Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком № 36 по вул. М.Кривоноса у м. Кременець Тернопільської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку № 36 по вул. М.Кривоноса у м. Кременець Тернопільської області. У житловому будинку крім нього зареєстрований колишній чоловік його зведеної сестри [PERSON]. Відповідач з 2010 року не проживає у вказаному будинку. Його прописка перешкоджає йому належним чином розпоряджатися власним житлом та значно обмежує його законні права, крім того він змушений нести додаткові фінансові витрати у звязку з оплатою комунальних послуг. Позивач в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без повідомлення причин неявки у судове засідання повторно не зявився, відзиву на позов не подав. З врахуванням наведеного та за згодою позивача суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по вул. М.Кривоноса, 36 у м. Кременець Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 19 від 24 січня 2002 року та договором дарування № 1088 від 21 березня 2002 року. З будинкової книги для прописки громадян вбачається, що за адресою: вул. М.Кривоноса, 36 у м. Кременець Тернопільської області зареєстрований [PERSON] [INFO]. Згідно з актом обстеження матеріально - побутових умов від 16 липня 2018 року на предмет постійного проживання осіб в житловому будинку № 36 по вул. М. Кривоноса у м. Кременець Тернопільської області встановлено, що [PERSON] з 2010 року проживає і постійно працює в Росії. Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України власник житла має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає у житловому будинку [PERSON] понад вісім років, однак не вчиняє дій щодо зняття з реєстрації місця проживання у житлі [PERSON], що створює перешкоди позивачу як власнику житлового будинку у користуванні майном та є підставою для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Доказів понесення інших судових витрат, повязаних з розглядом справи, сторонами не надано.

Outcome: approved