Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Адвокат Катріч М.М. в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на нерухоме майно, придбане за час шлюбу з [PERSON] - квартиру [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з 15.11.2013 [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем, проте з весни 2014 року шлюбні відносини фактично припинені і сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, взаємовідносин не підтримують, кожен має окремий заробіток. У 2018 році [PERSON] придбала в м.Харкові спірну квартиру, на придбання якої витратила особисті кошти, які заробила, працюючи за контрактом у сфері міжнародних морських перевезень та туризму. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, її представник адвокат Катріч М.М. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, подав заяву про повне визнання позову та розгляд справи у його відсутності. На підставі ст.223 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності сторін. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, її розглянуто в порядку ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів, яких достатньо для її вирішення. Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. При цьому суд встановив та врахував наступне. Судом встановлено, що [PERSON] з 15 листопада 2013 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , дана обставина підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25.06.2020 Харківським міським відділом ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Зі змісту позову вбачається і відповідачем не заперечується, що з весни 2014 року сторони разом не проживають та спільне господарство не ведуть. Доказів розірвання вказаного шлюбу на момент вирішення справи суду не надано, у позовній заяві [PERSON] на такі обставини не посилається. Як вбачається з договору купівлі-продажу цінних паперів №4353-18/4352-18/БВ від 09.11.2018, укладеного продавцем - АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Будівельник» в особі ТОВ «Азово-чорноморська адміністративна компанія» та покупцем [PERSON] , остання набула речові права на цінні папери - цільові звичайні облігації емітента АТ «Трест Житлобуд-1» іменної форми випуску бездокументарної форми існування з міжнародним ідентифікаційним номером UA4000200984, у кількості 4933 штук серії В8 номінальною вартістю 77,00 грн., з датою погашення у період з 01.09.2019 по 31.12.2019, сплативши за них 670888,00 грн., отримавши при погашенні власником однієї облігації серії В8 право на отримання 0,01 кв. загальної площі квартири в житловому будинку за будівельною адресою: [ADDRESS] , будинок 7 (друга черга, перший пусковий комплекс). Як вбачається з договору бронювання та надання послуг №85-105 від 09.11.2018, ПрАТ «Трест Житлобуд-1» забронювало за [PERSON] до моменту погашення (дострокового погашення) пакету облігацій право на отримання нею у термін погашення (дострокового погашення) пакету облігацій квартири за будівельною адресою: [ADDRESS] (друга черга, перший пусковий комплекс), кв. [NUMBER] , загальною площею. 49,33 м2, а також зобов`язалось надати їй послуги з оформлення її права власності на зазначену квартиру за її рахунок. Відповідно до п.2.1 даного договору, зобов`язання сторін з передачі квартири та надання послуг з оформлення права власності відповідно до умов цього договору виникають з моменту зарахування пакету цінних паперів, визначених п.п.2.1.1 цього договору, на рахунок у цінних паперах [PERSON] у кількості 4933 шт. у строк, визначений відповідним договором. Згідно акту-рахунку №1958 від 04.12.2018 прийому-здачі депозитарних послуг за Договором про обслуговування рахунку у цінних паперах №892/18 від 04.12.2018, Азово-Чорноморська інвестиційна компанія у формі ТОВ виконала, а [PERSON] прийняла послуги Депозитарної установи. Як вбачається з Акту прийому-передачі квартири, від 02.08.2019 ПрАТ «Трест Житлобуд-1» передав [PERSON] , а остання прийняла у порядку погашення цільових звичайних облігацій емітента АТ «Трест Житлобуд-1» іменної форми випуску бездокументарної форми існування з міжнародним ідентифікаційним номером UA4000200984, у кількості 4933 шт. серії В8 загальною номінальною вартістю 379841,00 грн., однокімнатну квартиру [ADDRESS] (будівельна адреса: [ADDRESS] (друга черга, перший пусковий комплекс), загальною вартістю 384873,00 грн. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №191124218 від 02.12.2019, 26 листопада 2019 року за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав №49971442 від 02.12.2019. Також судом встановлено, що 27.08.2019 ТОВ «Фаст-лайн» видано [PERSON] технічний паспорт на вказану квартиру. За змістом ст.ст.331, 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно, у тому числі новостворене, виникає з дня проведення його державної реєстрації відповідно до закону. Отже, судом встановлено, що [PERSON] 02.12.2019 набула право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст.61 СК України). Вказаною нормою встановлено презумпцію належності майна, придбаного за час шлюбу, до спільної сумісної власності дружини та чоловіка незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована, і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17-ц. Правові підстави для визнання майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка закріплені у ст.57 СК України, у п.3 ч.1 якої визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Як вбачається з офіційного перекладу з англійської на українську мову трудового договору [PERSON] з компанією «Роял Карібеан Крузес ЛТД», що здійснює свою діяльність під назвою «Роял Карібеан Інтернешнл (Ер-Сі-Ай)», [PERSON] була запрошена на працевлаштування на борту судна «Liberty of the Seas» вказаної компанії у якості бального танцюриста, починаючи з 15 січня 2017 року до 17 вересня 2017 року зі встановленням розміру винагороди за її послуги в сумі 5900,00 доларів США. Згідно офіційного перекладу з англійської на українську мову довідки з місця роботи №947106 від 17.10.2016, виданої відділом кадрів компанії «Роял Карібеан Інтернешнл», [PERSON] запрошено на повторне працевлаштування у якості бального танцюриста на борт судна «Liberty of the Seas» з 08.01.2017 по попередню дату вибуття 17.09.2017. З офіційного перекладу з англійської на українську мову посвідчення мореплавця співдружності [PERSON] , виданого на ім`я [PERSON] , судом встановлено, що остання працювала на морському судні «Імператор морів» бальним танцівником з 13.05.2016 по 06.10.2016, та на морському судні «Свобода морів» бальним танцівником з 01.08.2017 по 08.12.2017. Як вбачається з виписок по картковому рахунку [PERSON] , остання систематично отримувала заробітну плату, працюючи у сфері міжнародних морських перевезень та туризму. Так, 20.09.2017 їй зараховано заробітну плату від «Роял Каріббеан» у розмірі 3390,24 доларів США, 06.09.2017 - оплату за виконане завдання у розмірі 3849,04 доларів США, 24.08.2017 зараховано заробітну плату від «Роял Каріббеан» у розмірі 2018,00 доларів США. З огляду на вищезазначені досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи розмір заробітку, який отримувала [PERSON] , працюючи тривалий час у сфері міжнародних морських перевезень та туризму, суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено, що придбання нею нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , було здійснене нею за кошти, що належали їй особисто, а саме заробітну плату, отриману за роботу на круїзних морських судах. Згідно ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідачем подано до суду заяву про визнання позовних вимог, ним не спростовуються викладені у позові обставини, встановлені судом під час розгляду справи. Суд переконався у наявності законних підстав для визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на спірний об`єкт нерухомого майна та вважає, що визнання [PERSON] вимоги її позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.141 ЦПК України. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.57, 60 СК України,

Outcome: approved