Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з зазначеним позовом, в якому просили визнати за ними право спільної часткової власності по 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В обгрунтування позову вказували, що вказана квартира належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № 1087 виданого 19.11.1996 року УЖКХ виконкому Одеської міської ради народних депутатів. 07.05.2007 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідала позивачам, а також відповідачу [PERSON] [PERSON] [PERSON] померла. Спадковим майном після смерті [PERSON] є квартира за вищевказаною адресою. Позивачі належним чином приняли спадщину, шляхом подання заяви до нотаріальної контори. Але у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину позивачам було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просив визнати за ним права спільної часткової власності на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування зустрічного позову вказував, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] Спадковим майном після смерті [PERSON] є квартира за адресою: [ADDRESS]. Він належним чином прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.10.2014 року зустрічний позов [PERSON] був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] та [PERSON] Позивачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи до судового засідання не з'явилися, надали суду заяву, в якій підтримали свої позовні вимоги, не заперечували проти задоволення зустрічних позовних вимог та просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги, визнав первісний позов та просив слухати справу за його відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], а також зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Квартира за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № 1087 виданого 19.11.1996 року УЖКХ виконкому Одеської міської ради народних депутатів. Право власності [PERSON] у встановленому порядку зареєстровано в КП «Одеське МБТІ та РОН» 02.12.1996 року в реєстровій книзі під № 125 стр. 18 кн. 26к. Вказані обставини підтверджуються Свідоцтвом про право власності на квартиру з відміткою КП «Одеське МБТІ та РОН» про реєстрацію. 07 травня 2007 року [PERSON], склала заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської нотаріальної контори Богун І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 6-62. Вказані обставини підтверджуються Заповітом та Витягом № 9541235 про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07.05.2007 року. Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповіла [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Її смерть у передбаченому порядку зареєстрована у відділі реєстрації актів цивільного стану Малиновського міського управління юстиції Одеської області, про що у Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкове майно складається із квартири за адресою: [ADDRESS]. 07 лютого 2011 року, будучи спадкоємцями після смерті [PERSON] за заповітом сторони по справі звернулися до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини. У зв'язку з тим, що спадкова справа перебувала у провадженні приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], їх заява була направлена на його адресу. Вказані обставини підтверджуються листом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори за вих. № 625/01-16 від 11.02.2011 року. 10.03.2011 року від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] сторонам по справі стало відомо, що 02.11.2010 року, у період загострення хвороби, [PERSON] оформила інший заповіт, згідно до якого заповідала все належне їй майно [PERSON] Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.07.2013 року (справа № 1519/2-4996/11), вказаний заповіт був визнаний недійсним. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 31.10.2013 року, вказане рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін та набрало законної сили (справа №22-ц/785/7217/13). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за вих. № 121/02-14 від 20.06.2014 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у звязку з неможливістю надати оригінали правовстановлюючих документів. Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду Цивільних і кримінальних справ у п.3.1. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», звернув увагу судів, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, якій засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). За змістом ст.392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема житловий будинок, земельну ділянку. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Згідно вимог ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. За таких обставин суд надходить до висновку, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] та встановленим чином прийняли спадщину, у видачі свідоцтва про право на спадщину сторонам було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим за ними повинно бути визнано право спільної часткової власності в рівних частках по 1/3 за кожним на квартиру за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved