Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

[PERSON] (місце проживання в якості внутрішньо переміщеної особи: Україна, [ADDRESS]) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]), в якій просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд їх неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька, посилаючись на наступне. З 02.06.2007 року по 07.12.2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07.12.2015 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 червня 2017 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, однак відповідач рішення суду не виконує, аліменти не сплачує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів, яку відповідач не погашає. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, фізичним та моральним розвитком дитини не займається, матеріальної допомоги не надає. При цьому, відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення. На підставі викладеного позивач звернулася з даним позовом до суду та просить суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд до міста Турунч країни Туреччини неповнолітнього [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу його батька - [PERSON], [INFO], у супроводі матері - [PERSON], [INFO], з обов'язковим поверненням неповнолітнього [PERSON] до міста виїзду, яке є його місцем проживання - м. Харків, Україна, тривалістю 30 днів, починаючи з 15 червня 2018 року по 15 липня 2018 року. В судове засідання позивача не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 лютого 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 108. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 грудня 2015 року по справі № 428/7417/15-ц, шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стаханівського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 198 від 02 червня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]), розірвано. Рішення набрало законної сили 12 січня 2016 року. З копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 червня 2017 року вбачається, що зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 18 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття - 22 січня 2026 року. Відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Стахановським МВ УМВС України в Луганській області від 27.06.2007 року, [PERSON] народилась [INFO] у м. Новосибірськ та з 16.11.2001 року зареєстрована за адресою: Україна, [ADDRESS]. Згідно із копією паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Стахановським МВ УМВС України в Луганській області від 18.09.1996 року, [PERSON] народився [INFO] у м. Стаханов Луганської області та з 18.09.1996 року зареєстрований за адресою: Україна, [ADDRESS]. З копій довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № [NUMBER] та № [NUMBER] від 16 лютого 2017 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: 61039, [ADDRESS]. Відповідно до копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 листопада 2017 року по справі № 428/11524/17, надано дозвіл на тимчасовий виїзд до міста Шарм Ельх Шейх країна Єгипет (Арабська Республіка Єгипет) неповнолітньому [PERSON], [INFO] без згоди батька - [PERSON] у супроводі матері - [PERSON] з обов'язковим поверненням до постійного місця проживання терміном на 30 днів, починаючи з 19 грудня 2017 року по 19 січня 2018 року. З пп. 1.1 п. 1 Договору на туристичне обслуговування № 1 від 11 квітня 2018 року, укладеного між ФОП [PERSON], (надалі - Турагент), в особі [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON], (надалі - Турист) вбачається, що Турагент зобов'язується відповідно до замовлення Туриста й особам, що слідкують з ним, забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт) Туристу, а Турист зобов'язується на умовах даного Договору прийняти та оплатити їх. Відповідно до пп. 2.1., 2.2., 2.3., 2.6 п. 2 вказаного Договору, туристична подорож здійснюється у складі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Країна та місце призначення: Туреччина, м. Турунч. Термін подорожі: з 24 червня 2018 року по 01 липня 2018 року. Поселення до готелю - 24 червня 2018 року. Виселення - 01 липня 2018 року. Згідно із копією підтвердження бронювання послуг, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] придбали пакетний тур KIEV DALAMAN з 24.06.2018 року по 01.07.2018 року. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Згідно зі статтею 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, батьки, відповідно до положень ст. 151 СК України, вправі обирати самі. Згідно з вимогами ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Стаття 154 СК України надає батькам право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до вимог статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до Конвенції «Про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з вимогами частини третьої статті 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 із змінами та доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 - «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно з ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, виходячи з аналізу зазначених вище правових норм, дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька на підставі наведених нормативних положень є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначені поїздки із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном. З аналізу вказаного вище вбачається, що предметом розгляду при вирішенні вказаної категорії справ є: відповідність такої поїздки до іншої країни інтересам дитини (відпочинок, оздоровлення, розвиток, відвідування родичів тощо), ухилення батьком від надання згоди на таку поїздку, зазначення конкретної країни та конкретного періоду часу перебування у цій державі, тобто разову поїздку. В позовній заяві позивач вказує, що неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, в той час як відповідач самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною, її виховання та утримання, що суперечить інтересам дитини, яка має конституційне право на освіту, здоровий образ життя та право вільно залишити територію України, а відсутність письмової згоди батька позбавляє її цих прав. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не підтримує зв'язку з родиною і протилежного ним не доведено, не може або не бажає дати згоди на виїзд за кордон України його неповнолітній дитині [PERSON], [INFO], а такий тимчасовий виїзд дитини за кордон буде здійснений в інтересах дитини, буде сприяти її всебічному розвитку і не буде суперечити діючому законодавству, а також не позбавить дитину права та можливості спілкуватися з батьком, то суд вважає за можливе надати неповнолітньому [PERSON], [INFO], дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон без згоди та супроводу його батька [PERSON], [INFO], у супроводі матері - [PERSON], [INFO], з обов'язковим поверненням неповнолітнього [PERSON] до міста виїзду, яке є його місцем проживання - м. Харків Україна, тривалістю 30 днів, починаючи з 15 червня 2018 року по 15 липня 2018 року. Вищевказана тривалість виїзду за кордон, на думку суду, є обґрунтованою, адже згідно із п. 4.4.1 договору на туристичне обслуговування № 1 Турагент/Туроператор має право внести зміни у зміст туру та графік руху за маршрутом, змінити аеропорт, дату та час вильоту, тип літака або інші характеристики Турпродутку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 73616 від 16.04.2018 року про сплату судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved