Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Адвокат Богуш Володимир Данилович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа - Луганський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . Заінтересованю особою було роз`яснено заявнику, що рішення суду про встановлення факту смерті є єдиною підставою для державної реєстрації смерті. Заявник в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялась належним чином, розгляд справи просила проводити без її участі. Представник заінтересованої особи - Луганський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно із копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Краснодонським МВУМВС України в Луганській області 07.02.2000, [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Суходільськ, Луганської області, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що заявник не підпадає під категорію осіб, які можуть подавати заяву про встановлення факту смерті, що визначені абзацом другим частини першої статті 317 ЦПК України, оскільки заявник не є ані родичем померлої, ані представником таких родичів. Разом з тим суд враховує, що померлою [PERSON] , було складено на заявника - [PERSON] заповіт, який зареєстровано у спадковому реєстрі за №41146222, відповідно до якого [PERSON] заповіла [PERSON] усе своє майно. Отже, з метою дотримання прав та інтересів заявника, з огляду на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, суд дійшов висновку, що вона має право на звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] . З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 50, та довідкою про причину смерті, складених за формою первинної облікової документації № 106/у, затверджених «Наказом» «Міністерства охорони здоров`я Луганської народної республіки» № 591 від 28.08.2015 року та виданих 12.01.2021 року установою, що здійснює свою діяльність на тимчасово окупованій території України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у місті Краснодон «Луганської Народної Республіки», а саме в стаціонарі в лікарні, внаслідок дифузного кардіосклерозу. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.01.2021 року «Відділом запису актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління Міністерства юстиції «Луганської Народної Республіки», [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м.Краснодон, «Луганської Народної Республіки», про що складено відповідний актовий запис № 130. Суд враховує, що м. Сорокине (м.Краснодон) Луганської області станом на час розгляду цієї справи знаходяться на тимчасово окупованій території України та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р входять до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті померлої сестри у встановленому законом порядку. При цьому, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки розуміє, що можливості збору доказів щодо факту смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Враховуючи вищевикладені обставини та письмові докази, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка міста Суходільськ, Луганської області, померла [INFO] у м. Сорокине Луганської області, Україна, у віці 86 років. При цьому органи державної реєстрації актів цивільного стану на території України, яка підконтрольна органам влади України, не можуть зареєструвати факт її смерті, адже довідка про причину смерті та свідоцтво про смерть [PERSON] видані установою, яка розташована на тимчасово окупованій території України. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку із чим заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення.

Outcome: approved