Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

[PERSON], який є повнолітнім та продовжує навчання, звернувся до суду з позовом до свого батька [PERSON] про стягнення з останнього аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до досягнення віку 23 років. Мотивуючи свої вимоги, позивач зазначає, що батько утримував його до закінчення ним професійно-технічного училища, а згодом - до закінчення навчання в технікумі, сплачуючи аліменти. На даний час він, позивач, продовжує навчання в Харківському національному університеті будівництва та архітектури. Мати працює медичною сестрою та одержує мінімальну зарплату. Коштів, що вона йому надає, недостатньо для задоволення його потреб, оскільки він має харчуватися, купувати одяг, оплачувати проживання в гуртожитку, забезпечувати себе засобами , необхідними для навчального процесу. Батько, маючи регулярний дохід, відмовляється в добровільному порядку надавати йому матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивач підтримав позов та пояснив, що він розраховує на матеріальну допомогу з боку батька, бо в звязку з навчанням потребує такої допомоги: йому потрібно вносити плату за користування гуртожитком, навчання за контрактом, харчуватися, одягатися. Мати має незначний заробіток - 2000 грн. та щомісячно надає допомогу в межах 800 грн., але цього недостатньо для задоволення його повсякденних потреб. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що на даний час він не має постійної роботи, на життя заробляє шляхом виконання окремих замовлень. Окрім сина [PERSON] в нього є ще неповнолітня дочка [PERSON], на утримання якої він щомісячно сплачує аліменти. Існує заборгованість зі сплати аліментів, що були стягнуті раніше, як на утримання сина, так і на утримання дочки. Відтак стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) не відповідатиме його можливостям. Згоден сплачувати аліменти , але в меншому розмірі, ніж просить син. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.2 ст. 199 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або) у частці від заробітку доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, батьком повнолітнього позивача [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON]. Позивач продовжує навчання в Харківському національному університеті будівництва та архітектури, термін навчання закінчується в червні 2018 р. Відповідач не надає йому матеріальної допомоги, в звязку з чим він звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд встановив, що відповідач не в змозі сплачувати аліменти в тому розмірі, на якому наполягає позивач, з огляду на те, що має ще неповнолітню дитину, на утримання якої надає матеріальну допомогу, та постійної роботи, про що свідчать досліджені в судовому засіданні докази. Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. № 3 розяснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . З урахуванням майнового, сімейного стану відповідача, суд стягує на утримання його повнолітнього сина аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку(доходу) щомісячно до досягнення ним віку 23 років, оскільки строк навчання триватиме до червня 2018 р., а позивач досягне віку 23 років раніше - 18 грудня 2017 р. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, в даному випадку починаючи з 6 листопада 2015 р. Судовий збір, від сплати якого позивача звільнено за законом, суд стягує з відповідача на користь держави в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial