Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 27.06.2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що свідчить про неналежне виконання зобов`язань відповідачем за вказаним договором. Станом на 30.06.2020 року за відповідачем утворилась заборгованість в загальній сумі 43834,71 грн., яка складається з 4180 грн. - заборгованість за кредитом, 38604,71 грн. - заборгованість за відсотками, 1050 грн. - заборгованість за пенею. Позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість у загальній сумі 43834,71 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 2102 грн. Представник відповідача адвокат Шурхно К.А. надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтував тим, що 27.06.2011 року відповідач отримав кредит в розмірі 4180 грн. у вигляді кредитного ліміту, підписавши заяву б/н від 27.06.2011 року. Строк дії карткового рахунку сплинув в червні 2015 року, тобто з 01.07.2015 року закінчився строк дії кредитного договору. З липня 2015 року відповідач інші кредитні картки не отримував, а тому з 01.07.2015 року почався перебіг строку позовної давності за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом. Таким чином, на момент розгляду справи спливли строки позовної давності тривалістю один рік щодо стягнення неустойки. Крім того, з 01.07.2015 року позивач втратив право нараховувати відсотки за користування кредитом. Банк в позовній заяві не підтвердив, які конкретно умови договору запропонував відповідачу. Розмір відсотків неодноразово змінювався банком в односторонньому порядку. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в зв`язку з пропуском строку позовної давності. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Меркулова В.В. надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідачем було підписано заяву від 27.06.2011 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У цій заяві відповідач зазначив, що підписавши заяву, погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі Правилами обслуговування по платіжним карткам, розміщеним на сайті банку, Тарифами банку, які разом складають договір банківського обслуговування. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах, що не суперечить чинному законодавству України. Відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до якого є пластикова картка. Відповідач отримав кредитну картку «Універсальна» та підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», де встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), строки сплати відсотків, вказано розміри комісій та штрафів, що свідчить про те, що сторони обумовили усі істотні умови договору. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Зазначений розрахунок відповідачем не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічна експертиза не призначалась. Правовідносини між сторонами тривають, відповідачем зобов`язання за договором належним чином не виконані та кредитором не прийняті. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку в односторонньому порядку змінювати Тарифи. До сьогоднішнього дня відповідач не звертався до банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку боргу за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з фактичної кількості днів у році. Датою 04.2015 року (останній день строку дії картки) визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту, а не кінцевий термін спливу виконання зобов`язань за договором та припинення їх в цілому. Таким чином, нарахування відсотків після закінчення строку виконання зобов`язання є законним та не суперечить ч.2 ст.625 ЦК України. У кредитному договорі також передбачено умови сплати пені та штрафу. З 01.05.2009 року пеня за кредитними картами становить 1% від суми заборгованості, але не менше 30 грн., в подальшому розмір пені було збільшено до 50 грн., яка нараховується щомісячно у разі виникнення прострочки по кредиту на суму від 100 грн. (наказ СП-2013 06500941 від 28.01.2013 року), з 19.09.2013 року пеня сплачується в розмірі 50 грн. у разі виникнення прострочки протягом одного місяця, у разі виникнення прострочки другий місяць поспіль - в розмірі 100 грн. (наказ СП-2013-6776448 від 19.092013 року). Відповідач [PERSON] отримав картку № [NUMBER] зі строком дії до останнього дня 04.2015 року, в подальшому картка не перевипускалась, а відтак, кредитний договір є чинним. З урахуванням позиції Верховного суду України по справі №6-14цс14 та по справі №6-61цс14 перебіг позовної давності починається після несплати чергового платежу, а повернення кредиту в повному обсязі після спливу останнього дня місяця дії картки, а тому строк позовної давності при зверненні до суду з цим позовом банком дотримано. Пунктом 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності про повернення кредиту, відсотків, винагороди, пені був збільшений до 50 років. Представник відповідача адвокат Шурхно К.А. надав відповідь на відзив, який не приймається судом, оскільки відповідно до ухвали суду про відкриття провадження у справі від 15.09.2020 року він мав право протягом трьох днів з дня отримання відповіді на відзив подати заперечення, які мають відповідати вимогам, встановленим ч.3-5 ст. 178 ЦПК України, разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) заперечень позивачу. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Шурхно К.А. заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Згідно з копією анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 27.06.2011 року [PERSON] виявив бажання отримати на своє ім`я платіжну картку «кредитка «Універсальна» із бажаним кредитним лімітом по платіжній картці 1000 грн. Суд дійшов такого висновку, виходячи з того, що навпроти запису «платіжна «кредитка «Універсальна» стоїть відповідна позначка, а в графі «бажаний кредитний ліміт по платіжній картці» вказано 1000 грн. При цьому в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 27.06.2011 року, підписаної відповідачем, дійсно зазначено, що вказана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Зазначена заява була підписана [PERSON] та представниками банку. Складовою договору слід вважати і підписану відповідачем 27.06.2011 року довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій містяться тарифи банку, базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) складає 2,5%, погоджено 55 днів пільгового періоду, щомісячно до 25 числа місяця, що йде за звітним, сплачувати 7% від заборгованості (але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості); пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів - пеня (1) базова процентна ставка за договором/30- нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз на місць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань - 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Згідно з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем, станом на 30.06.2020 року за відповідачем [PERSON] утворилась заборгованість в загальній сумі 43834,71 грн., яка складається з 4180 грн. - заборгованість за кредитом, 38604,71 грн. - заборгованість за відсотками за період з 27.06.2011 року по 30.06.2020 року, виходячи з розміру базова відсоткова ставка в місяць 2,5% (30% річних), 1050 грн. - заборгованість за пенею за період з 27.06.2011 року по 30.06.2020 року. Наданий позивачем розрахунок спростовує доводи представника відповідача адвоката Шурхна К.А. щодо того, що розмір відсотків неодноразово змінювався банком в односторонньому порядку. Крім того, з наданого розрахунку вбачається, що відповідач [PERSON] за період з 27.06.2011 року по 30.06.2020 року не сплачував коштів на погашення кредиту. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, в редакції на час виникнення правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Позивач просив стягнути з [PERSON] тіло кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню за несвоєчасну сплату кредиту. Зазначені позовні вимоги обґрунтовані тим, що їх розмір і порядок нарахування, крім тіла кредиту, визначені у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Gold», та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку ( https://privatbank.ua/terms/), і є невід`ємними частинами спірного договору. Представник відповідача адвокат Шурхно К.А. заперечував проти того, що Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не були підписані відповідачем. Суд відзначає, що дійсно відповідач [PERSON] не був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг. Доказів на підтвердження протилежного позивачем та його представниками надано не було. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем Витяг з Тарифів та Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Проте суд відзначає, що відповідач [PERSON] , підписавши Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», погодив розмір відсоткової ставки, порядок її нарахування та розмір і порядок нарахування пені. Зазначене повністю спростовує доводи представника відповідача щодо того, що банк не підтвердив, які конкретно умови договору запропонував відповідачу. Таким чином, між сторонами був безпосередньо укладений кредитний договір від 27.06.2011 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», який не містить строку повернення кредиту. За приписами ст.1054 ЦК України на позичальника покладено обов`язок повернути кредит і сплатити проценти за кредитним договором. Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного зобов`язання. Позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачу, який, в свою чергу, був зобов`язаний повертати кредит з процентами періодичними платежами щомісячно до 25 числа місяця, що йде за звітним, протягом дії договору. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість по тілу кредиту виникла 26.07.2011 року та становить 4180 грн. Виходячи з диспозитивності цивільного судочинства (межі заявлених позовних вимог), беручи до уваги визначені банком періоди та суми простроченої заборгованості, погоджений сторонами розмір відсоткової ставки 30 % та надану формулу розрахунку (розмір поточної та простроченої заборгованості х 30% / 360 днів х кількість днів у періоді), а також відсутність даних про погоджений сторонами строк кредитування, розмір процентів за користування кредитом за період з 26.07.2011 року до 15.08.2019 року складає 11366,12 грн. (4180 грн. х 30% / 360 днів х 3263 дні прострочки = 11366,12 грн.). Щодо нарахування пені суд відзначає, що згідно із абзацом першим, другим ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 02.12.2015 року № 1275-р, місто Сєвєродонецьк Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Отже, мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями накладається відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з 14.04.2014 року і застосовується до боргових сум заборгованості за кредитним договором, які виникли після 14.04.2014 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач безпідставно нарахував пеню, починаючи з 14.04.2014 року, а тому пеня, починаючи з цієї дати стягненню з відповідача не підлягає. Представник відповідача адвокат Шурхно К.А. заявив про застосування строків загальної та спеціальної позовної давності до вимог позивача. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Меркулова В.В. у відповіді на відзив зазначила, що пунктом 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності про повернення кредиту, відсотків, винагороди, пені був збільшений до 50 років. Проте судом не було встановлено, що відповідачем були погоджені та підписані умови надання кредиту, в яких встановлено строк позовної давності 50 років, а тому, в даному випадку підлягає застосуванню строк позовної давності, встановлений чинним ЦК України. Зазначений висновок суду узгоджується з правовим висновком, зробленим Верховним Судом України у справі №6-1926 цс 15 та справі №6-16 цс 15. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). (ст. 258 ЦК України). У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України). Оскільки прострочене тіло кредиту згідно наданого банком розрахунку виникло 26.07.2011 року, а до суду позивач звернувся з теперішнім позовом 04.09.2019 року, отже передбачений ст. 257 ЦК України трирічний строк для захисту свого цивільного права щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту позивачем пропущений. Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Таким чином, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом в межах строків позовної давності за період з 04.09.2017 року по 30.06.2020 року, виходячи з суми простроченої заборгованості, погодженого сторонами розміру відсоткової ставки 30 % та наданої формули розрахунку в сумі 3591,32 грн. (розмір поточної та простроченої заборгованості х 30% / 360 днів х кількість днів у періоді = 4180 грн. х 30% / 360 днів х 1031 день прострочки в межах строку позовної давності = 3591,32 грн.). Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 172,15 грн.

Outcome: partial