Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON], що діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради, служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради про визначення місця проживання дітей. Позов уточнював, останній раз 29.09.2017 року. В обгрунтування уточненого позову позивач зазначив, що між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб 15 серпня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 335. Від даного шлюбу вони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинились у жовтні 2014 року в зв'язку з тим, що вони мають різні характери та різні погляди на взаємовідносини в сім'ї, на роль чоловіка та жінки. У відносинах один з одним вони, особливо останнім часом, знаходили повне непорозуміння, фактично не спілкувалися та не цікавились один одним, тривалий час мешкали окремо. Дружина позивача вже створила нову родину, не зважаючи на те, що шлюб між ними ще не було розірвано. На сьогоднішній день шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано за рішенням суду. На очах у дітей, колишню дружину - [PERSON] навідують чоловіки які мають шкідливі звички та ведуть аморальний спосіб життя. Позивач відверто переймається за психо - емоційний стан своїх малолітніх дітей, за їх життя та здоров'я. Останнім часом діти мешкають з ним, за адресою знаходження нерухомого майна, що належить позивачеві на праві особистої приватної власності : [ADDRESS] В даному будинку створені умови для комфортного проживання дітей. Колишня дружина позивача, не зважаючи на те, що не має можливості належним чином піклуватись про дітей, категорично проти проживання дітей разом з позивачем. Постійно провокує конфлікти, вплутує в них дітей, викликає з будь-якого приводу працівників gjліції. Виключно в інтересах дітей, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом . Позивач працює у ТОВ «АЛЬЯНС «ЕКО» водієм-експедитором, ма' гідний заробіток та графік роботи, що дозволяє приділяти належну увагу вихованню та позашкільному розвитку дітей. В уточненому позові позивач просить визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO],разом з батьком - [PERSON], [INFO] за місцем його проживання, а [PERSON], [INFO], разом з матір»ю [PERSON], [INFO], за місцем її проживання. 28.01.2016 року відповідач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], треті особи: служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради, служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради про визначення місця проживання дітей. В обгрунтування позову зазначила, що між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб 15 серпня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 335. Від даного шлюбу вони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинились в зв'язку з тим, що вони мають різні характери та різні погляди на взаємовідносини в сім'ї, на роль чоловіка та жінки, через, що вона була змушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. На сьогоднішній день шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано за рішенням суду. Позивач забирав дітей проти волі позивача до себе та не повертав, через що вона зверталася до правоохоронних органів. [PERSON] вказував, що вона погана мати, що діти будуть проживати з ним та категорично відмовлявся їх повертати. Позивач за зустрічним позовом вважає, що [PERSON] не може надати дітям правильного догляду та виховання. У [PERSON] є всі умови для нормального зростання та виховання дітей, вона мешкає окремо в трикімнатній квартирі , у дітей є окрема кімната повністю для них обладнана, у дітей є все необхідне. Позивач має вищу освіту, працює за спеціальністю та може повністю забезпечувати дітей. Діти отримують від матері все необхідне підтримку, любов, піклування та догляд.Тому позивач за зустрічним позовом просить суд визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], разом з нею за місцем її проживання. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] уточнену позовну заяву підтримав, надав пояснення відповідно позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов підтримала, просила задовольнити, зазначила, що донька [PERSON] проживає з батьком , та хоче проживати з батьком і надалі, до матері відноситься добре та все одно жити хоче з батьком. А син [PERSON] проживає з матір»ю. Діти мають змогу спілкуватися з обома батьками. Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона не заперечує проти задоволення уточненого позову, згодна щоб донька проживала з батьком, а син з нею. Уточнений зустрічний позов підтримала. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] при уточненні сторонами позовних вимог в судовому засіданні присутнім не був, раніше позов [PERSON] не визнавав, підтримував зустрічний позов. Представник служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради [PERSON] та представник служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради [PERSON] в судовому засіданні вважали, що якщо батьки знайшли порозуміння з приводу того з ким будуть проживати діти, то вони підтримують позицію батьків з врахуванням інтересів дітей. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 15 серпня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 335. (а.с. 32). Від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 10, 11). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.10.2015 року (а.с. 33-34). Відповідно акту обстеження умов проживання помешкання [PERSON] від 28.09.2015 року вбачається, що умови проживання для дітей у будинку батька за адресою [ADDRESS] належні та батько повністю підготував умови для проживання дітей. (а.с. 16). Батько дітей [PERSON] працює у ТОВ «АЛЬЯНС «ЕКО» водієм-експедитором з місця роботи характеризується добре. (а.с. 15). Мати дітей [PERSON] працює бухгалтером в ТОВ «СТОЖАРИ ЛТД» з місця роботи характеризується позитивно, з місця проживання [ADDRESS] характеризується позитивно. (а.с. 51). Відповідно до висновку служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради, батьки і позивач і відповідач нормальні та можуть виховувати дітей, обоє працюють, мають хороші умови для дітей. У батька трохи кращі умови , але у матері також хороші. Батько може виховувати дітей, але орган опіки вважає, що з матір»ю дітям краще (а.с. 137-138) . Відповідно висновку служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради батько дітей [PERSON] має належні умови для вихованні дітей, займається їх розвитком, діти ходять до кружків, до танцювальної школи, син [PERSON] відвідує секцію рукопашного бою, та займається бальними танцями, всі кружки та школи оплачує батько. Мати також має належні умови для життя та виховання дітей, займається ними, їх добробутом, діти добре відносяться до обох батьків. Але в будинку батька вони мають більше простору та окремі кімнати, тому хочуть жити з батьком. (а.с. 139-140). Згідно довідки з КПМНЗ КММШ «Криворізька музична школа № 11» від 10.05.2016 року діти [PERSON] та [PERSON] навчаються в даній школі гри на гітарі. Навчання оплачує батько [PERSON] (а.с. 72). Згідно довідки Криворізької Міської Федерації Рукопашного Бою [PERSON] навчається рукопашного бою в даному закладі та його навчання оплачує батько [PERSON] (а.с. 74). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 1ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя. Згідно зіст. 151 СК Українибатьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. За змістом ч.ч. 1, 2ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди що до того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. У ч. 2 ст. 24 Конституції України зазначено, що не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Частина 3 ст. 24 Конституції України проголошує, що рівність прав жінки і чоловіка забезпечується: наданням жінкам рівних з чоловіками можливостей у громадсько-політичній і культурній діяльності, у здобутті освіти і професійній підготовці, у праці та винагороді за неї; спеціальними заходами щодо охорони праці і здоров'я жінок, встановленням пенсійних пільг; створенням умов, які дають жінкам можливість поєднувати працю з материнством; правовим захистом, матеріальною і моральною підтримкою материнства і дитинства, включаючи надання оплачуваних відпусток та інших пільг вагітним жінкам і матерям. Однак, в Україні, в деяких сферах життя, вже чоловіки потребують забезпечення рівності їх прав з жінками, як то у відносинах зі своїми дітьми, зокрема, при вирішенні спорів між батьком та матір'ю дитини про визначення місця її проживання. Зокрема, у статті 141 Сімейного кодексу України (надалі - СК) зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. З огляду на викладене, враховуючи, що донька [PERSON] бажає проживати з батьком, а син [PERSON] з матір»ю, а також те, що відповідач визнала уточнений позов [PERSON], а він в свою чергу уточнений позов [PERSON], суд вважає, за можливе задовольнити уточнений первісний позов [PERSON] та уточнений зустрічний позов [PERSON]

Outcome: approved