Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

[PERSON] у червні 2018 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] з 21.04.2009. Також у даній квартирі зареєстрований [PERSON], народження 11.05.1975 року, який проживав у вищезазначеній квартирі 17 -20 років тому, останній не є членом сімї позивача та не перебуває з ним у родинних відносинах, місце його перебування та проживання невідомо. З часу придбання квартири відповідач за місцем реєстрації не зявлявся, з реєстраційного обліку не знявся. Заходи досудового врегулювання спору не проводилися, оскільки позивачу невідоме місце перебування відповідача, ніяких звязків з останнім він не підтримує. Через реєстрацію відповідача у квартирі позивача, в останнього виникають незручності у користування майном, зокрема з отримання субсидії, тому він просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом, а саме квартирою № 93 у будинку № 10 по вул.. Полтавській у м. Пирятин Полтавської області. Позивач [PERSON] до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги викладені у позові підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомленийа належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 223,\~280\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 04 липня 2018 року згідно зі ст.\~281\~ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків [PERSON] та [PERSON] оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення з огляду на наступне. Статтями 12, 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до договору купівлі продажу від 21 квітня 2009 року посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.04.2009 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 7-8). У вказаній квартирі крім її власника [PERSON] зареєстрований [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сімї № 7064 від 31.05.2018 виданої центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Пирятинської міської (а.с. 9). Вказана особа не належать до членів сім'ї позивача та була зареєстрована у квартирі ще до купівлі її позивачем. Відповідно до довідки № 427 від 30.05.2018 виданої обслуговуючим комплексом «ПРОГРЕС 2013» у квартирі [ADDRESS] на даний час мешкає [PERSON], [PERSON] дуже давно, років 17-20 за даною адресою не проживає ( а.с.10). Вказаний факт підтверджується показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника (інших осіб, які отримали право\~користування житлом з його згоди)\~у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника квартири (інших осіб) на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут (право користування чужим майном) припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Судом встановлено, що відповідач у належному позивачу будинку ніколи не проживав. Таким чином, оскільки відповідач понад сімнадцять років не проживає у квартирі, що належить позивачу, а його реєстрація у ній заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися його житлом, позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщення, є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню, оскільки його реєстрація в належній [PERSON] будинку порушує її право на користування та розпорядження власністю.

Outcome: approved