Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON], був пошкоджений транспортний засіб, який належить [PERSON], а [PERSON], були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], за шкоду, заподіяну майну та здоровю третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, була застрахована в ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», в звязку з чим, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачі просили суд: стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь [PERSON] 64406,69 грн., з яких: основний борг - 33833,37 грн., інфляційне збільшення боргу - 17119,69 грн., пеня - 12605,48 грн.; 3 % річних - 848,15 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 20 278,13 грн. в рахунок часткового відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою; стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь [PERSON] 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав заяву про підтримання позовних вимог, просив суд слухати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в сумі 20\~278,13грн., надав заяву про слухання справи у його відсутність. Представник відповідача ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» в судове засідання не зявився, надав заперечення, в яких частково визнав позовні вимоги в частині розміру страхового відшкодування в сумі 33\~833,37грн. Щодо штрафних санкцій, визнав нарахування пені з 01 березня 2015 року з суми страхового відшкодування 33\~833,37грн. Стягнення матеріальної шкоди на користь [PERSON] вважає безпідставним, так як лікування проводилось за рахунок держави і ці витрати стягнуто за позовом прокурора під час ухвалення вироку. Суму нарахування моральної шкоди вважає необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам ст.26 -1 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому ці вимоги є такими що не підлягають задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 7 червня 2014 року, [PERSON] не впорався з керуванням автомобілем, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з транспортним засобом під керуванням [PERSON] В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль, що належить [PERSON], також постраждав пасажир, [PERSON], якій були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження. З жовтня 2014 року набрав законної сили обвинувальний вирок Білозерського районного суду Херсонської області, яким [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі, без позбавлення права керування транспортним засобом. Цим же вироком з [PERSON] стягнуто на користь Херсонської обласної клінічної лікарні 2776 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну майну та здоровю третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу була застрахована в ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», в звязку з чим позивачі звернулися до відповідача із заявою про страхове відшкодування 17.06.2014 року. Згідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з аварійного сертифікату № 21/12/14 про оцінку вартості аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу, складеного аварійним комісаром [PERSON], ринкова вартість КТЗ на момент пошкодження складала 104 111 грн. 50 коп. При цьому, вартість аварійно пошкодженого (фізично знищеного) транспортного засобу склала 69 778 грн. 13 коп. Таким чином, в силу п. 30.2 ст. З0 Закону, розмір страхового відшкодування за шкоду заподіяну пошкодженням автомобіля позивача складає: 104 111,50 грн. - 69 778,13 грн. - 500 грн. (франшиза) = 33 833,37 грн. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Так як, заява про виплату страхового відшкодування була подана позивачем 17.06.2014 року, що визнається самим відповідачем, то останнім днем для виплати страхового відшкодування згідно вимог п. 36.2 ст. 36 Закону є 17.09.2014 року. В той же час, вирок суду у відношенні [PERSON] за скоєне ДТП набрав законної сили 03.10.2014 року, а відтак прострочення виплати страхового відшкодування необхідно обліковувати саме з цієї дати. Згідно наданого розрахунку наданого представником позивачів, з яким погодився суд, загальний розмір позовних вимог [PERSON] до ПАТ « Українська транспортна страхова компанія» в частині стягнення суми страхового відшкодування та неустойки за прострочення виплати становить 64\~406,69 грн., з яких 33\~833,37 основний борг, 17\~119,69 інфляційне збільшення боргу, 12\~605,48 грн. пеня, 848,15грн. 3% річних. З заперечень наданих відповідачем ПАТ « Українська транспортна страхова компанія» вбачається, що відповідач визнав вищезгадану подію страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування, проте, на момент розгляду справи в суді виплату не здійснив, крім того заперечує проти стягнення інфляційних втрат та 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, оскільки на його думку спірні правовідносини, які склалися між сторонами є відповідальністю, а не грошовим зобовязанням, яке виникає з договірних зобовязань. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Під шкодою розуміється знищення або зменшення майнового блага, яке охороняється законом, що спричинило для потерпілого певні негативні матеріальні наслідки (збитки). Згідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Дослідив та оцінив зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з ПАТ « Українська транспортна страхова компанія» 64\~406,69 грн., з яких 33\~833,37 основний борг, 17\~119,69 інфляційне збільшення боргу, 12\~605,48 грн. пеня, 848,15грн. 3% річних. При цьому суд не приймає заперечення страхової компанії стосовно того, що спірні правовідносини, які склалися між сторонами є відповідальністю, а не грошовим зобовязанням, яке виникає з договірних зобовязань так як зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, і таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виплати. Заперечення ПАТ « Українська транспортна страхова компанія» стосовно відсутності підстав для стягнення матеріальної шкоди на користь [PERSON], в зв»язку з тим що лікування проводилось за рахунок держави і ці витрати стягнуто за позовом прокурора під час ухвалення вироку судом не розглядались так як ці вимоги залишені позивачем без розгляду. Заперечення ПАТ « Українська транспортна страхова компанія» стосовно відсутності підстав для стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню так як ці вимоги необґрунтовані належними доказами і не відповідають ст..26 -1 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також на думку суду підлягають задоволенню позовні вимоги стосовно стягнення з [PERSON] 20\~278,13 коп. в рахунок часткового відшкодування завданої шкоди з урахуванням позовних вимог, так як ця сума менше різниці між фактичним розміром завданої ним шкоди і страховою виплатою. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст..88 ЦПК України..

Outcome: approved