Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

[PERSON] подав до суду позов до [PERSON] , третя особа: орган опіки і піклування Смілянської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини. Свої вимоги мотивує тим, що він із січня 2015 року проживав з відповідачем без реєстрації шлюбу. Вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, з липня 2019 року вони проживають окремо. Їх спільна дитина залишилась проживати з матір`ю, яка створює позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною та у його вихованні. Розпорядженням Городищенської районної державної адміністрації було визначено спосіб участі позивача у вихованні та у спілкуванні з сином, однак відповідач відмовляється надати йому можливість бачитись з дитиною. В зв`язку з цим просив зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у його спілкуванні з сином та визначити наступний порядок його участі у вихованні та у спілкуванні з дитиною: двічі на місяць з 17 години п`ятниці до 15 години неділі з ночівлею за місцем проживання батька та два тижні на рік спільного відпочинку в літній період без супроводу матері. Крім того, просив зобов`язати відповідача повідомляти позивача про зміну фактичного проживання сина. Суд залучив до участі в справі орган опіки і піклування Городищенської районної державної адміністрації. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог. В судове засідання позивач не з`явився. Його представник позов підтримала в повному обсязі та просила його задоволити з наведених в ньому підстав. Вказала, що після припинення фактичних шлюбних стосунків спочатку дитина проживала з дідом в с. Орловець Городищенського району, а потім з матір`ю в м. Сміла. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Смілянської міської ради не заперечував проти задоволення позову. Представник органу опіки і піклування Городищенської районної державної адміністрації на розгляд справи не з`явився, в направленій на адресу суду заяві керівник апарату просив розглядати справу у відсутності представника органу опіки і піклування, свою позицію щодо можливості задоволення позову не висловив. Відповідач в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача суд ухвалив розгляд справи провести в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України. Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу сімейних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 03 серпня 2019 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . Розпорядженням Городищенської районної державної адміністрації № 22 від 27 січня 2020 року визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] : двічі на місяць з 17 години п`ятниці до 15 години неділі за попередньою домовленістю між батьками. Як встановлено з акту Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області від 31 січня 2020 року [PERSON] відмовилась виконувати вказане розпорядження. Відповідно до характеристики від 13 листопада 2019 року [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, користується повагою та авторитетом. Норми права, які застосовує суд. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішуєте батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як встановлено ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 7, 9 Конвенції про права дитини від 21 лютого 1990 pоку дитина має право не розлучатися зі своїми батьками навіть попри їх волі, а у випадку розлучення з одним з них - право на підтримання на постійній основі особистих відносин і безпосередніх контактів з обома батьками. При вирішенні питань, що торкаються дітей, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. При вирішенні такого спору суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Позиція суду щодо заявлених вимог. Судом встановлено, що позивач, який є батьком дитини, позитивно характеризується за місцем проживання, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено. Судом, також, встановлено, що відповідач чинить перешкоди у його спілкуванні з малолітнім сином. Проаналізувавши надані суду докази, суд дійшов до висновку про те, що підстави для усунення батька від спілкування з дитиною відсутні, та враховуючи відсутність згоди між сторонами щодо порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, такий порядок підлягає встановленню в судовому порядку. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Встановлений органом опіки та піклування порядок спілкування позивача зі своєю дитиною, на думку суду, є обґрунтованим, справедливим та відповідає інтересам дитини та не порушує принципу рівності обох батьків у питаннях виховання дитини, а тому саме такий порядок підлягає встановленню в судовому порядку. А тому, суд вважає за можливе задоволити позов в частині зобов`язання [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні позивача з сином та визначити наступний порядок його участі у вихованні та у спілкуванні з дитиною: двічі на місяць з 17 години п`ятниці до 15 години неділі з ночівлею за місцем проживання батька за попередньою домовленістю між батьками. При цьому, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повідомляти позивача про зміну місця фактичного проживання дитини. Однак, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо можливості забирати дитину на відпочинок на два тижні у літні місяці кожного року без присутності матері, оскільки з урахуванням віку та її психологічної прив`язаності до матері, суд вважає, що на даний час відсутність матері поряд з дитиною протягом тривалого часу буде для неї стресом та може завдати моральну травму. Водночас, дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків. До того ж рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень позивача з дитиною. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача належить стягнути на користь позивача 840,80 грн судового збору. На підставі викладеного та ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved