Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з цими позовом, посилаючись на те, що внаслідок членства у КСП «Південний» вони отримали право на земельні паї в розмірі кожному по 10.33 га, які знаходяться в урочищі с.Садове Березівського районну Одеської області. 20 лютого 2000 року між ними та СФГ «Росинка», в особі [PERSON] , було укладено договори оренди цих земельних паїв строком на 5 років. Однак, їм з копії відомостей, що вносяться до сертифіката у зв`язку з передачею права на земельну частку (пай), стало відомо, що [PERSON] перестав здійснювати платежі за користування земельними паями у зв`язку з тим, що нібито ними на підставі Договорів дарування АВО №258015 від 31 жовтня 2000 року та АВО №475055 від 12 січня 2001 року було подаровано відповідачки зазначені вище земельні частки (паї). У зв`язку з тим, що вони не укладали з відповідачкою [PERSON] вказаних договорів дарування, так як проживали у Ширяївському районі Одеської області, тому просять визнати зазначені договори дарування недійсними. У судове засідання [PERSON] та її представник - адвокат Кінда Н.В., які належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, проте, своїми заявами представник відповідача у зв`язку з сімейними обставинами та карантином, встановленим в Україні, у відповідності до положень ч.3 ст.211 ЦПК України справу просить розглядати без їх участі та до виниклих між сторонами спірними правовідносин наполягає застосувати строк позовної давності (т.3 - а.с.3,75). Треті особи у судове засідання не з`явились, однак, згідно актового запису про смерть №130 від 3 жовтня 2008 року, наданого Березівським районним відділом державної РАЦС, [PERSON] помер [INFO] (т.3 - а.с.51). Заслухавши пояснення представника позивача - адвоката Полякова О.О. та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно статтей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлено, що 31 жовтня 2000 року [PERSON] уповноважила [PERSON] подарувати [PERSON] . Сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ОД №0097877 та для виконання цього доручення також уповноважила його подавати від його імені заяви, одержувати довідки та документи, необхідні для оформлення спадщини, розписуватись за неї і виконувати всі інші дії, пов`язані з цим дорученням (т.1 - а.с.136). За Договорами дарування від 12 грудня 2000 року та 31 жовтня 2000 року, посвідченими належним чином приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], [PERSON] від власного імені та від імені [PERSON] подарував [PERSON] вищевказані права на земельні частки (паї), згідно Сертифікатів на право на земельну частку (паї), серії ОД №0097876 та серії ОД №0097877, а остання прийняла їх в дар (т.1 - а.с.130-134). 18 квітня 2017 року, тобто після спливу майже 17 років, до Березівського районного суду Одеської області надійшли два позови від [PERSON] та [PERSON] про визнання вказаних договорів дарування недійсними, які зареєстровані в канцелярії суду за №№1730 і 1738 (т.1 - а.с.1,48). Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Наполягаючи на застосуванні строків позовної давності, відповідачка в своїй заяві зазначила, що 31 жовтня 2000 року та 12 грудня 2000 року [PERSON] у присутності нотаріуса, який встановив осіб та перевірив їх дієздатність, уклав договори дарування прав на земельні частки (паї), згідно Сертифікатів серії ОД №№0097877 і 0097876, які в подальшому були зареєстровані в Березівською РДА, а саме 18 листопада 2000 року і 6 лютого 2001 року. Крім того, позивачі, укладаючи договори дарування, перебували у повній цивільній дієздатності та добровільно, усвідомлюючи значення своїх дій, подарували їй вказані земельні ділянки, які вона прийняла та користується якими до теперішнього часу. Жодних претензій протягом всього часу, а саме до 11 квітня 2017 року з їх боку не було (т. - 2 а.с.237). За правилами частини 1 та пункту 5 частини 2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю; позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про розірвання договору дарування (стаття 728 цього Кодексу). Суд, враховуючи наведене та положення частини 5 статті 267 ЦК України, дійшов висновку про відмову у задоволені позову повністю у зв`язку зі спливом позовної давності та за відсутністю правових підстав для визнання поважними причини пропущення позивачами встановленого законом строку позовної давності.

Outcome: dismissed