Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати відповідача батьком дитини - [PERSON] , яка народилась [INFO] , зобов`язавши Відділ державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини - [PERSON] , яка народилась [INFO] у м. Івано-Франківську - за № 1659 від 09 вересня 2004 року, де у відомостях про батьківство вказати батьком дитини відповідно до 1 ст. 128 СК України [PERSON] , [INFO] ; визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дитини - [PERSON] , який народився [INFO] , зобов`язавши Відділ державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини - [PERSON] , який народився [INFO] у м. Івано-Франківську за № 270 від 14 лютого 2006 року, де у відомостях про батьківство вказати батьком дитини відповідно до 1 ст. 128 СК України [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідно до ухвали суду від 28 жовтня 2020 року, за заявою позивачки, позов в частині вимог щодо визнання відповідача батьком дітей: [PERSON] , яка народилась [INFO] та [PERSON] , який народився [INFO] залишено без розгляду. В обґрунтування позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей позивачка вказала, що відповідач не проживає з дітьми та матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, з огляду на що вважає обґрунтованим стягувати з [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги позову, просили задовольнити позов щодо стягнення аліментів з відповідача. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо позову вказавши, що ним постійно надавалася матеріальна допомога на утримання дітей. Просив врахувати його вік, незадовільний стан здоров`я, надані ним підтвердження проведених ним витрат на утримання дітей. Також [PERSON] вказав на доцільність перерахування з нього на банківській карточки дітей аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 03 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Також, відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] , виданим повторно 03 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до Свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 14.04.2011 року вбачається, що [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] (а.с. 13). З довідки об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моноліт-ІФ», що видана 20.07.2018 року вбачається, що [PERSON] про живає за адресою: [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON] та сином [PERSON] (а.с. 28). Також, як слідує із долученої відповідачем копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 27.05.1979 року, 27.05.1979 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 613 (а.с. 41). Згідно висновку експерта № 14/214 від 29.04.2020 року Львівського державному науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України вбачається, що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99, 999999999%, а також, що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99, 999999999% (а.с. 139-148). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, обидва батьки мають рівні обов`язки щодо утримання неповнолітніх дітей. Таким чином, відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що добровільно надавав кошти на утримання дітей, на підтвердження наведеного надав чеки та виписки, зроблені ним про оплату на придбання одягу, продуктів харчування та інших витрат на дітей. Однак, як зазначив Верховний Суду у своїй постанові від 22 лютого 2019 року по справі № 761/23085/16-ц заявлення позовних вимог про стягнення аліментів свідчить про існування між сторонами спору щодо утримання їх дитини. А тому посилання відповідача як на підставу своїх заперечень на те, що він добровільно бере участь в утриманні дитини, є безпідставними. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, який підлягає до стягнення, суд перш за все виходить із інтересів дітей та можливостей платника аліментів. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Оскільки аліменти - це кошти, спрямовані саме на утримання дитини, розмір яких повинен бути достатнім для цього та покликаний захистити інтереси дитини у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, то дитина буде захищеною якщо буде отримувати належне утримання від батька у розмірі не меншому, ніж гарантовано нормами національного законодавства. А тому, суд вважає за можливе стягувати аліменти на утримання дітей в тому розмірі, що просить позивач. З огляду на викладене, зважаючи на досліджені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення з відповідача аліментів в користь позивача, на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24 липня 2018 року, до досягнення дітьми повноліття. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 840,80 гривень судового збору. Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 141, 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved