Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Адвокат Усенко Антон Володимирович який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, в якій зазначив, що починаючи з 11.11.2017 року між [PERSON] та [PERSON] , який є рідним сином позивачки, було укладено ряд договорів позики, у зв`язку з тяжким фінансовим становищем та відсутністю коштів для сплати кредиту, з проханням позичити йому грошові кошти в борг для сплати заборгованості за кредитними договорами, та за умови, що вказані гроші будуть витрачені на погашення кредиту, позивачка дала згоду на позику. Так, 11.11.2017 року відповідач взяв у позивача 6600 грн. для погашення заборгованості за кредитними договорами, про що написав боргову розписку, за якою повинен був повернути суму боргу в строк до кінця весни 2018 року. 16.11.2017 року відповідач взяв у позивача 2250 грн. для погашення заборгованості за кредитними договорами, про що написав боргову розписку. Згідно цієї розписки, відповідач повинен був повернути суму боргу в строк до кінця весни 2018 року. 20.11.2017 року відповідач взяв у позивача 2600 грн. для погашення заборгованості за кредитними договорами, про що написав позивачу боргову розписку,якою зобов`язався повернути суму боргу в строк до кінця весни 2018 року. 11.12.2017 рокувідповідач взяв у позивача 2210 грн. для погашення заборгованості за кредитними договорами, про що написав позивачу боргову розписку, згідно якої, відповідач повинен був повернути суму боргу в строк до кінця січня 2018 року. Відтак, згідно доданих до позову боргових розписок, відповідач зобов`язався повернути усі кошти, які взяв у позивача в борг. Загальна сума боргу Відповідача перед Позивачем станом на сьогоднішній день складає 13660 грн. Однак, до теперішнього часу Відповідач не повернув позивачці борг. Неодноразові усні звернення позивачки до відповідача з вимогою повернути грошові кошти результату не дали. Тому, позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача грошові кошти за договорами позики в розмірі 13660,00 грн., а також судові витрати в сумі 768,40грн. та на правову допомогу в сумі 1500 грн. У судовому засіданні позивачка та її представник, адвокат Усенко А.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в сумі 6600 грн., в іншій частині не визнав, та пояснив, що не пам`ятає, коли писав інші розписки, тому просить суд у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. У відповідності до ч.ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є рідними матір`ю та сином, та починаючи з 11.11.2017 року між ними було укладено ряд договорів позики, у зв`язку з тяжким фінансовим становищем відповідача та відсутністю у нього коштів для сплати кредиту, а саме: - 11.11.2017 року відповідач взяв у позивача 6600 грн. для погашення заборгованості за кредитними договорами, про що написав боргову розписку, за якою повинен був повернути суму боргу в строк до кінця весни 2018 року; - 16.11.2017 року відповідач взяв у позивача 2250 грн. для погашення заборгованості за кредитними договорами, про що написав боргову розписку. Згідно цієї розписки, відповідач повинен був повернути суму боргу в строк до кінця весни 2018 року; - 20.11.2017 року відповідач взяв у позивача 2600 грн. для погашення заборгованості за кредитними договорами, про що написав позивачу боргову розписку,якою зобов`язався повернути суму боргу в строк до кінця весни 2018 року; - 11.12.2017 рокувідповідач взяв у позивача 2210 грн. для погашення заборгованості за кредитними договорами, про що написав позивачу боргову розписку, згідно якої, відповідач повинен був повернути суму боргу в строк до кінця січня 2018 року(а.с.12,13). Згідно боргових розписок, відповідач зобов`язався повернути усі кошти, які взяв у позивача в борг в сумі 13660 грн., в сумі 2210 грн. до січня 2018 року, а іншу суму до кінця весни 2018 року, однак зобов`язання не виконав, на неодноразові вимоги позивача щодо повернення суми позики не реагує, тому станом на 11.07.2019 року сума заборгованості за розписками не сплачена у повному обсязі. Крім того, відповідач має інші не виконані кредитні зобов`язання перед кредитними установами, що підтверджується наданими позивачкою копіями Листів та Повідомлень на ім`я [PERSON] (а.с.14-16). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною(сторонами). Відповідно до частини першої ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно правил частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка Позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому Позикодавцем визначеної грошової суми. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Даний висновок щодо розписки узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року по справі № 6-79цс14, від 11 листопада 2015 року по справі № 6-1967цс15, від 18 листопада 2015 року по справі № 6-388цс15 та від 8 червня 2016 року, від 13 грудня 2017 року № 309/3458/14-ц. Встановлено, що розписки від 11.11.2017 року, 16.11.2017р., 20.11.2017року, 11.12.2017 року містять найменування сторін зобов`язання (позикодавця та позичальника), грошову суму, яка підлягає поверненню та особистий підпис позичальника, що дійсно підтверджує ту обставину, що між сторонами зобов`язання досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики й доведено факт передачі позичальнику грошей, що свідчить про укладення ними договору позики відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Доказів існування між сторонами будь-яких інших зобов`язань, відмінних від правовідносин з повернення позики суду не було надано. Факт укладання договорів позики між сторонами підтверджується оригіналами розписок, в яких зазначені суми, надані відповідачу [PERSON] позивачкою [PERSON] , із зазначенням кінцевого строку виконання зобов`язань за даними розписками щодо повернення сум позик, власноруч зазначених відповідачем, а саме в сумі 2210 грн. до кінця січня 2018 року, а інші суми до кінця весни 2018 року, який порушений відповідачем, та в судовому засіданні вказані обставини не були будь-яким чином спростовані відповідачем по справі. [PERSON] в строки, передбачені розписками, суму позики не повернув. Більш того, його заперечення щодо того, що він позичив у [PERSON] лише 6600 грн. не підтверджені ним жодними доказами по справі, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Таким чином, з урахуванням наданих сторонами у справу доказів, суд вважає вимоги позивача доведеними, та такими що підтверджуються наданими позивачем та його представником письмовими доказами по справі, з огляду на все вищевикладене, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенні у повному обсязі. Відповідно до частин 1, 3 статті 133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно до нормст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування затрат на правничу допомогу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, тому з відповідача підлягають стягненню витрати позивача на правову допомогу в сумі 1500 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 768,40 гривень.

Outcome: approved