Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] у лютому 2014 році звернулись в суд із позовом, яким просять стягнути із [PERSON] на свою користь на кожного по 3178 грн. матеріальної шкоди та на кожного по 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати. На обґрунтування позову зазначили, що вони є власниками квартири [ADDRESS] в рівних частках з 21.07.2005 року. 15 лютого 2014 року відповідач, яка проживає в квартирі [ADDRESS] поверхом вище, затопила їх квартиру, що було зафіксовано актом обстеження квартири від 17 лютого 2014 року. В результаті затоплень пошкоджено стіни та стелі коридору, житлової кімнати та кухні. Вартість ремонту, згідно із висновком експерта № 25 від 24.02.2014 року складає - 6356 грн. Крім того, в результаті порушення їх прав та пошкодження їх майна їм було завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та душевних переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Моральну шкоду вони оцінюють у 2000 грн. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити. Відповідач позов не визнала, у задоволенні просила відмовити,посилаючись на зміст письмових заперечень (а.с. 80-81), зазначила, що оскільки комісія до неї в квартиру не заходила, в акті обстеження не відображено результати огляду її квартири після того, як відбулося залиття квартири. Комісія лише припустила, що кран на кухні був не закритим. Акт обстеження квартири, наданий позивачами, не відповідає встановленій типовій формі акту про залиття. Її вина у заподіянні шкоди, пов'язаної із залиттям квартири не підтверджена жодними доказами. Залучена третя особа - КП «Комунальник-96» до суду на з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась. Свідок [PERSON], яка є інженером КП «Комунальник-96» в судовому засіданні пояснила, що вона разом із юристом КП «Комунальник-96» [PERSON] та керуючою будинком [PERSON], виходили на обстеження квартири позивачки, внаслідок її затоплення та відповідно складали акт від 17 лютого 2014 року, який затверджено начальником КП «Комунальник-96». В квартиру [ADDRESS] потрапити не змогли, вона особисто була в квартирі позивача та підтвердила факт її затоплення, в акі зазаначено про вину мешканців квартири [ADDRESS] у затопленні квартири [ADDRESS] зі слів потерпілої сторони, проте інших варіантів вона не вбачає. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення вимог, виходячи з наступного. [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а.с. 18). 15.02.2014 року відбулось затоплення квартири [ADDRESS]. Згідно акту обстеження від 17 лютого 2014 року, складеного працівниками КП «Комунальник-96», затвердженого начальником КП «Комунальник-96», залив квартири виник внаслідок залишеним відкритого крану на кухні (водопостачання було відсутнім), після відновлення водопостачання відбулося затоплення квартири (а.с. 22) Згідно із висновком експерта № 25 від 24.02.2014 року вартість ремонтно-відновлюваного ремонту приміщень квартири [ADDRESS] станом на момент проведення дослідження становить 6356,00 грн., з урахуванням ПДВ, Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, ч. 2 вказаної статті передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З аналізу вказаних норм закону витікає, що обов'язковою умовою виникнення зобов'язання відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди є вина особи, яка її завдала. Разом з тим, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, частина 4 цієї статті вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В розумінні ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Матеріалами справи встановлено, що факт залиття квартири позивача мав місце 15.02.2014 року, згідно дослідження експерта пошкодження покриття квартири [ADDRESS], являються порушенням п.3.67 табл. СНиП 3.04.01 - 87 «Изоляционные и отделочные покрытия» і відносяться до тих дефектів, які могли утворитися в результаті їх залиття зі сторони вище розташованої квартири (а.с. 6-11). У сукупності з оцінкою показів свідка та акта про залиття є підстави вважати доведеною вину відповідача у залитті квартири позивачів. Заперечуючи проти позову сторона відповідача, в порушення вищевказаних норм, не спростувала висновків доказів позивача в установленому процесуальним законом порядку й не довела, що затоплення квартири позивача сталося не з їх вини. Тому, суд приходить до висновку про покладення на відповідача обов'язку з відшкодування матеріальної шкоди на користь позивача. Посилання відповідача на невідповідність акту КП «Комунальник-96» Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, суд вважає безпідставними, оскільки згідно п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань Житлово-комунального господарства від 17.05.2006 р. №76 та Додатком № 4 дані акти підписано посадовими особами КП «Комунальник-96», та затверджено начальником. Допитана в суді [PERSON], яка підписала акт, підтвердила факт його складання та зміст акту. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується й розпоряджається своїм майном за своїм розсудом, однак відповідно до частини 4 наведеної норми - власність зобов'язує, не можна використати право власності на шкоду правам громадян, що припускає відповідальність власника за неналежне використання своїх прав. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати належне йому майно. Відповідно до вимог ст.ст. 177, 179 Житлового кодексу України - громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного обладнання, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 власник і наймач квартири зобов'язаний не допускати виконання робіт і інших дій, які спричиняють псування приміщень, приладів, обладнання будинку, порушують умови проживання громадян, слід додержувати вимоги нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Відповідно до п.18 цих Правил, власники квартир зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної та іншої безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла. Відтак вимога про відшкодування матеріаьної шкоди підлягає до задоволення в повному обсязі. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачам, суд враховує роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та беручи до уваги конкретні обставини по справі, що в результаті порушення їх прав та пошкодження їх майна їм було завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та душевних переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь [PERSON] з урахуванням ст. ст. 23, 1167 ЦК України у розмірі 400 грн. на відшкодування моральної шкоди. Стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] суд вважає, не підлягає задоволенню, за недоведеністю, оскільки вказана особа в квартирі не проживає, тому переживання з приводу неможливості користуватись пошкодженим майном є надуманими, а решта обставин моральних страждань в межах обгрунтування позову недоведено. В порядку ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] -243,60 грн., на користь [PERSON] - 243,60 грн., та на користь держави 243,60 грн. та стягнути з [PERSON] на користь держави 243,60 грн. судових витрат. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial