Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом у якому просить скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га в [ADDRESS] від 27.06.2007 та визнати за нею право власності на ділянку площею 0,27 га. Вимоги мотивує тим, що у 2005 році за договором дарування отримала спірну земельну ділянку, однак при укладенні договору та виготовленні державного акту не було враховано 0,02 га землі, на якій розташовано житловий будинок та не відображено його на плані. Позивач у письмовому клопотанні свої вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі. Відповідач позов визнав. Звернувся з аналогічним клопотанням. Представник Держземагенства надав письмові заперечення, у яких вказує що управління не заперечує права позивача на земельну ділянку, а тому не може бути відповідачем по справі. Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. 02.06.2005 за договором дарування відповідач подарував [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства ( а.с. 5). Позивач 27.06.2007 отримала державний акт Серії ЯА №428246 (а.с. 8). Позивач не довела належним чином, що їй було подаровано у тому числі 0,02 га. Наведене підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування та державним актом відповідача, відмітками на ньому. Проте, суд вважає слушними доводи [PERSON], що межі її ділянки за державним актом не відповідають змісту договору, оскільки не включено частину ділянки на якій знаходиться будинок. З державного акту відповідача вбачається, що раніше й нього у власності були земельні ділянки загальною площею 0,55 га (а.с. 9). Житловий будинок знаходився на земельній ділянці площею 0,27 га, однак позивачу було видано державний акт на частину цієї ділянки без будівель. Наведене, на думку суду суттєво порушує право позивача вільно розпоряджатися придбаним нерухомим майном, оскільки житловий будинок №66 фактично перебуває на земельній ділянці, що не належить власнику будинку. Згідно із п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею та договорів оренди землі, будь-які виправлення у державних актах не допускаються. Враховуючи, що державний акт позивача не відповідає договору дарування, на підставі якого був виготовлений, суд вважає за можливе визнати його недійсним. Після визнання недійсним державного акту позивач буде позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на підставі самого лише договору з огляду на те, що його було укладено до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон). Згідно з положеннями п.5 ч.1 ст. 19 Закону, державна реєстрація може бути здійснена на підставі рішення суду. Отже позивач не може захистити своє порушене право іншим способом, ніж шляхом визнання права власності на земельну ділянку в судовому порядку. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Воно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд дійшов висновку про можливість визнання права власності за позивачем на спірну земельну ділянку площею 0,25 га.

Outcome: partial