Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася із зазначеним позовом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - Перший Приморський ВДВС), Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - Другий Приморський ВДВС), Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - Перший Суворовський ВДВС), та просила: скасувати постанову державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № В-11/405 від 13.04.2009 р., про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить [PERSON]; скасувати постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № В-11/675 від 26.11.2010р. та ВП № 18080058 від 26.11.2010 р., про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить [PERSON]; скасувати постанову державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № В-6/1038 від 27.09.2012 р. та ВП № 34566140 від 27.09.2012 р., про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить [PERSON]; скасувати постанову державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № В-6/898 від 07.12.2012 р. та ВП № 3558845 від 07.12.2012 р., про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить [PERSON]; скасувати постанову державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Притуляк В.М., ВП № 33194252 від 13.06.2012 р., про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить [PERSON]; скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Білик Р.В., ВП № 38115885 від 23.05.2013 р., про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить [PERSON]; скасувати постанову державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № В-3/45 від 01.12.2008, про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить [PERSON]. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 22.02.2008 року між нею та ЗАТ «АЛЬФА-БАНК» був укладений кредитний договір № 800003205. В забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору було укладено іпотечний договір № 800003205-И, посвідчений 22.02.2008 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно з іпотечним договором в іпотеку ЗАТ «АЛЬФА-БАНК» була передана належна позивачці на праві власності квартира [ADDRESS] Однак, вказаним вище постановами державних виконавців було накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить позивачці. [PERSON] вважає, що наявність арешту на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, порушує її права та законні інтереси, як іпотекодателя, оскільки перешкоджає їй добровільно виконати свої зобов'язання перед іпотекодержателем, шляхом добровільної реалізації предмета іпотеки, з метою виконання своїх обов'язків по кредитному договору, що і стало підставою звернення до суду В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача надав до суду заяву про розгляд позову без його участі заочно, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, заяв про розгляд справи в їх відсутність та заперечень на позов до суду не надходило. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності належно повідомлених відповідачів без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступне. 22.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 800003205 та в забезпечення виконання зобов'язання було укладено іпотечний договір № 800003205-И, посвідчений 22.02.2008 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно з іпотечним договором, позивач надав в іпотеку АТ «АЛЬФА-БАНК» нерухоме майно, а саме: належну позивачу на праві власності квартиру [ADDRESS] Квартира є власністю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 388. У зв'язку з укладенням іпотечного договору, у Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено обтяження № 6648361 від 22.02.2008 р. щодо об'єкту обтяження: однокімнатної квартири, загальною площею 57,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] Як випливає з матеріалів справи, постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № В-11/405 від 13.04.2009 р. накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить позивачу; постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Главацького Ю.А., № В-11/675, ВП № 18080058 від 26.11.2010 р. накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить позивачу; постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Скорик О.П., № В-6/1038, ВП № 34566140 від 27.09.2012 р. накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить позивачу; постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Скорик О.П., № В-6/898, ВП № 3558845 від 07.12.2012 р. накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить позивачу; постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Притуляк В.М., ВП № 33194252 від 13.06.2012 р. накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить позивачу; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Білик Р.В., ВП № 38115885 від 23.05.2013 р. накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить позивачу; постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № В-3/45 від 01.12.2008 р., про накладення арешту, накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить позивачу. Винесені відповідачами постанови про накладення арешту перешкоджають [PERSON] виконати свої обов'язки по кредитному договору № 800003205 від 22.02.2008 року, укладеного між нею та АТ «АЛЬФА-БАНК» шляхом добровільної реалізації предмета іпотеки. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 7 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», з відповідними змінами та доповненнями, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Пунктом 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», визначено - звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Відповідно до п.8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Відповідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна. Згідно ч. 1 ст. 585 ЦК України, право застави виникає з моменту укладення договору. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Згідно ч.7 ст.3 Закону України «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки пріоритет права іпотеки за іпотечним договором № 800003205-И від 22.02.2008 року, укладеного між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] виник з моменту реєстрації вказаного договору в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, а саме: 22.02.2008 року, а постанови державних виконавців Першого Приморського ВДВС від 01.12.2008 року, Першого Суворовського ВДВС від 13.04.2009 р., 26.11.2010 р., 27.09.2012 р. та 07.12.2012 р., Першого Приморського ВДВС від 13.06.2012 р. та 23.05.2013 р., якими було накладено арешт на майно [PERSON], в тому числі й на квартиру за адресою: [ADDRESS], були винесені після укладення іпотечного договору № 800003205-И від 22.02.2008 року, тому в даному випадку переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок квартири за адресою: [ADDRESS] належить іпотекодержателю та похідним від цього права іпотекодателя на погашення боргу за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; відновлення становища, яке існувало до порушення, тощо. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved