Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В своїй позовній заяві [PERSON] просить визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями і спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Сторони про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши [PERSON] повноваження представляти його інтереси в судовому засіданні на підставі нотаріально посвідченої довіреності. [PERSON] направив до суду заяву, в якій просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити та розглядати справу без їх участі. Від відповідача [PERSON] надійшла нотаріально посвідчена заява, в якій вона зазначає, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просить розглядати справу без її участі. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін по справі, які були належним чином та своєчасно повідомлені про час і місце розгляду справи, та висловили свою думку щодо розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. На земельній ділянці за адресою [ADDRESS] житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями і спорудами, що вбачається з довідки КП «Люботинське БТІ» №17 від 27 січня 2014 року (а.с.11). Вказаний житловий будинок літ. «А-1», розташований за адресою [ADDRESS], в 1956 році побудували батьки позивачки [PERSON] та [PERSON]. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, збудованого до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Як вбачається з технічного паспорту вказаний житловий будинок та надвірні будівлі на земельній ділянці за адресою [ADDRESS], побудовані до 1992 року. Вказаний житловий будинок був побудований в період перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до вимог ст. 22 КУпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя. А отже, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], є спільною сумісною власністю подружжя, тому [PERSON] та [PERSON] мали рівні права володіти, користуватися і розпоряджатися спільним майном. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим 14 грудня 1978 року бюро реєстрації актів цивільного стану Люботинського міської ради на підставі актового запису про смерть № 458 від 14 грудня 1978 року (а.с.8). Враховуючи, що [PERSON] померла [INFO] року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв'язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з ? частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] року. Спадкоємцем на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є її чоловік [PERSON], що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина, батьки померлого. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] як спадкоємець першої черги, оскільки після смерті спадкодавця він мешкав в зазначеному будинку, доглядав за ним, ремонтував його та надвірні будівлі, обробляв земельну ділянку, тобто протягом шести місяців вступив в управління спадковим майном відповідно до вимог ст. 549 ЦК України. Крім того, як вбачається з відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву № 1294/01-21 від 06 травня 2014 року після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, яка на момент смерті мешкала за адресою: [ADDRESS], до нотаріальної контори в шести місячний строк з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину за не видавалися (а.с.31-33). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 01 лютого 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Люботинського міського управління юстиції на підставі актового запису № 69 від 01 лютого 2000 року (а.с.9). Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв'язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] року. Спадкоємцем на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є його доньки: позивачка - [PERSON], та відповідачка - [PERSON], що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина, батьки померлого. Інших спадкоємців немає. Факт родинних відносин між спадкоємцем - [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим після відновлення Люботинським міським бюро ЗАГС на підставі актового запису № 7, зробленого в книзі записів актів громадянського стану 08 лютого 1971 року (а.с.7). Зміна прізвища [PERSON] на [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим повторно 14 квітня 2000 року Люботинським міським відділом РАГС Харківської області на підставі актового запису № 420, зробленого в книзі реєстрації актів про одруження 18 грудня 1975 року (а.с.6). Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його донька [PERSON] як спадкоємець першої черги, оскільки після смерті спадкодавця вона мешкала в зазначеному будинку, доглядала за ним, ремонтував його та надвірні будівлі, тобто протягом шести місяців вступила в управління спадковим майном. Крім того, як вбачається з відповіді Другої державної нотаріальної контори від 06 травня 2014 року після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, який на момент смерті мешкав за адресою: [ADDRESS], до нотаріальної контори в шести місячний строк з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину за не видавалися (а.с.29-30). Проаналізувавши наведене суду приходить до висновку, що донька померлого [PERSON] - [PERSON], прийняла спадщину, оскільки виконала вимоги ст. 549 ЦК України. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Судові витрати судом з позивачки не стягуються, так як вона сплатила судовий збір в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved