Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно до 30 червня 2017 року, що є предметом позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі, пояснила, що з 1992 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народилась дитина - син [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбу, неповнолітня дитина залишилась проживати разом з матір'ю, відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надав, що спонукало позивача звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На даний час, син досяг повноліття, навчається на 2-ому курсі денної форми навчання Національного авіаційного університету, у зв'язку з чим не має можливості влаштуватись на роботу, оскільки не має фахової освіти, перебуває на утриманні своєї матері, тобто позивача, яка працює, однак виходячи із розміру її доходів за місцем роботи, не може забезпечити належний рівень життя для своєї дитини з урахуванням її віку та потреб. В той же час, як відомо позивачу, відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно на період навчання дитини у вищому начальному закладі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що дійсно сторони розлучились, проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю, відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, виконував рішення судів про стягнення з нього аліментів на користь позивача до досягнення дитиною повноліття, а після досягнення дитиною повноліття виплачував аліменти за рішенням суду до закінчення дитиною технікуму. Відповідач обізнаний, що дитина навчається у вищому навчальному закладі, що позивач несе витрати на утримання дитини, тому не відмовляється від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, однак просить суд зменшити розмір визначених позивачем аліментів з 1/3 частини всіх видів його доходів, до ? частини, оскільки незважаючи на те, що має постійне місце роботи, розмір його заробітку є незначним, інших доходів, крім заробітної плати, відповідач не має. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], батьками дитини записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підвереджується свідоцтвом про народження. З 01 вересня 2014 року [PERSON] зарахований на 2-й курс денної форми навчання, факультет «Комп'ютерних інформаційних технологій», Національного авіаційного університету, термін навчання - з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2017 року, ці обставини підтверджуються Договором №14-2/)Ф-1350 про навчання від 01 вересня 2014 року, укладений між Національним авіаційним університетом та [PERSON], та Довідкою Національного авіаційного університету від 08 вересня 2014 року за №708. (а.с.3,5) За нормою ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз'яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України) При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує наступні обставини, що позивач [PERSON], мати дитини, є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, середньомісячна заробітна плата складає 2180,60 грн., повнолітня дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, навчається в учбовому закладі на денній формі навчання, не працює, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків. В тому же час, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, які підтверджують матеріальне становище відповідача, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини на період її навчання. Разом з тим, вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд враховує, що після досягнення дитиною повноліття відповідач, на виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 лютого 2013 року зобов'язаний був сплачував аліменти на користь позивача на утримання повнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.12.2012 року і до закінчення навчання - по 30.06.2014 року, рішення суду у встановленому порядку не оскаржував, в межах даного спору відповідач не надав докази, які мали підтвердити, що доходи відповідача не перевищують мінімальній розмір заробітної плати встановлений державою, щодо зміни матеріального та сімейного стану відповідача, тому у сукупності всіх наявних чинників є підстави вважати, що визначений судом розмір аліментів, не є обтяжливим для відповідача, та не суперечить нормам чинного законодавства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання в Національному авіаційному університеті, починаючи з 29 вересня 2014 року по 30 червня 2017 року, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн.60 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Враховуючи наведене та

Outcome: partial