Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Китайгородська сільська рада про визнання особи такою, що втратила право користування будинком № 9 по вул. Подільська, в с.Демшин, Камянець-Подільського району. В обґрунтування своїх вимог вказує, що є власником будинку по вул. Подільська, 9 в с.Демшин, Камянець Подільського району, що підтверджується свідоцтвом про право власності САС 751585 від 18.12.2011 року. Відповідач зареєстрований, однак за вказаною адресою не проживає більше одного року, комунальні платежі не здійснює, витрати за користування та обслуговування житла не сплачує, будь-якої участі у веденні господарства не бере, речей належних відповідачу в будинку не має. Відповідач фактично ніколи там не проживав, але знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у володінні та розпорядженні своєю власністю. Тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування будинком № 9 по вул. Подільська, в с.Демшин, Камянець-Подільського району. В суді позивач та його представник позовпідтримали, просять задовольнити. Відповідач повторно в судовезасідання не зявився, причини неявки не повідомив, про час і місце слухання справиповідомлений своєчасноналежним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, на підставі свідоцтва про право власності САС 751585 від 18.12.2011 р., [PERSON] є власником домоволодіння № 9 по вул. Подільська, в с. Демшин, Камянець-Подільського району, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №32551493 від 18.12.2011 р. Відповідно до довідки, виданої Китайгородською сільською радою № 189 від 01.03.2017 р., №194 від 02.03.2017 р., та випискою з по господарських книг [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO], Камянець-Подільського району, але ніколи за вказаною адресою не проживав. Згідно актів про обстеження житлового будинку [PERSON] від 01.03.2017 р., 23.08.2016 р., 05.01.2017 р., 31.05.2017 р., 06.07.2017 р., 27.09.2017 р., встановлено, що [PERSON] в будинку зареєстрований, але не проживає. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та іншихречових прав» , члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Відповідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] суду проказали, що [PERSON] не проживає в будинку [PERSON] і ніколи не проживав, участі у витратах по утриманню будинку не приймає, його особистих речей в будинку немає, жодних перешкод в проживанні [PERSON] в будинку [PERSON] не чинила. Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За таких обставин суд вважає, що відповідач втратив право на користування будинком № 9 по вул. Подільська в с.Демшин, Камянець-Подільського району, оскільки не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Поважність причин відсутності відповідача за вищезазначеною адресою судом не встановлено. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Згідно ч.1 ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні рішення суду є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в зазначеному будинку. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі ст. ст.17, 319, 321, 346, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved