Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-28 00:00:00

[PERSON] у позові, що надійшов до суду 10.05.2018 року, просила визнати договір купівлі-продажу 19/100 часток від 07.09.2006 року нежитлової будівлі № 76 по вулиці Кооперативна в селищі Нововасилівка Приазовського району, недійсним повністю. В обґрунтування вимог вказано, що рішенням Приазовського районного суду Запорізької області у справі № 2-367/2009 за позовом [PERSON] до [PERSON] селищної ради договір купівлі-продажу вказаної частини нежитлової будівлі від 07.09.2006р. визнано дійсним. [PERSON] з 29.06.2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Вони спільно проживали, вели спільне господарство, мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. [PERSON] без її згоди придбав дане спірне приміщення за їх спільні кошти 2030 грн., які згідно п.1.1.договору, передав до підписання договору. Частка передана у власність покупця актом приймання-передачі від 07.09.2006 року.На цей час незаконно відчужені 19/100 часток нежитлової будівлі зареєстровані за відповідачами на праві спільної часткової власності, з яких 3/10 часток за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.03.2013 року, 1/10 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, а також ? - за [PERSON]. У звязку з тим, що договір укладений без її згоди, він суперечить ч.2 ст.65 СК України і, згідно ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, наявні підстави для визнання його недійсним. Посилаючись на ст.216 ЦК України, позивач вказала, що недійсний договір купівлі-продажу не створює будь яких юридичних наслідків з моменту його укладення 07.09.2006р., як то перехід права власності на майно до набувача та в подальшому спадкування цього майна відповідачами. Разом із позовом подана заява про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу і позивачу проводити будь які дії по відчуженню, а також заборони державному реєстратору проводити будь які дії по внесенню змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності спірного обєкта нерухомості. 11 Травня 2018 року відкрите провадження у справі та 14.05.2018 року щодо забезпечення позову судом постановлена ухвала про заборону відповідачу [PERSON] в своїх та в інтересах неповнолітньої [PERSON] проводити будь які дії по відчуженню 19/100 нежитлової будівлі за вказаною адресою та заборонено державному реєстратору проводити будь які дії по внесенню змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та дії по відчуженню в будь який спосіб. Згідно повідомлення державного виконавця від 22.05.2018 року наведена ухвала повернута до суду без виконання. Тобто, фактично заборона на майно на цей час відсутня. Із відомостей Приазовської селищної ради від 15.05.2018 року встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], змінила прізвище на [PERSON]. 17.05.2018 до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON], в якому він визнає, що рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 12.05.2009 року у справі № 2-367/2009 визнано дійсним договір купівлі продажу 19/100 нежитлового приміщення по вул.. Кооперативній, 76 в смт.Нововасилівка Приазовського району Запорізької області та право власності на це майно за [PERSON]. Але, після смерті 30.01.2012 року [PERSON]цим же судом розглянута справа № 2-379/2012 за позовом [PERSON] (тепер [PERSON]) [PERSON] [PERSON], [PERSON], неповнолітньої [PERSON], в інтересах якої діяла [PERSON] (позивач у цій справі) про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності. Під час розгляду останньої справи за участю [PERSON] судом, згідно рішення, встановлено, що спірна частина 19/100 нежитлової будівлі є спільною сумісною власністю померлого [PERSON] та [PERSON] (тоді - [PERSON]) І.Ф. Рішення суду від 24.12.2012 року, яким визнано право власності на ? частку 19/100 частин нежитлового приміщення за дружиною померлого [PERSON] [PERSON] (нині [PERSON]) [PERSON], набрало законної сили, [PERSON] (позивачем у цій справі) не оскаржене та з того часу їй достеменно відомо про обставини придбання померлим спірного нежитлового приміщення, про спадкування майна після померлого. У звязку з тим, що позивач немає ніякого права на вказане майно, її право жодним чином не порушене, а також нею пропущений строк позовної давності звернення до суду з цим позовом. Окрім того, позивачем вибраний невірний спосіб захисту свого права. Якщо вона вважає своєправо порушеним, мала право оскаржити судові рішення в установленому законом порядку. Співвласницею частини спірного майна є також неповнолітня дочка самої позивачки, яку [PERSON] не вказала відповідачем.Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, застосувати до вимог строк позовної давності. 09.07.2018 року в судовому засіданні представником позивача адвокатом [PERSON] надана додаткова позовна заява, в якій він просив визнати також недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 31.03.2013 року серії ВТВ № 979242 на ? частку від 19/100 часток нежитлової спірної будівлі, видане державним нотаріусом, про наявність якого він дізнався після відзиву представника відповідача. 17.07.2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій викладені вимоги крім визнання недійсним договору купівлі продажу майна, також про визнання недійсним, наведеного в додатковому позові свідоцтва про право на спадщину за законом, з підстав, передбачених ч.1 ст.215, ст.ст.216, 1218, 1301 ЦК. В цьому позові третьою особою вказаний державний нотаріус Приазовської державної нотаріальної контори [PERSON] 20.07.2018 року закрите підготовче провадження та призначений судовий розгляд. У звязку зі зміною складу суду (головуючого судді) та необхідністю направлення копії позову третій особі державному нотаріусу, 23.07.2018 судом, згідно ч.12 ст.33 ЦПК, ухвалено про рішення про повторне проведення підготовчого провадження. 31.08.2018 року під час проведення підготовчого засідання судом на підставі поданої представником позивача письмової заяви про залишення без розгляду вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.03.2013 року, вказані вимоги залишені без розгляду. В цей же день закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду, позивачу запропоновано на підтвердження вимог про укладення спірної угоди саме в період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] надати відповідні докази суду, зокрема докази, що підтверджують чи спростовують розірвання шлюбу між померлим і позивачем. В судовому засіданні 18.09.2018 року представник позивача повідомив про те, що він не знає чи розірвано шлюб між позивачем і померлим, тому в судовому засіданні ухвалено - зобовязати позивача явкою в судове засідання для надання [PERSON] особистих пояснень щодо обставин справи, про які не відомо її представнику.Позивач [PERSON] не скористалась правом надати особисто пояснення та до суду не зявилась, її представник [PERSON] пояснив, що позивач не бажає бути присутньою в судовому засіданні, але повідомила йому, що вона завідомо не знає про розірвання її шлюбу із померлим [PERSON], вона вважає шлюб не розірваним і не припиненим, надавати з цього приводу будь які докази не буде, так як в неї їх немає, клопотань з цього приводу до суду не заявляє. В цьому ж судовому засіданні судом запропоновано надати представнику відповідача [PERSON] належним чином засвідчену та належної якості копію рішення суду від 24.12.2012 року у справі № 2-379/2012, копія якого додана ним до відзиву та згідно копії квитанції надіслана позивачу. 21.09.2018 року від представника відповідача до суду надійшли наступні документи: копія рішення Приазовського районного суду Запорізької області у справі №2-379/2012; копії журналів судових засідань від 10 і 24 грудня 2012 року у цій справі, заяви [PERSON] від 28.12.2012р про видачу їй рішення від 24.12.2012 року, паспорту громадянина України [PERSON], свідоцтва про народження [PERSON], постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] від 22.12.2012р. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, її представник адвокат [PERSON] повідомив суд про обізнаність позивача щодо розгляду справи та небажання сторони особисто приймати участь в судових засіданнях. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги позивача про визнання договору купівлі продажу недійсним, наполягав на їх задоволенні з наведених у позові підстав та за викладених обставин. Крім того, пояснив, що при укладені спірного договору купівлі продажу нежитлової будівлі та здійснення оплати за договором покупець [PERSON], який перебував у шлюбі з позивачкою, не отримав від неї нотаріально засвідченої письмової згоди на придбання майна за спільні кошти. В разі недотримання установленої законом форми договору, той є нікчемним. Позивач вважала, що вона є у шлюбі, поділу майна між подружжям не було, угода була укладена і виконана під час дії шлюбу.Рішення суду від 12.05.2009 року, яким визнане право власності за [PERSON], представник позивача вважає, не слід приймати до уваги при вирішенні цього спору, так як тоді судом не вирішувалось питання наявності чи відсутності згоди дружини на укладення договору. У звязку з цим її права порушені, про що вона дізналась тільки після ознайомлення з матеріалами справи № 2-367/2009р., спадкоємців вважає належними відповідачами. Позовна давність не пропущена, тому він не заявляє про поновлення строку, так як за ст..258 ЦК позовна давність у десять років застосовується до вимог про застосування наслідків нікчемного правочину. Рішення суду від 24.12.2012 року, яке надане представником відповідача [PERSON] не повинне прийматися судом до уваги, так як позивачу копії додаткових доказів в установленому законом порядку не надсилались. Наявність рішення суду від 24.12.2012 року не позбавляє позивача права на захист своїх прав. Якщо відповідач [PERSON] не надавала згоди на купівлю приміщення, значить таку згоду повинна була надати позивач. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в судове засідання не зявилась. Її представник адвокат [PERSON] заперечив проти вимог позову, з підстав зазначених у відзиві, просив застосувати позовну давність і відмовити в задоволенні позову, так як 14.12.2012 року позивач приймала участь у розгляді справи щодо вказаного майна, була обізнана про розірвання шлюбу між нею та померлим, рішення суду від 12.05.2009 року досліджувалося при розгляді справи. Тому, позивач довідалась і могла довідатись про обставини купівлі-продажу 19/100 часток нежитлової будівлі та про порушення її прав. Вказав, що представник позивача в судових дебатах назвав нові підстави для визнання договору купівлі-продажу недійсним це нікчемність правочину та порушення прав неповнолітньої дитини, про які раніше в позові чи в судових засіданнях не повідомлялось, тому судом ці підстави не повинні прийматись до уваги, крім того, що вони не обґрунтовані. Щодо одного предмету не може бути декілька рішень суду. Позивач могла оскаржити вказані рішення суду чи подати заяву про їх перегляд за ново виявленими обставинами, чого вона не зробила. Представник відповідача [PERSON] селищної ради, який повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не зявився, 13.07.2018 року селищний голова надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа державний нотаріус Приазовської районної державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON], який повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не зявився з невідомої причини. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст правовідносин. Згідно свідоцтва про одруження І-ЖС № 081728 від 29.06.2002 року [PERSON] та позивач [PERSON] (після одруження [PERSON]) 29 червня 2002 року одружились. Відповідно до копій договору купівлі-продажу та акту приймання передачі мана, 07.09.2006 року [PERSON] прийняв майно - 19/100 часток нежитлової будівлі № 76 по вулиці Кооперативна в селищі Нововасилівка Приазовського району, оплатив повністю обумовлену суму 2030 грн. 31.10.2008 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (відповідач), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 057406 від 31.10.2018р. Згідно рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 12.05.2009 року у справі № 2-367/2009р., визнаний дійсним договір купівлі-продажу між [PERSON] і [PERSON] комбінатом комунальних підприємств від 07.09.2006 року 19/100 часток нежитлової будівлі № 76 по вулиці Кооперативна в селищі Нововасилівка Приазовського району, вартістю 2030 грн. Визнано право власності за [PERSON] на вказаний обєкт нерухомості. Рішення набрало законної сили 25.05.2009 року, ніким не оскаржене. Із копії\~рішення Приазовського\~районного суду\~Запорізької області\~від 24\~грудня 2012\~року встановлено,\~що у шлюбі [PERSON] і [PERSON] ([PERSON]) набуті у власність, між іншим майном, на підставі рішення Приазовського районного суду від 12.05.2009 р. 19/100 частини нежитлового приміщення, яке розташоване по вулиці\~Кооперативна,\~76\~в селищі\~Нововасилівка Приазовського\~району. Право власності на зазначене майно зареєстроване за [PERSON], який помер 30 січня 2012 року. Спадкоємцями за законом після його смерті є батько [PERSON], мати [PERSON], дружина [PERSON], їх дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], яка народилася 23.11.2002 р. у шлюбі із [PERSON], який було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЖС № 028120 від 22.03.2007 року.Під час розгляду справи приймала участь законний представник неповнолітньої [PERSON] [PERSON] (позивач у цій справі), яка позовні вимоги не визнала та пояснила, що вищезазначене майно було придбане під час її перебування в шлюбі з померлим [PERSON], про те, що він вдруге одружився вона не знала. Цим рішенням суду визнане право власності за [PERSON] на ? ідеальну частку в 19/100 частинах нежитлового приміщення за вказаною адресою, право власності на яке було зареєстроване 15.07.2009 року за [PERSON], який помер 30.01.2012 року. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.03.2013 року державний нотаріус посвідчив, що спадкоємцями ? частки від 19/100 часток нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: смт.Нововасилівка, вул..Кооперативна, 76 Приазовського району Запорізької області і належить спадкодавцю [PERSON], є його: - донька [PERSON], [INFO] на 1/5 частку; - дружина [PERSON] на 1/5 частку; - донька [PERSON], [INFO], - на 3/5 частки, з урахуванням 2/5 часток, від яких відмовились батьки спадкодавця: батько [PERSON], мати [PERSON] Згідно інформаційної довідки№ 123026951 від 07.05.2018р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно обєкт нерухомого майна ? ідеальна частина 19/100 нежитлового приміщення за адресою: вул..Кооперативна, 76, смт.Нововасилівка, Приазовський район, Запорізька область зареєстрована: 3/10 частки за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом; 1/10 частки за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом; а також інша ? ідеальна частина 19/100 нежитлового приміщення - за [PERSON] на підставі рішення суду від 24.12.2012 року. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 173847 від 03.09.2016 року відповідач [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], її прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON]. Вищенаведене рішення суду від 24 грудня 2012 року набрало законної сили 08.01.2013 року та виконане, шляхом реєстрації за відповідачем ? частки нерухомого майна. Згідно копії заяви [PERSON], вона отримала копію цього рішення - 28.12.2012 року, але не оскаржила його. Донька позивача та померлого [PERSON] - [PERSON], [INFO], є спадкоємицею померлого батька та право на нерухоме майно за нею не оформлене із-за відсутності правовстановлюючих документів,згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2012 року, виданої на імя [PERSON] (позивача). Відповідно до ч.1ст.215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленічастинами першою - третьою,п'ятоюташостою статті 203цього Кодексу. Як на єдину підставу визнання договору купівлі-продажу від 07.09.2006р. недійсним позивач [PERSON] посилається на невідповідність правочину частині 1 ст.203 ЦК та ч.2 ст.65 СК України, так як майно придбане подружжям (нею та померлим [PERSON]М.) у шлюбі, а вона не давала в установленому законом порядку згоди на придбання цього майна. Згідно ч.1 ст.203 ЦК зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.2 ст.65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Представник позивача наполягає на тому, що суд не має брати до уваги докази (рішення суду від 24.12.2012 року та інші наведені після рішення документи), так як вони надані представником відповідача до суду, але всупереч вимог ч.9 ст.83 ЦПК заздалегідь не надіслані позивачу. Вказане твердження не відповідає дійсності, так як до відзиву на позовну заяву, що надійшов до суду 17.05.2018 року з додатком (копія рішення суду від 24 грудня 2012 року та інші документи) додана квитанція про надіслання відзиву позивачу, що свідчить про наявність у позивача обізнаності про докази відповідача. Згідно ч.9 ст.83 ЦПК, суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Враховуючи, що наведені докази є у позивача [PERSON] (отримала копію судового рішення 28.12.2012 року, приймала участь у справі), які нею не надані суду з невідомої причини, в тому числі, на пропозицію суду, підстав у суду для їх не прийняття немає. Із досліджених вищенаведених доказів судом встановлено, що спірний договір купівлі-продажу 19/100 часток від 07.09.2006 року нежитлової будівлі № 76 по вулиці Кооперативна в селищі Нововасилівка Приазовського району визнаний судом дійсним рішенням від 12.05.2009 року, про яке позивач повинна була і могла знати. А також встановлено, що [PERSON] достовірно знає про ці обставини з 24.12.2012 року - з моменту її участі в іншій цивільній справі, предметом вирішення якої було визнання цього майна спільною сумісною власністю іншого подружжя - [PERSON] та [PERSON]. Якщо позивач вважає, що судом були невірно встановлені обставини придбання майна та порушене її право на спільну сумісну власність, вона не була позбавлена права на оскарження цих рішень. Частиною 4 ст.82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі ч.4 ст.82 ЦПК, обставини, що встановлені рішенням судувід 24.12.2012\~року у\~справі №\~2-379/2012 про належність 19/100 часток нежитлової будівлі № 76 по вулиці Кооперативна в селищі Нововасилівка Приазовського району на праві спільної сумісної власності подружжю - [PERSON] та [PERSON], не підлягають доказуванню у цій справі. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч наведених вимог закону позивачем не надано доказів на підтвердження обставинпротилежних, встановленим раніше судовим рішенням. Позивач в своїх вимогах не вимагає визнання за нею права на нерухомість, а заявляє про порушення померлим чоловіком [PERSON] її права на надання згоди на придбання цього майна. В такому випадку, при відсутності вимог щодо майна, є необґрунтованими заявлені вимоги до відповідачів - [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], 16.12.2008р.н., які набули права власності на майно не за спірним договором та права позивача не порушували. Окрім того, позивачем пропущений строк позовної давності, про що заявлено відповідачем. Відповідно до ст..ст. 256, 257 ЦК України загальна позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тривалістю у три роки. Будь яких інших строків позовної давності до вимог про визнання договору купівлі-продажу недійсним законом не передбачено. Згідно ст..261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з часу ухвалення судом рішення від 24.12.2012 року у справі № 2-379/2012 достовірно знала про обставини укладення договору купівлі-продажу її покійним чоловіком, з яким шлюб розірвано 22.03.2007р., та з того часу (з 24.12.2012р.) до дня предявлення позову (10.05.2018р.) пройшло більше пяти років. Статтею 267 ЦК встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, і сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У звязку з пропуском позивачем строку позовної давності та зробленою про це заявою відповідача, слід відмовити в задоволенні позову з цієї підстави. Доводи представника позивача про те, що в даному випадку позивач не могла знати та не знала про порушене право, спростовані наведеними вище обставинами про обізнаність позивача. За таких обставин та з наведених підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судовий збір не підлягає стягненню, у зв'язку з відмовою в задоволенні позову згідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed