Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] зверувся в суд з позовом до [PERSON], КП ««Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про скасування рішення виконавчого комітету Луцької міської ради, визнання недійсними свідоцтв та договору дарування. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі рішення виконкому Луцької міської ради № 218 від 30.04.1998 року було видано свідоцтво про право власності на 51/100 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в м. Луцьку по вул. Клима Савури, 64а. Розмір частки зазначений в даному свідоцтві був визначений на підставі проведеного розрахунку долей між співвласниками спірного домоволодіння. [PERSON] помер 19 березня 1997 року, а розподіл долей між співвласниками [PERSON] та [PERSON] було здійснено після смерті [PERSON], за його підписом. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 218 від 30.04.1998 року [PERSON] передано у власність 51/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в м. Луцьку по вулиці Клима Савури, 64а, було прийнято після смерті останнього та видано свідоцтво про право власності на частину спірного домоволодіння та проведена його реєстрація в БТІ. Свідоцтво про право власності на 51/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 64 а по вулиці Клима Савури в м. Луцьку видано на імя [PERSON] після припинення його цивільної правоздатності в звязку з його смертю, а тому є незаконними та підлягає скасуванню. На підставі вищезазначеного, свідоцтва було видано свідоцтво про право власності [PERSON] на ? частку в спільному майні подружжя, свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на 2/9 частин спадкового майна після смерті [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] на 7/9 частин спадкового майна після смерті [PERSON]. 27.08.2004 року [PERSON] подарувала належну їй на праві власності 561/1800 частини житлового будинку з господарськими будівлями № 64а по вул. Клима Савури в м. Луцьку [PERSON] Позивач просить суд, визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №218 від 30.04.1998 року «Про передачу у приватну власність житлового будинку»; визнати недійсним свідоцтво про право власності на 51/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 64 а по вулиці Клима Савури в м. Луцьку виданого на імя [PERSON] та скасувати запис про його реєстрацію; визнати недійсним свідоцтво про право власності на 51/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 64а по вулиці Клима Савури в м. Луцьку видане 23.07.2004 року державним нотаріусом Першої Луцької держнотконтори та зареєстроване в реєстрі за № 1-1409; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 102/1800 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 64а по вулиці Клима Савури в м. Луцьку видане 23.07.2004 року державним нотаріусом Першої Луцької держнотконтори та зареєстроване в реєстрі за № 1-1411; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 387/1800 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 64а по вулиці Клима Савури в м. Луцьку видане 23.07.2004 року державним нотаріусом Першої Луцької держнотконтори та зареєстроване в реєстрі за № 1-1417; визнати недійсним договір дарування 561/1800 часток житлового будинку № 64а з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований по вулиці Клима Савури в м. Луцьку укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 27.08.2004 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 3741. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити за безпідставністю. Представник КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» покладається на розсуд суду при вирішенні даного спору. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що житловий будинок в м. Луцьку по вул. Н.Хасевича, 21 (колишня адреса вул. К.Савури, 64а), належав на праві власності [PERSON] Дані обставини підтверджуються договором про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого нотаріусом першої Луцької держнотконтори від 08.07.1958 року № 5-5074 та акту прийняття в експлуатацію будинку, згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатіввід 30.12.1961 року № 794. 26.05.1978 року [PERSON] уклав договір дарування за № 1-4737, яким подарував своєму синові [PERSON] 9/50 частин вищезазначеного житлового будинку, а саме: кімнату 1-7 площею 15.8 кв.м.. Даний договір був зареєстрований в БТІ 09.08.1978 року за № 3275 та міститься в матеріалах інвентаризаційної справи. Рішенням виконкому Луцької міської ради від 10.08.1978 року № 306 «Про виділення земельної ділянки та дозвіл на забудову» [PERSON] дозволено провести добудову до частини житлового будинку, яка належить йому на праві особистої власності по вул. Мачтета, 64а розміром 8,0х8,0 м. з розширенням житлової площі до 60 кв.м. З матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що 03.03.1997 року [PERSON] звернувся в БТІ з заявою на виготовлення технічного паспорту. Однак, 19.03.1997 року [PERSON] помирає. В листопаді 1997 року [PERSON] звернувся з заявою до БТІ про проведення інвентаризації, реєстрації, видачі довідки-характеристики та свідоцтва на домоволодіння для оформлення спадщини. Так як мали місце добудови до спадкового майна і вони були узаконені рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів від 23.09.1997 року № 470, то виникла необхідність у визначенні ідеальних долей в праві спільної власності на будинковолодіння. Згідно Інструкції про визначення ідеальних долей в спільній власності на домоволодіння по співвласникам і про розділ домоволодіння, то інвентарбюро за заявою співвласників проводить інвентаризацією і оцінку всього будівництва з зазначенням ідеальних долей домоволодіння кожного із співвласників і подає дані матеріали для оформлення правової документації. Наявний в матеріалах інвентаризаційної справи розрахунок долей між співвідповідачами (аркуш 71,72) і був наданий для виконкому Луцької міської ради, рішенням якого від 30 квітня 1998 року було визнано за [PERSON] право власності на 51/100 частину житлового будинку з надвірними будівлями в м. Луцьк, по вул. К.Савури, 64а. Розрахунок долей, за яким за [PERSON] визнано право власності на 51/100 частини будинковолодіння, не відповідає закону. По перше: на час проведення такого розрахунку власник майна [PERSON] помер. Згідно ст. 9 ЦК України в редакції 1963 року правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. В силу даних обставин [PERSON] не міг звернутися в ВОБТІ ні з заявою про інвентаризацію належного йому майна, як і поставити свій підпис щодо погодження з розрахунком долей. По друге: в розрахунок долей, що мали б належати [PERSON] було включено кімнату 1-7 площею 15,8 кв.м., яка за договором дарування від 26 травня 1978 року відійшла [PERSON], який є в матеріалах інвентаризаційної справи та ніким не скасований та не відмінений. Слід також зазначити, що [PERSON] не звертався з заявою станом на 1998 рік щодо визначення ідеальних долей в будинковолодінні та заперечує його підпис в розрахунку проведеному інвентарбюро. Таким чином, прийняття виконкомом Луцької міської ради рішення № 218 від 30.04.1998 року про передачу у приватну власність [PERSON] 51/100 частину житлового будинку з надвірними будівлями в м. Луцьку по вул. К.Савури, 64а є незаконним, так як порушує право власності позивача на належну йому кімнату 1-7 площею 15,8 кв.м., що належить йому згідно договору дарування від 26.05.1978 року. Задовольняючі частково позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітети Луцької міської ради № 218 від 30.04.2998 року «Про передачу у приватну власність житлових будинків», суд виходив з того, що дане рішення «Про оформлення та переоформлення права власності на житлові будинки та квартири у м. Луцьку», було винесено щодо осіб, перелік яких зазначено в додатку. За [PERSON]К було закріплено 51/100 частини житлового будинку в м. Луцьку по вул. К.Савури, 64а. Таким чином, все рішення не підлягає до скасування, так як визнання права власності за іншими особами не оспорюється і не порушує прав позивача. У звязку з вищезазначеним, видане на підставі вказаного рішення від 30.04.1998 року свідоцтво про право власності на імя [PERSON] також являється незаконним та запис про його реєстрацію підлягає скасуванню. В подальшому, на підставі свідоцтва про право власності за [PERSON] на 51/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями було видано свідоцтво про право власності на 51/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 64а по вул. Клима Савури в м. Луцьку на імя [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом на 102/1800 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 64а по вул. Клима Савури в м. Луцьку на імя [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 357/1800 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 64а по вул. Клима Савури в м. Луцьку на імя [PERSON] та укладено договір дарування 561/1800 частини житлового будинку № 64а з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований по вулиці Клима Савури в м. Луцьку, укладений між [PERSON] та [PERSON]. Оскільки дані свідоцтва та договір дарування видані на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 218 від 30 квітня 1998 року «Про оформлення та переоформлення права власності на житлові будинки та квартири в м. Луцьку», яке судом в частині визнання права власності за [PERSON] на 51/100 частини будинку № 64а по вул. К.Савури в м. Луцьку визнано незаконним та скасовано, то і вимоги позивача про визнання даних свідоцтв незаконними підлягають до задоволення. В ході розгляду справи відповідач подав письмову заяву та просить суд при вирішення даного спору застосувати строк позовної давності, який на його думку сплинув 10 років тому. Мотивує це тим, що позивач не заявляв вимог про визнання за ним права на кімнату 1-7 площею 15,8 кв.м., в той час, як нею тривалий час володіє відповідач. Як зазначалося судом вище, позивач не позбавлений права власності на кімнату 1-7 площею 15.8 кв.м., так як договір дарування від 26 травня 1978 року не змінений та не скасований, а користування даною кімнатою відповідачем мало місце за згодою позивача. Про існування будь-яких цивільно-правових угод щодо даної кімнати позивачу не було відомо, а тому його право власності не було порушено. Що ж до отримання листа від ВОБТІ у 2005 році (а.с. 92), на який звертає увагу відповідач, то ним не заперечується належність позивачу 9/50 частин житлового будинку згідно договору дарування кімнати 1-7 від 26.05.1978 року. Отримати детальну інформацію у ВОБТІ та ознайомитися з матеріалами інвентаризаційної справи позивач не мав можливості, так як він не зареєстрував право власності на 49/100 частини будинковолодіння, що вбачається з інвентаризаційної довідки і не заперечується третьою особою по справі. Право позивача було порушено рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 30.04.1998 року № 218, на підставі якого було видано свідоцтво про право власності на 51/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в м. Луцьку по вул. К.Савури, 64а на імя [PERSON]К, куди було віднесено кімнату 1-7 площею 15,8 кв.м. про існування кого позивач не знав і з самої відповіді ВОБТІ це не вбачається, а тому строк на звернення з позовом до суду ним не пропущено з огляду на те, що дані обставини йому сталі відомі під час слухання іншої справи в кінці 2016 року. Виходячи з вищенаведного,

Outcome: partial