Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

[PERSON] та її представник адвокат Бірюков І.Ю. звернулись до Станично-Луганського районного суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про визнання договору дарування удаваним та поділ майна подружжя. В обґрунтування заявлених вимог позивачка ті її представник посилаються на те, що Позивач та Відповідач перебувають у шлюбі з 11 вересня 2007 року. Питання про розірвання шлюбу подружжя буде вирішувати через органи державної реєстрації актів цивільного стану. На цей час подружжя проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач зареєстрована за вказаною адресою з 30 квітня 2011 року. Житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , Відповідач прийняв в дар від [PERSON] згідно договору дарування від 21 червня 2012 року, зареєстрований в реєстрі № 629, засвідчений приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Грінчишиною Л.А. Вартість будинку складає 119 900 грн. Земельну ділянку що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0787 га., у межах згідно з планом, цільове призначення ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4424855100:12:003:0057 Відповідач прийняв в дар від [PERSON] згідно договору дарування від 21 червня 2012 року, зареєстрований в реєстрі № 631, засвідчений приватним нотаріусом Станично - Луганського районного нотаріального округу Грінчишиною Л.А. Вартість земельної ділянки складає 162 604.50 грн. До укладення шлюбу, і у шлюбі, подружжя з 2006 року проживало в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] ., що належала матері Позивачки - [PERSON] . Однак, Позивач та Відповідач мріяли придбати свій будинок для спільного проживання та ведення домашнього господарства. Позивач з подругою [PERSON] активно шукали будинки в смт. Станиця Луганська, що виставлені на продаж. В результаті пошуків вони знайшли будинок з земельною ділянкою, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які господар [PERSON] продавала за 4000 доларів США. Документи для відчуження будинку та земельної ділянки не були готові, тому Позивач та Відповідач сплатили [PERSON] 4000 дол. США сумісних грошей за користування будинком та землею з наступним оформленням договору купівлі - продажу. При цьому [PERSON] склала розписку про отримання 4000 дол. США, яка зберігається у Відповідача. Для купівлі\~будинку і\~земельної ділянки\~Позивач продала\~своє особисте\~нерухоме майно.\~Позивач володіла\~гаражем,\~який не\~був належним\~чином зареєстрований.\~У липні\~2006\~року Позивач\~продала гараж\~за 1800\~грн.\~ [PERSON] . Окрім того, Позивач (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є власником земельної ділянки к.н. [NUMBER] , яку вона за усною домовленістю передала в користування колишньому чоловіку - [PERSON] за\~2500\~грн. В подальшому виручені за гараж та земельну ділянку гроші подружжя витратило на придбання будинку. З 2007 року подружжя проживало в будинку за адресою: [ADDRESS] та займалося оформленням документів для відчуження будинку та земельної ділянки, грошові витрати на оформлення документів сплачувалися за рахунок сумісних коштів подружжя. Технічний паспорт на будинок був виготовлений 17 грудня 2008 року. \~ \~ \~ \~Після виготовлення документів на будинок та земельну ділянку, [PERSON] за проханням Відповідача 25.05.2012 року склала довіреність посвідчену нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Грінчишиною Л.А., якою уповноважила [PERSON] представляти її інтереси при відчуженні будинку. [PERSON] є рідною сестрою Відповідача. Після чого 21.06.2012 року [PERSON] уклала договір дарування на будинок та земельну ділянку з Відповідачем. Будинок та земельна ділянка, що були предметом дарування знаходились у спільній сумісній власності [PERSON] з її чоловіком [PERSON] .. Останні не є родичами Відповідача, тому у «дарувальника» не було жодних мотивів передачі Відповідачу в дар нерухомості. Відповідач та [PERSON] є абсолютно сторонні особи. Фактично, між [PERSON] та Відповідачем укладався договір купівлі-продажу будинку з земельною ділянкою, а не договір дарування. Договір дарування був укладений з метою зменшення витрат на оформлення. Таким чином, фактично між сторонами договору дарування було укладено договір купівлі-продажу з метою приховати насправді вчинений правочин. На відміну від договору купівлі-продажу, договір дарування є безоплатним, тому вказані вище факти свідчить про те, що укладений договір дарування будинку та земельної ділянки є удаваним. Таким чином договори дарування від 21 червня 2012 року № 629 та №631 є удаваним правочином, вчиненим сторонами для приховування дійсно вчиненого правочину - договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. \~ \~ \~ \~У зв`язку з викладеним позивачка просить визнати договір дарування житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , від 21 червня 2012 року, зареєстрований в реєстрі № 629, засвідчений приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Грінчишиною Л.А. - удавним договором, та визнати його договором купівлі-продажу житлового будинку що розташований за адресою: [ADDRESS] від 21 червня 2012 року, зареєстрований в реєстрі № 629, засвідчений приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Грінчишиною Л.А.. Визнати договір дарування земельної ділянки що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0787 га., у межах згідно з планом, цільове призначення ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4424855100:12:003:0057, від 21 червня 2012 року, зареєстрований в реєстрі № 631, засвідчений приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Грінчишиною Л.А., - удавним договором, та визнати його договором купівлі-продажу земельної ділянки що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0787 га., у межах згідно з планом, цільове призначення ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4424855100:12:003:0057, зареєстрований в реєстрі № 631, засвідчений приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Грінчишиною Л.А.. Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ житлового будинку що розташований за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ земельної ділянки що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0787 га., у межах згідно з планом, цільове призначення ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4424855100:12:003:0057. Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, спираючись на мотивувальну частину позову. Відповідач та його представник у судовому засіданні визнали позовні вимоги позивачки у повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України \~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до статті 235 ЦК України,- удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином. Позивач вважає, що надані суду докази повністю доводять вказані у ст. 60 ЦПК України факти. Оскільки згідно із частиною першою статті 202, частиною третьою статті 203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування, а також з`ясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме. Таким чином, будинок з земельною ділянкою, що розташовані за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Статтею 71\~СК України\~встановлено,\~що майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі;\~якщо дружина\~та чоловік\~не домовилися\~про порядок\~поділу майна,\~спір може\~бути вирішений\~судом,\~при цьому\~суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення; неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними; речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності, вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя; присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України; присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Враховуючи, що житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: [ADDRESS] придбані під час перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] з [PERSON] , а також повне визнання позовних вимог Відповідачем, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог Позивачки.

Outcome: approved