Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

[PERSON] яка діє як в своїх інтересах так і в інтересах неповнолітньої [PERSON] 2009 р.н., 19.12.2019 р. звернулись до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом на 1/16 частину квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що [INFO] , помер - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 09 вересня 2013 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме 1/8 частина квартири [ADDRESS] Частина квартири належить померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 14 липня 1998 року Ленінградською районною державною адміністрацією міста Києві, згідно із розпорядженням № 5179 від 14 липня 1998 року. Інші частини квартири належать в рівних долях на праві власності батьку померлого [PERSON] та брату [PERSON] Спадкоємцями першої черги після смерті померлого є його дружина - [PERSON] та його донька - [PERSON] З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом Позивачі звернулися 22 липня 2016 року до державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори. На підставі їхніх заяв державний нотаріус завів спадкову справу за № 887/16 рік щодо майна померлого Для того щоб позивачі отримали свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частину квартири за законом, їм необхідно було б надати державному нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу на майно, а саме вищевказане Свідоцтво про право власності на житло Дане свідоцтво знаходиться безпосередньо у відповідачів і вони не збираються його надавати позивачам, оскільки у сторін склалися неприязні відносини Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана справа передана 20.12.2019 р. для розгляду судді П`ятничук І.В. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 27.12.2019 р. відкрито провадження у справі. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 18.05.2020 р. закінчено підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду з заяву з проханням розгляду спави в відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник в підготовчому судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на спотворені факти виклдаені у позовній заяві, та просили відмовити у задоволенні позову, на підставі відзиву наданого до суду 20.01.2020 року. В подальшому в судові засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, тому є можливим розгляд справи вїх відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив до суду пояснення по справі, та просив слухати справу у його відсутність. Враховуючи наведене, суд вважає можливим розглянути справу в відсутності сторін. Дослідивши наявні в матеріалах докази, судом встановлено наступне. [INFO] , помер - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 09 вересня 2013 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме 1/8 частина квартири [ADDRESS] Вказана частина квартири належить померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 14 липня 1998 року Ленінградською районною державною адміністрацією міста Києві, згідно із розпорядженням № 5179 від 14 липня 1998 року. Інші частини квартири належать в рівних долях на праві власності батьку померлого [PERSON] його матері [PERSON] та брату [PERSON] . Спадкоємцями першої черги після смерті померлого є його дружина - [PERSON] та його донька - [PERSON] . Факт спорідненості підтверджується свідоцтвом про шлюбу та свідоцтвом про народження. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивачі звернулися 22 липня 2016 року до державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори. На підставі їхніх заяв державний нотаріус завів спадкову справу за № 887/16 рік щодо майна померлого. Для того щоб позивачі отримали свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частину квартири за законом, їм необхідно було б надати державному нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу на майно, а саме вищевказане Свідоцтво про право власності на житло. Дане Свідоцтво знаходиться безпосередньо у відповідачів і вони не збираються його надавати Позивачам, оскільки у сторін склалися неприязні відносини. Відповідачі вважають, що Позивачам ні чого не належить і вони не мають права отримати спадщину після смерті померлого. Державним нотаріусом було направлено запит до Київського міського бюро технічної інвентаризації щодо отримання інформації про належність померлому 1/4 частини квартири. 29 серпня 2016 року Київське міське бюро технічної інвентаризації надали інформаційну довідку, відповідно до якої 1/4 частина квартири належить померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською районною адміністрацією м. Києва від 14 липня 1998 року. 02 грудня 2019 року державним нотаріусом було відмовлено Позивачам у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частину квартири у зв`язку із відсутністю документа, що підтверджує право власності на майно померлого. Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № X передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № XXX/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Центральним субінститутом спадкування за законом є інститут черговості, який полягає в тому, що за загальним правилом кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування за відсутності бодай одного спадкоємця попередньої черги, обумовленого різними причинами: фізичною відсутністю, усуненням від права на спадкування, неприйняттям спадщини або відмовою від прийняття спадщини. Згідно положення статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Пунктом 23 ;Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування`роз`яснено про обов`язковість отримання позивачем відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину до звернення до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з інформаційним листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до правил статей 316,328 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved