Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 24.02.2015 року звернулися до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, який згодом уточнювали. Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] та [PERSON] - прадіду та прабабі [PERSON] - на праві власності належало наступне майно: -домоволодіння № [ADDRESS] - на підставі свідоцтва про право приватної власності від 26 грудня 1950 року. За життя [PERSON] не залишив жодних заповідальних розпоряджень щодо належного йому майна. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/2 частина спірного домоволодіння. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були: його дружина, [PERSON] і діти - [PERSON] та [PERSON]. У встановлений законом строк дані особи фактично прийняли спадщину, що відкрилася, шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем до моменту його смерті і вступу в управління спадковим майном. За життя [PERSON] залишила заповіт від 10 вересня 1991 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.М., реєстровий № 1 - 2427, яким все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, вона заповіла у рівних частках [PERSON] та [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входило 4/6 частин (1/2 - частка пережитого подружжя + 1/6 - частка у спадщині після смерті [PERSON]) спірного домоволодіння. Спадкоємцями за заповітом після її смерті були її діти: [PERSON] та [PERSON]. У встановлений законом строк дані особи прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину щодо спадкових грошових вкладів [PERSON] Питання про право власності на інше майно померлої вирішене не було. За життя [PERSON] не залишив жодних заповідальних розпоряджень щодо належного йому майна. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила ? частина спірного домоволодіння (4/6 : 2) = 1/3 - частка [PERSON] у спадщині після смерті [PERSON] + 1/6 - частка у спадщині після смерті [PERSON] = 1/2). Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були: його дружина, [PERSON] і діти - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У встановлений законом строк дані особи фактично прийняли спадщину, що відкрилася, шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем до моменту його смерті і вступу в управління спадковим майном. За життя [PERSON] не залишила жодних заповідальних розпоряджень щодо належного їй майна. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/8 частина (1/2 - спадщина після смерті [PERSON] : 4 - число спадкоємців за законом = 1/8) спірного домоволодіння. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були її діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У встановлений законом строк дані особи фактично прийняли спадщину, що відкрилася, шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем до моменту його смерті і вступу в управління спадковим майном. Кожному з них належало: - [PERSON] - 1/8 (частка у спадщині після смерті [PERSON]) + 1/24 (частка у спадщині після смерті [PERSON].) = 1/6 частина; - [PERSON] - 1/8 (частка у спадщині після смерті [PERSON]) + 1/24 (частка у спадщині після смерті [PERSON].) = 1/6 частина; - [PERSON] - 1/8 (частка у спадщині після смерті [PERSON]) + 1/24 (частка у спадщині після смерті [PERSON].) = 1/6 частина, а всього - 1/2 частка, яка і належала за життя [PERSON]. За життя [PERSON] не залишив жодних заповідальних розпоряджень щодо належного йому майна. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/6 частина спірного домоволодіння. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є: його дружина, [PERSON] та донька [PERSON] - позивачі по справі. Інших спадкоємців першої черги за законом немає. У встановлений законом строк дані особи фактично прийняли спадщину, що відкрилася, шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем до моменту його смерті і вступу в управління спадковим майном. Однак, вони не можуть оформити своє право власності на спірну спадщину, поскільки в них не зберігся правовстановлюючий документ на домоволодіння, а крім того - свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи наведені обставини, позивачі просили суд задовольнити позов. У судове засідання сторони не з'явилися. Від позивачів та їх представника [PERSON] надійшли заяви (а. с. 74,94) про слухання справи за їх відсутності, на своїх позовних вимогах наполягають, просять позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання також не з'явилися, кожен окремо з них подав письмові заяви (а. с. 90 - 93), в яких просили суд розглянути справу за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечували. Представник третьої особи - КП «НМБІ» - надав суду необхідні для правильного та всебічного вирішення справи документи, подавши при цьому письмову заяву про слухання справи за його відсутності. Справу просив вирішити на розсуд суду. Розглянувши заяви сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] - прадіду та прабабі [PERSON] - на праві власності належало наступне майно: -домоволодіння № [ADDRESS] - на підставі свідоцтва про право приватної власності від 26 грудня 1950 року (а. с. 12 - 16). За життя [PERSON] не залишив жодних заповідальних розпоряджень щодо належного йому майна. Рішенням Нікопольського міскрайонного суду Дніпропетровської області від 13.12.2013 року, ухваленим у справі № 182/10676/13-ц (провадження № 2/0182/4499/2013) у цивільній справі за позовом [PERSON] до Територіальної громади Нікопольського виконавчого комітету Дніпропетровської області про визнання права власності на спадок в порядку спадкування за законом було встановлено, що громадянин [PERSON] загинув у 1944 році під час боїв біля міста Біла Церква, у ході Великої Вітчизняної Війни (а. с. 104,105). Згідно з архівними даними КП «НМБТІ» (а. с. 103), свідоцтва про право приватної власності від 26 грудня 1950 року було видано Нікопольським інветарбюро в обмін на договір купівлі - продажу від 24 січня 1939 року, що був посвідчений нотаріальною конторою м. Нікополь, реєстровий № 344. Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності на спірне домоволодіння виникло у [PERSON] ще за його життя, 24 січня 1939 року. Встановлено рішенням суду, яке набуло законної сили, а тому в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не потребує доведення, що [PERSON] у 1944 році загинув під час Великої Вітчизняної Війни. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/2 частина спірного домоволодіння. На час смерті [PERSON] діяв Цивільний Кодекс Української Радянської Соціалістичної Республіки в редакції 1922 року, який набув чинності з 01 лютого 1923 року. Саме він і підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки спадщина після смерті [PERSON] була прийнята фактично його спадкоємцями. Згідно ч. 1 ст. 418 ЦК УРСР (в ред. 1922 року) спадкоємцями за законом є діти (в тому числі усиновлені), дружина та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були: його дружина, [PERSON] і діти - [PERSON] та [PERSON]. У встановлений законом строк дані особи фактично прийняли спадщину (а. с. 17 - 19), що відкрилася, шляхом сумісного проживання у будинку спадкодавця до моменту його смерті і неповідомленням до нотаріальних органів про відмову від спадщини (ч. 1 ст. 429 ЦК УРСР (в ред. 1922 року)). За життя [PERSON] залишила заповіт від 10 вересня 1991 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.М., реєстровий № 1 - 2427, яким все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, вона заповіла у рівних частках [PERSON] та [PERSON] (а. с. 61). [INFO] [PERSON] померла (а. с. 20). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входило 4/6 частин (1/2 - частка пережилого подружжя + 1/6 - частка у спадщині після смерті [PERSON]) спірного домоволодіння. Спадкоємцями за заповітом після її смерті були її діти: [PERSON] та [PERSON]. У встановлений законом строк дані особи прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину щодо спадкових грошових вкладів [PERSON] Питання про право власності на інше майно померлої вирішене не було (а. с. 62,63). Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки після смерті [PERSON] спадщина приймалася спадкоємцями, до даної спадщини слід застосовувати правила ЦК Української РСР в редакції 1963 року. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У відповідності до ч. 1 ст. 551 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Оскільки питання про оформлення прав спадкоємцями [PERSON] на спірне домоволодіння вирішене за їх життя не було, суд приходить до висновку, що у даному спорі мала місце спадкова трансмісія. За життя [PERSON] не залишив жодних заповідальних розпоряджень щодо належного йому майна (а. с. 43). [INFO] [PERSON] помер (а. с. 21). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/2 частина спірного домоволодіння (4/6 : 2) = 1/3 - частка [PERSON] у спадщині після смерті [PERSON] + 1/6 - частка у спадщині після смерті [PERSON] = 1/2). Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були: його дружина, [PERSON] і діти - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У встановлений законом строк дані особи фактично прийняли спадщину, що відкрилася, шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем до моменту його смерті і вступу в управління спадковим майном (а. с. 28). За життя [PERSON] не залишила жодних заповідальних розпоряджень щодо належного їй майна (а. с. 40). [INFO] [PERSON] померла (а. с. 22). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/8 частина (1/2 - спадщина після смерті [PERSON] : 4 - число спадкоємців за законом = 1/8) спірного домоволодіння. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були її діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У встановлений законом строк дані особи фактично прийняли спадщину, що відкрилася, шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем до моменту його смерті і вступу в управління спадковим майном. Кожному з них належало: - [PERSON] - 1/8 (частка у спадщині після смерті [PERSON]) + 1/24 (частка у спадщині після смерті [PERSON].) = 1/6 частина; - [PERSON] - 1/8 (частка у спадщині після смерті [PERSON]) + 1/24 (частка у спадщині після смерті [PERSON].) = 1/6 частина; - [PERSON] - 1/8 (частка у спадщині після смерті [PERSON]) + 1/24 (частка у спадщині після смерті [PERSON].) = 1/6 частина, а всього - 1/2 частка, яка і належала за життя [PERSON]. За життя [PERSON] не залишив жодних заповідальних розпоряджень щодо належного йому майна (а. с. 33 - 36). [INFO] [PERSON] помер (а. с. 23). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/6 частина спірного домоволодіння. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є: його дружина, [PERSON] та донька [PERSON] - позивачі по справі. Інших спадкоємців першої черги за законом немає. У встановлений законом строк дані особи фактично прийняли спадщину, що відкрилася, шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем до моменту його смерті і вступу в управління спадковим майном. Так як [PERSON], [PERSON] та [PERSON] померли під час дії ЦК України в редакції 2003 року, до спадщини після їх смерті слід застосовувати саме норми даного матеріального закону. Згідно ст. 1261 ЦК України (в ред. 2003 року) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ч. 1 ст. 1276 ЦК України (в ред. 2003 року) якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України (в ред. 2003 року) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При таких обставинах суд приходить до висновку, що [PERSON] не встиг оформити своє право власності на 1/6 частину спірного спадкового домоволодіння після смерті його батьків - [PERSON] та [PERSON], однак прийняв його фактично, за життя від спадкування не усувався. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] не оспорюється відповідачами, у зв'язку з чим суд вважає за можливе його встановити. Інша 1/2 частина спірного домоволодіння, що належала [PERSON], належить її спадкоємиці - [PERSON] - і на цю частку позивачі не претендують. Ще 2/6 частин, що належать [PERSON] та [PERSON], залишаться відкритими, оскільки вимог щодо них у спорі не заявлено. Оскільки судом не віднайдено підстав для відступу від принципу рівності часток у спадщині, суд вважає, що за позивачами слід визнати право власності по 1/12 частині спірного домоволодіння, за кожною (1/6 частина - спадщина після смерті [PERSON] : 2 - число спадкоємців за законом = 1/12). При таких обставинах суд приходить до висновку про обґрунтованість і законність позовних вимог, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved