Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] уточнивши позовні вимоги звернулася до суду з позовом в якому просить визнати правочин купівлі-продажу 49/100 часток домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська,1а від 30.07.2013 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1764 таким, який був вчинений у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою та недійсним, витребувати з останнього набувача [PERSON] 49/100 часток домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська,1а та зобовязати [PERSON] повернути 49/100 часток домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська,1а власниці [PERSON], мотивуючи тим, що вона є власницею 49/100 часток домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська,1а. Наприкінці 2011 року вона вирішила продати належну їй частину домоволодіння та звернулася до [PERSON] з проханням допомогти в отриманні кадастрового номеру на земельну ділянку на якій розташований будинок. Також він вмовив її, що допоможе з продажем цього будинку. 13 квітня 2012 року вона надала [PERSON] нотаріальну довіреність на продаж належної їй частини будинку. Після отримання довіреності [PERSON], ще деякий час робив вигляд, що дійсно займається отриманням кадастрового номеру на земельну ділянку що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська,1а. Приносив якісь чеки та папери, звітував про проведену роботу. На початку 2013 року [PERSON] почав кудись зникати, усе ріже виходив на звязок. У квітні 2013 року в неї з'явився покупець на 49/100 часток домоволодіння. Покупець побажав придбати домоволодіння за ціною яка повністю її задовольнила при умові, що буде оформлений кадастровий номер на земельну ділянку на якій розташований будинок та належним чином оформлені усі переобладнання та самовільні добудови у будинку. У серпні 2013 року, не дочекавшись отримання кадастрового номеру, покупець відмовилась від купівлі спірного домоволодіння. У лютому 2014 року з нею з'язався ріелтор та запропонував покупців на спірне домоволодіння. Перед тим, як скласти договір купівлі-продажу ріелтором було виявлено, що вона вже не є власником домоволодіння, оскільки [PERSON] від її імені на підставі довіреності уклав договір-купівлі продажу з [PERSON] Вона не згодна з продажем частини спірного будинку, оскільки він не сповістив її про його продаж, не передав гроші від продажу. Вона з родиною до 28 жовтня 2014 року мешкала у спірному домоволодінні та ніколи не бачила покупця. [PERSON] вчинив правочин, який не відповідав її волі та за зловмисною домовленістю його з іншою стороною. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду письмові заперечення в яких зазначила, що вона 30 липня 2013 року придбала частину домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська,1а. Жодної зловмисної домовленості між нею та [PERSON] при купівлі спірного домоволодіння не було. В неї було лише бажання переїхати ближче до [PERSON]. Одразу після купівлі домоволодіння вона не стала в ньому проживати, оскільки робила ремонт та [PERSON] попросив поки дати пожити попереднім мешканцям поки вони не знайдуть собі нове житло. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позов не визнає з тих підстав, що ініціатива видати довіреність на розпорядження своїм майном [PERSON] виходила від самої позивачки і зловмисна домовленість відповідачів з питання продажу спірного майна від її імені, крім її особистих пояснень нічим не підтверджена. Вважає, що даний позов викликаний конфліктною ситуацією яка виникла коли [PERSON] предявив позов щодо стягнення боргу до позивача та її чоловіка. Просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що 26 грудня 2014 року її довіритель придбала спірне домоволодіння. На момент вчинення продажу ніяких заборон не було. Якихось доказів, що у позивача не було волі на його продаж чи у [PERSON] існувала зловмисна домовленість з покупцем нею надано не було. Просила в задоволенні позову відмовити. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та зокрема зазначила, що 22 травня 2013 року до неї звернувся [PERSON], який діяв на підставі довіреності з проханням посвідчити договір купівлі-продажу 49/100 часток домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська,1а. 27 травня 2013 року іншому співвласнику домоволодіння була направлена заява про наміри продажу [PERSON] своєї частки домоволодіння. У місячний строк з моменту вручення заяви, співвласник до неї не звернувся. Після перевірки відсутності будь-яких заперечень щодо укладання договору купівлі-продажу, нею 30 липня 2013 року був посвідчений договір купівлі-продажу. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Заслухав пояснення сторін, покази свідка, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. На підставі договору дарування від 11.03.2011 року, посвідченим державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, позивач [PERSON] є власником 49/100 часток домоволодіння №1а за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська (а.с.14). 13 квітня 2012 року позивач [PERSON] надала відповідачу [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність з правом продавати, заставляти, обміняти, здати в оренду за ціну та умовах на власний розсуд, належну [PERSON] частину вищевказаного будинку з господарчими будівлями та спорудами. Для чого надала йому ([PERSON]О.) ряд прав, передбачених цією довіреністю (а.с.15). 30 липня 2013 року [PERSON] діючи в інтересах [PERSON], на підставі вищевказаної довіреності уклав договір купівлі-продажу 49/100 часток домоволодіння №1а за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська з [PERSON] Даний договір посвідчив приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (ас.16). Дія довіреності від 13 квітня 2012 року, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] була припинена 20 грудня 2014 року (а.с.22). В подальшому спірна частка домоволодіння була продана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2014 року (а.с.67). Позивач [PERSON] вважає, що відповідач [PERSON] вчинив правочин, який зовсім не відповідав її волевиявленню. Вважає, що правочин було вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони ([PERSON]О.) з другою стороною, тому просить визнати правочин недійсним відповідно до ч 1 ст.232 ЦК України. Відповідно до ч 1 ст.232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. Відповідно ч 1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. . Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Відповідно до ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до запису має вчиняти правочин. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] діяв в рамках повноважень, які йому делегував позивач згідно довіреності, в інтересах останньої. Фактів зловмисної домовленості представника [PERSON] з іншою стороною судом не встановлено. [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України в підтвердження своїх доводів. Крім того, свідок [PERSON] зі сторони позивача не підтвердила доводів [PERSON], а показала, що дії [PERSON] були направлені на продаж спірного домоволодіння в інтересах [PERSON], а дії [PERSON] на придбання даного домоволодіння. Права позивача не порушені. Підстав для визнання правочину недійсним з підстав ч 1 ст.232 ЦК України немає, тому і відсутні підстави для витребування у [PERSON] частини спірного домоволодіння. Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed