Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] у жовтні 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 4 частини від його доходу щомісячно до досягнення сином 23-х річного віку, починаючи з 16 липня 2017 року. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу з позивачем у них є спільний син [PERSON] Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано і син [PERSON] залишився проживати з позивачем. [PERSON] вже досяг повноліття та здобуває освіту на денній формі навчанні, тому перебуває на утриманні виключно позивача. У зв'язку з цим остання і звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на навчання сина [PERSON] 23 жовтня 2017 року судом по справі відкрито провадження. Позивач у судовому засіданні просила суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судові засідання 19.12.2017, 26.01.2018, 16.02.2018 та 23.04.2018 не з'являвся, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомляв. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] року. Його батьками є [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем розірвано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 20 травня 2010 року зроблено запис за №83 (а.с.11). Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. [PERSON] є студентом Київського вищого професійного училища залізничного транспорту імені В.С. Кудряшова, що підтверджується довідкою №49 від 05 вересня 2017 року (а.с.10). На підставі ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оцінивши надані по справі докази, з огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати дитину, якщо вона продовжує навчання до досягнення нею двадцяти трьох років, та те, що [PERSON] проживає і знаходиться на утримані позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та стягувати щомісячно з відповідача на користь його сина [PERSON] аліменти на навчання у розмірі 1/ 4 частини від його доходу, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову з 20 жовтня 2017 року і до досягнення [PERSON] 23 років за умови продовження ним навчання. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, щомісяця є обґрунтованим та доцільним. У свою чергу стягнення необхідно проводити на користь [PERSON], оскільки аліменти спрямовані на його навчання, а [PERSON] є повнолітньою особою та такою, що має повну цивільну дієздатність. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial