Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, [PERSON], відповідно чоловік та батько позивачів, за час шлюбу із [PERSON], у 1983 році в с. Молниця Герцаївського району Чернівецької області побудували житловий будинок та звели до нього господарські споруди. Зазначений житловий будинок з часу забудови зареєстрований у сільській раді за [PERSON], проте як такого свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно останнім отримано не було. 22 січня 2009 року [PERSON]І . помер. Позивачі, як спадкоємці за законом, спадщину прийняли своєчасно, так як проживали та продовжують проживати у спірному будинку. При зверненні до нотаріуса із зявами про видачу свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на означене нерухоме майно. Позивачі вважають, що спірний житловий будинок має перейти до них в порядку спадкування за законом, а саме по 1/4 частці кожному, а 1/2 частку має перейти позивачі [PERSON] як спільне майно подружжя. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити. Молницька сільська рада Герцаївського району Чернівецької будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направила, тому суд з урахуванням думки представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи та ухвалити заочне рішення. Треті особи, [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що по вул. І. Кілару, 47 в с. Молниця Герцаївського району Чернівецької області розташовано домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А загальною площею 90,00 кв.м, в тому числі 38,40 кв.м жилої площі, літньої кухні літ. Б, навісів літ. В, Г, К, сараїв літ. Д, Е, Л, вбиральні літ. Ж, гаража літ. И, погребу літ. Пг, криниці №1, огорожі № 2-4. (а.с. 10-12). Згідно даних погосподарської книги Молницької сільської ради Герцаївського району, вказаний житловий будинок з господарськими спорудами зареєстрований у сільській раді за [PERSON] з 1983 року (а.с. 22). Нормою ч. 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Житлові будинки підлягають державній реєстрації згідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень». Проте, судом встановлено що вищевказаний житловий будинок у встановленому законодавством порядку не зареєстрований. Статтею 86 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час побудови спірного жилого будинку встановлено, що право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Судом встановлено, що позивачка, [PERSON], 22 липня 1979 року уклала шлюб із [PERSON] (а.с.7). Нормою ст. 60 СК України, передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічна норма закону містилася у ст. 22 КпШС України. Отже, за змістом вищевказаних норм закону, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відтак, зважаючи на те, що житловий будинок, який розташований в с. Молниця по І. Кілару, 47 Герцаївського району побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці та зареєстрований в сільській раді з 1983 року за [PERSON], тобто на час коли останній перебував у шлюбі із [PERSON], то з того часу останні стали його співвласниками в рівних частках, тобто по 1/2 частки. 22 січня 2009 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконкомом Молницької сільської ради серії І-МИ № 058600. (а.с.20). Таким чином, після смерті останнього відкрилася спадщина, в т.ч. й на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими спорудами. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя заповіту не склав, а тому спадкування має місце за законом. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За даними Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області позивачі [PERSON] та [PERSON] своєчасно прийняли спадщину після смерті спадкодавця [PERSON], так як постійно проживали разом із останнім у спірному господарстві. (а.с.24-25) У відповідності до ч.1 ст. 71 Закону України «Про нотаріат», у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [PERSON], [PERSON] дружина та [PERSON] син, 20 лютого 2017 року звернулися до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 32, 42, 44 звороти) проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, постановою нотаріуса від 05 березня 2017 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом і в т.ч. і щодо 1/2 частки як спільного майна подружжя (зворот а.с. 49-50). Треті особи [PERSON] та [PERSON] діти спадкодавця (а.с.17, 19), протягом строку для прийняття спадщини до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулися (а.с. 36-50), тому спадщину вони не прийняли. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки спірний житловий будинок був повністю збудований, прийнятий в експлуатацію та рахується в сільській раді за [PERSON], а позивачі, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, проте з незалежних від них обставин не можуть оформити своє право на спадкове майно, то їх вимоги про визнання за ними право власності підлягають задоволенню, шляхом визнання за ними в порядку спадкування право власності на 1/4 частину житлового будинку та визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку, як спільне майно подружжя. На підставі ст.ст.1216, 1217, 1220-1223, 1261, 1268-1270, 1273, 1275 ЦК України, ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України від 1969 року, ст. 71 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved