overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] проживали спільно без реєстрації шлюбу з 2011 року та від спільного проживання мають дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи на те, що спільне життя з відповідачем не склалось. За рішенням Новогродівського міського від 21.06.2012 року вона отримує від відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини. Діти живуть разом з нею. Усі обов'язки щодо утримання та виховання дітей вона несе самостійно. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку щодо утримання доньки [PERSON], [INFO]. Угоди про добровільну сплату аліментів між ним не досягнуто. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття. У відповідача від попереднього шлюбу є двоє дітей на яких проводяться стягнення за виконавчими документами. Відповідач отримує регрес у Фонді соціального страхування від нещасних випадків м.Новогродівка. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву, просить слухати справу без її участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив слухати справу заочно у відсутності відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.ст.180,181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народилась [INFO] року, її батьками є : [PERSON] та [PERSON] Сторони мешкають окремо, відповідач добровільної матеріальної допомоги на дитину не надає, хоча фізично здоровий та має таку можливість, а тому на розсуд суду, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку /доходу/. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого позивач при поданні позову звільнений законодавством в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] просять в заяві від 30 червня 2015 року надати їм право на шлюб, оскільки не досягли шлюбного віку, однак хочуть зареєструвати його, бо кохають одне одного. Крім цього, заявниця [PERSON] завагітніла і має намір народити дитину. Зазначають, що в травні 2013 року познайомилися, почали зустрічатися, а в липні 2015 року вирішили одружитися. На цій підставі, з посиланням на ст. 23 СК України, просять задовольнити їх заяву. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання надіслали заяви, в яких підтримали заявлені вимоги і також просять їхню заяву про надання права на шлюб задовольнити. Відділ ДРАЦС Березнівського районного управління юстиції в листі від 10 липня 2015 року № 1155-11.04-29 за підписом начальника відділу [PERSON] не висловлює заперечень щодо розгляду справи без його представника і задоволення заяви. Дослідивши надані заявниками докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви, вважаючи її обґрунтованою. З паспорту заявниці, що виданий їй 19 грудня 2014 року (а. с. 4) відомо, що 1 серпня 2015 року [PERSON] виповниться 17 років. Паспорт заявника хавтури В.А., виданий йому 9 серпня 2014 року (а. с. 5), доводить, що лише 10 вересня 2015 року йому буде 18 років. У відповідності з ч.1 ст.22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. А згідно зі ст.23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Поряд з цим, за заявою особи, яка досягла 16 років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Із заключення ЛКК № 748 від 30 червня 2015 року на а. с. 6 слідує, що заявниця вагітна, з приводу вагітності знаходиться на Д обліку в Березнівській жіночій консультації, термін вагітності складає 29-30 тижнів. Наведені обставини в їх сукупності дають підстави для висновку, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявників. З цих підстав і з врахуванням встановленого суд задовольняє заяву.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] просять визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою. На обгрунтування вимог [PERSON] зазначила, що квартира [ADDRESS], в якій зареєстровані син [PERSON] та колишня співмешканка останнього [PERSON], належить їй на праві власності. Проте, з жовтня 2011 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає і з цього часу місце її перебування невідоме. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою необхідно для зменшення плати за комунальні послуги. [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує (а.с.17). Заінтересовані особи: Конотопське УДМС в Сумській області, ТОВ ЖЕД Південна також подали заяви про розгляд справи без їх представників, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши доводи [PERSON], пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт не проживання [PERSON] за місцем реєстрації більше чотирьох років і невідоме місце її перебування, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць- перше січня наступного року. Під час судового розгляду було встановлено, що [PERSON], яка значиться зареєстрованою в [INFO] за вказаною адресою не проживає з жовтня 2011 року і місце її перебування невідоме. Власником квартири є [PERSON] Крім [PERSON] у квартирі також зареєстрований і [PERSON] (а.с.4-11). Отже, відсутність більше року відомостей в місті постійного проживання [PERSON] про місце її перебування є підставою для визнання безвісно відсутньою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] просять визнати безвісно відсутнім [PERSON], [INFO], уродженця м.Конотоп Сумської області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] На обгрунтування вимог представник заявника [PERSON] за ордером та угодою адвокат [PERSON] вказала, що [PERSON], який доводиться заявнику племінником, зареєстрований за вказаною адресою з 2011 року. Проте, у будинку ніколи не проживав, постійно виїздив на заробітки то до м.Києва, то до Російської Федерації. Останній раз [PERSON] телефонував у грудні 2014 року і з цього часу жодних відомостей про місце його перебування немає. Визнання безвісно відсутнім необхідно для реалізації права на субсидію. [PERSON] просить вимоги задовольнити. [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує. Заінтересована особа Конотопська міська рада (ЦНАП) у поданому відзиві просять розглядати справу без їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши доводи учасників процесу, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт тривалого не проживання [PERSON] за місцем реєстрації і відсутності більше року відомостей про місце фактичного перебування, дослідивши представлені докази, приходить до висновку про задоволення вимог виходячи із такого. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць- перше січня наступного року. Під час судового розгляду було встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині кожному. 24.01.2018 року остання померла. Крім заявників [PERSON] та [PERSON] у будинку також зареєстрований [PERSON], проте фактично з часу реєстрації, з січня 2011 року, там не проживає, а з грудня 2014 року відсутні будь-які відомості про місце його перебування (а.с.4-17). Отже, відсутність більше року відомостей в місті постійного проживання вказаної особи про місце її перебування є підставою для визнання безвісно відсутньою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] просять визнати безвісно відсутніми [PERSON] , [INFO] , уродженця Сумської області Буринського району с.Слобода, та [PERSON] , [INFO] , уродженця Сумської області м.Конотоп, зареєстрованих в [ADDRESS] . На обґрунтування вимог [PERSON] вказала, що [PERSON] та [PERSON] , які доводяться заявникам сином та онуком, відповідно, і зареєстровані в будинку [ADDRESS] , виїхали зі свого постійного місця проживання і з 01.08.2019 року жодних відомостей про місце їх перебування немає. Усі спроби з`ясувати місцезнаходження виявилися безрезультатними, що і стало підставою для звернення до суду. Визнання безвісно відсутніми необхідно для отримання субсидії на оплату комунальних послуг. [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує (а.с. 15). Заінтересована особа сектор реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади Центру надання адміністративних послуг Конотопської міської ради подала клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 14). Суд, вислухавши заявника, пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , голови житлового кварталу та сусідки заявника, відповідно, які підтвердили факт не проживання [PERSON] та [PERSON] близько двох років за місцем реєстрації і відсутності відомостей про місце фактичного перебування, дослідивши представлені докази, приходить до висновку про задоволення вимог виходячи із такого. За приписами ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць- перше січня наступного року. Під час судового розгляду було встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.7). Окрім заявників у квартирі зареєстровані їх син [PERSON] та онук [PERSON] (а.с. 3, 4, 5), проте, останні там не проживають з 01.08.2019 року і відсутні будь-які відомості про місце їх перебування. Згідно довідки Конотопського РВП ГУНП в Сумській області [PERSON] та [PERSON] як розшукувані злочинці чи безвісно зниклі особи не значяться (а.с. 6). Отже, відсутність більше року відомостей в місті постійного проживання вказаних осіб про місце їх перебування є підставою для визнання безвісно відсутніми.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] просять встановити факт належності на праві власності [PERSON], померлому [INFO], цегляного гаражу [NUMBER], площею 22,5 кв.м., що знаходиться у Конотопському автогаражному кооперативі [ADDRESS] та визнати за ним право власності на цей гараж в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. На обґрунтування вимог у заяві зазначили, що після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема й на вказаний гараж. Проте, відсутність державної реєстрації права власності на цю нерухомість за спадкодавцем перешкоджає нотаріальному оформленню спадщини, що і стало підставою звернення до суду. Позивачі, кожен окремо, подали заяви про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні без їх участі, позов підтримують та просять задовольнити. Відповідач Конотопська міська рада не заперечує задоволенню вимог, розгляд справи просять проводити за відсутності представника. Треті особи: - приватний нотаріус Конотопського міського нотаріального округу Ворона Г.І. просить провести судове засідання за її відсутності, не заперечує задоволенню вимог; - Конотопський автогаражний кооператив №5 також звернувся із заявою про розгляд справи без їх участі, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Суд вважає, що, з огляду на положення ч.4 ст.206 ЦПК України, вимоги підлягають задоволенню, оскільки безумовно визнані відповідачем. Належність спадкодавцю спірної нерухомості, право позивачів на отримання її у спадок за законом, своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини повністю доводяться представленими доказами (а.с.5-22). Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст.315 ч.2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За приписами ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1258, 1261 ЦК України передбачено право спадкування за законом, зокрема до першої черги спадкоємців віднесені діти спадкодавця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] просять постановити рішення, яким визнати за ними,за кожним, право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, а саме: житлову будівлю, загальною площею 74,5 кв. м., житловою площею 44 кв.м., з господарськими будівлями та дворовими спорудами: літня кухня літ. Б, сарай літ. В., вбиральня літ. Г., дворові споруди №1- №4, розташовані за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції Одеської області їм відмовлено у державній реєстрації права власності, у зв'язку з тим, що на це домоволодіння відсутній правовстановлювальний документ. Позивачі в судове засідання не з'явились, просили в позовній заяві розглянути справу без їх участі в судовому засіданні (а.с.2-3). Жовтнева сільська рада Болградського району заперечень проти позову не має, просить суд справу розглянути у відсутності свого представника (а.с.28). Позов підлягає задоволенню. Станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами при ньому за [ADDRESS] на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] року, що підтверджується довідкою Жовтневої сільської ради про склад і тип двору № 402 від 23.04.2015 року (а.с.10). Після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, належну йому частку житлового будинку успадкували [PERSON] та [PERSON], за якими рішенням Болградського районного суду Одеської області від 04.11.2013 року, що набрало законної сили, визнано право власності на 1/6 частки за кожним зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому (а.с.9) Реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції Одеської області позивачам відмовлено в реєстрації його права власності на належні їм, як членам колгоспного двору, на 1/3 частині за кожним будинку з посилянням на відсутність у них правовстановлюючого документу на будинок, що підтверджується листами реєстраційної служби № 04.2-06/483 від 23.04.2015 року та № 04.2-06/484 від 23.04.2015 року (а.с.13-14). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що позивачі, як членами колгоспного двору, що входили до його складу станом на 14 квітня 1991 року, придбали право власності на 1/3 частки цього житлового будинку, але на теперішній час позбавлені можливості зареєструвати своє право власності на ці частки будинку, суд вважає за необхідне визнати за позивачами, за кожним, право власності на 1/3 частки цього житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] спільно проживали з 31 липня 2009 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Позивачка просила стягнути з [PERSON] аліменти в розмір 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання дітей до досягнення ними повноліття, так як добровільно він матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що від спільного проживання у сторін є неповнолітні діти, матеріальної допомоги на утримання яких відповідач позивачці не надає. Крім того позовні вимоги підтверджуються копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 2, 3), та довідкою про проживання дітей з позивачкою (а.с. 4). Судові витрати по сплаті судового збору, згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] у вересні 2017 року заявили позов про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 115673,00 грн. на погашення заборгованості за договором позики від 18.07.2017 р., та на користь [PERSON] 583883,00 грн. на погашення заборгованості за договорами позики. На задоволення клопотання позивача [PERSON], ухвалою суду позов в частині вимог [PERSON] залишено без розгляду. У звязку з цим [PERSON] уточнив вимоги позову і просив стягнути з [PERSON] на своюкористь 484740,00 грн. на погашення заборгованості за договорами позики від 11.04.2017 р. Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, надала пояснення що зводяться до викладено в позовній заяві. [PERSON] позов не визнала, і заявила, що боргу перед позивачем не має. Судом встановлено таке. [PERSON] 11.04.2017 р. взяла в борг у [PERSON] 13500 дол. США на строк до 12.06.2017 р. та 15500 дол. США на той же строк. Факт отримання коштів сторони оформили відповідними розписками. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно ч.2 ст. 1046 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов'язання, що випливають з договору позики. Статтею 1049 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Наявність розписок у позивача, вказує на те, що борг відповідачем не погашено. Доводи відповідача на свій захист не підтверджні жодним наленим та допустимим доказом, а тому судом визнаються надуманими. За таких фактів та відповідних іх правовідносин позов піддягає задоволенню на підставі вказаних вище норм закону. Оскільки позов задоволено з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати на розгляд справи відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] у грудні 2014 звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу. Заява обумовлена тим, що 24.01.1997 між заявниками зареєстровано шлюб Прибужанською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 02. Фактично шлюбні стосунки між заявниками припинились в 2007. Від шлюбу мають неповнолітню дитину\~сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала та підтвердила викладені в ній обставини, просила їх задовольнити. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутність, заявлені вимоги підтримує, просив їх задовольнити. Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки\~бажання [PERSON] та [PERSON] розірвати шлюб є добровільним та відповідає їх інтересам. Відповідно до ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку частку у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3\~ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Враховуючи те, що шлюбні відносини у сторін не склалися, шлюб існує формально, жоден з них не вживав заходів щодо примирення та збереження сімї, тому наполягання сторін на розірвання шлюбу базується на неможливості подальшого спільного життя і збереженні сімї. За таких обставин у суду \~склалася достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст. 112 СК України є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved