Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON], який діє в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 14 жовтня 2012 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований 14.10.2012 у книзі реєстрації шлюбів виконавчого комітету Дашівської селищної ради №14. Від цього шлюбу народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO]. 07 грудня 2016 року рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області, шлюб між сторонами розірвано. Малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Причиною звернення у суд з даним позовом стало те, що відповідач, як батько дитини, не надає жодної матеріальної допомоги на його утримання. У зв'язку з наведеним просив стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], 03 січня 2014 року народженн, яв розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач, [PERSON], не з'явилася, однак її представник [PERSON], надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подавав. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений судом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). З позовної заяви слідує, що сторони проживали у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2012 року, який між ними було розірвано 07 грудня 2016 року заочним рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], батьком якого згідно свідоцтва про народження серії І-АМ №266084 від 03 січня 2014 року записано відповідача, [PERSON]. Наразі дитина перебуває на утриманні матері, яка є позивачем у справі. Відповідач, в порушення своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Рахівської міської ради №1470 від 12.03.2018 та актом обстеження житлово-побутових умов №604 від 06.03.2018. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі вище вказаного, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач надав достатньо доказів того, що малолітній син, [PERSON], [INFO], знаходиться на її утриманні та не має самостійного доходу, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Натомість, відповідач не надав жодних доказів про стан свого здоров'я та його матеріальне становище, наявність у нього інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина, відсутність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. На підставі наведеного, суд, вважає, що позов підлягає до задоволення. Аліменти на утримання дітей згідно з ч.1 ст.191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 22.03.2018. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в спеціальний фонд Державного бюджету України, судовий збір у розмірі 704,80 гривень. В силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved