Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої в суді представляє адвокат Дидинська Б.М., звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , а також збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на її користь на утримання дитини, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі 3500 грн щомісячно. Позов мотивовано тим, що після розірвання шлюбу відповідач самоусунувся від виховання дитини та надання матеріальної допомоги на її утримання. Хоча позивачка сприяла спілкуванню батька та доньки. Позивачка після розлучення разом із дитиною проживає у с.Фанчиково Виноградівського району, де одружилася із [PERSON] . Її донька сприймає його як батька, тому що він нею опікується. Відповідач, рідний батько дитини не лише не спілкується з нею, не приймає участь у її зростанні, але й не сплачує аліменти, заборгованість по яким станом на 28.07.2020 року становить 41483,87 грн. Прохання позивачки надати згоду на реєстрацію доньки по місцю проживання, а також надати згоду на виїзд дитини за кордон для медичного обстеження відповідач погодився задовольнити за умови відмови позивачки від заборгованості по аліментах. В судове засідання на судовий розгляд справи учасники справи не з`явилися, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце його проведення. Представник позивача подав до суду письмову заяву, у якій просить провести розгляд справи без участі представника позивача. Заявили про підтримання позову у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча був належним чином повідомлений про цивільну справу, про час та місце проведення судових засідань, в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті судової влади. Про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. У зв`язку з цим, суд, згідно з вимогами ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши подані на їх підтвердження письмові докази, ознайомившись із змістом Висновку органу опіки та піклування Виноградівської РДА про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, суд вирішив наступне. Суд встановив, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] у зареєстрованому шлюбі народили доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 05.03.2018 року шлюб між подружжям розірвано та вирішено стягувати із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн щомісячно. На даний час дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю - позивачкою у справі, а також із вітчимом у с.Фанчиково Виноградівського району Закарпатської області (а.с.14). 19.09.2019 року позивачка уклала шлюб із [PERSON] , у зв`язку із чим взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». На підставі повідомлених позивачкою обставин та наявних у матеріалах справи доказів суд встановив, що відповідач самоусунувся від виховання дитини та надання матеріальної допомоги на її утримання. Хоча позивачка сприяла спілкуванню батька та доньки. Відповідач, рідний батько дитини не лише не спілкується з нею, не приймає участь у її зростанні, але й не сплачує аліменти, заборгованість по яким станом на 28.07.2020 року становить 41483,87 грн (а.с.17-18). Прохання позивачки надати згоду на реєстрацію доньки по місцю її постійного проживання разом із матір`ю відповідач необгрунтовано відхилив (а.с.16). Також подані докази свідчать про те, що дитина має проблеми із здоров`ям, у зв`язку із чим позивачка понесла значні витрати на діагностику та має намір продовжити діагностику здоров`я дитини та її організувати її лікування за кордоном. Однак дозволу на виїзд за кордон дитини у супроводі матері відповідач не надає, вимагаючи взамін відмову від стягнення заборгованості по аліментах. Наведені обставини підтверджені також органом опіки і піклування при Виноградівській РДА, згідно із висновком якого від 13.10.2020 року позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , є доцільним. Проаналізувавши обставини справи, суд вирішив, що вимога позову про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованою. Встановлені обставини свідчать про факт ухилення відповідача від його обов`язків батька по вихованню дитини. Суд констатує, що така поведінка батька не відповідає інтересам дитини. Суд розцінює таку поведінку батька як зловживання його батьківськими правами щодо доньки. Відтак, позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки не лише буде застосування міри відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, а й відповідатиме найкращим інтересам дитини, оскільки обставини вказують на те, що відповідач зловживав батьківськими правами всупереч інтересам доньки. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою, передбаченою ч. 2 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Розглянувши доводи позивачки на обґрунтування вимоги позову про збільшення розміру аліментів, суд вирішив наступне. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на ті встановлені судом обставини, що стан здоров`я дитини суттєво погіршився, її обстеження та лікування зумовлює значні фінансові витрати (а.с.19-31), то вимога про збільшення розміру аліментів є обґрунтованою та є законні підстави для її задоволення частково у розмірі, визначеному судом з урахуванням всіх обставин, необхідних до врахування. Так, запитуваний позивачкою розмір аліментів перевищує розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Тому, оцінивши подані позивачкою докази, суд констатує, що залишилася непідтвердженою обставина, що має юридичне значення для визначення розміру аліментів у сумі, який просить позивачка, а саме достатність заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України). Понесені позивачкою судові витрати у виді судового збору за звернення до суду вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 840,80 грн (а.с.6) підлягають відшкодуванню відповідачем. З відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, від сплати якого позивачка звільнена - у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved