Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

[PERSON] позов мотивує тим, що вона з відповідачем в період з 03.03.2002року по 26.11.2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилась дитина: син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.08.2016 року в справі № 161/8189/16-ц стягнуто з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, в розмірі 800грн., щомісячно, до досягнення повноліття. На даний час її доходи значно зменшились а витрати на утримання дитини збільшились, в зв'язку з чим вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів. Посилаючись на наведене, позивач просила суд, згідно поданої нею заяви про уточнення позовних вимог, збільшити розмір аліментів, який був встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.08.2016р., згідно з яким стягнуто з відповідача в її користь на утримання неповнолітнього сина, з 800грн. до 1600грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] 23-річного віку у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Крім того, стягувати з відповідача [PERSON] в користь [PERSON], [INFO], і.п.н. [NUMBER], додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON], за навчання у Луцькому кооперативному коледжі Львівського торгово-економічного університету в розмірі ? витрат на навчання (3382грн.) за 2017-2018р. навчальний рік, згідно договору про надання освітніх послуг, а також щомісячно стягувати 400грн. додаткових витрат на навчання. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує з врахуванням поданої нею заяви про уточнення позовних вимог. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 серпня 2016 року по справі № 161/8189/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, суд ухвалив: позов задовольнити частково, стягувати з [PERSON] в користь [PERSON], [INFO], і.п.н. [NUMBER], аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а саме на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій формі в розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 24 червня 2016 року і до досягнення [PERSON] повноліття, а також стягнути з [PERSON] судовий збір в дохід держави в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок. При визначенні такого розміру аліментів суд виходив з прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік», положень ч.2 ст.182 СК України та врахував, існуючі на той час фактичні обставини у кожної із сторін, зокрема, відсутність довідки відповідача про розмір заробітної плати. Відповідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181, ст.ст.183, 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища матері може бути підставою для її вимоги про збільшення розміру аліментів. Судом встановлено, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дитини в збільшеному розмірі. Як слідує із змісту ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, визначаючи змінений розмір стягуваних аліментів, суд враховує зміну матеріального стану сторін, та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати, в тому числі, витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття. Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Згідно вимог ст.ст.141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов'язки відносно своєї дитини і зобов'язані спільно її утримувати. У зв'язку з чим, суд вважає, що вищевказані витрати повинні бути розподілені між батьками у рівних частках. В судовому засіданні встановлено, що позивачем понесені витрати на навчання сина сторін - [PERSON] за 2017-2018рр. в сумі 6766грн. (2500грн.+4266грн.), що підтверджується відповідними довідками (а.с. 10-11), тому заявлена позивачем вимога про стягнення додаткових витрат на оплату навчання дитини [PERSON], за навчання у Луцькому кооперативному коледжі Львівського торговельно-економічного університету, в розмірі ? витрат (3382 грн.) за 2017-2018р. навчальний рік, згідно договору про надання освітніх послуг, на думку суду, підлягає до задоволення. Крім того, суд вважає за доцільне, стягувати з відповідача в користь позивача, додаткові витрати на утримання дитини сторін [PERSON] в сумі 400грн., щомісячно, на період її навчання у Луцькому кооперативному коледжі Львівського торговельно-економічного університету, про що не заперечував у своїй заяві відповідач [PERSON] З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. В зв'язку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, позов задоволено, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1409, 60грн. за дві позовні вимоги (704,80грн.+ 704,80грн.) слід стягнути з відповідача в дохід держави у відповідності до ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial