Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] борг за договором позики в сумі 30 000,00 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 300,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 28.09.2013 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, згідно умов якого він надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 30 000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути позику через два місяці у строк до 28.11.2013 року, однак, в порушення договірних зобов'язань та на неодноразові звернення позивача, відповідач у визначений договором строк борг не повернув, що є предметом позовних вимог. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явились, однак надали до суду заяви, де позивач підтримує позов, а відповідач не заперечую проти його задоволення, просили суд розглянути справу у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом достовірно встановлено, що 28.09.2013 року [PERSON] надав [PERSON] грошову позику у розмірі 30 000,00 грн., у строк до 28.11.2013 року, про що [PERSON] власноручно написав боргову розписку. (а.с. 3) Як убачається з позовних вимог, позивач просить повернути йому надані відповідачу по справі [PERSON] кошти в розмірі 30 000,00 грн., оскільки вважає, порушенням його прав щодо ухилення відповідача повернення боргу за договором позики. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов'язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Статтею 14 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В порядку ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як зазначає позивач у позовній заяві та не заперечується відповідачем по справі, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернув, а тому враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягають задоволенню, а саме підлягають стягненню з відповідача грошові кошти в сумі 30 000,00 грн. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 300,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved