Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах недієздатного [PERSON] звернулася в суд позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини та додаткових витрат на лікування. У позові вказувала, що з 13.09.1998 року по 13.04.2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON] На підставі рішення Вижницького районного суду від 15.07.2014 року відповідач сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] з 27.12.1999 року до його повноліття. Їх син [PERSON] є інвалідом з дитинства перша підгрупа «А», потребує постійного стороннього нагляду та догляду. Рішенням Вижницького районного суду від 13.12 2017 року по справі №713/1781/17 [PERSON] визнаний недієздатним і її призначено опікуном. [PERSON] перебуває на обліку у лікаря психіатра Вижницької ЦРЛ з діагнозом «Глибока розумова відсталість внаслідок вродженої ензимопатії з вираженим порушенням поведінки та емоцій». [PERSON] потребує лікування препаратом Рисперил, стороннього догляду, постійного спостереження, соціальної та побутової реабілітації, технічних та інших засобів реабілітації, підгузків. [PERSON] проживає з нею, знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Він не розмовляє, не може самостійно справляти свої фізіологічні потреби, не розуміє, коли до нього звертаються, контакту не доступний, інструкцій не розуміє і не виконує. Також потребує санаторно-курортної реабілітації, спеціального ортопедичного взуття, постійного специфічного лікування, нормального харчування, придбання одягу, та інших витрат для підтримання нормального стану здоров'я, на це витрачаються значні кошти, і тому їй важко в повній мірі забезпечити всі його потреби. Вона не працює, оскільки здійснює догляд за сином [PERSON], а також за батьками пенсіонерами [PERSON], 1935 року народження та [PERSON], 1938 року народження, і тому не має можливості надавати матеріальну допомогу та забезпечити всі потреби сина, адже лише на лікування сина сплачує 5000,00-10000,00 грн. щорічно. Відповідач працює у фізичної особи-підприємця [PERSON], отримує постійний та стабільний дохід, стан здоров'я задовільний. Інших виплат по виконавчих документах відповідач не проводить. Незважаючи на це відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання сина. Вважає, що викладені обставини і є особливими, ніхто крім відповідача не має можливості надавати їй матеріальної допомоги на утримання сина, його лікування та реабілітацію. Посилаючись на ст.ст.185 198, 200 СК України просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] - інваліда дитинства перша підгрупа «А» в розмірі 1/3 всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову та додаткові витрати на лікування [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлений позов підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просили вимоги задовольнити. Позивач підтвердила, що розмір пенсії сина становить 2876,00 грн. на місяць. У судовому засіданні відповідач [PERSON] вважав позов необґрунтованим та просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Підтримав відзив на позов у якому зазначив відсутність можливості надавати допомогу [PERSON], оскільки доходи його сім'ї, яка складається з чотирьох чоловік, в 2017 році становили 79152,21 грн., що є меншим за необхідний прожитковий мінімум, який у 2017 році становив 88876,00 грн. на рік. Позивач не надала достатніх та беззаперечних доказів того, що [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги, як непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом, встановленим законом. З позовної заяви не видно жодних соціальних виплат, розмір пенсії [PERSON], як інваліда І групи, розмір допомоги, яку отримує від держави сама [PERSON] Очевидно, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності в розмірі, що забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом, а тому його не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні норм СК України, на які посилається позивач. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами та повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат і не може бути визначений у частці від заробітку (доходу) платника. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. [PERSON] отримує від держави щомісячну соціальну допомогу на двох осіб, але в позові про це не вказує. Її твердження про здійснення догляду за батьками-пенсіонерами є сумнівним та суперечливим, не підтверджується належними доказами необхідності такого догляду. Догляд за сином виключає можливість не тільки роботи, але й здійснення догляду за батьками. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримала відзив на позов, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області Стратон Л.М. у судове засідання не з'явилася, в адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Допитана за клопотанням відповідача свідок [PERSON] показала, що 17 років перебуває у шлюбі з відповідачем. Її відомо, що у відповідача була перша дружина, з якою були непорозуміння. Підтвердила, що працює у обласній лікарні і знає про хворобу сина сторін, яку на її думку неможливо вилікувати. Чоловік на протязі 18 років виплачував аліменти позивачу. А тепер його сину виплачується державна допомога. Зазначила, що в них двоє неповнолітніх дочок, на утримання яких потрібні кошти. Сукупний дохід їх сім'ї менший, ніж передбачений законом прожитковий мінімум. Суд, заслухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON], її представників [PERSON], [PERSON], свідка [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши позицію третьої особи, дійшов висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом установлено, що сторони [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 13.04.2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER], виданого 14.09.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області. [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серія [NUMBER] від 22.11.1999 року, виданого виконкомом Коритненської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 27.12.1999 року з [PERSON], 1970 року народження стягували аліменти на сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 20.12.1999 року до його повноліття, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян встановленого по Україні, що підтверджується її копією. Згідно довідки ФОП [PERSON] №24 від 24.04.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] згідно з виконавчим листом № 2-415 від 27.12.1999 року в період з 01.07.2016 року по 31.03.2017 року утримано аліментів на загальну суму 4729,00 грн., які перераховувалися на поштове відділення с. Коритне Вижницького району. [INFO] [PERSON] досяг повноліття. [PERSON] є інвалідом з дитинства перша підгрупа «А», у зв'язку з чим потребує постійного стороннього нагляду та догляду, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА №948255 від 04.09.2017 року. [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря психіатра КУ «Вижницька ЦРЛ» з діагнозом: Глибока розумова відсталість внаслідок вираженої ензимопатії з вираженим порушенням поведінки та емоцій. Потребує лікування препаратами риспетрил, кортексин, ноофен, геровітал, також потребує стороннього догляду, постійного спостереження, соціальної та побутової реабілітації, технічних та інших засобів реабілітації та підгузків, що підтверджується довідкою КУ «Вижницька ЦРЛ» №01-22/176 від 16.02.2018 року, копією довідки КУ «Вижницька ЦРЛ» №01-22/914 від 26.09.2017 року, копією виписки з медичної карти №437 стаціонарного хворого 6 відділення ЧОПЛ №110 від 16.08.2017 року та копією Індивідуальної програми реабілітації інваліда №1614 від 94.09.2017 року. З розрахунку витрат на лікування [PERSON] на 30 днів, проведеного 19.02.2017 року [PERSON] на підставі довідки №3 від 16.02.2018 року, виданої аптекою №103 м. Вижниця вбачається, що вартість підгузків та препаратів Риспетрил, Ноофен, Кортексин становить 7949,50 грн. На підтвердження понесення витрат на лікування позивачем надано фіскальні чеки за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року. Згідно копії висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи в наслідок психічного розладу №2230 від 06.09.2017 року у [PERSON] наявні: обмеження самообслуговування, здатності до орієнтації, до спілкування, контролювати свою поведінку. [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, мати ніде не працює, що підтверджується довідками №2280 від 06.11.2017 року, №37 від 11.01.2018 року, №1941 від 18.09.2017 року (копія) та актами обстеження матеріально-побутових умов №23 від 11.01.2018 року та №02-01-13/134 від 15.02.2018 року, виданими Коритненською сільською радою Вижницького району Чернівецької області. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 13.12.2017 року по цивільній справі №713/1781/17 (провадження №2-о/713/128/17) [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] визнано недієздатним, встановлено опіку та призначено [PERSON], [INFO], жительку [ADDRESS] його опікуном, що підтверджується його копією. Рішення набрало законної сили 26.12.2017 року. Згідно довідки Коритненської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №1985 від 21.09.2017 року [PERSON], [INFO] допомагає по господарству своїм пристарілим батькам [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають в с. Коритне. Також судом установлено, що [PERSON], [INFO] з 01.04.2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER], виданого 01.04.2002 року виконкомом Коритненської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. У відповідача з [PERSON] є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серія [NUMBER] від 31.07.2002 року, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції та серія [NUMBER] від 19.12.2014 року (повторне), виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції. Відповідач [PERSON] працює на посаді пекаря у ФОП [PERSON], розмір нарахованої заробітної плати без урахування аліментів за 2017 рік становить 39400,00 грн., податок з доходів фізичних осіб - 7092,00 грн., сплачені аліменти - 5567,00 грн., що підтверджується довідкою ФОП [PERSON] №7 від 05.02.2018 року. Згідно копії довідки Чернівецької обласної клінічної лікарні №68 від 05.02.2018 року дружина відповідача [PERSON] працює у вказаній лікарні на посаді «Мол.медс.приб.палат», розмір нарахованої заробітної плати за 2017 рік становить 40175,21 грн., податок з доходів фізичних осіб - 3775,55 грн. Згідно довідки ФОП [PERSON] №9 від 05.02.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] згідно розпорядження Чернівецького відділу ДВС №6352/8-05 від 11.10.2005 року з жовтня 2005 року по серпень 2017 року утримано аліментів на загальну суму 35596,50 грн., які перераховувалися на поштове відділення с. Коритне Вижницького району. Згідно копії повідомлення про призначення субсидії на ЖКП від 24.01.2018 року, складеного Управлінням соціального захисту населення Першотравневого району, [PERSON] по [ADDRESS] призначено субсидію з січня по квітень 2018 року щомісячно в сумі 2390,61 грн. Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення на підставі ст.198 СК України з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] За змістом ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Аналіз змісту ст.198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов'язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). При визначені розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров'я чи матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст.ст.182, 200 СК України). Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум: для особи, яка втратила працездатність на час розгляду справи складає 1373,00 грн.; для дитини віком від 6 до 18 років - 1860,00 грн.; для працездатної особи - 1762,00 грн. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід непрацездатного не забезпечує йому підтримання нормальної життєдіяльності, яка і є критерієм визначення прожиткового мінімуму. З наданих позивачем та досліджених у судовому засіданні доказів Судом установлено, що: повнолітній син сторін [PERSON], [INFO] є інвалідом з дитинства першої підгрупи «А», а отже відповідно до положень ст.1 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатним; [PERSON] отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2876,00 грн. на місяць, що в двічі перевищує встановлений ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум особи, яка втратила працездатність на час розгляду справи; у зв'язку з хворобою [PERSON] потребує лікування препаратами Риспетрил, Кортексин, Ноофен, Геровітал, також потребує стороннього догляду, постійного спостереження, соціальної та побутової реабілітації, технічних та інших засобів реабілітації та підгузків, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги; рішенням суду [PERSON] визнано недієздатним, встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON]; позивач [PERSON] не працює, здійснює догляд за недієздатним сином [PERSON], проте доказів про розмір соціальної допомоги суду не надала, як і не надала суду доказів того, що здійснює догляд за батьками пенсіонерами [PERSON], 1935 року народження та [PERSON], 1938 року народження. З наданих відповідачем та досліджених у судовому засіданні доказів Судом установлено, що: відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з якою мають двох неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; відповідач [PERSON] працездатний, здоровий чоловік, працює офіційно у ФОП [PERSON] на посаді пекаря, розмір його доходу у грудні 2017 року після відрахування податку з доходів фізичних осіб становив 2767,50 грн., а дружина відповідача [PERSON] працює у Обласній клінічній лікарні, розмір її доходу у грудні 2017 року після відрахування податку з доходів фізичних осіб становив 3101,65 грн., тобто сукупний дохід сім'ї відповідача у грудні 2017 року складав 5869,15 грн. (доказів про розмір заробітної плати та доходу сім'ї відповідача станом на 2018 рік суду сторонами не надано). Таким чином судом установлено наявність двох умов, передбачених ст.198 СК України для виникнення обов'язку у [PERSON] утримувати свого повнолітнього сина [PERSON], а саме, що син є непрацездатним і він потребує матеріальної допомоги. Однак судом також установлено, що відповідач [PERSON] не має матеріальної можливості утримувати свого непрацездатного сина [PERSON], оскільки розмір його місячного доходу та сукупного доходу його сім'ї, яка складається з двох працездатних осіб та двох дітей віком від 6 до 18 років, є меншим за встановлений ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для вказаних соціальних груп населення. Враховуючи викладені вимоги закону та встановлені обставини суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовна вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] є безпідставною та задоволенню не підлягає. Також позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення на підставі ст.185 СК України з відповідача на її користь додаткових витрат на лікування повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] Так відповідно до положень ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Разом з тим статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати у спосіб сплати аліментів (ст.ст.198, 200, 201 СК України). Статтею 201 СК України встановлено застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх непрацездатних дочку, сина та зазначається, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Цей перелік є вичерпним та не включає ст.185 СК України, на яку посилається позивач у позові. Тобто норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітніх непрацездатних дочку, сина, що викликані їх хворобою. Таким чином, у випадках, коли повнолітня непрацездатна дитина потребує матеріальної допомоги правила ст.185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст.198 СК України. Враховуючи зазначені вимоги закону суд дійшов висновку, що позовна вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на лікування повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] також є безпідставною та задоволенню не підлягає. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що позов [PERSON], яка діє в інтересах недієздатного [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст.180, 182, 185, 198, 200, 201 СК України,

Outcome: dismissed