Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

[PERSON] у вересні 2017 року звернулася до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що вони з відповідачем є батьками сина, [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім та продовжує навчання в Житомирському державному технологічному університеті на ІІ курсі денної форми навчання за спеціальністю «Інформаційно - комп»ютерні технології». Син проживає з нею та перебуває на її утриманні, самій їй важко забезпечувати сина, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 50% від прожиткового мінімуму, до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач та його представник заперечили проти задоволення позову за безпідставністю. Зокрема відповідач вказав, що він щомісячно перераховує посильну суму грошей на утримання сина - близько 380 грн., більше сплачувати не в змозі, оскільки має ряд хронічних хвороб та потребує регулярного прийому ліків від тиску Суд дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). На даний час син є повнолітнім та навчається в Житомирському державному технологічному університеті на ІІ курсі денної форми навчання за спеціальністю «Інформаційно - комп»ютерні технології», строк навчання до 30 червня 2018 року (а.с. 8). Позивач офіційно працевлаштована, загальна сума її доходу з січня 2017 року по червень 2017 року становить 15 856 грн. 22 коп. (а.с. 18). Таким чином встановлено, що [PERSON] навчається на денній формі, в зв»язку з чим не має можливості самостійно заробляти кошти, а доходів позивача також не вистачає на утримання сина, тобто, син потребує матеріальної допомоги. При цьому відповідач не довів відповідними доказами неможливість надавати таку матеріальну допомогу, наявність у нього інших утриманців тощо. Відповідно до ст. 199 ч.1 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 вказаної статті, право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Разом з тим, на підставі положень статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітньою дочкою, сином. Враховуючи викладене, а також те, що син [PERSON] навчається на денній формі, що позбавляє його можливості самостійно заробляти на своє утримання, позивач офіційно працевлаштована, однак її дохід є невелики та таким, що не дозволяє в повній мірі утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову та задовольняє його частково, а саме стягнути аліменти в твердій сумі 812 грн. щомісячно, до закінчення [PERSON] навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-х років, яка відповідає розміру заявлених позовних вимог.

Outcome: partial