Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 13 квітня 2017 року між АТ Ощадбанк та [PERSON] було підписано заяву про приєднання № 36192/130417 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) відповідно до умов договору комплексного обслуговування фізичних осіб. На підставі заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту), відповідачу було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 15000 грн зі сплатою 30% річних за користування кредитом. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним. На сьогоднішній день відповідачем не виконані взяті на себе договірні зобов`язання, а саме не сплачені позивачу грошові кошти, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 04 травня 2020 року становить 17 838,74 грн, та складається із заборгованості за основним боргом - 13 976,98 грн, заборгованості за нарахованими відсотками - 3 276,19 грн, заборгованості за обслуговування карткового рахунку (РКО) - 251,17 грн, інфляційного збільшення заборгованості: кредиту - 17,64 грн, процентів 12,79 грн, трьох процентів річних від суми заборгованості: кредиту 235,67 грн, процентів 68,30 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 17 838,74 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 гривні. Представник позивача акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» у відкрите судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилась без поважних причин, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області http://dpm.dn.court.gov.ua, доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі частини 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач не з`явився без поважних причин. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 13 квітня 2017 року між АТ Ощадбанк та [PERSON] було підписано заяву про приєднання № 36192/130417 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту). Відповідно до п. 6.3 вищевказаної заяви бажаний розмір кредиту складає 1500 грн, проте відповідач погодився, що йому може бути встановлений максимальний розмір кредиту в розмірі 15000 грн. Строк кредитування 36 місяців з можливим подовженням на той самий строк. Згідно п. 6.4 заяви на встановлення кредитної лінії (кредиту) на строк до 18 квітня 2017 року, тобто на 5 календарних днів з дня підписання цієї заяви уповноваженим працівником банку банк встановлює клієнту кредит у сумі 1500 грн. Після закінчення вказаного в цьому пункті строку клієнт погоджується на встановлення (збільшення) банком кредиту в межах максимальних параметрів кредитування, вказаних в п. 6.3 умов кредитування цієї заяви. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 30,00 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом грейс-періоду (п. 6.5.1) та 0,001 процентів річних за користування кредитними коштами протягом грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов договору (п.6.5.2). Плата (комісійна винагорода) за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0,00 процентів від невикористаної частини встановленого кредиту та сплачується щомісячно (п.6.5.3). Датою укладення кредитного договору є дата підписання цієї заяви уповноваженим представником (працівником) банку, датою надання кредиту (частини кредиту) є дата використання позичальником кредитного ліміту (кредитних коштів), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати (умова застосовується для зарплатних карток ) (п.6.8). Відповідно до п. 6.12 позичальник зазначив, що він усвідомлює та погоджується, що детальний розпис сукупної вартості кредиту, вказаний в такому додатку, побудований виходячи з умов відповідного кредитного банківського продукту, що сукупна вартість отриманого ним кредиту в грошовому виразі може відрізнятися від сукупної вартості кредиту (в грошовому виразі), відображеної в детальному розписі сукупної вартості кредиту, що наданий йому банком по відповідному кредитному банківському продукту, але реальна процентна ставка (сукупна вартість кредиту у процентному значенні) за отриманим ним кредиту буде дорівнювати реальній процентній ставці, вказаній в детальному розписі сукупної вартості кредиту (додаток до цієї заяви) по відповідному кредитному банківському продукту. Проте, як вказано позивачем та не спростовано відповідачем, останній належним чином зобов`язання за вказаним договором не виконує, порушив умови договору та норми чинного законодавства, у зв`язку із чим відповідно до наданого розрахунку заборгованості станом на 04 травня 2020 року має заборгованість в загальному розмірі 17 838,74 гривень, яка складається із заборгованості за основним боргом (кредитом) 13796,98 гривень; заборгованості за нарахованими відсотками 3276,19 гривень; заборгованості за обслуговування карткового рахунку (РКО) 251,17 гривень; інфляційного збільшення заборгованості: кредиту 17,64 грн, процентів 68,30 гривень; трьох процентів річних від суми заборгованості: кредиту 235,67 грн, процентів 68,30 гривень. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. За кредитним договором (ст. 1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов`язань з повернення заборгованості за основним боргом та заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту, а також суми інфляційного збільшення заборгованості і 3 % річних від простроченої суми в матеріалах справи відсутні. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 року № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, надавши відповідний розрахунок. Наданий розрахунок суд вважає правильним. Зважаючи на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 17838,74 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом 13976,98 грн; заборгованості за нарахованими відсотками 3276,19 грн; заборгованості за обслуговування карткового рахунку (РКО) 251,17 грн; інфляційного збільшення заборгованості: кредиту 17,64 грн, процентів 12,79 грн; 3% річних від суми заборгованості: кредиту 235,67 грн, процентів 68,30 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved