Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом по 1/3 частині квартири [ADDRESS] та по 1/3 частини квартири [ADDRESS].В процесі розгляду справу в якості третьої особи з самостійними вимогами було залучено [PERSON] як матір малолітньої [PERSON],[INFO]. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що померлому [INFO] р. [PERSON], їхньому брату, належала на праві власності квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS]. Після смерті брата відкрилася спадщина. Відповідач [PERSON] є дідом спадкодавця по матері. Позивачі та відповідач на підставі ст.1262 ЦК України є спадкоємцями за законом другої черги. У встановлений законом строк [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але оскільки пред'явити нотаріусу правовстановлюючі документи на нерухоме майно не змогли, тому що [PERSON] забрав їх та навіть на запит нотаріуса їх не надав, тому 13.07.2013 р. та 04.01.2013 р. постановами державних нотаріусів Четвертої одеської держнотконтори було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та на 1/3 частину квартири [ADDRESS] через ненадання нотаріусу правовстановлюючих документів на квартири. В зв'язку з вчиненням вищевказаних дій нотаріусами у позивачів виникла необхідність у зверненні до суду за захистом своїх прав, тому що існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В процесі розгляду справи до спільного провадження було прийнято позовну заяву [PERSON], заявленої в інтересах малолітньої [PERSON], до Єгорівської сільради Роздільнянського району Одеської області, [PERSON], [PERSON], відділу ДРАЦС реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції та [PERSON] про встановлення факту батьківства [PERSON], [INFO] відносно доньки [PERSON] та внесення змін до свідоцтва про народження дитини в частині запису в графі «батько», визнання недійсним свідоцтва про народження від 22.01.2013 р., виданого на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано. Також [PERSON] просила визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] та на квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що з січня 2006 р. по 21 серпня 2008 р. вона проживала в цивільному шлюбі з [PERSON] [INFO] народилась їх спільна донька [PERSON]. Оскільки в квартирі [PERSON] проводились ремонтні роботи, то вони з чоловіком проживали у його діда [PERSON] в [ADDRESS], що відноситься до Єгорівської сільради, також у цьому селі зареєстрована та проживала і сама [PERSON] У зв'язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] спочатку перебували у цивільному шлюбі, то запис про народження дитини було здійснено на підставі ч.1 ст.135 СК України. 21.08.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, [PERSON] визнав своє батьківство. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.03.2011 р. шлюб було розірвано, але і після розірвання шлюбу [PERSON] продовжував піклуватися про доньку, надавав матеріальну допомогу, приймав участь у вихованні дитини. Встановлення факту батьківства [PERSON] необхідно для захисту спадкових прав дитини [PERSON]. Згідно рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.12.2012 р. [PERSON] отримала свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER], яке було видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 22.01.2013 р. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.05.2013 р. вказане рішення скасовано, заяву [PERSON] про встановлення факту батьківства залишено без розгляду, оскільки між сторонами існує спір про право на спадщину. Так як [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями другої черги, то вони не мають права на спадування за законом, тому вона просить визнати за неповнолітньою [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на спірні квартири. Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та повністю заперечували проти вимог третьої особи вказуючи на те, що вони вчасно звернулися з заявами до нотаріальної контори, а відповідач не повідомляв про наявність спадкоємців першої черги. [PERSON] дітей не мав, [PERSON] лише через одинадцять місяців звернулася до нотаріальної контори і після того, як [PERSON] не зміг в судовому порядку їх відсторонити від спадкування. За своє життя [PERSON] не вчиняв будь-яких дій щодо надання дитині свого прізвища. В представлених третьою особою доказах та в наданих в засіданні поясненнях є протиріччя, крім того фактично своєю бездіяльністю [PERSON] по визнанню батьківства при житті, факт батьківства спростовується, що вказує на недоведеність вимог. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] вказуючи на те, що позивачі навмисно вводять в оману суд та зазначаючи, що він не надає нотаріусу правовстановлюючі документи, де [PERSON] зареєстрований та проживає по теперішній час. Як вважає відповідач, [PERSON], його правнучка, являється єдиним спадкоємцем [PERSON] Ще за життя [PERSON], його онука вони разом з [PERSON] проживали в нього. [PERSON] заперечувала проти задоволення вимог [PERSON] та [PERSON], а також просила задовольнити її позов. Заслухавши учасників процесу, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом було встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження від 05.08.1969 р., виданого Приморським районним ЗАГСом м. Одеси, [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON].(а.с.11) 17 жовтня 2012 р. було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що відділом ДРАЦС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №501. Після реєстрації шлюбу прізвища у чоловіка - «[PERSON]», дружини - «[PERSON]» (а.с.12). [INFO] року народилась [PERSON], батько якої [PERSON] та [PERSON], про що Іллічівським р/б ЗАГСу м. Одеси в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за №2114(а.с.13) Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, [PERSON] та [PERSON] одружились, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «[PERSON]».(а.с.14). Після реєстрації актового запису про шлюб №532 від 19 грудня 2002 р., що склав відділ ДРАЦС у Малиновському районі ОМУЮ, [PERSON] та [PERSON] одружились, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «[PERSON]»(а.с. 15-зворот). 11 липня 2007 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар належну дарувальнику на праві приватної власності квартиру за [ADDRESS] (а.с.9), та 24 липня 2007 р. [PERSON] КП «Бюро технічної інвентаризації» Іллічівської міської ради Одеської області було видано реєстраційне посвідчення (а.с.10) Згідно свідоцтва про право власності на житло від 07.09.1993 р. за №196, виданого комерційним центром «Пріоритет», квартира [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.8). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації смертей 17 січня 2012 р. зроблено відповідний актовий запис за №575 (а.с.5). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із квартири за [ADDRESS] та квартири [ADDRESS]. 08 лютого 2012 р. [PERSON] звернувся до Четвертої одеської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини після померлого брата [INFO] р. [PERSON] (а.с.49). 24 лютого 2012 р. [PERSON] звернулася до Четвертої одеської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини після померлого брата [INFO] р. [PERSON] (а.с.49-зворот). 25 травня 2012 р. [PERSON] звернувся до Четвертої одеської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] р. онука [PERSON] 29 листопада 2012 р. [PERSON], яка діяла в інтересах малолітньої доньки [PERSON], [INFO], звернулася до Четвертої одеської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] р. [PERSON] - батька малолітньої доньки [PERSON]. (а.с.51). Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 березня 2011 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було встановлено, що звертаючись до суду з вказаним позовом позивачка [PERSON] вказувала на наявність спільної з [PERSON] доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] заперечень проти розірвання шлюбу суду не надав, належним чином сповіщений про час, дату і місце судового засідання, судову повістку, копію позову та додані документи отримав особисто. Про наявність у подружжя спільної дитини також було відображено в рішенні. Дане рішення набрало законної сили. Отже, Роздільнянським районним судом одеської області встановлено, що [PERSON] не заперечував проти того, що донька його. Після роз'яснень суду щодо проведення експертизи в судовому засіданні позивачі просили не розглядати їх клопотання про призначення експертизи вказуючи на те, що і так достатньо відомостей з яких можна зробити висновок, що дитина не їх брата. Сторона відповідача та третя особа також не заявляли клопотання про призначення експертизи посилаючись на те, що для її проведення потрібна ексгумація трупа, а вірогідної достовірності в дослідженні при наявності лише брата та сестри, у яких були різні батьки, є мало вірогідним для встановлення спорідненості. Відповідно до роз'яснень п.7,8 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, як її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Згідно з вимогами ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бутивстановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.64 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], який тривалий час знав [PERSON] та працював разом з ним стверджував, що останній визнавав доньку своєю радів її народженню доглядав за нею, а матір [PERSON] - [PERSON] також стверджувала, що її донька проживала в цивільному шлюбі з [PERSON], в них народилася донька, яку він з пологового будинку забирав доглядав за нею. Відповідно до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оцінюючи усі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що факт батьківства [PERSON] відносно доньки [PERSON] знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, позивачі не надали суду інших доказів, для спростування висновків суду. Нормами ч.1 ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з вимогами ч. 1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Малолітня [PERSON], яка є донькою [PERSON], згідно з нормами ст..1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги, а позивачі [PERSON] та [PERSON], які померлому доводяться братом та сестрою, спадкоємці другої черги (ст..1262 ЦК України). Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України Малолітня особа, вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивачів є безпідставними, оскільки законними та обґрунтованими є вимоги [PERSON] в інтересах малолітньої особи, тому враховуючи вимоги ст..328 ЦК України необхідно визнати право власності на вказані квартири за [PERSON], як спадкоємцем першої черги. Що стосується вимоги [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22 січня 2013 року відділом РАЦС Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, то в її задоволенні необхідно відмовити, оскільки воно було видано на підставі рішення суду. У зв'язку з тим, що рішення було скасовано апеляційною інстанцією, а позов в подальшому залишений без розгляду, то вирішення цього питання можливо відповідно до вимог ст.380 ЦПК України в порядку передбаченому для повороту виконання рішення.

Outcome: partial