Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

[PERSON] , через свого представника звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ТОВ «Астор» на скою користь 236 150 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження його здоров`я (без нарахування та утримання податків, зборів та інших платежів). В обгрунтування позову вказав, що він перебуваючи в трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Криворіжіндустрбуд», займав посаду газорізальника. 06 квітня 2012 року приблизно о 08 год. 30 хв., знаходячись у цеху металоконструкцій управління виробничо-технологічної комплектації, внаслідок вибуху кисневого балону, отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої політструктурної травми правої кисті з розтрощенням м`яких тканин нижньої третини передпліччя та кисті, велика рвана рана лівого зап`ястного суглоба та кисті з дефектом шкіри м`язів сухожилля, кістки та тканин, шок другого ступеню. Факт нещасного випадку підтверджується актом «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» (форми Н-1), актом «Про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 06 квітня 2012 року о 08 год. 30 хв.» (форми Н-5) та трудовою книжкою, виданою на ім`я [PERSON] . При цьому, виходячи з обставин за яких стався нещасний випадок, вбачається, що нещасний випадок з ним стався внаслідок вибуху кисневого балону, уламком якого його травмувало і саме вказаний кисневий балон, з огляду на приписи ст. 1187 ЦК України є джерелом підвищеної небезпеки та належить відповідачу. Крім того, відповідно до актів, основною причиною настання нещасного випадку стало порушення працівником відповідача вимог законодавства про охорону праці : [PERSON] , заступником директора з виробництва ТОВ «Астор», який не здійснив контроль за дотриманням проектної конструкторської та технологічної дисциплін, правил та норм з охорони праці, чим порушив статтю 13 Закону України «Про охорону праці»; розділ ІУ п.4.1 «Типовой инструкции по охране труда при наполнении кислородом баллонов и обращений с ними у потребителей», а також п.8.2 НПАОП 24.1-1.30-88 «Правил безопасности при производстве и потреблении продуктов разделения воздуха», розділ ІІ п.7 Посадової інструкції №ДИ-003 заступника директора з виробництва ТОВ «Астор» [PERSON] від 01 березня 2011 року. У зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю внаслідок нещасного випадку, він 13 листопада 20012 року вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 50% та встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку з трудовим каліцтвом- безстроково. Внаслідок нещасного випадку він відчув сильний фізичний біль, від чого втратив свідомість та був направлений у приймальне відділення 1 міської лікарні, де йому було надано медичну допомогу та проведено операцію з формування культі в середній третині правого передпліччя, що завдало та завдає йому стуттєвих больових відчуттів, через відсутність функціонування та рухомості у верхній кінцівці. Внаслідок отриманого каліцтва він був вимушений проходити програму реабілітації та відновлювальні процедури. Наразі його турбують больові відчуття, які завдають йому істотних дискомфорту та страждань, що негативно позначається на його повсякденному житті. Оскільки йому було спричинено тілесні ушкодження внаслідок вибуху кисневого балону, який є джерелом підвищеної небезпеки, власником якого є відповідач, а також враховуючи, що працівник відповідача порушив законодавство про охорону праці, що стало причиною настання нещасного випадку, то компенсація моральної шкоди має провадитись за рахунок ТОВ «Астор». Оцінюючи розмір завданої моральної шкоди, він виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з огляду на ступінь втрати працездатності, розмір мінімальної заробітної плати, який визначений Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік», враховуючи глибину, характер та тривалість душевних страждань, переживань, істотних недоотриманих благ внаслідок втрати працездатності та отриманої травми. В ході розгляду справи представник відповідача Морозов Є.Є. надавав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив про факт перебування позивача у трудових відносинах з ПАТ «Криворіжіндустрбуд» на посаді газорізальника. Тому вбачає підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди саме роботодавцем. Суму моральної шкоди вважає завищеною, та не відповідає засадам розумності та справедливості. ТОВ «Астор » є неналежним відповідачем, а тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Представником позивача були надані письмові пояснення, де вказав, що компетентною комісією з питань розслідування нещасного випадку, що стався 06.04.2012 року близько 08 годині 30 хвилин, встановлено, що нещасний випадок з позивачем стався внаслідок експлуатації балону з киснем, який був отриманий 05.04.2012 року від ТОВ «Астор». За наслідками нещасного випадку було складено акт Форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» пунктом 10 якого було визначено, що нещасний випадок, в результаті якого позивачем отримано тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівника ТОВ «Астор», який не здійснив контроль за дотриманням проектної конструкторської та технологічної дисциплін, правил та норм охорони праці. Тому саме ТОВ «Астор» має нести повну відповідальність за шкоду спричинену позивачу внаслідок настання нещасного випадку, а тому ТОВ «Астор» є належним відповідачем. Позивачем була отримана виробнича травма, яка призвела до втрати 50 % професійної працездатності та встановлення ІІІ групи інвалідності, що істотно знизило якість життя позивача і дана тенденція продовжиться в майбутньому. На даний час внаслідок отриманої травми, стан здоров`я позивача дедалі погіршується, він відчуває обмеженість рухів у правій руці, внаслідок постійних больових відчуттів в травмованій області. Наразі він не обходиться без сторонньої допомоги. Тому є доведеним та виправданим розмір моральної шкоди. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити у повному обсязі. В подальшому звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «АСТОР» Морозов Є.Є. позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві на позов. В задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. В подальшому надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи ПАТ «Криворіжіндустрбуд» до суду не з`явився, про слухання справи повідомлялися відповідно до ст. 128 ЦПК України. Суд вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Криворіжіндустрбуд». Вказані обставини також підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці, виданій на ім`я [PERSON] (а.с. 25-27). 06 квітня 2012 року о 08 год. 30 хв. [PERSON] , під час виконання ним трудових обов`язків, знаходився у цеху металоконструкцій управління виробничо-технологічної комплектації ПрАТ «Криворіжіндустрбуд». Відповідно п. 6 акту «Про нещасний випадок на виробництві» (форми Н-1) нещасний випадок стався внаслідок вибуху кисневого балону за наступних обставин. Газорізальник [PERSON] пішов за новим балоном з киснем, щоб здійснити отримане від начальника цеху [PERSON] , завдання. Нові кисневі балони були отримані від 05.04.2012р. у ТОВ «Астор» шляхом обміну порожніх балонів на заповнені. Заміна балону відбулась близько 08 год. 25 хв. Після чого [PERSON] розпочав різати лист металу, в момент чого, біля боксу №6, де стояв кисневий балон, пролунав сильний вибух, спричинивши хмару пилу. [PERSON] під час вибуху знаходився біля згибочного станка, приблизно на відстані 20 м. від місця вибуху. Уламком кисневого балону йому травмувало кисть правої руки. Робітники слюсар-збиральник [PERSON] та арматурник [PERSON] перев`язали йому руку і відвезли потерпілого в КЗ «Криворізька міська лікарня №1 ДОР». Компетентною комісією з питань розслідування нещасних випадків на виробництві встановлено, що видом події, який призвів до настання нещасного випадку являється дія предметів, що розлітаються в результаті вибуху посудин, які перебувають під тиском. Актом встановлено, що причиною настання нещасного випадку стало невиконання посадових обов`язків. Згідно п. 10 акту Форми Н-1, нещасний випадок, в результаті якого позивачем отримано тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівника відповідача - [PERSON] , заступник директора з виробництва ТОВ «Астор», який не здійснив контроль за дотриманням проектної конструкторської та технологічної дисциплін, правил та норм з охорони праці, чим порушив статтю 13 Закону України «Про охорону праці»; розділ ІУ п.4.1 «Типовой инструкции по охране труда при наполнении кислородом баллонов и обращений с ними у потребителей», а також п.8.2 НПАОП 24.1-1.30-88 «Правил безопасности при производстве и потреблении продуктов разделения воздуха», розділ ІІ п.7 Посадової інструкції №ДИ-003 заступника директора з виробництва ТОВ «Астор» [PERSON] від 01 березня 2011 року (а.с. 10-15 акт (форми Н-5). За висновком медико-соціальної експертної комісії серії 10ААА №071155 від 13.11.2012 року [PERSON] визначено ступінь втрати професійної працездатності 50% та встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку з трудовим каліцтвом- безстроково (а.с. 8-9). Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності». Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Згідно статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдані фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, вішкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до п.4.1 рішення Конституційного Суду України № 1-9/2004 від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у відповідності до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних Позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини Відповідача та інших обставин. Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Судом встановлено, що зазначені негативні явища мають місце в житті позивача у зв`язку із отриманим трудовим каліцтвом, що призвело до безстрокової втрати позивачем професійної працездатності в ступені 50 %, погіршення функцій кисті, тому суд приходить до висновку про те, що позивачу заподіяна моральна шкода. Оскільки за наслідками розслідування компетентною комісією встановлено, що спричинення шкоди позивачу відбулось в результаті порушення законодавства про охорону праці зі сторони заступника директора підприємства з виробництва ТОВ «Астор», суд приходить до висновку, що саме відповідач повинен відшкодовувати спричинену позивачу шкоду. Доводи представника щодо відсутності підстав для відшкодування шкоди за рахунок відповідача, суд не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстав для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди юридичною особою, з вини працівника якої спричинено шкоду внаслідок трудового каліцтва. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує характер отриманого позивачем трудового каліцтва, глибину фізичних та моральних страждань позивача, вину підприємства ТОВ «Астор», ступінь втрати позивачем професійної працездатності безстроково, що свідчить про неможливість відновлення попереднього фізичного стану та безумовно тягне за собою незворотність змін у буденному житті позивача. З матеріалів справи вбачається, що умови життя позивача змінилися в результаті отриманого трудового каліцтва, [PERSON] відчуває труднощі у повсякденному житті, внаслідок обмеження рухомості кисті правої руки, функціональна обмеженість кінцівки, призводить до зниження активності життя позивача, втрати ним можливості повноцінно працювати. Виходячи з цих обставин, засад розумності, виваженості та справедливості, а також з урахуванням конституційної значущості здоров`я, як невідчужуваного та непорушного блага, що належить людині від народження і охороняється державою, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивача, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 150 000 (сто п`ятдесят тис.) грн.. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial