Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

[PERSON] мотивувала позов тим, що на підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 11.09.2003 року та договору дарування від 01.12.2006 року вона є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] Відповідач [PERSON] - колишній чоловік позивача, зареєстрований в належній їй квартирі, однак, з 22.10.2012 року в квартирі не проживає, добровільно знятись з реєстрації за цією адресою не бажає, що створює позивачу перешкоди в користуванні, розпорядженні та володінні належним їй нерухомим майном. Позивач просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Люлик Р.І. позов підтримав, просив вимоги позивача задоволити. Суду пояснив, що на підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 11.09.2003 року та договору дарування від 01.12.2006 року позивач є одноосібною власницею квартири за адресою: [ADDRESS] . У шлюбі з [PERSON] . [PERSON] знаходилась з 21.08.2007 року. Рішенням суду від 21.12.2011 року їх шлюб був розірваний. Відповідач [PERSON] зареєстрований в належній [PERSON] квартирі, однак не є членом її сім`ї, з 22.10.2012 року у квартирі не проживає, речей його у квартирі немає, комунальні послуги не оплачує, витрат по утриманню житла не несе. Добровільно знятись з реєстрації відповідач також не бажає. Вона ніколи не чинила відповідачу перешкод в користуванні житлом. Де він проживає, чим займається - не знає. Договір щодо права користування житлом між [PERSON] та [PERSON] не укладався. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений за адресою реєстрації проживання, відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. Суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Свідок [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , суду пояснила, що позивач - її племінниця і сусідка. [PERSON] - колишній чоловік [PERSON] . В період шлюбу позивач зареєструвала відповідача в належній їй квартирі, однак шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач залишив житло, забрав свої речі. З 2012 року в квартирі не з`являється і витрат на утримання житла не несе. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з [PERSON] вони перебувають у фактичних шлюбних стосунках. З весни 2012 року він проживає у належній позивачу квартирі [ADDRESS] . Із [PERSON] він не знайомий. Речей відповідача у квартирі немає, він ніколи не приходив, претензій щодо житла не пред`являв. Житлово-комунальні послуги оплачують вони з позивачем. Договір щодо права користування житлом між власником житла - позивачем та відповідачем не укладався. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 11.09.2003 року (а.с. 17) та договору дарування від 01.12.2006 року (а.с. 13-16) [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.08.2007 року, після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінене на « [PERSON] » (а.с. 18). З повідомлення Департаменту адміністративних послуг від 07.08.2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). Рішенням суду від 21.12.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с. 19). З акту, складеного сусідами позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 20) та засвідченого головою квартального комітету «Центральний» Гиренко Е.П. 23.07.2020 року вбачається, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 22.10.2012 року за адресою реєстрації не проживає. Відповідач є бувшим членом сім`ї власника квартири - [PERSON] , речей його в квартирі немає, витрат по утриманню житла він не несе, договір щодо права користування житлом між [PERSON] та [PERSON] не укладався. Дані обставини також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач є бувшим членом сім`ї позивача, без поважних причин більше року не проживає в квартирі, витрат по утриманню квартири не несе, договір щодо права користування житлом не укладався, суд вважає необхідним на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житлом за місцем реєстрації. Згідно статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого згідно квитанції від 30.07.2020 року судового збору в сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача (а.с. 7). На підставі викладеного,

Outcome: approved