Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування позову зазначено, що позивачі є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS]. Інші співвласники померли або не претендують на цю квартиру. В 1994 році частину квартири, а саме дві кімнати, було приватизовано [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Фактично з часу приватизації частини квартири ця родина в квартирі не проживала, та нібито виїхала за межі України. Співвласники [PERSON] та [PERSON] померли та їх частку успадкували позивачі, проте свідоцтва про право на спадщину не отримали. Позивачі не можуть вільно розпоряджатися спірною квартирою, проте здійснюють в квартирі ремонт, сплачують комунальні послуги, замінили вікна та балконний блок. Отже, позивачі відкрито, безперервно та добросовісно володіють цією квартирою більше 20 років. Окрім позивачів ніхто цією квартирою не володіє, відповідачі, [PERSON] та [PERSON], фактично відмовилися від своєї частки квартири. На підставі вищевикладеного позивачі просили суд визнати за ними право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що вона мешкає в спірній квартирі. Приблизно з 1990 року до 1994 рік в цій квартирі також проживала родина [PERSON], а саме в двох кімнатах. Перед тим як вони поїхали, просили, щоб вона сплатила їм 8000дол.США за їхню частку, проте таких коштів в неї не було. Потім вони цю частину квартири приватизували та виїхали. З того часу вони нею не користуються, комунальні послуги не сплачують. Будь-яких домовленостей щодо користування цією часткою квартири не було. За весь цей час намагалася знайти цю родину, що оформити документи на квартиру належним чином. Всі витрати по утриманню квартири несе вона, вона провела опалення, поставила лічильники, має намір утеплити стіни в квартирі. У звязку з тим, що частка квартири належить власникам, вона не може розпорядитися цим майном, тим самим порушуються її права. Позивач, [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, зауваживши, що позивачі більше 20 років відкрито та добросовісно володіють спірною квартирою, тому є всі підстави для визнання за ними права власності на це майно за набувальною давністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнали, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи без їх участі не надали. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Верхньодніпровської районної державної адміністрації, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ», в судовому засіданні пояснила. що квартира [ADDRESS] згідно з матеріалами архівних справ є квартирою спільного заселення. Частини квартири були приватизовані співвласниками майже одночасно та їм було видано свідоцтва про право власності. У співвласників частина квартири залишена у загальному користуванні. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстрували право власності на частину квартири і з того часу ніяких звернень щодо цієї квартири не було. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Верхньодніпровської міської ради, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 28 червня 1995 року було видано свідоцтвом про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS] (загальною площею кімнат 45, 2 кв.м.) на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.6). Також 11 серпня 1994 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS] (загальною площею кімнат 29,7 кв.м.) (а.с.110). Отже, в порядку приватизації на праві спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належали дві житлові кімнати в квартирі [ADDRESS]: площею 12,2 кв.м. та 15,1 кв.м., а співвласникам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] житлові кімнати: площею 10,8 кв.м. та 7,4 кв.м. Інші приміщення загальною площею 28, 7 кв.м залишилися в спільному користуванні: кухня площею 9,8 кв.м; ванна кімната площею 2,7 кв.м.; вбиральня площею 1, 4 кв.м.; коридор площею 11,7 кв.м., вбудована шафа площею 0,8 кв.м.; балкон площею 1 кв.м.; лоджія площею 1,3 кв.м., що підтверджується технічним паспортом (а.с.7-8), повідомленням КП «Верхньодніпровське БТІ» від 7 червня 2017 року (а.с.98), листом Верхньодніпровської міської ради № 130 від 24 лютого 2016 року (а.с.106) та довідкою № 624 сімї наймача квартири та займані ними приміщення (а.с.109). В судовому засіданні встановлено, що з 1994 року власники частини квартири, а саме [PERSON]В, [PERSON] та [PERSON] в квартирі не проживають, речей в ній не мають, витрат щодо утримання цього майна не несуть. З того часу позивач, [PERSON], постійно проживає в цій квартирі, користується нею в цілому, несе витрати по її утриманню, в тому числі за приміщення, власниками яких є відповідачі [PERSON]. Ці обставини підтверджуються показаннями свідків та письмовими доказами. Так свідок [PERSON] суду показала, що з 1998 року вона мешкає в квартирі [ADDRESS]. Їй відомо, що позивач, [PERSON] мешкає в квартирі сама, вона доглядає за квартирою, робила ремонт Раніше в цій квартирі також жив онук позивача, але останній рік він не проживає. Інших осіб там не бачила. Хто такі родина [PERSON] їй не відомо. З того часу як вона мешкає в цьому будинку вони там не мешкають та не навідуються туди. Свідок [PERSON] суду показала, що проживає в [INFO] з 1977 року. Їй відомо, що до 1994 року в квартирі позивача також мешкала родина [PERSON] (чоловік, дружи на та їхній син). Вони жили там роки 3-4. Проте вони не проживають в цій квартирі більше 20 років. Куди вони переїхали їй не відомо. Позивач, [PERSON], постійно мешкає в цій квартирі, зробила ремонт, опалення. Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає в [INFO] з 1977 року. Відомо, що в квартирі позивача раніше мешкала родина [PERSON], проте вони не живуть там більше 20 років. Позивач постійно мешкає в цій квартирі. Відповідно до паспорту позивача, [PERSON], вона зареєстрована в [INFO] (а.с.3). Згідно з актом депутата Верхньодніпровської міської ради від 8 лютого 2017 року за місцем проживання [PERSON] встановлено, що частина квартири не опалюється, оскільки її власники з 1994 року в ній не проживають. За цей час [PERSON] провела ремонт в квартирі, в тому числі у приміщеннях загального користування, надавала кошти на облаштування вхідних дверей, в тому числі з урахуванням частки інших співвласників (а.с.15). Відповідно до акта депутата Верхньодніпровської міської ради від 28 грудня 2016 року власники другої половини квартири не проживають в ній з 1994 року. [PERSON] за власні кошти провела ремонт, в тому числі в кухні, санвузлі, коридорі. Друга половина квартири не опалюється, чим погіршуються санітарно-побутові умови квартири (а.с.16). Аналогічні відомості викладені в акті депутата Верхньодніпровської міської ради від 25 січня 2017 року (а.с.17). Актом огляду квартири від 8 вересня 2005 року встановлено, що в місцях загального користування в квартирі [ADDRESS] (коридорі, ванній кімнаті, туалеті) внаслідок прориву каналізаційної труби необхідно провести ремонт. Інший співвласник квартири [PERSON] тривалий час не проживає в квартирі, не цікавиться цим житлом, не несе витрати щодо її утримання (а.с.18). Згідно з актом депутата Верхньодніпровської міської ради від 9 вересня 2005 року при обстеженні квартири [PERSON] встановлено, що квартира потребує капітального ремонту, проте [PERSON] не може його провести, оскільки власники іншої половини квартири в ній не проживають 10 років (а.с.19). Відповідно до листа-повідомлення ОСББ «Єдність3» співвласник квартири № 26 в буд.№ 16 по вул..Тітова у м.Верхньодніпровськ [PERSON] тривалий час не проживає в квартирі, виїхав за межі України, має заборгованість по оплаті щомісячних внесків співвласників будинку (а.с.22). За повідомленням Верхньодніпровської міської ради від 24 лютого 2016 року та Верхньодніпровської районної державної адміністрації інформація про співвласників квартири відсутня (а.с.106,107). Згідно з ч1. ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. На підставі досліджених у справі доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON] більше 10 років, а саме з 1994 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим майном, а саме житловими кімнатами та приміщеннями загального користування, власниками яких є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При вирішенні вказано спору, суд враховує, що [PERSON] можна вважати добросовісним володільцем, оскільки вона фактично вважала, що інші співвласники цих приміщень фактично відмовилися він цього майна, оскільки тривалий час в ньому не проживали, не користувалися ним. [PERSON] не приховувала факт знаходження цього майна у її володінні, що підтверджується чисельним її зверненнями, актами обстеження умов проживання, показаннями свідків. Будь-яких договорів з колишніми власниками цього майна не було. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на житлові кімнати площею 10,8 кв.м та площею 7,4 кв.м., кухню площею 9,8 кв.м; ванну кімнату площею 2,7 кв.м.; вбиральню площею 1, 4 кв.м.; коридор площею 11,7 кв.м., вбудовану шафу площею 0,8 кв.м.; балкон площею 1 кв.м.; лоджію площею 1, 3 кв.м. в квартирі за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю. Разом з тим підстав для визнання права власності на квартиру в цілому, а також визнання права власності за [PERSON] не має, з огляду на таке. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не проживає та не проживала протягом більше 10 останніх років в спірній квартирі, що підтвердили свідки в судовому засіданні, акти обстеження умов проживання [PERSON], а також підтверджується копією паспорта позивача про реєстрацію місця проживання за іншою адресою (а.с.4), заявою [PERSON] про прийняття спадщини від 20 вересня 2006 року, згідно з якою її місцем проживання зазначено пров. Матросова, 1 м.Верхньодніпровськ (а.с.68). Тому підстав для визнання за нею права власності на частину спірної квартири за набувальною давністю не має. Як зазначалося вище співвласниками частини квартири згідно з свідоцтвом про право власності на житло є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер 17 серпня 2004 року, а [PERSON] 7 грудня 2010 року, що підтверджується свідоцтвами про смерть (а.с.10-11). Згідно з матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] Інші спадкоємці з метою оформлення спадщини до нотаріуса не зверталися (а.с.63-82). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON], звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою. Таким чином, судом встановлено, що позивачі мають право та можливість оформити право власності на відповідні частки спірної квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] А тому вимоги позивачів про визнання права власності на ці частки в судовому порядку є передчасними та не підлягають задоволенню. Так само відсутні правові підстави для визнання права власності на частки, власниками яких є відповідачі [PERSON] та [PERSON], навіть за умов відмови їх від права власності з огляду на таке. Статтею 347 Цивільного кодексу України передбачено право особи відмовитися від права власності на майно і така відмова підлягає державній реєстрації. Доказів подання відповідачами такої заяви до компетентного органу з метою державної реєстрації відмови від права власності суду надано не було. Окрім того сама по собі відмова від права власності, тобто припинення права власності відповідачів не є підставою для набуття цього права позивачами. Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідачі не позбавлені права та можливості припинити своєї право власності шляхом відчуження, в тому числі позивачам. Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial