Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила на право користування житлом, усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття з реєстраційного обліку. У позовній заяві викладено наступну позицію позивача: на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2012 року вона є власником будинку [ADDRESS]. За даною адресою зареєстрована, але не проживає та ніколи не проживала відповідачка [PERSON], яка є колишньою невісткою позивачки. На даний час місце проживання відповідачки не відоме. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідачка відмовляється, чим чинити позивачці перешкоди у користуванні належним їй житлом та у розрахунку субсидії на комунальні послуги. (а.с. 2-6, 24-27) Ухвалою суду від 27.09.2018 року первісну позовну заяву [PERSON] залишено без руху для усунення недоліків (а.с.19) Ухвалою суду від 09.10.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 30-31) Ухвалою суду від 01.11.2018 року постановлено, розгляд даної справи здійснювати в заочному порядку. Позивач [PERSON] та представник третьої особи Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи (а.с.34, 37) у судове засідання не з»явились, про причини ненвки не повідомили. Представник позивача адвокат [PERSON] (а.с. 12-13) до суду не з»явився, надав письмову заяву (а.с.39), згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, клопотання про допит свідків просить не розглядати, оскільки наведені у позовній заяві обставини підтверджуються на його думку документально, просить справу розглядати у його відсутність та відсутність позивачки, у разі неявки відподача не заперечує протии заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON].) в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце його проведення, відзив на позов до суду станом на час розгляду справи не надійшов. (а.с.36,38) Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається. З огляду на вищевикладене та за умов існування усіх підстав, суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення, про що було постановлено мотивовану ухвалу. Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, відповідно до копії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23.04.2012 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила будинок [ADDRESS] Вінницької області (а.с. 9-10). На а.с. 10-зворот міститься печатка про реєстрацію даного договору купівлі-продажу в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру правочинів №11244992 від 23.04.2012 року (а.с. 11) вказаний договір купівлі-продажу 23.04.2012 року внесено Державного реєстру правочинів. Згідно копії Витягу про державну реєстрацію прав №34010110 від 03.05.2012 року за позивачкою [PERSON] (а.с. 7-8) зареєстровано право власності будинок [ADDRESS], реєстраційний номер обєкта - 36253994 (а.с. 14). З копії виписки з рішення №22 «Про впорядкування поштових адрес в смт Браїлів» Браїлівської селищної ради від 21.03.2016 року (а.с. 15) вбачається, що змінено нумерацію будинку по [ADDRESS] належного [PERSON] з «№80» на «№76». Відповідно до копії довідки Браїлівської селищної ради №2924 від 13.09.2018 року (а.с. 16) в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] власник, [PERSON] чоловік, та [PERSON] з 31.01.2017 року колишня невістка. Власником особового рахунку цієї житлової площі є позивачка [PERSON] Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу Жмеринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 13.02.2018 року було розірвано шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] Відповідно до акту перевірки факту проживання особи від 02.10.2018 року (а.с. 28) за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON], власник будинку, разом із чоловіком [PERSON] Колишня невістка [PERSON] за вказаною адресою зареєстрована, але ніколи не проживала. Акт скріплено підписами членів комісії в складі народних депутатів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та присутніх свідків [PERSON], [PERSON] Відповідно до інформації виконавчого комітету Браїлівської селищної ради (а.с. 29) та адресно-довідкового сектору УДМС України у Вінницькій області (а.с. 33) наданої на запит суду в порядку вимог ч. 7 ст. 187 ЦПК України, [PERSON] 31.01.2017 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка, яка є колишнім членом сімї власника житла (невістка), більше року, без поважних причин не проживає в будинку [ADDRESS], не несе витрат по його утриманню. Будь-яких перешкод для проживання і користування будинком їй не чинили. Договір про користування даним житловим приміщенням відповідачка з позивачкою не укладали. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Вказаний спір регулюється положеннями Житлового кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1, 2, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідачку [PERSON] слід визнати такою, що втратила право на користування житлом будинком [ADDRESS] Вінницької області, що позбавляє останню права на користування вказаним житловим приміщенням. Підстав збереження житлового приміщення за відповідачкою не встановлено, підстав збереження за [PERSON] жилого приміщення понад встановлені законом строки, що передбачені ст. 71 ч.3 ЖК України, не встановлено. Право власника даного будинку позивачки, порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, підлягає захисту. Щодо вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом зняття відповідачки [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою по [ADDRESS] Вінницької області суд прийшов до висновку, що дана вимога задоволенню не підлягає з наступних підстав. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З огляду на вказані норми закону рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання, яке проводиться відповідним органом реєстрації та не потребує вирішення цього питання в судовому порядку. Окрім того, вирішення вимоги про примусове зняття відповідачки із реєстрації вимагає участі у справі в якості відповідача відповідного виконавчого органу, що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, тоді як позивачем виконавчий комітет Браїлівської селищної ради до участі в справі не залучено. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивачки слід стягнути сплачений нею судовий збір в сумі 704,80 грн. (а.с. 1). Відповідно до ст.ст. 319, 383 ч.1, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 72, 150 ЖК України, ст.ст. 1, 10, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ «перехідні положення» ЦПК України, суд, -

Outcome: partial