Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач 1) та [PERSON] (надалі за текстом - позивач 2) звернулися до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» (надалі за текстом - відповідач 1), уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в тимчасовій адміністрації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» (надалі за текстом - відповідач 2), про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дію. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.07.2014 р. позивач 2 уклала з відповідачем 1 договір банківського вкладу № ДФО-38-181397 на строковий вклад «Актив прибутковий» (надалі за текстом - договір). Сума вкладу становить 5 715 євро на строк 3 місяці, тобто, з 17.06.2014 р. по 17.09.2014 р. зі сплатою 8,5 % річних в день повернення вкладу. За умовами договору, а саме п. 1.3. третя особа набуває право вкладника з часу пред'явлення нею до банку першої вимоги, що оформлюється шляхом укладання між банком та третьою особою додаткового договору до цього договору. 18.06.2014 р. позивач 1 звернулась до відповідача 1 з метою оформлення додаткової угоди, однак, банк не виконав своїх зобов'язань у порушення п. 1.3. договору. В період з 18 по 30 червня 2014 р. позивач 1 неодноразово зверталась до відповідача 1 з проханням укласти додаткову угоду, яка передбачена п. 1.3 договору, однак, відповідач 1 уникає від виконання умов договору. 10.09.2014 р. позивач 1 направила заяву до відповідача 1 з вимогою укласти додаткову угоду, однак відповіді від відповідача 1 не надходило. У зв'язку з початком військових дій та проведенням АТО позивачі виїхали в безпечний регіон України. З 03.09.2014 р. було введено тимчасову адміністрацію, повноваження якого передано відповідачу 2. Оскільки, позивачі зверталися до відповідача 1 з письмовими вимогами про укладення додаткової угоди, як це передбачено п. 1.3 договору, позивачі просить визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати укласти додаткову угоду на підставі п. 1.3 договору. В судовому засіданні представник позивача 2 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, участь свого представника не забезпечив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду письмові заперечення в яких просив проводити розгляд справи без участі представника (а.с. 24 - 34). Заслухавши пояснення представника позивача 2, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 17.07.2014 р. позивач 2 уклала з відповідачем 1 договір банківського вкладу № ДФО-38-181397 на строковий вклад «Актив прибутковий», сума вкладу становить 5 715 євро на строк 3 місяці, тобто, з 17.06.2014 р. по 17.09.2014 р. зі сплатою 8,5 % річних в день повернення вкладу (а.с. 4). Факт передачі коштів підтверджується платіжним дорученням № 1 від 17.06.2014 р. (а.с. 5). Відповідно до п. 1.3 третя особа набуває право вкладника з часу пред'явлення нею до банку першої вимоги, що оформлюється шляхом укладання між банком та третьою особою додаткового договору до цього договору. Станом на 26.11.2014 р. відповідачем 1 умови п. 1.3 договору не виконані. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Частиною 1 статті 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 р. N 516 (надалі за текстом - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому, квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. При цьому, ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України встановлюють, що банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Згідно положень ст. 1063 ЦК України фізична або юридична особа може укласти договір банківського вкладу (зробити вклад) на користь третьої особи. Ця особа набуває права вкладника з моменту пред'явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами. До набуття особою, на користь якої зроблений банківський вклад, прав вкладника ці права належать особі, яка зробила вклад. Визначення імені фізичної особи (стаття 28 цього Кодексу) або найменування юридичної особи (стаття 90 цього Кодексу), на користь якої зроблений вклад, є істотною умовою договору банківського вкладу. Якщо особа, на користь якої зроблено вклад, відмовилася від нього, особа, яка уклала договір банківського вкладу на користь третьої особи, має право вимагати повернення вкладу або перевести його на своє ім'я. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, тому суд не приймає до уваги посилання відповідача на положення ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на підставу для відмови в задоволенні позову, оскільки предметом позову стягнення депозитного вкладу, не являється. За умовами договору, а саме п. 1.3. третя особа набуває право вкладника з часу пред'явлення нею до банку першої вимоги, що оформлюється шляхом укладання між банком та третьою особою додаткового договору до цього договору. 18.06.2014 р. позивач 1 звернулась до відповідача 1 з метою оформлення додаткової угоди, однак, банк не виконав своїх зобов'язань у порушення п. 1.3. договору. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Актив-Банк» Шевченка Олександра Володимировича виконати додаткові умови, передбачені пунктом 1.3. договору строкового вкладу «Актив прибутковий» № ДФО-38-181397 від 17.06.2014 р. Одночасно, враховуючи положення ст. 3 ЦПК України, згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, з урахуванням ч. 1 ст. 11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, позивачами не було конкретизовано позовну вимогу в частині пред'явлених вимог про визнання дій відповідачів протиправними, а відтак, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» (Код ЄДРПОУ 26253000) в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial