Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - виконавчий комітет Кам'янець-Подільської міської ради. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що в жовтні 2002 р. з відповідачем зареєструвала шлюб. Від спільного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO]. У липні 2006 р. шлюб з відповідачем було розірвано. З відповідачем фактично перестали проживати однією сім'єю з листопада 2004 р. 3 того часу вихованням та матеріальним забезпеченням дитини займається сама. Дочка навчається у 7-Б класі ЗОШ № 5 з поглибленим вивченням інформатики. Батько життям, навчанням та успіхами дитини не цікавиться, злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, матеріально її не утримує, не спілкується з дитиною, не знає як дочка зростає, які у неї захоплення. Про існування біологічного батька [PERSON] довідалась у 2015 р. від матері відповідача при випадковій зустрічі з нею у громадському транспорті. Намагання дочки встановити контакт з батьком не виправдали її сподівань, адже він ухиляється від зустрічей, телефонних розмов, не надає згоди для виїзду її за кордон. Виконавчий комітет як орган опіки та піклування рішенням від 29.09.2016 р. затвердив висновок про те, що громадянина [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] Позивачка просить суд винести рішення яким позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], проживає по [ADDRESS], відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], проживає по [ADDRESS]. В суді позивачка позов підтримала, просить його задоволити. Суду позивачка пояснила, що з відповідачем фактично припинили спільне проживання через три місяці після народження доньки, донька знала як батька її другого чоловіка, відповідач вийшов з місць позбавлення волі коли доньці було 4 роки однак нею не цікавився, до дитини не приходив; рішенням суду з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки однак вона добровільно від них відмовилася в кінці 2008 р.; в 2015 р. донька отримала психологічну травму дізнавшись від матері відповідача хто її батько; дійсно донька з відповідачем зустрічалися в 2015 р., в 2016 р. мали намір повезти доньку за кордон на оздоровлення та на лікування однак з лютого по серпень 2016 р. відповідач дозволу не оформив, з донькою спілкування не підтримує, з позовом до суду звернулася з ініціативи доньки. Відповідач та його представник в суді позов визнали, не заперечили щодо його задоволення. Суду відповідач пояснив, що після відбуття покарання позивачка забороняла йому спілкуватися з донькою оскільки мала іншу сім'ю, аліменти платив їй більше року поки вона від них не відмовилася; в 2015 р. коли донька захотіла зустрівся з нею, водив її на гойдалки, бачив дитину 3-4 рази; донька відмовлялася щоб він її з братом підвозив на машині, передзвонював доньці коли мав час; в школу не ходив щоб не травмувати дитину; востаннє доньку бачив на початку осені 2016 р.; у виконавчий комітет не звертався з вимогами щодо встановлення днів та порядку спілкування з дитиною, вважає що з віком донька зрозуміє його. Представники третьої особи вважають вимоги позивачки такими, що підлягають до задоволення. Суду представник третьої особи пояснив, що рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради як органу опіки та піклування від 29.09.2016 р. затверджено висновок про доцільність позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітньої [PERSON] Допитана в якості свідка малолітня [PERSON] суду пояснила, що з відповідачем познайомилася коли їй було вже десять років, відповідач одного разу приходив до них в гості на день народження, приніс подарунок, ходили з братиком та відповідачем гуляти, після цього з ним спілкувалася ще кілька разів; одного разу він підвозив її з братом на машині, влітку 2016 р. дзвонила йому одного дня 33 рази поки він взяв трубку, в літку також просила його надати їй дозвіл на виїзд за кордон так як хотіла поїхати до бабусі яка працює за кордоном однак батько відмовився; з відповідачем стосунки натягнуті, він нею не цікавиться, вважає що відповідача доцільно позбавити батьківських прав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір'ю відповідача, після народження дитини позивачка проживала в них до досягнення дитиною річного віку, після розлучення позивачка заборонила їй ходити в дитячий садок; неодноразово бачила онуку в місті; в кінці травня 2014 р. випадково зустріла онуку в маршрутці, заговорила з нею, деякий час спілкувалася з нею та її братом, давала онуці дрібні кошти, з часом дівчинка з нею перестала говорити; їй відомо що її син водив доньку на гойдалки; не зверталася у виконком для встановлення порядку спілкування з онукою. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, представників третьої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони з жовтня 2002 р. перебували у шлюбі який розірвано 26.07.2006 р. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачкою, перебуває на її утриманні. Постановою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 25.05.2006 р. по справі № 2-2124 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частин з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття, починаючи з 10.05.2006 р., але не мене 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачкою виконавчий лист про стягнення аліментів пред'являвся до примусового виконання однак 03.11.2008 р. нею було подано заяву про відмову від аліментів в зв'язку з чим 18.12.2008 р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. З пояснень позивачки вбачається, що виконавчий лист нею більше не пред'являвся до примусового виконання. Зазначені обставини відповідач в суді визнав. З часу розірвання шлюбу відповідач дитиною не цікавиться, злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклувався про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкувався з донькою до 2014 р., не відвідував ЗОШ № 5 в якій навчається донька, що підтверджується довідкою навчального закладу № 142 від 06.09.2016 р., поясненнями позивачки, свідка [PERSON] Відповідач не цікавиться здоров'ям дитини, її матеріальним забезпеченням. Кілька зустрічей ініційованих донькою з відповідачем протягом 2015-2016 років не стали підставою для зміни відповідачем свого ставлення до дитини, що підтверджується поясненнями в якості свідка малолітньої [PERSON]. Суд критично оцінює твердження відповідача що позивачка чинила йому перешкоди в спілкуванні дитиною оскільки вони не підтверджені належними доказами. 29.09.2016 р. виконавчим комітетом Кам'янець-Подільської міської ради як органом опіки та піклування було прийнято рішення № 1225 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]». Згідно зазначеного висновку органу опіки та піклування [PERSON] злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дочки [PERSON], не цікавиться її життям, здоров'ям, не спілкується з дочкою, не бере участі у її матеріальному забезпеченні. Зазначеним висновком орган опіки та піклування Кам'янець-Подільської міської ради визнав доцільним позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітньої дочки [PERSON]. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, у випадках: якщо вони не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи обставини справи, надані позивачем докази, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав, підлягають до задоволення . На підставі викладеного,

Outcome: approved