Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (надалі за текстом - відповідач), про компенсацію матеріальної шкоди. Зазначив, що 18.07.2013 р. у м. Одеса по вул. Розумовська сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП), а саме, [PERSON] (надалі за текстом - [PERSON].) керуючи автомобілем «Volkswagen Amarok», д.н.з. [NUMBER], здійснив виїзд на регульований пішохідний перехід на заборонений сигнал світлофору, внаслідок чого здійснив наїзд на позивача, у зв'язку з чим, позивачем було отримано тілесні ушкодження. Постановою Суворовського районного суду м. Одеса від 16.09.2013 р. [PERSON] визнано винним. На момент скоєння ДТП, автомобіль «Volkswagen Amarok», д.н.з. [NUMBER] був застрахований СТзДВ «Гарантія» згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № АС/2567401. Даним полісом передбачено франшизу у розмірі 1 000 грн., яку позивачу [PERSON] сплатив. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, позивач зазнав матеріальної шкоди у розмірі 7 970 грн. 22.10.2013 р., на виконання вимог ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про ДТП було повідомлено відповідача з наданням усіх підтверджуючих документів. Відповідно до листа останнього від 17.02.2014 р., заяву позивача про страховий випадок було визнано не страховим випадком та зобов'язано надати додаткові документи. У зв'язку з тривалою невиплатою страхового відшкодування, позивач. просив стягнути суму страхового відшкодування з урахуванням франшизи у розмірі 6 970 грн. В зв'язку з чим, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду. До початку судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїй заяві вказав, що позов підтримує з тих же підстав, що викладені у позові (а.с. 21). Відповідач в судові засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, в судові засідання викликався судовими повістками зі зворотними повідомленнями про явку в судове засідання 14.04.2015 р., 12.051.2015 р. (а.с. 32, 34, 36-38, 40-42). Згідно зі ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик та телеграми зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, 18.07.2013 р. у м. Одеса по вул. Розумовська сталася ДТП, [PERSON], керуючи автомобілем «Volkswagen Amarok», д.н.з. [NUMBER], здійснив виїзд на регульований пішохідний перехід на заборонений сигнал світлофору, внаслідок чого здійснив наїзд на позивача, у зв'язку з чим, позивачем було отримано тілесні ушкодження, що не заперечувалось сторонами. Постановою Суворовського районного суду м. Одеса від 16.09.2013 р. [PERSON] визнано винним (а.с. 3). На момент скоєння ДТП, автомобіль «Volkswagen Amarok», д.н.з. [NUMBER] був застрахований СТзДВ «Гарантія» згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № АС/2567401, даним полісом передбачено франшизу у розмірі 1 000 грн. (а.с. 4). Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, позивач зазнав матеріальної шкоди у розмірі 7 970 грн., що підтверджується медичною документацією та чеками (а.с. 5-9, 20). Відповідно до листа відповідача від 17.02.2014 р. за № 415, заяву позивача про страховий випадок було визнано не страховим випадком (а.с. 13-16). [PERSON] сплатив позивачу суму франшизи у розмірі 1 000 грн., що не заперечувалось сторонами. Правовідносини, що виникли між сторонами, крім загальних норм цивільного законодавства врегульовані спеціальним законодавством у сфері страхування ЗУ «Про страхування» та ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» даний вид страхування здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. У відповідності до ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю транспортного засобу страхувальника і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Статтею 28 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено шкоду, яка заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, як шкоду, пов'язану: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 1187 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За визначенням ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. За правилом ст. 25 ЗУ «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством. Цим Законом встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. ст. 22, 28 Закону). Стаття 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає ліміти відповідальності страховика. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однак, згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Сума понесених позивачем витрат складає 6 970 грн. Розрахунки позивача з посиланням на належні та допустимі докази, відповідачем спростовані не були. Одночасно відповідно до положень ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ЗУ «Про страхування» не передбачено обов'язок потерпілої особи надавати до страхової компанії ліцензійні документи надавача медичних послуг та листи лікарських призначень. За таких обставин суд, на основі з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які піддягають застосуванню до цих правовідносин, прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 6 970 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved