному районному суді м. Сімферополя АР Крим під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.289 та ч.2 ст.185 КК України, недостовірною інформацією. Зобов'язати спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом публічного вибачення, стягнути моральну шкоду у розмірі 20000 грн. та судові витрати у розмірі 460 грн. Мотивували тим, що у період з грудня 2011 р. по лютий 2013 р. приймали участь у якості захисників у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] Досудове розслідування по справі у період з лютого по квітень 2012 р. здійснював відповідач як слідчий Залізничного РВ СМУ ГУ МВС України в АР Крим. Під час розгляду кримінальної справи у Залізничному районному суді м. Сімферополя АР Крим у судовому засіданні 12.02.2013 р. при допиті у якості свідка відповідач розповсюдив відомості, що не відповідають дійсності та принижують їх честь, гідність та шкодять діловій репутації. Розповсюдження відомостей виразилось у наступних висловлюваннях: «Неодноразово я викликав захисників для здійснення захисту обвинувачених [PERSON] та [PERSON]. В присутності самих [PERSON] та [PERSON] я по голосному зв'язку дзвонив цім захисникам. Кілька разів ми вивозили [PERSON] та [PERSON] з слідчого ізолятора для проведення слідчих дій. Захисників ми очікували у продовж усього дня. Та ще коли було кінцеве обвинувачення захисники не прийшли. Та слухавши відповідь захисників, які говорили, що не прийдуть, в 5 годин вечора у нас закінчується робочий день, після чого [PERSON] та [PERSON] прийняли рішення ознайомитись з матеріалами кримінальної справи у відсутність захисників. Повістки захисникам я не надсилав. Захисників я викликав у продовж 5 днів телефонограмами телефоном. У розмові по телефону захисники говорили, що дуже зайняті, перевантажені, постійно відкладали свою явку. Я намагався їм пояснити, що строки досудового слідства витікають, що необхідно їх обов'язкова участь при проведенні слідчих дій. Однак захисники не з'являлись з якихось своїх причин. Після того, як вони по закінченню тижня з'явились до кабінету слідчого, то ними було заявлено, що вони будуть затягувати досудове слідство, відкрито заявили мені, що я як слідчий процесуально не можу зжимати рамки ознайомлення з матеріалами кримінальної справи. Захисники були повідомлені про строки досудового слідства, та сказали, що вони будуть цим маніпулювати, щоб ми змінили запобіжний захід їх підзахисним та і.т.п. То, що я викликав їх телефонограмою у продовж тижня, це я не підтверджу, нічим не докажу, я їм у присутності свідків пропанував взяти повістку після даних заяв, вони отримувати повістку відмовились, сказали, щоб я направляв її поштою...». Ці відомості були неправдивими. Формують у судді, підзахисних, громадян, які були присутні у судовому засіданні, в клієнтському середовищі негативне уявлення про якість їх роботи. При цьому у тому же судовому засіданні було встановлено, що вони не отримували виклик до слідчого. У присутності підзахисних слідчий захисникам не телефонував. Відмову від захисників підписано під впливом слідчого. Оскаржувані вислови відповідача містять конкретні факти, тобто містять інформацію, що не відповідає дійсності, принижує їх честь, гідність і ділову репутацію в громадській думці з точки зору додержання законів, загально визначених правил співжиття та принципів людської моралі та підлягають спростуванню. У судовому засіданні ухвалою суду від 26.12.2013 р. до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, залучено ГУ МВС України в АР Крим. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Пояснили, що приймали участь у розгляді кримінальної справи відносно [PERSON] та [PERSON] В протоколах допиту обвинувачені зазначали, що їх допитано без участі захисників. Судом було засуджено підзахисних осіб. Ніяких заходів реагування відносно них чи слідчого за цим фактом судом не приймалось. Перевірка за вказівкою суду прокурором не призначалась. Слідчий говорив оскаржувані висловлювання у судовому засіданні. Текст висловлювання взято з запису судового засідання. У судовому засіданні у Залізничному районному суді м. Сімферополя відповідач сам говорив про них. Вони питання слідчому не задавали. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що у його поясненнях не було образ чи приниження ділової репутації позивачів. Розслідував кримінальну справу відносно [PERSON] та [PERSON] У справі продовжували строки розслідування. З адвокатами раніше знайомив не був. У зв'язку із завантаженістю як слідчого і завантаженістю адвокатів викликав їх по телефону, що передбачено КПК України. Дзвонив їм та запрошував до райвідділу. 1 березня домовились на зустріч 2 березня, але вони не прийшли. Також не прийшли 3 та 4 березня. Прийшли на виклик лише 5 березня. Сказали, що повістку не отримували, а виклик по телефону слідчий не зможе доказати. Обвинувачені знаходились під вартою, строки утримування під вартою та строки досудового слідства закінчувались 13 березня. 07 березня ознайомлював підозрюваних з матеріалами справи без захисників, оскільки останні не з'явились. 09 березня в продовж дня на ознайомлення захисники також не з'явились. Після того як по голосному зв'язку зателефонував захисникам та вони сказали, що не з'являться для ознайомлення, підозрювані написали заяви про проведення слідчих дій без захисників. В слідчому відділі Залізничного РВ СМУ ГУ МВС України в АР Крим у групи слідчих, до якої він входив, розслідувалась справа відносно позивачів. Раніше вони написали на нього скарги. Представник третьої особи ГУ МВС України в АР Крим за довіреністю Юфімчук М.В. у судовому засіданні пояснила, що в кожному райвідділі ведеться журнал факсограм чи загальний журнал вихідної кореспонденції. Позивачі не доказали позовних вимог. Вимоги заявлено необґрунтовано. Слідчий відправляв телефонограми. В письмових поясненнях від 07.02.2014 р. просила відмовити в задоволенні позову, оскільки позовні вимоги пред'явлено до відповідача як до фізичної особи, але він є посадовою особою органу державної влади - слідчий Залізничного РВ СМУ ГУ МВС України в АР Крим. Слідчий є службовою (посадовою) особою органу державної влади, тому шкода стягується не з органу чи його посадових осіб, а з Державного бюджету. Розпорядником державного бюджету є Державна казначейська служба України. Вимоги про зобов'язання публічно вибачитись є необґрунтовані, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту честі та гідності не передбачено у ст. 16 та 277 ЦК України. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. У судовому засіданні 24.02.2014 року прослуховувався запис судового засідання Залізничного районного суду м. Сімферополя від 12.02.2013 р. по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] з СД-диску, який наданий позивачами. Запис розпочато 12.02.2013 року. На записі в 6-50 год. зафіксовано пояснення відповідача як свідка. Відповідач на записі пояснював, що запобіжний захід обвинувачений обирав не він. У справі була сформована слідча група. Обвинувачені вину не визнавали. Він обвинувачених не допитував, оскільки ті наполягали на раніш наданих свідченнях, які були надані за участю захисників. Неодноразово викликав захисників. Дзвонив їм по голосному зв'язку. Захисники говорили, що в 10-00 вечора не дадуть пояснень. Говорили, що зможуть ознайомитись з матеріалами справи пізніше, оскільки зайняті. Відповідач як слідчий ознайомив обвинувачених з матеріалами справи та пред'явив кінцеве обвинувачення. Викликав захисників по телефону, тому підтвердити документально виклик не може. Викликати по телефону має право. Говорив, що закінчуються строки слідства. Коли захисники прийшли, сказали, що будуть маніпулювати строками, відмовились отримувати повістку. Просили повідомляти їх поштою. Телефонограма у справі не оформлена. Про це писав рапорт начальнику слідства та долучав до справи. Положеннями ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки та слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Водночас, згідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього кодексу. Відповідно до ст. 94 та 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування такої інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події або явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідач працює на посаді слідчого Залізничного РВ СМУ ГУ МВС України в АР Крим. Був допитаний у судовому засіданні у Залізничному районному суді м. Сімферополя у якості свідка як слідчий, який здійснював досудове розслідування кримінальної справи. Позивачі наполягають, що порушення їх прав та розповсюдження недостовірної інформації відповідачем сталось в судовому засіданні внаслідок давання показань як свідка, відносно них як осіб, які брали участь у тій справі. Ця інформація оцінювалась судом при ухваленні судового рішення. Висловлювання відповідача не може вважатися недостовірною інформацією та не підлягає спростуванню, оскільки нормами КПК України встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки доказів, а повторна судова оцінка доказів у раніше розглянутій справі недопустима. Пояснення відповідача у судовому засіданні в Залізничному районному суді м. Сімферополя носить характер викладення подій про закінчення ним кримінальної справи. Позивачами не доведені обставини, які могли би свідчити про порушення їх честі, гідності та ділової репутації, оскільки, як стало відомо з пояснень сторін, [PERSON] та [PERSON] були засуджені у кримінальній справі. Залізничним районним судом м. Сімферополя будь-яких заходів реагування відносно слідчого не приймалось. Окрім того, вимоги позивачів заявлено до відповідача як фізичної особи, тоді як слідує з предмету спору він виконував покладені на нього обов'язки як робітник МВС. Позивачі не надали доказів того, що у наслідок висловлювань відповідача було порушено їх особисті немайнові права та у якій спосіб це трапилось. Суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатись перед позивачами у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено ст. 16 та 277 ЦК України. Вимоги про стягнення моральної шкоди у результаті порушення розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації та ін. Доводи позивачів про спричинення їм моральної шкоди під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження. Судові витрати залишити за позивачами.

Outcome: dismissed