Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про розірвання шлюбу, в порядку окремого провадження, посилаючись на те, що 19.11.2011 року, між ними, виконавчим комітетом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №349. Вказали, що від даного шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.07.2019 року. Однак, через певний час після реєстрації шлюбу, життя між ними не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинено та спільне господарство не ведеться з 23.07.2021 року. За таких обставин подружжя вважає, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Також заявники вказують, що між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини, зокрема: дитина залишається проживати разом з матір`ю, при цьому батько має право бачитися з дитиною в порядку, передбаченому домовленості. На підставі вищевикладеного, заявники просять суд, шлюб укладений між ними розірвати, після розірвання шлюбу повернути [PERSON] її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 13.08.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя. Постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. У судове засідання сторони не з`явилися, однак через канцелярію суду, заявники [PERSON] та [PERSON] подали заяви про розгляд справи без їхньої участі, заявлені вимоги підтримали. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.2011 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 349, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 12.08.2019 року. Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.07.2019 року. Судом також встановлено, що подружнє життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося в силу різних причин. Сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам заявників. Як вбачається з матеріалів справи, сторони досягли спільної згоди стосовно виховання та утримання спільного сина, який залишається проживати з матір`ю, при цьому батько має право зустрічатись з ним, у встановленому домовленістю порядку. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст.24, ст.25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з положеннями ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК( 2947-14 ) подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Враховуючи вищенаведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, а відтак укладений між заявниками шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи бажання заявника [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] », суд вважає, що дана вимога підлягає до задоволення.

Outcome: approved