Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Адвокат Клименко К.О. , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з урахувнням уточнених позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованісті за договорами позики від 26.01.2016р. позику у сумі 10 000,00 доларів США, що дорівнює 274 339,00 грн. та штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості, яка залишилась за кожен день прострочення, який становить 26 693 184,70 грн. та втрати від інфляції на суму 96 091,53 грн.; від 08.02.2016р. позику у сумі 10 000,00 доларів США, що дорівнює 274 339,00 грн. та штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості, яка залишилась за кожен день прострочення, який становить 26 336 544,00 грн. та втрати від інфляції на суму 95 091,53 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 21.01.2016р. відповідач за договором позики попросив у [PERSON] грошові кошти у сумі 10 000,00 доларів США. Відповідно до умов договору термін дії договору як і строк надання позики становить 3 місяці, а саме з 26.01.2016р. до 26.05.2016р. 08.02.2016р. [PERSON] знову позичив грошові кошти у позивача у сумі 10 000,00 доларів США. Термін дії договору та строк надання позики теж становить 3 місяці, а саме з 08.02.2016р. по 08.06.2016р. Відповідачем не було вчинено жодних дій для повернення позик та виконання зобов`язань за вказаними договорами. Таким чином, відповідач не виконав умови договорів та не повернув позивачу грошові кошти у сумі 20 000,00 доларів США. Після отримання коштів, відповідач зник та перестав відповідати на телефонні дзвінки. На даний час, місце перебування відповідача невідоме. Таким чином, необхідно зазначити, що і в договорі позики від 26.01.2020р. і в договорі позики від 08.02.2016р. зазначено, що у випадку прострочення внеску, та/або прострочення повернення грошових коштів позичальник повинен виплатити позикодавцеві штраф у розмірі 10% від суми заборгованості, яка залишилася за кожен день прострочення. А тому просить позов задовольнити. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2019 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до розпорядження №396 від 27.10.2020р., цивільну справу №759/1741/19, 2/759/549/20 в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями передано судді Петренко Н.О. у зв`язку з відстороненням судді Величко Т.О. від здійснення правосуддя. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.11.2020р. вказаний позов прийнято до провадження. Представник позивач в судове засідання не з`явився про день, час та місце розглядати справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.Надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що дійсно на початку 2016р. між ним та позивачем було укладено два договори позики та отримані ним грошові кошти в сумі 20 000,00доларів США. Однак вважає, що в частині позовних вимог про стягнення пені позовні вимоги не підлягають задоволенню та застосувати спеціальний строк позовної давності, визначений ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимоги про стягнення штрафу за договором позики. Також зменшити розмір неустойки на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 26.01.2016р. [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 280 000,00 грн., що дорівнює 10 000,00 доларів США по курсу НБУ на момент передачі грошових коштів /а.с.11/. 26.01.2016р. між [PERSON] та [PERSON] було підписано договір позики/а.с.8/. Відповідно до п.2.1 договору строк надання позики позичальнику становить три місяці, з моменту реальної передачі всієї грошової суми, а саме з 26.01.2016р. до 26.05.2016р. Пунктом 3.7 договору позика повертається шляхом передачі готівки із рук позичальника в руки позикодавця, в національній валюті, але в сумі, що дорівнює 10 000 доларів США за курсом НБУ на момент повернення грошових коштів позикодавцю. Пунктом 4.2 передбачено, що у випадку прострочення внеску, та або прострочення повернення грошових коштів позичальник виплачує позикодавцеві штраф у розмірі 10% від суми заборгованості, яка залишається за кожен день прострочення. Також, 08.02.2016р. [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 280 000,00 грн., що дорівнює 10 000,00 доларів США по курсу НБУ на момент передачі грошових коштів /а.с.15/. 08.02.2016р. між [PERSON] та [PERSON] було підписано договір позики/а.с.12-14/. Відповідно до п.2.1 договору строк надання позики позичальнику становить три місяці, з моменту реальної передачі всієї грошової суми, а саме з 08.02.2016р. до 08.06.2016р. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 530 ЦК України визначено, що в разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідач узяті на себе зобов`язання щодо повернення позики не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника таких, що ґрунтуються на законі, невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частина 1 статті 546 ЦК України визначає види забезпечення виконання зобов`язань, а неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдаток. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). Договорами позик від 26.01.2016р. та 08.02.2016р. передбачено, що у разі прострочення повернення грошових коштів позичальник виплачує штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості, яка залишилася за кожен день прострочення. Позивач просить стягнути з відповідача 26 336 544,00 грн. штраф за договором позики від 26.01.2016р. та 26 336 544,00 грн. штраф за договором позики від 08.02.2016р. В той же час, відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення штрафу. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 3 частини першої статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Право звернення позивача до суду виникло 27.05.2016р. (тобто протягом наступного дня після закінчення строку надання позики, згідно договору від 26.01.2016р) та 09.06.2016р. (згідно договору від 08.02.2016р., тоді як позивач звернувся до суду з позовом 28.01.2019р. З огляду на вищенаведене, позивачем пропущений строк звернення до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача штрафу. Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме в частині розміру позики 20 000 доларів США, що еквівалентно548 678,00 грн. слід задовольнити позовні вимоги, а в частині стягнення штрафу суд відмовляє застосовуючи позовну давність. В частині стягнення інфляції суд відмовляє, оскільки договорами позики встановлено доларовий еквівалент. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню 9 605,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial