Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

[PERSON] у позові просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] та зняти останнього з обліку по місцю реєстрації. Вимоги мотивовані тим, що відповідач не проживає в зазначеному житлі без поважних причин з 2007 року. Мирним шляхом вирішити спір не можуть. Позивач у письмовій заяві до суду свої вимоги підтримала, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся рекомендованою кореспонденцією за адресою, вказаною відділом адресно-довідкової роботи УДМС України в Житомирській області, проте відправлення повернулося за закінченням терміну зберігання. У відповідності з положеннями ч 5 ст. 74 ЦПК, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за зареєстрованою адресою місцезнаходження, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи за її відсутністю не звертався. Суд визнав неявку [PERSON] неповажною та ухвалив про розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник Ради позов визнав, звернувся з письмовим клопотанням про розгляд справи без його участі. Представник УДМС звернувся з аналогічним клопотанням, у вирішенні спору поклався на розсуд суду, з посиланням на ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зазначив, що вимога про зняття з реєстрації відповідача є зайвою. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відвідають цивільним правовідносинам. [PERSON] є власником спірного житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконкому Ради №1071 від 21.05.2014, виданою на підставі записів у погосподарських книгах та вішенням виконкому №17 від 06.05.2014 (а.с. 28, 29). На даний час, у спірному будинку з 24.02.2006, як член сім'ї власника, зареєстрований [PERSON] (а.с. 16). Останній, за твердженнями позивача, близько 7 років у будинку не проживає. З акту обстеження від 19.03.2014, складеного за участю посадових осіб Ради, вбачається, що [PERSON] в будинку позивача фактично не проживає з 24.02.2006(а.с. 7). За правилами положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Реєстрація відповідача в будинку позивача, на думку суду, заважає останній в повному обсязі реалізувати права власників. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, що, разом з відсутністю жодних заперечень [PERSON] та визнанням позову Радою, є підставою для задоволення вимог [PERSON] в цій частині. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено вичерпний перелік підстав зняття особи з реєстрації за місцем проживання, серед яких, зокрема, судові рішення, які набрали законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, вимога про зняття відповідача з реєстрації є зайвою та не підлягає до задоволення.

Outcome: partial