Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.09.2009 року між ним, [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність, а [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися повернути до 25.11.2013 року грошові кошти в сумі, еквівалентній 300 000,00 доларів США. За користування грошовими коштами [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися одноразово сплатити на користь позивача до 25.11.2013 року проценти у фіксованій сумі 30 000 доларів США. На підтвердження факту передачі коштів співвідповідачі видали позивачу розписку. Станом на дату звернення позивача до суду співвідповідачі не повернули борг, а також не сплатили проценти за користуванням позикою, уникають зустрічей, їх мобільні телефони не відповідають. У зв`язку з викладеним просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] 3 480 000,00 грн. боргу за договором позики, 348 000,00 грн. процентів за договором позики. Справу було передано на розгляд судді Подільського районного суду міста Києва Негановій Н.В. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 31.07.2014 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні 26.08.2014 року позивачем повідомлено про смерть [PERSON] та заявлено клопотання про витребування спадкової справи з 21 Київської державної нотаріальної контори. Судом задоволено клопотання, ухвалено витребувати спадкову справу з 21 Київської державної нотаріальної контори. 21.11.2014 року позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, у якій він просив стягнути 50 % від суми боргу, а саме 1 740 000,00 грн. боргу за договором позики з [PERSON] ; стягнути 50% від суми боргу, а саме 1 740 000,00 грн. за договором позики зі спадкоємців [PERSON] в рівних частинах, а саме: з [PERSON] - 348 000,00 грн., з [PERSON] - 348 000,00 грн., з [PERSON] - 348 000,00 грн., з [PERSON] - 348 000,00 грн., з [PERSON] - 348 000,00 грн. В судовому засіданні 26.12.2014 року представником [PERSON] надано заперечення проти позову, згідно яких вона заперечує проти позову, у зв`язку з тим, що, на її думку, договір позики від 23.09.2009 року та розписка від 23.09.2009 року не містять підписів [PERSON] . Крім того, [PERSON] заявлено клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи для перевірки справжності підписів у боргових документах. Ухвалою суду від 26.12.2014 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення експертизи доручено Київському НДІ судових експертиз, провадження в справі зупинено до отримання результатів експертизи. Ухвалою суду від 07.08.2015 року, у зв`язку надходженням з Київського НДІ судових експертиз висновку експерта, відновлено провадження в справі. В судовому засіданні 09.03.2016 року представником позивача подано уточнену позовну заяву, в якій позивачем, у зв`язку зі зміною офіційного курсу гривні до долара США збільшено загальну суму позовних вимог до 7 847 400,00 грн. У зв`язку зі смертю [PERSON] , позивач просив: стягнути 50 % від суми боргу за договором позики, а саме, 3 923 700,00 грн. боргу, з [PERSON] ; стягнути 40% від суми боргу за договором позики, а саме 3 138 960,00 грн. зі спадкоємців [PERSON] в рівних частинах, а саме: з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - по 784 740,00 грн. з кожного; стягнути 10 % боргу за договором позики, а саме 784 780 грн. зі спадкоємців [PERSON] в рівних частинах, а саме: з [PERSON] , [PERSON] - по 392 370,00 грн. з кожного. В судовому засіданні 25.07.2016 року представником [PERSON] заявлено клопотання про проведення судової технічної експертизи документів, для визначення часу складання договору позики від 23.09.2009 року і розписки від 23.09.2009 року. Ухвалою суду від 25.07.2016 року по справі призначено судову технічну експертизу документів, проведення експертизи доручено Київському НДІ судових експертиз, провадження в справі зупинено до отримання результатів експертизи. Ухвалою суду від 10.04.2017 року, у зв`язку з поверненням справи з Київського НДІ судових експертиз, для виконання клопотання експертів про надання додаткових матеріалів та оплати вартості експертизи, відновлено провадження в справі. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2018 року, справу передано на розгляд судді Подільського районного суду міста Києва Гребенюку В.В. В судовому засіданні 04.12.2018 року представником позивача було подано клопотання про зупинення провадження у справі, у зв`язку з тим, що на підставі Ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2018 року, було вилучено оригінали документів, які підтверджують факт позики (що стосується предмету розгляду даної цивільної справи). Представником позивача було подано апеляційну скаргу, про скасування Ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2018 року, 13.08.2018 року судом апеляційної інстанції було відмовлено у відкритті провадження у справі за вказаною апеляційною скаргою. Вказану Ухвалу апеляційного суду Київської області було оскаржено до касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду. Ухвалою суду від 04.12.2018 року зупинено провадження у справі до вирішення іншої справи (справа № 359/2673/18) в порядку кримінального судочинства, за скаргою з доповненням адвоката Вовченко С.М., в інтересах [PERSON] , на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 серпня 2018 року, про відмову у відкритті апеляційного провадження. Ухвалою суду від 01.12.2020 року, у зв`язку з тим, що Постановою Верховного Суду від 03.04.2019 року Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 серпня 2018 року залишено без зміни, а касаційну скаргу з доповненнями адвоката Вовченко С.М. - без задоволення, провадження у справі відновлено. 29.03.2021 Представник позивача подав до суду уточнену позовну заяву, просив стягнути 50 % від суми боргу за договором позики, а саме 3 923 700,00 грн., з [PERSON] ; стягнути 50 % від суми боргу за договором позики, а саме 3 923 700,00 грн., в рівних частинах, зі спадкоємців [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 980 925,00 грн. з кожного. В судове засідання 14.09.2021 року з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В судове засідання з`явився [PERSON] , [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відтак, з урахуванням норм ЦПК України, суд вирішив за можливе розглянути справу за наявною явкою. Суд, заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, встановив наступне. 23.09.2009 року між позивачем, [PERSON] , та [PERSON] , було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність, а [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися повернути до 25.11.2013 року грошові кошти в сумі, еквівалентній 300 000,00 доларів США. За користування грошовими коштами, [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися одноразово сплатити на користь позивача до 25.11.2013 року проценти у фіксованій сумі 30 000 доларів США (а.с. 4,5, т. 1). На підтвердження факту передачі коштів співвідповідачі видали позивачу розписку від 23.09.2009 року (а.с. 6, т. 1). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 16.01.2014 року [PERSON] помер [INFO] (а.с. 34, т. 1). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 34-2014, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було подано до 21 Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 47-49, т. 1). За результатами судово-почеркознавчої експертизи на адресу Подільського районного суду з Київського НДІ судових експертиз надійшов висновок експертів № 1092/1093/15-32 від 30.07.2015 року (а.с. 42-50, т. 2). Відповідно до висновку судового експерта Слободянюка Олександра Петровича (кваліфікаційне свідоцтво № 268-12 від 31.10.2012 року, видане ЕКК Київського НДІ судових експертиз), підписи від імені [PERSON] у договорі позики від 23.09.2009 року, та у розписці від 23.09.2009 року, виконані рукописним способом без попередньої підготовки та використання технічних засобів. Згідно висновку судового експерта Прокопенко Маргарити Андріївни (свідоцтво № 301-13 від 26.03.2013 року, видане ЕКК Київського НДІ судових експертиз), підписи від імені [PERSON] у договорі позики від 23.09.2009 року, та у розписці від 23.09.2009 року, виконано самим [PERSON] (а.с. 46, т. 2). Згідно свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] від 19.05.2015 року [PERSON] померла [INFO] (а.с. 167, т. 2). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 7/2015, [PERSON] та [PERSON] було подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харченко Л.В. заяви про прийняття спадщини (а.с. 167, 176, т. 2). Відповідно до постанови державного нотаріуса 21 Київської державної нотаріальної контори Зубченка Л.С., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадкового майна, яке належало [PERSON] (а.с. 2, т. 3). Як вбачається з листа тимчасово виконуючого обов`язки директора Київського НДІ судових експертиз Т. Д. Голікової № 07/01-12/14983-16 (а.с. 76-77, т. 3), 12.09.2016 року до Київського НДІ судових експертиз надійшла заява [PERSON] , щодо доцільності перевірки висновку судової почеркознавчої експертизи № 1092/1093/15-32 від 30.07.2015 року, оскільки відповідний досліджуваний експертами документ підлягатиме проведенню досліджень під час виконання судово-технічної експертизи, з його знищенням, що унеможливить проведення судово - почеркознавчої експертизи. З метою перевірки викладеної у заяві [PERSON] інформації, було створено комісію для встановлення законності та виявлення фактів порушень. Відповідно до акту службової перевірки від 15.09.2016 року щодо дотримання вимог законодавства України про судову експертизу та методичних вимог під час виконання висновку від 30.07.2015 № 1092/1093/15-32 у цивільній справі № 758/8338/14-ц, встановлені суттєві порушення методичних вимог, які вплинули на процес досліджень та його результати (а.с. 85-87, т. 3). У зв`язку із виявленими помилками, тимчасово виконуючий обов`язки директора Київського НДІ судових експертиз Т. Д. Голікова просить висновок від 30.07.2015 № 1092/1093/15-32 не розглядати, оскільки він є неправдивим та повернути його до Київського НДІСЕ, а також визначитися щодо можливості проведення нової судово-почеркознавчої експертизи по справі. Відповідно листа директора Київського НДІ судових експертиз О.Г. Рувіна № 07/01-12/14983-16 (а.с. 81-82, т. 3), перевіркою встановлені суттєві порушення методичних вимог з боку працівників Київського НДІСЕ під час виконання висновку від 30.07.2015 № 1092/1093/15-32 у цивільній справі № 758/8338/14-ц, які вплинули на процес досліджень та його результати, в діях експерта є ознаки кримінального правопорушення, передбаченого вимогами ст. 384 КК України. Згідно листа Київського НДІ судових експертиз від 19.08.2016 року, матеріали справи № 758/8338/14-ц повернуто до суду, проведення судово-технічної експертизи у справі призупинено до отримання додаткових матеріалів, узгодження експертизи, а також оплати вартості експертизи, (а.с. 90-92, т. 3). 04.05.2017 року на адресу суду надійшло повідомлення Київського НДІ судових експертиз про неможливість надання висновку судово-технічної експертизи документів у цивільній справі № 758/8338/14-ц, у зв`язку із тим, що додаткові матеріали для проведення експертизи не надійшли, умови проведення експертизи судом не узгоджено, матеріали справи разом з досліджуваними документами до інституту не повертались (а.с. 128-129, т. 3). Відповідно до Ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2018 року по справі № 359/2673/18, задоволено клопотання слідчого СВ Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції Крезуб Аліни Станіславівни, надано дозвіл на тимчасовий доступ до матеріалів цивільної справи №758/833 8/14-ц, яка знаходиться у Подільському районному суді м. Києва, з можливістю тимчасового вилучення оригіналу договору позики від 23.09.2009 року, укладеного між позивачем, з одного боку, та [PERSON] та [PERSON] , з іншого боку та розписки, написаної від імені [PERSON] , і підписаної двома особами, з метою подальшого проведення судової почеркознавчої експертизи № 4030/4031/18-32, призначеної у кримінальному провадженні № 12017110100001126 (а.с. 137-139, т. 3). Як вбачається з опису речей і документів, які були вилучені на підставі вищезазначеної ухвали слідчого судді (а.с. 141, т. 3) та протоколу тимчасового доступу до речей і документів (а.с. 142-143, т. 3), 03.05.2018 року слідчим СВ Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшим лейтенантом поліції Крезуб Аліною Станіславівною було вилучено договір позики від 23.09.2009 року та розписку від 23.09.2009 року. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, які не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до змісту ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Стаття 1049 ЦК України встановлює обов`язок позичальника повернути позику. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Верховний Суд України у справі № 6-50цс16 дійшов висновку (Постанова від 24.02.2016 року), що укладений сторонами письмовий договір позики є не лише фактом укладення договору, а й передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, а відтак, дійшов обґрунтованого висновку про виникнення боргового зобов`язання. Зокрема, зазначив, що укладений сторонами договір позики у письмовій формі та його зміст підтверджує факт передачі позикодавцем грошової суми позичальнику та отримання останнім цих коштів. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до п. 2. 1. договору позики від 23.09.2009 року, позикодавець зобов`язаний передати позичальникам грошові кошти в сумі еквівалентній 300 000,00 доларів США 23 вересня 2009 року. Згідно п. 2.2. договору, позичальники зобов`язані повернути позику до 25.11.2013 року, зазначена сума позики може бути повернута позичальниками достроково. Пунктом 2.3 договору передбачено, що за користування позикою позичальники зобов`язані сплатити Позикодавцю одноразово проценти у сумі 30 000,00 доларів США до 25.11.2013 року. Дострокове повернення позичальниками позики не звільняє останніх від сплати процентів та не зменшує їх суму. Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у зв`язку з тим, що співвідповідачі вчасно не повернули кошти, отримані за договором позики від 23.09.2009 року, а також не сплатили передбачені договором проценти за користування позикою. На підтвердження факту отримання [PERSON] та [PERSON] грошових коштів, позивач надав оригінал договору позики від 23.09.2009 року та оригінал розписки від 23.09.2009 року. При цьому, під час розгляду справи, [PERSON] була поставлено під сумнів, що підписи [PERSON] на вказаних документах виконані особисто ним. Враховуючи те, що вказані докази мають значення для вирішення справи по суті, судом було призначено судово почеркознавчу експертизу у справі, за результатами якої надійшов висновок експертів Київського НДІ судових експертиз № 1092/1093/15-32 від 30.07.2015 року. В подальшому, Київським НДІ судових експертиз було проведено службову перевірку, за результатами якої встановлені суттєві порушення методичних вимог, які вплинули на процес досліджень та його результати. Крім того, [PERSON] було заявлене клопотання про проведення судової технічної експертизи, для визначення часу складання договору позики від 23.09.2009 року і розписки від 23.09.2009 року. У подальшому, на адресу суду надійшло клопотання експертів Київського НДІ судових експертиз, згідно з яким матеріали справи № 758/8338/14-ц повернуто до суду, проведення судової технічної експертизи у справі призупинено до отримання додаткових матеріалів, узгодження експертизи, а також оплати вартості експертизи. 04.05.2017 року на адресу суду надійшло повідомлення Київського НДІ судових експертиз про неможливість надання висновку судово-технічної експертизи документів у цивільній справі № 758/8338/14-ц, у зв`язку із тим, що додаткові матеріали для проведення експертизи не надійшли, умови проведення експертизи судом не узгоджено, матеріали справи разом з досліджуваними документами до інституту не повертались. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2-4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1, 4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 30 травня 1997 року при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен, зокрема, з`ясувати, чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи, обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ч.1 ст.78 ЦПК України, суд не може взяти до уваги, як доказ, висновок експертів № 1092/1093/15-32 від 30.07.2015 року. Враховуючи те, що на даний момент оригінал договору позики від 23.09.2009 року та оригінал розписки від 23.09.2009 року, вилучено на підставі Ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні № 12017110100001126, суд позбавлений можливості призначити повторну судову почеркознавчу експертизу, а також, судово технічну експертизу по справі, а відтак, неможливо встановити, чи можуть вказані документи бути взяті до уваги судом, як докази по справі. За відсутності у справі інших письмових доказів передачі коштів за договором позики, та з урахуванням норм ст. ст. 1047, 1051 ЦК України, вбачається, що позовні вимоги не підтверджені належними, допустимими, та достатніми доказами. З урахуванням викладеного, суд не має правових підстав покладати на співвідповідачів негативні наслідки неможливості провести експертизу по справі, оскільки така ситуація виникла не з їх вини. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із недоведеністю.

Outcome: dismissed