Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON], інтереси якого представляє адвокат [PERSON], звернувся до суду із позовом в якому просить суд скасувати обтяження у вигляді арешту будинку, що належить померлому [PERSON], що знаходиться [ADDRESS] накладений постановою №224 відділом ДВС Виноградівського районного управління юстиції від 17.06.2004 року. Позивач у підготовче судове засідання не з'явився, однак до суду його представником по довіреності подано письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги просять задовольнити. Представник відповідача подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд без участі представника. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, з врахуванням того, що відповідач не заперечує щодо позову, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ч.4 ст.207 ЦПК України визнання відповідачем позову прийнято судом. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер дідусь позивача [PERSON], дана обставина стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року. Після його смерті залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку [ADDRESS]. Як вбачається із Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 04.03.2002 року, виданого на підставі розпорядження голови Виноградівської РДА №119 від 04.03.2002 року, жилий будинок в [ADDRESS] належить [PERSON] на праві особистої власності. За життя [PERSON] було складено заповіт від 30.06.2006 року, яким все своє майно останній заповів [PERSON], [INFO] У березні 2018 року на підставі довіреності за реєстровим номером №3693 від 09.11.2017 року представник позивача адвокат [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що на спадкове майно накладено арешт. У процесі оформлення спадщини з'ясувалося, що житловий будинок, що ввійшов до складу спадщини, внесено як об'єкт обтяження до реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №16573255 від 09.03.2018 року Постановою №224 від 17.06.2004 року державного виконавця ВДВС Виноградівського РУЮ накладено арешт на будинок [ADDRESS]. Листом начальника Виноградівського РВ ДВС №1415/В338 від 27.03.2018 року [PERSON] повідомлено, що виконавчі провадження за 2004 рік знищено, підстав для зняття арешту з нерухомого майна та вилучення обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 1419003, передбачених чинним законодавством України не має, у зв'язку з чим рекомендовано звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна. Проаналізувавши встановлені обставини та зміст оскаржуваної постанови, довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, суд дійшов висновку, що можливість зняття арешту на нерухоме майно померлого [PERSON] виключена, оскільки Виноградівсткий РВ ДВС не має матеріалів виконавчого провадження відповідно до якого було накладено арешт, а тому і не може вчинити певні дії для звільнення спадкового майна з під арешту. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Фактичні обставини вказують на те, що до складу спадщини, що відкрилася на день смерті [PERSON], ввійшло нерухоме майно, що належало йому на день смерті, в тому числі житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] та у зв'язку із накладенням арешту на майно померлого не має змоги оформити свої спадкові права. Тобто, на даний момент, майно що знаходиться під арештом фактично перебуває у його користуванні та володінні. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» «обтяження» - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Таким чином, оскаржувана Постанова державного виконавця та внесене до реєстру обтяження нерухомого майна порушують право позивача на оформлення своїх спадкових прав. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Обрані позивачем способи захисту відповідають визначеним ст.ст.16, 21 ЦК України способам захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжитті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно приписів ст.60 цього Закону у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved