Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] сільської ради Горохівського району, в якому просить визнати в порядку спадкування за заповітом право власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 4,23 га, кадастровий номер 0720887400:01:002:0076, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, призначена для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 074606, як на спадкове майно що залишилося по смерті [PERSON], яка померла 17 червня 2016 року. Мотивує свій позов тим, що 17 червня 2016 року померла [PERSON]. За час життя вона склала заповіт, в якому вказану вище земельну ділянку заповіла позивачу. Враховуючи, що [PERSON] після померлої [PERSON] прийняла спадщину, є її спадкоємцем за заповітом, просить поданий позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. 20 квітня 2011 року від імені [PERSON] посвідчувався заповіт за Р № 1516, в якому вона зазначила: «належну мені земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради, Горохівського району, Волинської області, площею 4,23 гектарів заповідаю: [PERSON], [INFO]». Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла 17 червня 2016 року (а.с.5). Постановою державного нотаріуса від 2 квітня 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON] після смерті [PERSON] було відмовлено. З довідки [PERSON] сільської ради № 336 від 23.03.2018 року, довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23.01.2017 року вбачається, що спадкодавець до дня смерті проживала в [INFO]. З паспорта позивача вбачається, що її місце проживання зареєстровано за адресою: [INFO], тобто разом з спадкодавцем. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 074606, [PERSON] належала земельна ділянка відповідного розміру. З спадкової справи після померлої [PERSON] видно, що [PERSON] після її смерті прийняла спадщину, є спадкоємцем за заповітом. А тому суд вважає, що слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 4,23 га, кадастровий номер 0720887400:01:002:0076, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, призначена для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 074606, як на спадкове майно що залишилося по смерті [PERSON], яка померла 17 червня 2016 року. Позивач в письмовій заяві до суду від стягнення судових витрат з відповідача [PERSON] сільської ради відмовився. Суд звертає увагу позивача на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податокового кодексу України.

Outcome: approved