Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд із позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 06.01.1999 р. померла її мати [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно земельний пай (ділянка) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0, 85 га, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради. На даний земельний пай після смерті [PERSON], 23.06.1999 р. було видано державний акт серії ІІ ІФ №032407 на земельну ділянку розміром 0, 85 га. На день смерті матері [PERSON], 06.01.1999 р. позивачка проживала з мамою, вважається такою, що прийняла спадщину. Нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку з тих підстав, що державний акт видано після смерті матері [PERSON], тому позивачка змушена звернутись з позовом в суд для визнання права власності на дану земельну ділянку. Представник позивачки подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задовольнити, а справу просила розглядати без її участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради подав до суду заяву, якою в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує, справу просив розглядати без його участі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що з свідоцтва про смерть І-НМ №048923 виданого на [PERSON] слідує, що вона померла 06.01.1999 р., останньому на підставі Державного акту ІІ-ІФ №032407 на право приватної власності на землю від 23.06.1999 р. належить земельна ділянка розміром 0, 85 га., розташована на території [PERSON] сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Постановою від 16.03.2018 р. №758/02-31 державним нотаріусом Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON]., померлої 06.01.1999 р., на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,85 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, оскільки Державний акт ІІ-ІФ №032407 на земельну ділянку виданий на імя померлої після його смерті. З довідки від 16.03.2018 р. виданої державним нотаріусом першої Снятинської нотаріальної контори слідує, що після смерті [PERSON], яка померла 06.01.1999 р. і проживала в [INFO], спадкова справа заведена за №251/2004 на підставі заяви про видачу спадщини за законом №308 від 02.07.2004 р. [PERSON], 12.03.1967 р., жительки с. Трофанівка, Снятинського району, Івано-Франківської області дочки померлої. Інших спадкоємців немає. З довідки від 21.03.2013 р., виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, слідує, що [PERSON], [INFO], яка померла 08.01.1999 р. належала земельна ділянка площею 0,85 га, підстава державний акт ІІ-ІФ №032407. З довідки від 21.03.2013 р., виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, слідує, що на день смерті [PERSON], [INFO] за адресою в с. Трофанівка, вул. Б. Хмельницького, №28 проживала [PERSON], [INFO] Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зібрані по справі докази вказують, що [PERSON] на праві власності належала земельна ділянку (пай) розміром 0,85 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, після смерті якої було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії IІ-ІФ №032407, спадкоємцем якої є її донька [PERSON], яка вступила в управління спадковим майном, а тому суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на земельну частку (пай), що розташована на території [PERSON] сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, в межах земельної ділянки площею0,85 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ІФ №032407 від 23.06.1999 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1407, виданого на [PERSON], яка померла 06.01.1999 р. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 392 ЦК України,

Outcome: approved