Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

[PERSON] (Позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом, під час розгляду справи надано уточнений позов в редакції від 21.09.2015 року, який і є предметом розгляду, в обґрунтування уточнених вимог зазначено, що 17 жовтня 2014 року померла його мати, [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, у вигляді будинку із господарчими будівлями, що знаходиться у місті Кривому Розі, по вулиці Бадьорості, будинок №30. Зазначене домоволодіння належало померлій на підставі рішення Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради №171 від 16.04. 2008 року «Про видачу заявникам свідоцтв про право власності на обєкти нерухомого майна та реєстрацію допоміжних споруд, що входять до їх складу», згідно якого дозволена видача свідоцтва про право власності на зазначений обєкт. Рішенням Державної технічної комісії на підставі акту було прийнято будинок до експлуатації. Однак, за життя померла не встигла отримати свідоцтво про право власності. Позивач вступив у фактичне володіння та управління будинком, користується ним, проте, не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у звязку з відсутності документу, який посвідчує право власності. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на зазначену вище нерухомість, нотаріусом Першої Криворізької нотаріальної контори [PERSON] Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.08.2015 року. Позивач вважає себе єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, тому вимушений звертатися до суду із вказаним позовом, оскільки отримати спадщину в органах нотаріату не представляється можливим. У судовому засіданні представник Позивача [PERSON] наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог. Під час розгляду справи представник відповідача [PERSON] Центрально-Міської районної у місті ради [PERSON] уточнені позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 17 жовтня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №1163 від 20.10.2014 року (а.с.5). За життя померла заповіт не складала. Після її смерті, позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину на підставі ст.ст. 1262, 1269 ЦК України, оскільки у встановлений шестимісячний строк звернувся до Першої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. За життя [PERSON] на праві власності належало домоволодіння №30, по вулиці Бадьорості, у місті Кривому Розі, на підставі рішення Виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради №171 від 16.04. 2008 року «Про видачу заявникам свідоцтв про право власності на обєкти нерухомого майна та реєстрацію допоміжних споруд, що входять до їх складу» було вирішено видати свідоцтво про право власності на зазначений обєкт нерухомого майна. Рішенням Державної технічної комісії на підставі акту було прийнято будинок до експлуатації (а.с.7). Однак, [PERSON] за життя не встигла отримати свідоцтво про право власності та зареєструвати його. На сьогоднішній день, видача свідоцтва про право власності неможлива, що підтверджується відомостями з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а також є не допустимим в силу закону, так як свідоцтво не може бути видане на імя померлої людини, а тим паче на її імя зареєстроване. Відповідно до ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність зареєстрованого правовстановлюючого документа на нерухоме майно та розяснено, необхідність звернутись до суду для визнання права власності у порядку спадкування безпосередньо за ним, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2667/02-31 від 05.08.2015 року (а.с.12-13). Відмова нотаріуса обґрунтована пунктом 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 296/5 від 22.02.2012 року, відповідно до якого видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (п. 4.12). Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до приписів ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Таким чином, суд приходить до висновку, що без визнання безпосередньо за позивачем права власності на домоволодіння №30, по вулиці Бадьорості, у місті Кривому Розі, він, як спадкоємець померлої, позбавляється права отримати після її смерті спадщину, що суттєво порушує його права та законні інтереси. На підставі викладеного,

Outcome: approved