Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

адвокат Климишин І.П. в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом, у якому просить зменшити розмір стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з однієї третини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно на тверду грошову суму - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу постановлення рішення до їх повноліття. Також просить зменшити розмір аліментів, які стягують з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини: [PERSON] , яка продовжує навчання, з 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно на тверду грошову суму - 1272 грн 50 коп, тобто половину того що дочка платить за навчання, за проживання в гуртожитку та проїзд на навчання та додому. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову покликається на те, що позивач тривалий час не мав постійної роботи та доходу, лише 22 липня 2021 року прийнятий на роботу на посаду укладальник-пакувальник у ТзОВ «Плів-Захист» та отримує мінімальну заробітну плату. Не має можливості сплачувати визначений судом розмір аліментів, оскільки після набрання рішенням суду законної сили, яким присуджені періодичні платежі, суттєво змінились обставини, що впливають на визначені розміри платежів у зв`язку з цим просить позов задовольнити Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 30.08.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 07 вересня 2021 року від представника позивача, адвоката Климишина І.П., надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 13.09.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі. 07.10.2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Окрім цього,\~ухвалою Яворівського\~районного суду\~Львівської області\~від 07.06.2021\~року представнику\~позивача [PERSON] \~дозволено брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому, та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, вважає їх необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд виходить з наступного. Судом встановлено,що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Судовим наказом\~Яворівського районного\~суду Львівської\~області від\~26.01.2021\~року по\~справі №944/380/21 стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з однієї третини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно. Рішенням Яворівського\~районного суду\~Львівської області\~від 20.07.2021\~року по справі №944/3119/21 задоволено позов та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, 1/6 частину заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 14.06.2021 року до досягнення нею двадцяти трьох років або до закінчення навчання. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу\~статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 18, ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст.192\~СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно з ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.ч.1,3\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що загальний розмір виплат, які має нести позивач становить 50% від його доходів, що враховуючи розмір його доходів, ставить його у скрутне матеріальне становище, однак викладені обставини не мають жодного посилання на належні докази. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові та в поданих до суду документах не надав доказів (окрім копії наказу (розпорядження) 3-к від 21.07.2021 року про прийняття на роботу), які б свідчили про суттєве погіршення його матеріального стану, стану здоров`я чи виникнення інших непереборних обставин. Враховуючи те, що позивач доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дітей не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже його посилання на скрутне матеріальне становище не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру Також, суд звертає увагу позивача на те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Згідно з матеріалів справи та на підставі досліджених письмових документів встановлено, що доказів того, що майновий стан позивача погіршився, що унеможливлює сплату аліментів, у раніше визначеному розмірі, суду не надано. Враховуючи наявні обставини справи, суд вважає, що існуючий розмір аліментів не є завищеним, він є обґрунтованим та таким, що відповідає ст. 182-183 СК України, а зміна розміру аліментів на утримання дитини в сторону зменшення необґрунтовано та безпідставно погіршить матеріальне становище дитини та унеможливить забезпечення належного рівня життя, необхідного для розвитку дитини. Аналізуючи наведене та враховуючи те, що позивач [PERSON] не надав доказів значного погіршення матеріального становища або ж погіршення стану здоров`я, який би перешкоджав йому працювати та сплачувати аліменти, він є фізично здоровою працездатною особою, тому, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів. Відтак, суд дійшов висновку, що позовнці вимоги є безпідставні та необгрунтовані, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed