Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою, відповідно до змісту якої просять встановити юридичний факт належності особі правовстановлюючого документу, а саме те, що заповіт [PERSON] від 14.12.2007, посвідчений нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори Сірянчук Р.В., зареєстрований у реєстрі за №6-203 на ім`я [PERSON] та [PERSON] , належить [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначено, що відповідно до заповіту від 14.12.2007, посвідченого нотаріусом Першої Житомирської державної нотаріальної контори Сіранчук Р.В., зареєстрованого у реєстрі за №6-203, [PERSON] заповів належну йому частину квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] . Заявники звернулися у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, однак їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із розбіжностями щодо даних по батькові у заповіті та паспортних даних як спадкоємців. Таким чином, для реалізації [PERSON] та [PERSON] своїх прав як спадкоємців, необхідним є встановлення судом факту належності особі документів. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 25.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження із повідомленням сторін. [PERSON] та [PERSON] до суду були подані заяви, в яких просять провести судовий розгляд заяви за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі. Від представника заінтересованої особи надійшла заява з проханням розглядати справу у його відсутність на підставі наявних матеріалів. Частиною третьою статті 294 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. У відповідності до положень ч.3 ст.211, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до змісту заповіту [PERSON] від 14.12.2007, посвідченого нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної конторі Сіранчук Р.В. та зареєстрованого у Спадковому реєстрі за №6-203, належну [PERSON] частину квартири [ADDRESS] [PERSON] заповів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15 та зворот). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.06.2019, [PERSON] помер [INFO] , про що 07.06.2019 складено актовий запис №1505 (а.с. 4). У зв`язку із наведеним, 28.11.2019 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Бочелюк В.М. було відкрито спадкову справу №28/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] . У відповідності до постанови приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Бочелюк В.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.03.2020 №15/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири [ADDRESS] , у зв`язку із розбіжностями щодо даних по батькові у заповіті ( [PERSON] ) та паспортних документах спадкоємця ( [PERSON] ) (а.с. 14). Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Бочелюк В.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.03.2020 №16/25-31, [PERSON] , який діє від імені [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири [ADDRESS] у зв`язку із розбіжностями щодо даних по батькові у заповіті ( [PERSON] ) та паспортних документах спадкоємця ( [PERSON] ) (а.с. 13). У зв`язку із наведеним, [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною першою статті 315 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно паспортних даних заявниками є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У відповідності до свідоцтва про народження [PERSON] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). У відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 16.05.1990, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 15 жовтня 1983 року, про що було зроблено запис за №1884 (а.с.12). З наведеного вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , був дідом заявників [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відтак, заявниками надано сукупність належних, допустимих достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що заповіт щодо майна: частини квартири [ADDRESS] , складений [PERSON] , який помер [INFO] , посвідчений нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори Сіранчук Р.В. та зареєстрований у Спадковому реєстрі за №6-203, складено на [PERSON] та [PERSON] . Оскільки встановлення цього факту необхідно [PERSON] та [PERSON] для оформлення спадщини та встановити вказаний факт у позасудовому порядку не є можливим, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. У відповідності до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved