Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

[PERSON] опіки та піклування при виконкомі [PERSON] міської ради звернувся до суду з заявою про звільнення особи від повноважень опікуна. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 06 грудня 2007 року було визнано [PERSON], [INFO], недієздатним та встановлено на ним опіку. Опікуном призначено його племінника [PERSON]. Згідно довідки МСЕК серії ДОН-07 №076378 від 30 травня 2008 року [PERSON] є інвалідом з дитинства ІІ групи. Згідно виписки з наказу [PERSON] геріатричного пансіонату з психоневрологічним відділенням (далі КУ «КГП») №80-а від 28 квітня 2009 року з 28 квітня 2009 року і по теперішній час [PERSON] перебуває в КУ «КГП» на повному державному забезпеченні. 30 березня 2015 року КУ «КГП» звернулося із заявою до опікунської ради при виконавчому комітеті [PERSON] міської ради із заявою щодо доцільності звільнення опікунів від своїх обовязків, які належним чином їх не виконують. 10 квітня 2015 року на засіданні опікунської ради більшістю голосів вирішили доцільним зняти повноваження з опікунів, які не відповідають своєму призначенню або належним чином не виконують своїх обовязків та подати заяви до суду. Заявник вказував на те, що опікун [PERSON] належним чином взятих на себе зобовязань опікуна не виконує: до КУ «КГП» для відвідування підопічного дядька [PERSON] не зявляється, проживає на території не підконтрольній Україні (в зоні АТО), соціальна допомога [PERSON] не виплачується, у звязку з відсутністю фінансування. Оскільки згідно ст.10 ЗУ «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам» опікуну або піклувальнику державна соціальна допомога виплачується за місцем проживання. Так як згідно ч.2 статті 8 цього ж Закону, заява про призначення державної соціальної допомоги інваліду І чи ІІ групи, який визнаний недієздатним, а також на дитину-інваліда подається опікуном або піклувальником за місцем свого проживання. Державна соціальна допомога інвалідам призначається місцевою державною адміністрацією. Згідно частин першої та другої статті 13 ЗУ «Про державну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», інвалідам з дитинства, які перебувають на повному державному утриманні у будинках-інтернатах для інвалідів виплачується 25 відсотків призначеного розміру державної соціальної допомоги. Різниця між розміром призначеної державної соціальної допомоги інваліду з дитинства, який перебуває у відповідній установі (закладі), і розміром державної соціальної допомоги, яка виплачується інваліду з дитинства відповідно до частини першої цієї статті, перераховується установі (закладу), де перебуває інвалід з дитинства, за його особистою письмовою заявою або заявою його законного представника. Зазначені кошти (75%) зараховуються на спрямування виключно на поліпшення умов проживання в них інвалідів у порядку, визначеному Кабінету Міністрів України. Таким чином, ні розмір соціальної державної допомоги (75%) на поліпшення умов проживання підопічного [PERSON] КУ «КГП» не отримує, ні кошти у розмірі 25%, які належать підопічному у вигляді державної соціальної допомоги та переходять у розпорядження опікуна [PERSON] та повинні витрачатися на утримання підопічного (п.4.9 Правил опіки та піклування) не нараховуються та не виплачуються, у звязку із тим, що опікун проживає у [INFO], де відсутнє державне фінансування. До сьогодні опікун [PERSON] на прохання КУ «КГП» для переоформлення соціальної допомоги так і не зявився, порушуючи цим самим зобовязання опікуна (згідно до статей 55, 67 ЦК України та Правил опіки та піклування) щодо заходів захисту цивільних прав та інтересів підопічного, захисту його особистих і майнових прав та інтересів, які за станом свого здоровя [PERSON] не в змозі самостійно здійснювати. Враховуючи викладене, позивач просив суд звільнити опікуна [PERSON], [INFO], від повноважень опікуна над його недієздатним дядьком [PERSON], [INFO], та призначити опікуном [PERSON] геріатричний пансіонат з психоневрологічним відділенням. Представник заявника [PERSON] опіки та піклування при виконавчому комітеті [PERSON] міської ради до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Комунальна установа «[PERSON] геріатричний пансіонат з психоневрологічним відділенням» до судового засідання не зявився, надали суду заяву про розгляд справи за відсутності представника пансіонату, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] до судового засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до положень статті 241 ЦПК України суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про звільнення опікуна або піклувальника. \~Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 06 грудня 2007 року було визнано [PERSON], [INFO], недієздатним та встановлено на ним опіку. Опікуном призначено його племінника [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки МСЕК серії ДОН-07 №076378 від 30 травня 2008 року [PERSON] є інвалідом з дитинства ІІ групи (а.с.4). Згідно виписки з наказу [PERSON] геріатричного пансіонату з психоневрологічним відділенням (далі КУ «КГП») №80-а від 28 квітня 2009 року з 28 квітня 2009 року і по теперішній час [PERSON] перебуває в КУ «КГП» на повному державному забезпеченні (а.с.3). 30 березня 2015 року КУ «КГП» звернулося із заявою до опікунської ради при виконавчому комітеті [PERSON] міської ради із заявою щодо доцільності звільнення опікунів від своїх обовязків, які належним чином їх не виконують. 10 квітня 2015 року на засіданні опікунської ради більшістю голосів вирішили доцільним зняти повноваження з опікунів, які не відповідають своєму призначенню або належним чином не виконують своїх обовязків та подати заяви до суду (а.с.11-12). Стаття 55 ЦК України метою опіки та піклування визначає забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно частин першої та четвертої статті 67 ЦК України опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. У відповідності до частини третьої статті 75 Цивільного кодексу України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обовязків, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоровя або закладу соціального захисту. Статтею 241 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належним чином взятих на себе зобовязань опікуна не виконує: не відвідує підопічного дядька [PERSON] в закладі охорони здоровя, проживає на території не підконтрольній Україні (в зоні АТО), для переоформлення соціальної допомоги не зявляється. Таким чином, опікуном не забезпечуються особисті немайнові та майнові права підопічного, не вживаються заходи щодо захисту його цивільних прав та інтересів, недієздатний перебуває на повному державному утриманні в [PERSON] геріатричному пансіонаті з психоневрологічним відділенням. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги [PERSON] опіки та піклування при виконкомі [PERSON] міської ради про звільнення особи від повноважень опікуна є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved