Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

\~ [PERSON] , представляючи інтереси [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на 1/2 частину сумісного набутого майна за час шлюбу, у якому просить визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину спільно набутого майна, а саме: житлового будинку, загальною площею 163,5 кв.м., житловою 68,3 кв.м., допоміжною-43,1 кв.м., площа літніх приміщень-52,1 кв.м., в генплані літ. «А», та господарських будівель і споруд: літня кухня літ. «Б», стодола літ. «В», стайня літ. «Г», навіс літ.Д», вбиральня літ «З», криниця «№1», огорожа «№2-3», замощення «І», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В подальшому уточнила позовні вимоги просить визнати все рухоме та нерухоме майно,нажите під час шлюбу позивачкою та відповідачем спільною сумісною власністю подружжя, та поділити житловий будинок з господарськими спорудами. Заявлений позов обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 1975 року. Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2016 р. шлюб було розірвано. У період шлюбу сторонами за спільні кошти було споруджено і введено в експлуатацію житловий одноповерховий цегляний будинок по [ADDRESS] . Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів №56834 від 13.09.2016 р. виданої ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстровано за відповідачем [PERSON] . За час спільного проживання подружжям придбано рухоме майно: меблі, килими, побутова техніка, товари домашнього вжитку. Крім того, придбано транспортні засоби: МАЗ 5551, 1992 року випуску, номерний знак [NUMBER] , зареєстрований 06.12.2006 р. за гр.. [PERSON] та легковий автомобіль марки AUDI 100, 1991 року випуску, номерний знак [NUMBER] , зареєстрований 04.06.2009 р. за [PERSON] Вказує, що позивачка переважну більшість часу за останні роки перебуває на роботі за кордоном. Під час перебування в Україні, особливо після розірвання шлюбу, в позивачки виникають непорозуміння та сварки з колишнім чоловіком, їй складно користуватися набутим під час шлюбу майном, зокрема проживати в спільно спорудженому житловому будинку в [ADDRESS] . В судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив в повному обсязі. Вважає,що позивачка за час знаходження в шлюбі не працювала,а отже не має права претендувати на майно подружжя,оскільки своєю працею його не примножувала та не створювала. Крім цього, вказує,що у них є спільні діти,які мають право на це майно,оскільки приймали участь в будівництві будинку. Просить в позовних вимогах відмовити. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони з 08 листопада 1975 року перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого Коломийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 06 травня 2016 року, серія [NUMBER] (а.с. 8) 29 червня 2016 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Коломийського міськрайонного суду від 29.06.2016 р. (а.с.9) В шлюбі неповнолітніх дітей немає. За час перебування у шлюбі, позивачкою з відповідачем було нажито та набуто майно. Зокрема, в період перебування у шлюбі, сторонами було спільно побудовано і введено в експлуатацію житловий одноповерховий цегляний будинок по [ADDRESS] . Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів №56834 від 13.09.2016 р. виданої ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстровано за відповідачем [PERSON] (а.с.14) Згідно технічного паспорта на житловий будинок, виданого Коломийським мБТІ 02.07.2003 року, даний будинок загальною площею загальною площею 163,5 кв.м., житловою 68,3 кв.м., допоміжною-43,1 кв.м. позначений літ. «А», площа літніх приміщень-52,1 кв.м. та господарських будівель і споруд: літня кухня літ. «Б», стодола літ. «В», стайня літ. «Г», навіс літ.»Д», вбиральня літ «З», криниця «№1», огорожа «№2-3», замощення «І» (а.с. 10-13). Згідно Звіту про оцінку житлового за адресою: [ADDRESS] , проведеного ТОВ «Західзем» станом на 23.01.2019 р. ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 320\~460 гривень, відповідно ринкова вартість об`єкта оцінки 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд становить 160\~230 гривень(а.с.16-17). Крім того, сторонами за час шлюбу придбано транспортні засоби: МАЗ 5551, 1992 року випуску, номерний знак [NUMBER] , зареєстрований 06.12.2006 р. за гр. [PERSON] та легковий автомобіль марки AUDI 100, 1991 року випуску, номерний знак [NUMBER] , зареєстрований 04.06.2009 р. за [PERSON] (а.с.15) Вказані обставини, сторонами не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. Частиною 1\~ст.69СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~ст.70СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Згідно ст.60,61 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку доходу. Кожна річ набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. №11: «22. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК,\~ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключен із цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.\~Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох». Відповідно до п.25 цієї ж\~постанови, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5\~ст.71СК\~щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст.365 ЦК\~, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У разі придбання майна на особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної власності подружжя, а є приватною власністю того , на кошти якого воно придбане.\~Про це йдеться в Постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 7 вересня 2016 року №6-801цс16. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Такий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16 та від 14 вересня2016 року у справі № 6-539цс16. ВС вказав, що в подружжя, крім права спільної сумісної власності на придбаний за рахунок кредитних коштів автомобіль виникає також і зобов`язання у вигляді повернення кредиту та, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Фактично, встановивши, що кредитна заборгованість за придбаний спірний автомобіль у період шлюбу була погашена не повністю - частково, що також зазначала особисто й позивач, суд апеляційної інстанції не з`ясував та не встановив розмір кредитної заборгованості на момент припинення шлюбних відносин. В ухвалі ВССУ від 15.02.2017 (справа №554/1847/14-ц) акцентована увага на критеріях віднесення майна до спільної сумісної власності. Зокрема, зауважено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, а й спільною участю коштами або працею в набутті. Отже, застосовуючи\~ст.60 СК\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не лише факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. ВСУ визначає критерії, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності. Такими є: час набуття майна; кошти, за які воно було набуте (джерело набуття); мета придбання, яка дозволяє надати майну правовий статус спільної власності подружжя. Норма\~ст.60 СК\~вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Як вбачається з матеріалів справи та пояснення сторін, спірний житловий будинок було побудовано сторонами під час шлюбу, мета - спільне проживання однією сімєю в данному будинку, а джерелом спорудження житлового будинку були кошти, обидвох сторін позову, які на час побудови будинку були однією сім`єю. У відповідності до\~ст.411 ч.5 ЦПК України\~в ред.2017 р. висновки суду касаційної інстанції є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Відповідач не надав суду доказів того, що він придбавав спірне майно не під час шлюбу,або отримав його поза шлюбними відносинами з позивачкою. За встановлених обставини, суд дійшов до висновку, що за [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , як на 1/2 частку майна, набутого під час шлюбу із [PERSON] та припинити право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно. Суд не бере до уваги пояснення допитаних в судовому засіданні свідків , оскільки їх пояснення не узгоджуються з поясненнями ні представника позивачки, ні самого відповідача. \~ \~Відповідачем в\~судове засідання\~13.09.2019\~року було\~подано клопотання\~про долучення\~ряду документів\~до справи.\~ Згідно\~ст.222\~ЦПК України\~головуючий з`ясовує,\~чи мають\~учасники справи\~заяви чи\~клопотання,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~які не\~були заявлені\~з поважних\~причин у\~підготовчому провадженні,\~та вирішує\~їх після\~заслуховування думки\~інших присутніх\~у судовому\~засіданні учасників\~справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. Згідно ст.83 ч.8 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. За таких обставин суд залишає без розгляду та не надає оцінку поданому відповідачем клопотанню та долученими до клопотання документам,оскільки вони долучені до справи при її безпосередньому розгляді,що чинним ЦПК не допускається. Крім цього, відповідач не навів суду переконливих доказів,чому він з пропуском встановлених законом строків надав суду вищевказаних документів. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.60,61,68,69,70,71 СК України,\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. №11,правових позицій ВСУ від 7 вересня 2016 року №6-801цс16, та ВС від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16 та від 14 вересня 2016 року у справі № 6-539цс16,

Outcome: approved