Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] позов мотивував тим, що він є фізичною особою-підприємцем і надає послуги в сфері вантажних перевезень. Йому на праві власності належить сідловий тягач Mercedes-Benz 1843 LS, д/н [NUMBER] та напівпричіп-фургон Krone SDP 24, д/н [NUMBER]. 01.11.2006 року з відповідачем він уклав трудовий договір, відповідно до якого [PERSON] був прийнятий на посаду водія, а 01.01.2012 року також уклав договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого відшкодування шкоди, завданої з боку відповідача, проводиться в розмірі 100%. [INFO] відповідач, керуючи вищевказаними транспортними засобами на автошляху Р-60 Королівець-Конотоп-Пирятин порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, не впорався із керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із зустрічним вантажним автомобілем ЗІЛ під керуванням водія [PERSON], який від отриманих травм помер на місці пригоди. Вироком Чорнухинського райсуду Полтавської області від 29.03.2013 року [PERSON] визнаний винним за ст. 286 ч. 2 КК України. В результаті злочинних дій відповідача йому завдано матеріальної шкоди, що полягає в пошкодженні транспортних засобів - сідлового тягача та напівпричепу-фургону, на загальну суму 215805,51 грн., понесенні витрат на транспортування транспортних засобів з місця пригоди до м. Вінниці, в сумі 15 530,79 грн., а також витрат на відшкодування потерпілим [PERSON], [PERSON] шкоди, завданої смертю [PERSON], в сумі 20 000 грн. На підставі ст.ст. 134, 135-1 КЗпП України, ст. 1191 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] загальну суму у відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 251 336,30 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] і представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили стягнути з відповідача суму у відшкодування матеріальної шкоди, відповідно до висновку експерта № 56Е-01/14 від 11.03.2013 року, в розмірі 214923,20 грн., витрати на транспортування з місця ДТП транспортних засобів в сумі 15 530,79 грн., які [PERSON] сплатив ПрАТ «Райз-Максимко», а також 20 000 грн. у відшкодування сім`ї [PERSON] шкоди, завданої смертю [PERSON] Додатково представник пояснив, що [PERSON] фактично виконував обов`язки водія-експедитора, отримував і перевозив товар на підставі товарно-транспортних накладних, тому з ним був підписаний договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Шкоду [PERSON] сплатив потерпілим як роботодавець, що відповідає за дії робітника. Відповідач [PERSON] і його представник [PERSON] позов визнали частково, подали письмові заперечення від 25.06.2014 р., згідно яких [PERSON] має нести відповідальність за завдану шкоду в межах середнього заробітку, тобто 567 грн., що відповідає ст. 132 КЗпП України. В договорі про повну матеріальну відповідальність із [PERSON] стоїть не підпис [PERSON], крім того, такий договір не міг бути підписаний взагалі, оскільки [PERSON] працював на посаді водія і ця посада не входить до переліку посаді робіт, з якими можуть укладатись такі договори про повну матеріальну відповідальність. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 01.11.2006 року між ФОП [PERSON] та фізичною особою [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір, відповідно до якого працівник [PERSON] прийнятий на посаду водія і зобов`язаний виконувати обов`язки водія, автотранспортні перевезення (а.с. 13 т. 1). Відповідний запис був внесений в трудову книжку (а.с. 131 т.1), а договір зареєстрований у Вінницькому районному центрі зайнятості. З метою виконання обов`язків [PERSON] передав [PERSON] транспортні засоби, що належали йому на праві власності - сідловий тягач Mercedes-Benz, д/н [NUMBER] та напівпричіп-фургон Krone, д/н [NUMBER] (а.с. 9, 10 т. 1). Згідно вироку Чорнухинського райсуду Полтавської області від 29.03.2013 року, [INFO] [PERSON], керуючи вантажним автомобілем Mercedes-Benz, д/н [NUMBER] з напівпричепом-фургон Krone, д/н [NUMBER] на 191 км автошляху Р-60 Кролівець-Конотоп-Ромни-Пирятин, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, не впорався із керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із зустрічним вантажним автомобілем ЗІЛ, д/н [NUMBER] з причепом під керуванням [PERSON], який від отриманих травм помер на місці пригоди (а.с. 17-18 т. 1). [PERSON] визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і йому призначене відповідне покарання. Внаслідок ДТП позивачу [PERSON] була завдана шкода. Таким чином, між сторонами виникли трудові правовідносини, тому при вирішенні справи суд застосовує відповідні норми глави ІХ КЗпП України, а також відповідні норми глави 82 ЦК України. Відповідно до п. 3 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з вини підприємству, установи, організації, у випадках, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Враховуючи те, що з вини [PERSON] позивачеві завдано матеріальну шкоду, він повинен її відшкодувати в повному обсязі саме на підставі п. 3 ст. 134 КЗпП України. З метою визначення матеріального збитку, завданого [PERSON] пошкодженням транспортних засобів, судом була призначена експертиза. Відповідно до висновку експерта № 56Е-01/14 від 11.03.2013 року, вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження при ДТП належного йому на праві власності транспортного засобу - сідлового тягача Mercedes-Benz, д/н [NUMBER], складає 163123,20 грн.; вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження напівпричепу-фургону Krone, д/н [NUMBER], складає 51800 грн. (а.с. 2-7 т. 2). Дана сума підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Заперечення відповідача з посиланням на ст. 132 КЗпП України, відповідно до якої працівники несуть матеріальну відповідальність у розмірі не більше свого середнього місячного заробітку, є безпідставним, оскільки відповідач заподіяв шкоду позивачеві саме внаслідок вчинення злочину. Однією з підстав заперечень відповідача була та обставина, що між [PERSON] та [PERSON] не міг бути укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, оскільки його посада - водій - не входить до переліку №447/24 посад і робіт, з якими можуть укладатись такі договори, тому [PERSON] не повинен нести повну відповідальність. Дані заперечення також є безпідставними, оскільки суд встановив, що [PERSON] повинен нести відповідальність відповідно до п. 3 ст. 134 КЗпП України, а не на підставі письмового договору. Відповідні роз`яснення містяться також в п. 8 Постанови ВПСУ «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 року. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] відшкодував потерпілим (цивільним позивачам) у кримінальній справі - [PERSON], [PERSON] матеріальну і моральну шкоду, пов`язану із смертю [PERSON] внаслідок ДТП, що була вчинена з вини [PERSON], в сумі 20 000 грн., що підтверджується договором № 1 від 23.02.2013 року, розпискою потерпілих і їх заявою, посвідченою нотаріусом (а.с. 55, 56, 57 т. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо законом не встановлено інший розмір. За таких обставин позов в частині стягнення з [PERSON] суми в розмірі 20 000 грн. є доведеним і підлягає задоволенню. Суд вважає необхідним відмовити позивачу у стягненні витрат, пов`язаних із транспортуванням пошкоджених транспортних засобів Mercedes-Benz, д/н [NUMBER] та Krone, д/н [NUMBER] від місця ДТП до м.Вінниці в сумі 15 530,79 грн., оскільки сплата даної суми ПрАТ «Райз-Максимко» не підтверджена позивачем належними доказами (квитанціями, платіжними дорученнями тощо), а надана калькуляція витрат, що міститься на а.с. 122 т. 1, не може бути прийнята судом до уваги. Судові витрати позивача, що полягають в сплаті судового збору в розмірі 114,71 грн. (а.с. 6), підлягають стягненню з відповідача (ст.88 ЦПК України). Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», сума судового збору в розмірі 2349,23 грн., що пропорційна задоволеним позовним вимогам, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved