Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулась у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.03.2004 року між сторонами зареєстровано шлюб, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу неможливо. Також зазначає, що дитина перебуває на утриманні позивача, а з відповідачем не досягнуто згоди щодо виплати аліментів, у зв'язку із зазначеним, просила розірвати вказаний шлюб та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 3000,00 гривень щомісячно. Позивач подала заяву про можливість розгляду справи без її участі, позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання з`явився, подав заяву про можливість розгляду справи без його участі якою позов визнав повністю, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечував. Вивчивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який 05.03.2004 року зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 169 (а. с. 7). Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають дитину - [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження (а. с. 8). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Разом з тим, обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або ж отримує дохід в натуральній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 02.03.2015 року аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. Суд бере до уваги, що відповідач своєю письмовою заявою позовні вимоги визнав повністю. Згідно ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначене, суд приймає визнання відповідачем позову. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати розподілити між сторонами у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved