Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) 15 січня 2014 року звернулася до суду із позовом до СФГ «Олександрівське» (надалі відповідач) про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці по [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач у справі - бувший власник житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці по [ADDRESS]. Цей будинок був проданий за договором купівлі-продажу від 05 листопада 1999 року укладеного на Придніпровській товарній біржі між КСП «Олександрівське» та [PERSON], з яким згодом в 2000 році вона зареєструвала шлюб (за даними Олександрійського МБТІ будинок зареєстровано за №394/2). Вказаний будинок належить [PERSON], який помер [INFO] у віці 64 роки. Стверджує, що всі ці роки вона з чоловіком безперешкодно користувались домоволодінням, несли витрати на його утримання, однак після його смерті досі не може оформити спадщину, оскільки договір купівлі - продажу житлового будинку не був посвідчений нотаріально. Зважаючи на викладене вона змушена звертатися до суду із позовом про визнання права власності за набувальною власністю на нерухоме майно. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладенні обставини. Інтереси позивача в суді по довіоренності представляла [PERSON] Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час, та місце розгляду справи в суді повідомлений належним чином. За письмовою заявою, що надійшла до суду не має заперечень до позовних вимог, просить суд розглянути справу за відсутності представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст. ст. 3- 11, 15, 16, 20, 22, 316, 317, 328, 344, 360, 368, 386, 657 ЦК України. Ст. 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканності самого майна власника. Всі особи мають утримуватись від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні. Особа, яка володіє чужим майном протягом тривалого терміну, може набути права власності на нього, посилаючись на давність користування. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито й безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, або рухомим майном протягом 5 років, набуває права власності на нього. Судом достовірно встановлено, що власником домоволодіння - житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці по [ADDRESS] є [PERSON] за договором купівлі - продажу від 05 листопада 1999 року посвідченого на Придніпровській товарній біржі між КСП «Олександрівське» та [PERSON] Судом також встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу житла від 15 березня 2002 року посвідченого на Придніпровській товарній біржі (за даними Олександрійського МБТІ зареєстровано за №394/2) домоволодіння - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці по [ADDRESS] належить [PERSON] Суд приймає до уваги, що позивач у справі є спадкоємцем після смерті свого чоловіка, - [PERSON], який помер [INFO] у віці 64 роки. Вона успадкували після його смерті майновий пай, однак житловий будинок не може успадкувати, оскільки договір купівлі - продажу житлового будинку не було посвідчено нотаріально. Суд також приймає до уваги, що з 2000 року протягом досить тривалого часу позивач та її чоловік проживали в домоволодінні, бувший власник житла не заявляє про своє право на житло, а позивач у справі весь цей час фактично, безперешкодно володіє житловим будинком з надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці по [ADDRESS]. Звернення до суду свідчить про те, що позивач має намір захистити своє право користуватись житловим будинком за набувальною давністю, що дає суду підстави для того, щоб визнати її право власності за набувальною давністю на житловий будинок. Суд дійшов висновку, щодо визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на вказане нерухоме майно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Суд відносить ці витрати на позивача. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: approved