Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Адвокатом Зибінською Г.В. подано до суду позов [PERSON] до Переволочанського старостинського округу Сухополов`янської ОТГ про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовано тим, що після смерті батька залишилася спадщина, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , який він успадкував шляхом фактичного прийняття спадщини, оскільки на момент смерті батька та по теперішній час проживає у вказаному будинку та доглядає за господарством. Інших спадкоємців, крім позивача, на дане майно, в тому числі спадкоємців за законом, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні, немає. Сільська рада не претендує на спадкове майно, проте при зверненні до державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на даний будинок, оскільки батько за життя не оформив право власності на такий, а нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, якщо відсутні правовстановлюючі документи на згаданий житловий будинок та рекомендував звернутися до суду з заявою про визнання права власності на нині спірний житловий будинок в порядку спадкування, що і є підставою звернення [PERSON] до суду з даним позовом. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, проте остання надіслала заяву до суду про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила повернути позивачу з державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті (а.п.24). Представник відповідача до суду також не з`явився, проте завчасно подав до суду заяву про визнання позовних вимог, в якому просив справу розглядати за відсутності сторони відповідача (а.п.26). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] та його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.п.6). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.п.7). Відповідно до копії довідки Переволочанського старостинського округу №13 Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області №264 (а.п.8) [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , дійсно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 23.12.1977 року і був виписаний 16.11.1997 року у зв`язку зі смертю. Згідно з копією виписки з погосподарської книги №04 за 2021-2025 роки Переволочанського старостинського округу №13 Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області (а.п.9) житловий будинок по [ADDRESS] , рахується за [PERSON] . Проте, як вбачається з копії довідки №1136 від 08.06.2021 року, виданої КП «Прилуцьке МБТІ» Чернігівської обласної ради, станом на 31.12.2021 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано (а.п.12). З копії технічного паспорта на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , такий був виготовлений 20.05.2021 року на замовлення [PERSON] (а.п.13-15). Як вбачається з копії листа Прилуцької районної державної нотаріальної контори №785/02-14 від 10.09.2021 року, позивач дійсно звертався до нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , проте документів на підтвердження його права власності на вказаний вище будинок не надав, тому нотаріус відмовив йому у цьому та рекомендував звернутися до суду з заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування (а.п.11), що також підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №66357010 від 10.09.2021 року. Відповідно до інформації, наданої Державним нотаріальним архівом Чернігівської області №5036/01-17 від 29.09.2021 року (а.п.26), згідно з книгами обліку спадкових справ Прилуцької районної державної нотаріальної контори за період з листопада 1997 року по грудень 2008 року спадкова справа щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , Прилуцькою районною державною нотаріальною конторою не заводилася, та згідно з інформацією №5035/01-17 від 29.09.2021 року (а.п.27) Державним нотаріальним архівом Чернігівської області було надано Інформаційну довідку із Спадкового реєстру №66646248 від 29.09.2021 року (а.п.28) Прилуцькою районною державною нотаріальною конторою по спадковавцю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , була заведена спадкова справа №68277140, номер у нотаріуса 179/2021. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Пунктом 2 статті 16 ЦК України передбачено, що визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно з положеннями ст.100, 101 ЦК Української PCP 1963 року (який діяв на час здійснення будівництва спірного будинку) громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 «Особиста власність» цього ж кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією. Відповідно до п.6 ч.2 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР», затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15.01.1966 року (що була чинна до 13.12.1995 року) державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали. В сільській місцевості оформлення житлових будинків здійснювалось шляхом запису у погосподарській книзі сільської ради після закінчення будівництва. Так, вказаний житловий будинок був побудований під час дії ЦК Української PCP та вказаної Інструкції і положеннями вказаних норм матеріального права не було передбачено реєстрації будинків в селах, тому документом, що підтверджував право власності на будинок була погосподарська книга сільської ради. Статтею 524 ЦК УРСР 1963 року, чинного на момент смерті [PERSON] , закріплено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В ч.1 ст.529 ЦК УРСР говориться, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно зі ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що і було зроблено позивачем, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, з огляду на все викладене вище, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті свого батька - [PERSON] , який помер [INFO] , а спірний будинок за життя дійсно належав нині покійному [PERSON] , тому позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду відповідно до квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 13.09.2021 рок №0.0.2262987232.1. На підставі викладеного та ст.328, 392 ЦК України, ст.100, 101, 524, 529, 548, 549 ЦК Української PCP 1963 року,

Outcome: approved