Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах малолітніх дітей, племінників [PERSON] , [PERSON] , звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи - органу опіки та піклування Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна, стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що його старший брат [PERSON] перебував у цивільному шлюбі з [PERSON] , з якою познайомився за листуванням в період відбування покарання у місцях позбавлення волі. Знайомство із [PERSON] надало брату позивача натхнення та спрагу до життя, між ними виникли почуття і молода сім`я оселилась і постійно мешкала у квартирі їх батьків, де мешкали позивач з братом та мамою, - по [ADDRESS] . Від цивільного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народились двоє синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Брат позивача [PERSON] після тривалої хвороби на туберкульоз легень помер [INFO] , та після його смерті поведінка відповідачки змінилась, вона відправила дітей до спеціалізованого будинку дитини у сел. Високому Харківської області «Зелений гай» через хворобу їх батька. Діти знаходились у Будинку дитини більше року, та згодом відповідачка взагалі припинила відвідувати дітей та підтримувати спілкування зі співробітниками закладу. З серпня 2018 року [PERSON] припинила спілкуватися також з родичами свого цивільного чоловіка, відомий позивачу її номер телефону вимкнений, самостійно вона не телефонує. Оскільки позивач є рідним дядею малолітнім [PERSON] та [PERSON] , та їх матір припинила спілкування з адміністрацією Будинку дитини, позивачу, як найближчому родичу дітей, зателефонували із закладу, повідомили про відсутність контакту з матір`ю дітей та про необхідність забрати дітей з Будинку дитини. Після цього позивач зі своєю дружиною [PERSON] та матір`ю, бабусею дітей, [PERSON] прийняли рішення і забрали дітей до себе додому під свою опіку та відповідальність. Місцезнаходження матері хлопчиків позивачу не відомо, її мобільний телефон не відповідає, останнє відоме позивачу зі слів відповідачки її місце проживання знаходиться на непідконтрольній українській владі території України - у м. Горлівка Донецької області. [PERSON] на теперішній час повністю припинила спілкування з дітьми, жодної допомоги від матері хлопчики не отримують, та з серпня 2018 року позивач та його родина фактично повністю опікуються малюками, діти проживають у трикімнатній квартирі по [ADDRESS] , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності позивачу та його матері, бабусі дітей. Позивач та його родина кожен день забезпечують дітей всім необхідним, опікуються їх розвитком, вихованням, лікуванням, їм забезпечена окрема кімната, є спальні місця, дитячі речі та іграшки, що відповідають їх віку та розвитку, позивач з родиною забезпечують хлопчиків увагою та піклуванням, створюють належні умови для розвитку та відпочинку дітей. Позивач працює, має задовільний матеріальний стан, та після проходження всіх необхідних обстежень та перевірок 12.07.2019 року позивачу було надано письмову відповідь № 04-22/3016/19 про включення його до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування і сім`ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів як потенційний опікун за № 2039-51 від 12.07.2019 року та рекомендовано звернутися до суду. Посилаючись на ч. 3 ст. 60, ч. ч. 1, 2 ст. 164, ст. 165, ч. 3 ст. 166, ст. 180 СК України, п. п. 5, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивач просить суд: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; призначити позивача, [PERSON] , [INFO] , опікуном над малолітніми племінниками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; залишити місце фактичного проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де вони фактично мешкають на теперішній час; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розміру 1/3 частки з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до виповнення дітям повноліття, на користь позивача [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, надав суду клопотання з проханням розглядати справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив, шляхом публікації оголошень на офіційному сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, однак, в судове засідання не з`явилась, про причини неприбуття суду не повідомила, жодних клопотань, пояснень або відзиву від відповідача не надходило, з огляду на що, враховуючи згоду позивача, суд на підставі п. п. 3, 4, ч. 1 ст. 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Від третьої особи, органу опіки та піклування Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, на адресу суду на дійшло клопотання з проханням розглядати справу без участі представника органу опіки, не заперечували проти задоволення позовних вимог, надали суду відповідні висновок та подання. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] народився [INFO] , батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02.08.1977 року, а. с. 13). 01.09.2001 року у відділі реєстрації актів цивільного громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Харків був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 01.09.2001 року, а. с. 12) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.01.1976 року (а. с. 14), батьки позивача [PERSON] та [PERSON] також мають сина [PERSON] , [INFO] , який є рідним братом позивача. [INFO] у брата позивача [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11.10.2018 року, видане повторно, а. с. 35) [INFO] у брата позивача [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11.10.2018 року, видане повторно, а. с. 36) [INFO] у м. Харків помер брат позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 07.02.2017 року, а. с. 36а) Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 23.09.2019 року № 16814/0/2-19/22 (а. с. 45), [PERSON] з 14.05.2015 року по 24.01.2018 року перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова, фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Станом на 23.09.2019 року в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб значиться, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] - скасована. Відповідно до довідок № 10 від 07.05.2019 року, № 3 від 03.07.2019 року (а. с. 7, 8), [PERSON] працює у ТОВ ФІРМА «КОММЕРС» з 17.12.2018 року на посаді двірника, отримує заробітну плату, в середньому 3381,00 грн. на місяць. У відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], реєстраційний № 5-17-321140-Ц2, від 30.05.2017 року, виданим відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради (а. с. 9, 10, 11), власниками трикімнатної квартири [ADDRESS] є [PERSON] та позивач [PERSON] , форма власності: приватна спільна сумісна, частки - 1. Загальна площа квартири - 66,2 м2. Згідно з відповіддю служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей від 12.07.2019 року № 04-22/3016/19 (а. с. 6), позивача [PERSON] включено до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім`ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів як потенційний опікун за № 2039-51 від 12.07.2019 року. Відповідно до висновку про стан здоров`я особи від 04.06.2019 року, виданим КНП «Міська поліклініка № 11» (а. с. 16), за даними медичного огляду [PERSON] може бути потенційним опікуном над дитиною, був перевірений на наявність антитіл до ВІЛ з негативним результатом (а. с. 17), психіатричні протипоказання до виконання обов`язків опікуна відсутні (а. с. 18), не знятої чи не погашеної судимості не має (а. с. 19), на обліку у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває (а. с. 20), наркологічних захворювань не має (а. с. 21). Дружина позивача [PERSON] не знятої чи не погашеної судимості не має (а. с. 24), психіатричні протипоказання до виконання обов`язків опікуна відсутні (а. с. 25), була перевірена на наявність антитіл до ВІЛ з негативним результатом (а. с. 26), на обліку у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває (а. с. 27), наркологічних захворювань не має (а. с. 28). Мати позивача [PERSON] не знятої чи не погашеної судимості не має (а. с. 30), психіатричні протипоказання до виконання обов`язків опікуна відсутні (а. с. 31), була перевірена на наявність антитіл до ВІЛ з негативним результатом (а. с. 32), на обліку у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває (а. с. 33), наркологічних захворювань не має (а. с. 34). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 02.08.2019 року № ef15eb01-6ac0-417c-9352-171c32be72dd (а. с. 38) вбачається, що позивач [PERSON] та його матір [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від 24.12.2019 року № 802 (а. с. 72-73), малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають під наглядом лікарів поліклініки, на прийоми до лікаря педіатра дітей супроводжує дядько та його дружина. Місцезнаходження матері дітей [PERSON] невідомо. Департамент служб у справах дітей Харківської міської як представник органу опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Згідно з поданням Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради щодо доцільності встановлення опіки над малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , призначення [PERSON] їх опікуном від 24.12.2019 року № 803 (а. с. 74-75), малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради як діти, які опинились у складних життєвих обставинах, з підстав ухиляння матір`ю від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. Батько дітей [PERSON] помер [INFO] . Малолітні [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовані в сім`ю рідного дядька [PERSON] . Згідно з актом обстеження умов проживання, діти мешкають у трикімнатній квартирі з усіма комунальними зручностями, для дітей створені умови для повноцінного розвитку та виховання, є спальне місце, шафа, де зберігаються речі, діти забезпечені необхідним одягом, взуттям, харчуванням. [PERSON] разом з дружиною [PERSON] опікуються дітьми, займаються їх вихованням та матеріальним забезпеченням, створили необхідні умови для їх проживання та гармонійного розвитку. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради вважає доцільним встановити опіку над малолітніми [PERSON] та [PERSON] , призначити [PERSON] їх опікуном. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно роз`яснень, наданих у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Як передбачає ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідач, відправивши малолітніх синів до спеціалізованого Будинку дитини, згодом припинила відвідувати дітей та підтримувати спілкування з працівниками закладу, адміністрацією, місцезнаходження відповідача та її контактні дані невідомі, на зв`язок [PERSON] не виходить, фактично не приймає участі у вихованні маленьких [PERSON] та [PERSON] , не утримує їх, не цікавиться їх життям, розвитком, станом здоров`я, суд доходить до висновку, що це свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав. Надані позивачем докази на підтвердження вищенаведених обставин, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для встановлення факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно синів [PERSON] та [PERSON] . З іншого боку, відповідачем в судове засідання не надано доказів, що спростовують зазначені обставини. Таким чином, суд, на підставі наявних у справі доказів, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог стосовно позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд вважає, що за наявності на цей час підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав водночас наявні підстави для призначення неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] піклувальником їх рідного дядька [PERSON] , з родиною якого тривалий час проживали та продовжують проживати хлопчики. Можливість виконувати позивачем опікунських обов`язків підтверджена документально висновками компетентного органу та узгоджується з матеріалами справи, [PERSON] має задовільний стан здоров`я, працює, отримує заробітну плату, має власне житло, може забезпечити дітям належні умови проживання, відповідний рівень розвитку та виховання. В аспекті ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, зі змінами і доповненнями, внесеними протоколом № 11 та протоколом № 11, Європейський суд вважає, що не призводить до завершення сімейного життя окреме проживання батьків і дитини чи передача дитини під опіку. Питання щодо поваги до сімейного життя виникає у справах про опіку над неповнолітніми. Передача дитини під опіку не може припинити природних сімейних стосунків. Реалізація прав опікуна над неповнолітніми племінниками необхідна [PERSON] для представлення інтересів дітей в адміністративних органах, лікарнях, навчальних закладах, тощо. Крім того, не будучи законним представником дитини [PERSON] , на повному утриманні якого знаходяться діти, позбавлений права на отримання аліментів з відповідача на утримання [PERSON] та [PERSON] , що не відповідає інтересам дітей та може негативно позначиться на їх майновому стані. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, враховуючи фактичний, емоційний, психологічний, матеріальний та віковий фактори, оцінивши пропорційно відповідні інтереси, права та свободи усіх зацікавлених осіб із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини, на підставі встановленого суд дійшов висновку про те, що призначення [PERSON] піклувальником неповнолітніх племінників за життєвих обставин, що склалися, відповідає найкращим інтересам дітей, забезпечить захист особистих немайнових і майнових прав та інтересів неповнолітніх. Призначення піклувальника неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] не порушує прав [PERSON] , оскільки якщо минуть обставини, через які вона позбавлена можливості особисто піклуватися про синів, після передачі їй дітей, опіка [PERSON] може бути припинена у відповідності до вимог ч. 1 ст. 76 ЦК України. Згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Крім того, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється щодо обов`язку утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на утримання малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття старшого сина [PERSON] , тобто до [INFO] , після чого необхідно стягувати з відповідача аліменти на утримання молодшого сина [PERSON] в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. Таким чином, при розгляді зазначеної справи об`єктом справляння судового збору є вимога про позбавлення батьківських прав та вимога про стягнення аліментів. Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільнені від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, тому з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн. Окрім того, з огляду на задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved