Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON], яка діє за себе та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], звернулася до суду з вищевказаним позовом, уточнивши вимоги, в обґрунтування якого зазначила наступне. 07 травня 2009 року, на ім'я матері позивача- [PERSON]., [INFO], Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради Запорізької області було видано свідоцтво про право власності на житло № 7249, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] яке було зареєстровано Державним комунальним підприємством «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» 13 травня 2009 року, реєстраційний номер: 27265370, в книзі: д.19, номер запису:142. На підставі чого вищезазначена квартира стала належати [PERSON] на праві приватної власності. За вказаною адресою, окрім [PERSON], також було зареєстровано місце проживання: її доньки позивача [PERSON]., неповнолітньої онуки [PERSON], [INFO], а також чоловіка [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла. В наслідок смерті останньої, відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] загальною площею 37,8 кв.м, житловою площею -19,9 кв.м. Рідний брат позивача- [PERSON]. та [PERSON] відмовилися від спадщини на користь позивача, тому остання набула право власності на спадщину за законом на вищевказану квартиру.. На сьогоднішній день, у квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO], неповнолітня [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Після смерті спадкодавиці [PERSON], її чоловік [PERSON], забравши всі свої речі, виїхав із вказаного житла, але не знявся з реєстраційного обліку. На теперішній час відповідач в квартирі не проживає, квартплату та комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні квартири не приймає, вказаним житлом не цікавиться на протязі більш як шість місяців. Разом з цим, у добровільному порядку, знятись з реєстраційного обліку відмовляється. Позивачка просить розгляд справи провести за останнім відомим зареєстрованим місцем мешкання відповідача та усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження, належним їй на праві приватної власності, нерухомим майном- квартирою [ADDRESS] шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Ухвалою судді від 12.09.2018 року відкрите провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.11.2018 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 59). Відповідач [PERSON]у судове засідання повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи та відзиву на позов, до суду не надав. Згідно Довідки з Сектора реєстрації відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.27). Відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Отже, оскільки позивачці невідомо фактичне місцезнаходження відповідача [PERSON], тому суд вважає за можливе, в порядку ч.9 ст.28 ЦПК України, розглянути дану справу за останнім відомим місцем реєстрації відповідача, тобто за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON]сповіщався про час, дату і місце розгляду справи за допомогою судових повісток про виклик до суду, але поштові конверти були повернуті на адресу суду з відповідною відміткою про невручення адресату (а.с.46,49,50,56). Крім того, відповідач [PERSON]сповіщався про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.58). В порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128 ЦПК України, відповідач [PERSON]повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням наявності умов для проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи- Сектора реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 34). В судовому засіданні встановлено наступне. Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради Запорізької області [PERSON] на склад сім'ї з чотирьох осіб був виданий ордер № 07 від 24.03.2018 року на квартиру [ADDRESS] (а.с. 13). 07 травня 2009 року, на ім'я матері позивача- [PERSON]., [INFO], Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради Запорізької області було видано свідоцтво про право власності на житло № 7249, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] яке було зареєстровано Державним комунальним підприємством «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» 13 травня 2009 року, реєстраційний номер: 27265370, в книзі: д.19, номер запису:142 (а.с. 12). На підставі чого вищезазначена квартира стала належати [PERSON] на праві приватної власності. За вказаною адресою, окрім [PERSON], також було зареєстровано місце проживання: її доньки позивача [PERSON]., неповнолітньої онуки [PERSON], [INFO], а також чоловіка [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим повторно Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, актовий запис № 84 (а.с. 8). Після смерті останньої, відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] загальною площею 37,8 кв.м, житловою площею -19,9 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину виданого 08 серпня 2018 року приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] (а.с. 15) та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 14). На сьогоднішній день відповідач [PERSON] у вищевказаній квартирі не проживає, але залишається зареєстрованим (а.с. 27). Встановлюючи фактичні обставини та визначаючи зміст спірних правовідносин, суд виходив з того, що можливість пред'явлення до суду позову про усунення перешкод у користуванні майном випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ст.ст. 386, ст. 391 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом припинення дії, яка порушує право. У зв'язку з чим позивач, який має намір усунути перешкоди у користуванні майном вважає, що в нього є всі законні на це підстави, має право звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном. Відповідно до ст. 30, ст. 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319, ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усік суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вилогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку міста проживання здійснюється протягом семи діб на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. В матеріалах цивільної справи достатньо доказів, які підтверджують те, що [PERSON] не є власником спірної квартири, не несе обов'язків, що випливають з договору найму житлового приміщення, але залишається зареєстрованим у спірній квартирі, що спричиняє позивачу перешкоди у користуванні належної квартири та порушує її права власника, що має істотне значення. Враховуючи фактичні обставини справи, іншого способу захисту прав позивача окрім судового, немає. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475\\97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім'ї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК (статтями71,72,156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК). Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved