Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Адвокат [PERSON], діючи на підставі ордеру на надання правової допомоги серії ЧН № 034767 від 09.02.2015 року та в інтересах [PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи батьком дитини та після уточнення позовних вимог, що було пов'язано зі зміною відповідачем прізвища, просить визнати [PERSON], [INFO], батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. З позовної заяви виходить, що починаючи з листопада 2005 року та по лютий 2008 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] року у них народилась донька [PERSON]. Оскільки сторони на момент народження доньки перебували у цивільному шлюбі, актовий запис про батька дитини було внесено зі слів матері. Доказами того, що відповідач є батьком дитини є те, що він забирав доньку з пологового будинку. Також є спільні фотознімки сім'ї, виписка з медичної книги дитини, яку складала дитяча медична сестра під час першого візиту до новонародженої. Але сімейне життя у сторін по справі не склалося і тому вони розійшлися, не утворивши повноцінну сім'ю. Відповідач на сьогодняшній день донькою не опікується, будь-якої матеріальної допомоги не надає, участі у її вихованні не бере. Також у нього зараз інша сім'я. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на положення ст. 126, 128 Сімейного кодексу України представник позивача звертається до суду з даним позовом та просить задовольнити заявлені та уточнені позовні вимоги. Ухвалою судді від 27 лютого 2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені та уточнені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Підтвердила обставини, викладені у позовній заяві. Вказала, що з 28 листопада 2005 року вона з [PERSON] стали проживати разом у [ADDRESS]. Разом вони винаймали вказане житло. [INFO] року у них народилась донька. У зареєстрованому шлюбі вони не перебували, жили цивільним шлюбом. Доньку вона записала на своє прізвище, але по батькові дитини вказала відповідача. Відомості про батька дитини були записані з її слів, ім'я та по батькові вона вказала відповідача. Коли дочці виповнився рік, вони розійшлися та стали проживати окремо. Поки вона з дитиною жила у м. Чернігові та винаймала житло, відповідач з'являвся, допомагав дочці, все було добре, бо він сподівався, що вони знову будуть жити разом. Зазначил, що причиною того, що вони з відповідачем розійшлися стало те, що останній вдарив її з дитиною на руках і тому вона пішла. Через деякий час вона переїхала в с. Сеньківка, Городнянського району до матері і півтора року відповідач не з'являвся. Через півтора року попросив відвезти дитину до бабусі у м. Прилуки, де мати відповідача вперше побачила свою онуку. З того часу до Нового 2018 року донька спілкувалась з бабусею - матір'ю відповідача. До цього бабуся допомагала дитині. На Новий рік без її відома бабуся передала дитину відповідачу у м. Київ. Після цього вона звернула увагу відповідача на неприпустимість таких дій і відповідач у відповідь сказав, що він батько та має право забирати дитину. Підтвердила, що дійсно [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] та просила суд визнати останнього батьком її доньки. У зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача [PERSON], належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду справи, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені та уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Підтримав пояснення позивача та вказав, що підтвердженням того, що батьком неповнолітньої [PERSON] є відповідач також являються фотознімки. У зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача [PERSON], належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду справи, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування в особі Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області Росомаха Р.В. позовні вимоги підтримав та вказав, що дитина має право мати батька та матір, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи двічі повідомлявся належним чином та останньому два рази направлялись рекомендованим листом судові повістки про виклик до суду за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За даними відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області відповідач зареєстрований проживаючим в [ADDRESS] Згідно відмітки поштового відділення судові повістки про виклик в судове засідання повернуті без вручення відповідачу, у зв'язку з закінченням терміну зберігання через відсутність останнього за вказаною адресою ( а.с. 75, 77 ). Відповідно до ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно приписів ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідач [PERSON] не повідомляв суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи, а тому судові повістки направлялись відповідачу за адресою його місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи положення ст. 128, 130, 131 ЦПК України, відповідачу [PERSON] належним чином вручено судові повістки і він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення ). Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином двічі повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, не подав відзив на позов, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд, виходячи з приписів ст. 280 ЦПК України, приходить до висновку щодо можливості провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом 31 липня 2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яку занесено до протоколу судового засідання. Суд, з'ясувавши позицію позивача, її представника та представника третьої особи по суті заявлених позовних вимог, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Частина 2 ст. 3 СК України передбачає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається : 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; 3 ) за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно з частиною четвертою статті 128 Сімейного кодексу України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. У пункті четвертому постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у частині третій статті 128 Сімейного кодексу України, приймаються до судового розгляду, якщо : - дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина перша статті 135 Сімейного кодексу України); - у разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання запис про неї та про батька дитини вчинено за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина (частина перша статті 135 Сімейного кодексу України); - батьки дитини невідомі і запис про них у Книзі реєстрації народжень учинено за рішенням органу опіки та піклування (частина друга статті 135 Сімейного кодексу України). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. У свою чергу частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року у с. Сеньківка, Городнянського району, Чернігівської області та її батьками значаться : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 5 ). Згідно актового запису про народження № 01 від 14 березня 2007 року [PERSON] народилася [INFO] року у с. Сеньківка, Городнянського району, Чернігівської області. У відомостях про батька зазначено - [PERSON]. У відомостях про матір зазначено - [PERSON]. Відомості про батька дитини внесені на підставі заяви матері [PERSON] від 14.03.2007 року ( а.с. 30 ). Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що прізвище [PERSON] після укладення шлюбу - «[PERSON]» ( а.с. 6 ). Згідно довідки Менської міської ради Менського району Чернігівської області від 22.01.2018 року за вих. № 327/04-17 [PERSON] разом з дочкою [PERSON], [INFO], проживає без реєстрації за адресою : [ADDRESS] ( а.с. 7 ). У медичній картці дитини [PERSON] у даних про сім'ю вказано : мати дитини - [PERSON], має 23 роки, продавець «Гранд-Трейд»; батько - [PERSON], має 24 роки, монтажник Арт-бюро БМ проект ( а.с. 8 ). Згідно інформації начальника Прилуцького міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області [PERSON] від 26.04.2018 року за вих. № 436-28/684/15.15 встановлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про шлюб № 174 від 19.03.2016 року, складений Голосіївським районним у м. Києві відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у місті Києві відносно [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 54 ). З досліджених в судовому засіданні фотокарток встановлено, і це підтвердила позивач [PERSON] та не заперечували сторони, що на них зображений [PERSON] разом з позивачем [PERSON] та новонародженою донькою [PERSON] в різні проміжки часу та під час різних подій ( виписка з пологового будинку, під час прогулянки по парку, також тримає дитину на руках ) ( а.с. 9-10 ). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказала, що вона кума позивача та хрестила [PERSON]. Пояснила, що вона знайома з позивачем з 8-го класу. Відповідача [PERSON] вона знає з 2006 року, бо сторони зустрічалися. У 2007 році вона хрестила [PERSON] і відповідач став її кумом. Свідок підтвердила, що [PERSON] це дитина відповідача, сторони проживали разом у м. Чернігів, відповідач вважав себе батьком дитини. Свідок вказує, що саме відповідач і є батько. Він себе називав батьком дитини, завжди підтримував стосунки з дитиною і навіть зараз. Так, у минулому році на канікулах він забирав доньку до себе зі своєю дружиною. У відповідача з новою дружиною є спільна дитина від шлюбу. Бабуся відповідача забирає дитину постійно на канікулах, сестра відповідача теж спілкується з дитиною. Крім того, відповідач продовжує підтримувати стосунки з дитиною, визнає себе батьком та не оспорює цього. Свідок зазначила, що сторони проживали разом у цивільному шлюбі з 2006 року по 2008 рік, потім розійшлися. У сторін [INFO] року народилась спільна дитина, з пологового будинку позивача та доньку забирав саме відповідач. Сторони винаймали житло разом, відзначали разом свята. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дала показання, що вона хрещена матір позивача. Пояснила, що відповідач приїздив у с. Сеньківка до своєї доньки, яка в нього від цивільного шлюбу з позивачем. Сторони жили у цивільному шлюбі в м. Чернігові, потім [PERSON] приїхала жити в с. Сеньківка та відповідач приїздив до позивача, також приїжджала мати відповідача на День народження. Відповідач вважав себе батьком дитини, забирав доньку у м. Прилуки та у м. Київ, де фактично проживає. Донька схожа на батька. Відповідач приїздив у 2017 році та забирав дитину у м. Прилуки та у м. Київ. Всіма діями відповідач давав зрозуміти, що являється батьком [PERSON]. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позивач надала достатнього доводів батьківства відповідача [PERSON] щодо неповнолітньої [PERSON]. Виходячи з досліджених судом доказів, суд вважає батьківство [PERSON] стосовно народженої позивачем [PERSON] дитини [PERSON], [INFO], доведеним і таким, що може бути визнаним в судовому порядку. Статті 134 СК України передбачає, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

Outcome: approved