Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог вказує, що є власником квартири [ADDRESS]. З [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірваний. З 02.01.2015 року відповідач по даний час в квартирі не проживає без поважних причин та не з»являється. Реєстрація відповідача в її квартирі перешкоджає отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] В суді позивач позов підтримала, просить задовольнити. Відповідачі повторно в судове засідання не з»явився, причини неявки не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно належним чином відповідно п.3 ст. 76 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, свідка, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] . є власником квартири [ADDRESS] що підтверджується договором дарування квартири від 27 серпня 2004 року. Згідно довідки з місця проживання та склад сім»ї, виданої ЖЕО ТСЖББ № 890 від 15.09.2016 року разом з [PERSON] зареєстровані члени її сім»ї [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] - чоловік, [PERSON], [INFO] - син. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, що підтверджується рішенням Кам»янець-Подільськогоь міськрайонного суду від 3 жовтня 2014 року. З акту від 15.09.2016 року, складеного комісією в складі працівників ЖЕО ТСЖББ, [PERSON] в кватирі [ADDRESS] зареєстрований , але не проживає з 2014 року . В суді свідки [PERSON] , [PERSON], [PERSON] показали, що [PERSON] протягом останніх 2 років в квартирі позивача не проживає, Будь-яких перешкод [PERSON] своєму чоловікові в проживання в спірній квартирі не створювала, відповідача не виганяла, замки у вхідних дверях не міняла. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення абоо бмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За нормою статті 156 Житлового кодексу України надано право членам сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, право користуватися цим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їхньому вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ' ї. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в в гарантії збереження житла членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнанняцих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним ст. 405 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі не проживають в будинку позивача більше одного року без поважних причин, судом не здобуто доказів, що особисті речі відповідачів зберігаються у зазначеному будинку, що могло би свідчити про намір відповідачів проживати в спірному будинку, відповідачі витрати по утриманню будинку не несуть, факту вчинення позивачем перешкод у користуванні будинком та наявності будь-яких поважних причин, які б перешкоджали відповідачам користуватись будинком судом не встановлено. Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, відповідач [PERSON] більше одного року не проживає за місцем реєстрації без поважних причин, а тому втратив право користування житлом в квартирі [ADDRESS]. У відповідності до ст.. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved