Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Адвокат Харченко Д.М. звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Вказаний позов мотивував тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований відповідач, але не проживає в будинку позивача з 2016 року. Його реєстрація створює [PERSON] перешкоди в реалізації свого права на призначення та отримання житлових субсидій та позбавляє позивача можливості у повній мірі користуватися належними йому правами власника будинку. Зважаючи на вищевикладене, представник позивача просив суд усунути [PERSON] перешкоди у користуванні майном, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням по [ADDRESS] . Представник позивача надав суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі та участі позивача, заявлені вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань шляхом публікації оголошень на вебпорталі судової влади України, в судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив не подав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 23 жовтня 2019 року ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області позов [PERSON] було залишено без руху. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 11 листопада 2019 року у справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.08.2019 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 177276368 від 13.08.2019 року, довідки Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 3739 від 16.10.2019 року, позивач є власником будинку [ADDRESS] . Згідно довідки Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 02-20/879 від 22.10.2019 року, акту обстеження від 02.08.2019 року, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично там не проживає з 2016 року. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 71 ЖК визначено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положеннями ст.ст. 150, 156 ЖК України вказано, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання на території України» № 1382-IV від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що [PERSON] більше як шість місяців не проживає за місцем реєстрації, має інше фактичне місце проживання, підстав для збереження за ним житлового приміщення та інших домовленостей між сторонами немає, а реєстрація відповідача за вищевказаною адресою є перешкодою у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved