Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

[PERSON]М звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних в сумі 5902 грн та інфляційних втрат в сумі 55203,85 грн. за несвоєчасне виконання рішення суду ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що згідно рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.06.2014 по справі №524/3995/14-ц з відповідача на її, [PERSON], користь стягнуто 47888 грн. В ході виконання виконавчого листа по вказаній справі було звернуто стягнення на дохід боржника, у зв'язку із чим частково погашено суму боргу. Оскільки боржник добровільно рішення суду тривалий час не виконує, відповідно до ст.625 ЦК України з нього підлягають стягненню 3% річних та інфляційні втрати. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач в судове засідання не зявився, відзив суду не надіслав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, [PERSON] СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.06.2014 по справі №524/3995/14-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 47888 грн боргу за договором позики. На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 524/3995/14ц, який в подальшому предявлений стягувачем до виконавчої служби. Відповідно до повідомлення Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області, в ході примусового виконання рішення суду, за вказаним виконавчим листом станом на 04.12.2018 на рахунок стягувача перераховано 12097,61 грн. [PERSON] Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією [PERSON] Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. ОЦІНКА СУДУ За змістом ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Приймаючи до уваги те, що відповідачем рішення суду про стягнення боргу виконано не в повному обсязі, тобто своєчасно не виконано грошове зобовязання, суд вважає, що відповідно до ст.625 ЦК України з відповідача на корись позивача підлягає стягненню 3% річних та інфляційні втрати за період з 17.06.2014(дата набрання законної сили рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука по справі №524/3995/14-ц, що вбачається із сайту Єдиного державного реєстру судових рішень) по 30.11.2018. Визначаючи розмір 3% річних та інфляційних втрат, суд враховує наданий позивачем розрахунок, а також відсутність доказів, які б спростовували визначену позивачем суму боргу. Разом із цим, суд враховує, що позивачем проведено розрахунок 3% річних з 05.06.2014. У зв'язку із цим, суд вважає за можливе зменшити суму 3% річних на 43,75 грн, що становить різницю між розрахунком 3% річних з 05.06.2014 та розрахунком 3% річних з 14.06.2014. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 5858,25 та інфляційні втрати в сумі 55203,85 грн. Відтак, позов [PERSON]М підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial