Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 28.08.1993 року зареєстрували шлюб з відповідачем у Камянець-Подільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №682. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що причиною розірвання шлюбу є те, що протягом сумісного проживання не змогли знайти спільної мови при вирішенні сімейних питань із-за чого в сім»ї виникали сварки скандали. Все це призвело до того, що втратили почуття поваги та любові один до одного. У зв»язку з цим з жовтня 2016 року припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. Вважає, що сім»я розпалась повністю і зберегти її вже неможливо. Просить шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 28 серпня 1993 року у Кам»янець-Подільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області , актовий запис № 682 розірвати. Спору про майно та місце проживання дитини не виникає. В суді позивач позов підтримала, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання, зявився подав заяву в якій просить слухати справу у його відсутності, не заперечив, щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному обсязі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім»ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.08.1993 року у Камянець-Подільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №682. Від шлюбу не неповнолітня дитина донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-БВ 124344 від 29.03.2002 року. Сторони тривалий час не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, оскільки не знаходили спільної мови на вирішення сімейних та матеріальних проблем. Після с пливу терміну, наданого судом для примирення, сторони не помирились. Позивач поновлювати подружні відносини не бажає так як втратила почуття кохання та поваги до чоловіка. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, підстав для збереження сімї немає. Спору про майно та місце проживання дитини не виникає.

Outcome: approved