Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

[PERSON] (надалі також позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі також відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Неделя» (скорочена назва ТОВ «Редакція газети «Неделя», а надалі також відповідач-2), Комунальної організації Глухівської міської ради «Редакція газети «Народна трибуна» (надалі також відповідач-3), третя особа: Комунальне підприємство «Глухівський тепловий район» (надалі також третя особа) про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди та спростування недостовірної інформації. Позивач обґрунтовував позов тим, що 18.06.2015 р. у газеті відповідача-2 «Неделя» була опублікована стаття під заголовком «Детям нужно помогать, а не пиариться на них». Така сама стаття була опублікована у газеті відповідача-3 «Народна трибуна». Дана стаття була опублікована за авторством відповідача-1 [PERSON] Позивач, вважаючи, що ця стаття містила негативну та неправдиву інформацію відносно нього, яка характеризувала його як злочинця та особу без високих моральний і ділових цінностей, просив (мовою оригіналу) визнати недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право позивача на недоторканість ділової інформації, ганьбить честь та гідність позивача інформацію надану відповідачем-1 та опубліковану в газетних статтях під заголовком «Детям нужно помогать, а не пиариться на них», які були опублікували 18.06.2015 р. відповідач-2 та 20.06.2015 р. відповідач-3. Крім того, позивач просив зобовязати відповідача-2 не пізніше 7 днів від дня набрання рішенням суду у даній справі законної сили, спростувати інформацію опубліковану у газеті «Неделя» від 18.06.2015 р. під заголовком - «Детям нужно помогать, а не пиариться на них», шляхом публікації оголошення в найближчому номері газети, який буде виходити, з таким самим текстом та на такій самій площі, яку займала стаття «Детям нужно помогать, а не пиариться на них» - (далі мовою оригіналу) «Опровержение: Уважаемые читатели газеты «Неделя»! 18 июня 2015 года, в нашей газете была опубликована статья - «Детям нужно помогать, а не пиариться на них», информация изложенная в данной статье была предоставлена [PERSON] Главой депутатской группы «[PERSON] народа» в Глуховском городском совете, изложенное в статье относительно [PERSON] не соответствует действительности, факты указанные в статье ничем не подтверждены, редакция газеты «Неделя» приносит свои извинения депутату Глуховского районного совета, предпринимателю, Президенту спортивного клуба «Ринг+Татами» - [PERSON]. Аналогічного змісту вимоги були заявлені позивачем й до Комунальної організації Глухівської міської ради «Редакція газети «Народна трибуна». Також позивач просив стягнути з відповідача-1, моральну шкоду в сумі 25000 грн., яку обґрунтовував тим, що у звязку з неправомірним поширенням відповідачем-1 широкому колу осіб недостовірної негативної інформації відносно нього, він знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу, у результаті чого знизилась працездатність та погіршився сон. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, посилаючись на обставини, що у ньому викладені. Відповідач-1 [PERSON] проти позову заперечував, зазначаючи, що інформація, яку він виклав у статті, була викладена на основі документів, отриманих на його депутатські запити, а ряд висловлювань містив його оціночні судження щодо актуальних подій. Представник відповідача-2 [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні через необґрунтованість. Представник відповідача-3 [PERSON] проти позову також заперечував, зазначаючи, що автором статті були висловлені оціночні судження щодо певних подій і крім того, відповідно до законодавства редакція не несе відповідальності за публікації відомостей, які не відповідають дійсності, якщо відповідні відомості одержані від засновника, а відповідач-1, як раз і є представником співзасновника газети «Народна трибуна». Представник третьої особи [PERSON], у судовому засіданні також позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні через необґрунтованість. Заслухавши сторін і їх представників, представника третьої особи та розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Сторонами не заперечується та підтверджується оглянутими у судовому засіданні копіями 2-ї сторінки газети «Народна трибуна» випуск № 44 від 20.06.2015 р. та роздруківкою веб-сторінки газети «Неделя», що 20.06.2015 р. у газеті «Народна трибуна» та 18.06.2015 р. у газеті «Неделя» була опублікована стаття під заголовком «Детям нужно помогать, а не пиариться на них» за підписом автора [PERSON], голови депутатської фракції «[PERSON] народу» у міській раді (а.с.10-11). Дана стаття містила наступний текст (мовою і словами оригіналу автора): «Мэр [PERSON] принял решение вместе с депутатами от «[PERSON] народа» и организацией афганцев совместно оплатить долг спортивного клуба «Ринг+Татами». \~ Шестнадцать тысяч гривен долга перед тепловым районом, которые номинально стали причиной конфликта между спортивным клубом «Ринг+Татами» и организацией «Град», уплачены. Долг за коммунальные услуги перед КП «Глуховский тепловой район» был «взрощен» предпринимателем [PERSON] и экс-руководителем афганской организации [PERSON]. Эту сумму собрали нардеп [PERSON], депутат облсовета [PERSON], мэр [PERSON] Бурлака, депутаты горсовета, входящие в группу «[PERSON] народа», и афганцы, чтобы помочь детям. Полгода уже длится конфликт между клубом «Ринг+Татами» и организацией «Град», у которой они арендовали помещение в доме по ул. Киево-Московской, 36. После нескольких встреч в горсовете председатель этого клуба [PERSON] в присутствии прессы обещал подписать новый договор аренды, но вместо этого, похоже, искал пути разжигания конфликта, ведь для него, думается, это своеобразный вариант пиара: показать, как злые нехорошие афганцы во главе с городской властью издеваются над детьми, лишая их возможности заниматься спортом. Понимая, что [PERSON] даже не собирается решать вопрос по возврату детей в спортивный зал, мы в конце-концов решили оплатить этот долг сами, чтобы юные спортсмены могли приступить к тренировкам. Они должны заниматься спортом, а не страдать из-за политических амбиций [PERSON]. Кстати, [PERSON] и его супруга (оба депутаты рай- и горсовета от БЮТ) одни из самых крупных предпринимателей города и района. Они владеют коммерческими объектами с миллионным оборотом (центральный гастроном, хлебзавод в с.Баничи, загородная база отдыха и так далее). То есть предпринимателю с такими финансовыми возможностями долг в 16 тысяч гривен был не катастрофичен. Напомним, трения [PERSON] с «Градом», городской властью и коммунальными службами начались после того, как в «Граде» поменялось руководство и новым главой [PERSON] была инициирована финансовая ревизия. Результаты проверки выявили непрозрачные финансовые схемы между бывшим руководителем «Града» [PERSON] и частным предпринимателем [PERSON], арендовавшим у него помещение под спортивный клуб. Зимой КП «Глуховский тепловой район» насчитал 16 тысяч долга за отопление, но [PERSON] его признавать и оплачивать отказался. Складывалось впечатление, что на протяжении полугода он пытался всеми методами отобрать помещение у афганцев, цинично используя в своих коммерческих интересах и политических интригах общественность и родителей детей. Городской совет в этот период неоднократно предлагал клубу выделить помещение спортзала в школе №2, но [PERSON] все конструктивные предложения проигнорировал, говорит депутат горсовета от «[PERSON] народа» [PERSON]. Теперь, когда долга нет, нет и препятствий к доступу в спортзал. Осталось только подписать с нами договор субаренды помещения, в котором каждая сторона должна четко прописать свои финансовые обязательства. Надеемся, что [PERSON] перестанет спекулировать на этой теме, подчеркивает [PERSON], руководитель афганской организации». Сторони у судовому засіданні не заперечували тієї обставини, що позивач у справі [PERSON] є депутатом Глухівської районної ради, а відповідач-1 [PERSON] депутатом Глухівської районної ради. Відповідач-1 стверджував, що стаття у газетах була опублікована ним на підставі отриманих ним на депутатські запити матеріалів, які він додав до своїх заперечень (а.с.90-98). Відповідно до частини 4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У відповідності до частини 1 статті 277 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Позивач покликається у своєму позові на те, що опублікованою у газетах «Неделя» та «Народна трибуна» статтею [PERSON], було порушені його особисті немайнові права на повагу до гідності та честі і недоторканність ділової репутації. Водночас, у відповідності до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Стаття 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує свободу вираження поглядів, як один з основоположних принципів демократичного суспільства. Розкриваючи зміст цього права, Європейський суд з прав людини у п. 49 свого рішення від 07.12.1976 р. по справі «Гендісайд проти Сполученого Королівства» (Handyside v. the United Kingdom), заява № 5493/72, зазначив наступне: «…Свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2, свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе…». З наведеного вище рішення, висновки по якому суд зобовязаний застосувати як джерело права, випливає, що навіть у тому разі, коли поширювач інформації не зміг довести її достовірності, до нього не може автоматично застосовуватися обовязок спростувати цю інформацію, оскільки, застосування санкції в таких випадках має бути необхідним в демократичному суспільстві. За таких обставин суд зазначає, що спочатку він перевірить у цій справі твердження позивача про те, що інформація у газетних статтях була недостовірною та такою, що порушує перелічені позивачем особисті немайнові права, а потім зробить висновок щодо справедливого балансу між правом позивача на повагу до його честі, гідності, репутації та правом відповідача-1 на свободу висловлювання думок. Суд відзначає, що недостовірна інформація обовязково має стосуватися виключно фактів, яких насправді не було, або ж коли мається поєднання декілька повністю достовірних фактів, але їх поєднання є некоректним і буде викривляти реальну картину. Оціночні судження щодо цих фактів, тобто вираження оцінки факту з погляду субєкта, не можуть спростовуватись, оскільки вони не є відомостями, а тому не можуть бути оціненим з точки зору достовірності. Статтею 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо субєктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обовязок відшкодувати завдану моральну шкоду. При цьому, суд звертає увагу на те, що межі критики відносно публічних осіб, яким є в даному випадку позивач, є значно ширшими порівняно з приватними особами. Зокрема у п. 67 свого рішення від 29.05.2005 р. по справі «Українська прес-група проти України» (Ukrainian Media Group v. Ukraine), заява № 72713/01, Європейський суд з прав людини зазначив, що обираючи свою професію, публічні особи залишили себе відкритими для суворої критики і пильного нагляду; це той тягар, який політики мають прийняти в демократичному суспільстві. Аналізуючи зміст тексту статті відповідача-1, яка була опублікована у газетах «Неделя» і «Народна трибуна», суд дійшов до висновку, що ця стаття загалом стосувалась конфлікту між клубом «Ринг+Татамі» та організацією «Град», з приводу користування приміщенням у по вул. Києво-Московській у м. Глухові та наявного боргу за теплопостачання. Представник позивача, у судовому засіданні, не заперечував того, що дійсно між ГО «Град» та Ринг+Татамі, керівником якого є позивач [PERSON], існують спірні відносини щодо користування приміщенням по вул. Києво-Московській, 36, у м. Глухові. Про існування цього конфлікту, свідчить і надана представником позивача ухвала суду про зобовязання внесення відомостей до реєстру розслідувань (а.с.83). Далі, суд зазначає, що у цій статті, відповідач-1 не вдавався до образливих, брутальних або нестриманих висловлювань, хоча у ній дійсно містилися деякі емоційні вислови, які наближалися до перебільшення або провокації, - такі як, наприклад, «цинично используя в своих коммерческих интересах и политических интригах общественность и родителей детей». Проте, наявність у цих реченнях словосполучень «складывалось впечатление…», свідчить про власне враження автора щодо певних подій, а отже є оціночними судженнями. В цілому ж суд констатує, що стаття відповідача-1 не виходила за межі прийнятної критики, особливо тоді, коли ці межі були значно ширшими, порівняно з приватними особами. Відтак, суд не може прийняти доводи позивача, про те що, викладена [PERSON] у газетній статті інформація, порушувала його особисті немайнові права на честь, гідність і ділову репутацію, оскільки судячи з наведеного вище, основною метою відповідача-1 було висвітлення ним у засобах масової інформації певної проблеми щодо користування приміщенням по вул. Києва-Московській, 36, що на його думку становило суспільний інтерес, і це висвітлення було зроблене на основі даних отриманих ним від інших осіб та містило оціночні судження, без виходу за межі прийнятної критики. З цих підстав суд не вбачає порушень у діях відповідача-1, а тому відмовляє у задоволенні вимог щодо визнання інформації недостовірною та її спростування. Також суд зазначає, що оскільки факт порушення особистих немайнових прав позивача судом не встановлений, то й підстав для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди немає. На додаток, суд повторює, що висловлення субєктивної думки автора статті (відповідача-1) не відбувалось у брутальній, принизливій або непристойній формі і позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили, що від опублікування цієї статті він зазнав моральної шкоди на суму 25000 грн. З цих підстав, суд відмовляє у задоволенні вимог про моральну шкоду. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 15, 16, 277 ЦК України, ст. 30 Закону України «Про інформацію»,

Outcome: dismissed