Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) звернувся до [PERSON] (надалі Відповідач) про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 01.07.2012 року, згідно розписки позики, він позичив Відповідачу 730 доларів США та 9900 грн., повернення яких мало бути здійснене за місцем проживання Позивача в термін до 01.11.2012 року. Розписки Відповідач надав в письмовій формі та вони є договорами позики, в яких зафіксовано всі істотні умови, що стосуються позики, та є обовязковими до виконання Відповідачем. Однак в обумовлений у розписках термін, Відповідач грошей не повернув, в продовж тривалого часу Відповідач ухиляється від виконання грошового зобовязання та уникає спілкування з Позивачем, що ставить під сумнів виконання ним грошового зобовязання, в звязку з чим просить стягнути з Відповідача на його користь основний борг в сумі 26726,50 грн., та три проценти річних за період з 01.11.2012 року по 01.10.2015 року в сумі 2337,29 грн. за користування коштами та інфляційні витрати в розмірі 19670,70 грн. В судове засідання позивач та його представник позов підтримали з мотивів наведених в позовній заяві, просили його задовольнити. Не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений через засоби масової інформації (газета «Черкаський край» №93 (20026) від 20.11.2015 року), про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи та її вирішення на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог ч.3 ст. ст. 10, 60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON], 01.07.2012 року, на підставі розписок, отримав від [PERSON] кошти в розмірі 730 доларів США та 9900 грн., як позику терміном на 4 місяці. (а.с.4) Відповідач не виконав фінансові зобовязання в обумовлений строк, та станом на дату звернення Позивача до суду розмір боргу за обома розписками позики становить 26726,50 грн. Крім того Позивач просить стягнути з Відповідача три проценти річних за період з 01 листопада 2012 року по 01 жовтня 2015 року в сумі 2337,29 грн., за користування його коштами, та інфляційні витрати в розмірі 19670,70 грн., суми яких підтверджені їх розрахунком. (а.с.7) Відповідно до ч., ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.\~\~Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.\~\~Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).\~\~ Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Відповідно до ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України. Аналізуючи докази по справі в їх сукупності суд приходить до переконання, що Відповідач взяті на себе зобовязання щодо повернення боргу не виконав, а тому вимоги Позивача є законними, обґрунтованими, ґрунтуються на нормах закону та матеріалах справи і підлягають задоволенню в повному обсязі. Також у відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 487 грн. 20 коп. судового збору, а також 60 грн. 00 коп. витрат по виклику до суду через пресу. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved