Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

[PERSON] пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , яким просив суд змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі 1500 гривень на 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття; припинити право відповідача на аліменти до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку в розмірі 1000 гривень щомісяця. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2015 року, який розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2017 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2017 року з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти в розмірі 1 500,00 гривень на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 23 червня 2017 року і до досягнення повноліття, стягнуто з позивача на утримання колишньої дружини аліменти в розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 23 червня 2017 року і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позивач зазначає, що під час ухвалення рішення від 09 жовтня 2017 року, суд керувався доводами [PERSON] про те, що він працював без офіційного оформлення і мав достатній заробіток. На час розгляду справи про стягнення аліментів у позивача дійсно був значний неофіційний дохід (близько 10 000 гривень на місяць), що був пов`язаний зі здійсненням ним ремонтних робіт у приватних квартирах та будинках. Ця обставина встановлена рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2017 року. У зв`язку з погіршенням ринкової кон`юнктури та зменшення попиту на замовлення ремонтних робіт у місті, де мешкає позивач, він був змушений змінити місце роботи та офіційно влаштувався підсобним працівником на повний робочий день. На теперішній час, позивач є офіційно працевлаштованим, його заробітна плата становить 3 730,00 гривень на місяць, отже, його майновий стан істотно погіршився. Після сплати аліментів на утримання дитини та дружини, сукупний дохід позивача становить 1 230 гривень, що є меншим, ніж прожитковий мінімум для працездатної особи. При цьому, утримувати свою дитину позивач не відмовляється, згідно наданих квитанцій та в міру своїх фінансових можливостей добровільно сплачує аліменти шляхом поштового переказу. Крім того, у позивача є непрацездатна матір, якій він також допомагає, нерухомого майна,що належить позивачу на праві власності, останній немає. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 лютого 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. 26 липня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що інформація в наданих позивачем документах про працевлаштування позивача та розмір його заробітку не відповідає дійсності, тому що він працює неофіційно і зарплатню отримує «в конвертах» в значно більшому розмірі, ніж 3730 грн. щомісяця. Щодо допомоги позивача непрацездатній матері, то ним не надано доказів на підтвердження надання ним такої матеріальної допомоги. Сам позивач з 2018 року мешкає в будинку, який був побудований сторонами в період шлюбу і який знаходиться у с. Гусина Поляна Зміївського району Харківської області. Крім того, зараз [PERSON] має цивільну дружину, яка мешкає у м. Харків, де він також більшу частину часу перебуває. Про те, що матір позивача не потребує допомоги, тому що матеріально забезпечена, свідчить також Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 243/04/2019року, згідно якого у [PERSON] на праві власності і знаходиться земельна ділянка площею 4.1882 га для веденню товарного сільгоспвиробництва на території Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, за яку вона отримує орендну плату від орендаря «Селянське фермерське господарство «РЕВІК». Крім того, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0, 147 га для будівництва житлового будинку в [ADDRESS] . За вказаних обставин відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено згідно Розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області Мазур О.О. №01-02/92 від 16 жовтня 2019 року у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 19 вересня 2019 року заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON] у відставку та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2019 року №05-05/119 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON].», зазначена справа була передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2019 року справу прийнято в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. 21 серпня 2020 року до суду надійшли заперечення представника відповідача на відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому представником зазначено, що відповідно до довідки про розмір заробітної плати позивача від 12 серпня 2020 року, позивач отримує мінімальну заробітну плату у розмірі 4 750,00 гривень, а з урахуванням податків та аліментів, до плати він отримує 1911,87 гривень. Таким чином, позивач отримує заробітну плату з урахуванням відрахувань по сплаті аліментів, меншу ніж передбачена Законом, що дає підстави вважати, що майновий стан позивача значно погіршився з моменту ухвалення рішення Харківським районним судом Харківської області від 09 жовтня 2017 року про стягнення аліментів. Щодо доводів відповідача з приводу наявності у матері позивача на праві власності земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, зазначила, що дійсно між [PERSON] та СФГ «РеВІК» укладено договір оренди земельної ділянки, [PERSON] отримує орендну плату в натуральній формі, адже проживає в селі та вирощує курей. Крім того, розмір пенсії [PERSON] становить 2100 грн., що є мінімальним розміром пенсії. Таким, чином доводи відповідача, що начебто матір позивача яка є особою похилого віку може утримувати себе сама без допомоги позивача, адже отримує дохід, є необґрунтованими. З урахуванням стану здоров`я позивача, його доходів та витрат, витрат на утриманні матері похилого віку зменшення судом розміру аліментів є правомірним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2015 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 139. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2017 року шлюб зареєстрований між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з 23 червня 2017 року і до досягнення повноліття сином [PERSON] , [INFO] . Крім того, з позивача стягнуто аліменти на утримання дружини в розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з 23 червня 2017 року і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», станом на 2020 рік установлено прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 липня 2020 року 1859 гривень. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] офіційно працевлаштований підсобним робітником ФОП [PERSON] за трудовим договором від 05 жовтня 2018 року. Згідно довідки про доходи за № 1 від 12 серпня 2020 року посадовий оклад [PERSON] становить 4750, 00 гривень щомісячно, за вирахуванням податків та аліментів, відповідач щомісячно отримує 1911,87 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить стягувачу. У силу положень ст.183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183, 184 СК України. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що після ухвалення рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2017 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з 23 червня 2017 року і до досягнення повноліття сином [PERSON] , [INFO] , а також аліменти на утримання дружини в розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з 23 червня 2017 року і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трирічного віку, істотно погіршився майновий стан позивача, оскільки як зазначалося вище згідно довідки про доходи за № 1 від 12 серпня 2020 року посадовий оклад [PERSON] становить 4750, 00 гривень щомісячно, за вирахуванням податків та аліментів, відповідач щомісячно отримує 1911,87 гривень, що є нижчим від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 2020 рік. Оскільки утримання дитини є обов`язком обох батьків, враховуючи встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також обставини, на які посилається позивач, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зміни способу та розміру стягнення аліментів, на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають задоволенню, а тому необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного вікущомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Визначений розмір аліментів є достатнім та відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. Що стосується припинення права відповідача на аліменти до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку в розмірі 1000 гривень щомісяця, суд приходить до висновку, що в цій частині позов задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Згідно ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Підстави для припинення одного із подружжя, права на утримання, визначені ст.ст. 82, 83,85,87, 89 СК України. Приймаючи до уваги,що на час розгляду справи малолітній [PERSON] , [INFO] , досяг трирічного віку, право відповідача на отримання від позивача матеріальної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку припинилося автоматично, а тому не потребує рішення суду про припинення такого права. На підставі викладеного і

Outcome: partial