Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Кіровоградська міська рада, про якій просять усунути перешкоди у здійсненні ними права користування, належною на праві власності, квартирою [ADDRESS] шляхом перенесення самовільно збудованої перегородки у веранді житлового будинку [ADDRESS] в бік квартири [NUMBER] відраховуючи від кухонного вікна позивача на 60 см., а вхідні двері і сходи разом з навісом над ними, які є в одноосібному користуванні [PERSON] - перенести за цю перегородку. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 серпня 2004 року згідно договору купівлі-продажу [PERSON] разом з своєю дружиною, [PERSON], придбали квартиру [ADDRESS]. По сусідстві в одному будинку в квартирі [NUMBER], проживає [PERSON], яка користується квартирою по договору найму. [PERSON] за власною ініціативою самовільно збудувала у веранді, (яка є у загальному користуванні) житлового будинку [ADDRESS], перед вікном позивача на кухні, дерев'яну перегородку, відгородивши собі частину спільного коридору. Цією перегородкою разом з дверима та сходами, якими користується лише вона одноосібно і навісом над ними, сусідка закрила проникнення світла у вікно на кухні. Позивач змушений в результаті цього, цілий день освітлювати кухню електричною енергією, що є недешевим задоволенням і не дуже корисним для здоров'я. Цей вхід та перегородка створюють великі незручності, так як перешкоджають проникненню природного освітлення у вікно на кухні, також перед вікном постійно ходять люди, ті які приходять в квартиру [PERSON], заглядають у вікно, що створює великий дискомфорт. Також не має можливості провітрювати кухню, бо не можна належно відкрити вікно, так як відповідачка його зачиняє, проходячи мимо нього. За вказаного, [PERSON] не дає позивачам належно користуватися і розпоряджатися, належним на праві власності житлом, то вони змушені звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 лютого 2015 року було замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON]. 27.02.2015 р. позивачі змінили предмет позову та просять усунути перешкоди у здійсненні права користування квартирою [ADDRESS] шляхом зруйнування самовільно збудованої перегородки у веранді житлового будинку [NUMBER]; Вхідні двері та сходи разом із навісом над ними, які є в одноосібному користуванні відповідача перенести за лінію межі між квартирами [NUMBER] та [NUMBER], щоб вони не заважали проникненню світла до кімнати позивача. Мотивовано тим, що відповідач перенесла дерев'яну перегородку збудовану нею біля вікна кухні позивача в інше місце. На даний час [PERSON] перегородку так поставила, що забрала собі повністю частину оспорюваного коридору. Позивач не може дістатись до свого вікна, так як тепер вхід до його вікна по її дерев'яним сходам, а ключів від даного входу в нього не має. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 квітня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено КРЕП № 6. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала, що неправдивими є відомості про самочинне будівництво відповідачем дерев»яної перегородки, яка існувала з моменту будівництва будинку 1974 року, а також на момент придбання позивачами квартири [NUMBER] у 2004 році, що підтверджується листом КРЕП № 6 вих. № 65 від 15.04.2014 р. і технічним паспортом будинку. З часу придбання квартири [ADDRESS] позивачі використовують її для здавання у найм, самі в ній ніколи не проживали. Позивачами самостійно, без погодження із власниками сусідньої квартири вказану перегородку було зруйновано, про що свідчить Акт б/н від 23.05.2014 p., яким одночасно зафіксовано факт проживання у квартирі сторонніх осіб -квартирантів, які самостійних вимог про порушення їх прав не висувають. З позовної заяви не вбачається чіткого визначення і доведення, якими конкретно діями відповідача і які конкретно права - володіння, користування чи розпорядження, порушено права позивачів. Представник третьої особи КРЕП № 6 в судовому засіданні просив відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивачами обраний неналежний спосіб захисту та до неналежного відповідача. Представник третьої особи Кіровоградської міської ради в судове засідання не з»явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду заяву, якою просив провести розгляд справи без його участі. Свідки [PERSON] та [PERSON], співробітники [PERSON], в судовому засіданні пояснили, що бачили взимку 2014 року як перегородка в веранді будинку [ADDRESS] спочатку стояла перед вікном позивачів, потім була перенесена за вікно на своє старе місце. Хто конкретно переставляв перегородку їм невідомо. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача, представника третьої особи КРЕП № 6, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], про що свідчить копія Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно [NUMBER] від 04.11.2014 р. та копія договору купівлі-продажу квартири від 11.08.2004 р. /а.с. 6-7,13/. На підставі ордеру на жиле приміщення № 45, виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 29 вересня 2014 року, у квартирі [NUMBER] по [ADDRESS] проживає [PERSON]. Склад сім»ї; син [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON] /а.с. 54/. Так, згідно із вимогами статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника або місцезнаходження його майна. Статтею 319 ЦК України встановлені загальні підстави здійснення власником права власності, відповідно до яких останній володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до цієї статті, власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає у користуванні та розпорядженню належним йому майном. При цьому характерною ознакою такого способу захисту права власності є те, що такі перешкоди об'єктивно існували, внаслідок чого порушували права власника і були протиправними. Позивачі пов'язують наявність об'єктивних перешкод із фактом самочинного будівництва відповідачем перегородки у веранді житлового будинку [NUMBER] по [ADDRESS] в місті Кіровограді. Проте, згідно відповіді КРЕП № 6 № 65 від 15.04.2014 р., що згідно технічного паспорту дерев'яна перегородка існувала з моменту експлуатації будинку та була передбачена для використання мешканцями кв. [NUMBER], [NUMBER]. Для квартири [NUMBER],[NUMBER],[NUMBER] було передбачено інший вхід до веранди /а.с. 9/. Дійсно, як вбачається з оглянутої у судовому засіданні інвентарної справи, дерев'яна перегородка існувала з часу введення будинку в експлуатацію, відповідачем вона не будувалась /а.с. 100/. Відповідно до відповіді Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області № 01-06/119 від 10.10.2014 р., 05 червня 2014 року посадовою особою Інспекції було здійснено вихід за вказаною адресою, та було встановлено, що за адресою встановлені металеві сходи та влаштована дерев'яна перегородка, що не потребує одержання (реєстрації) дозвільних документів Інспекції та розроблення проектної документації /а.с. 11/. Згідно акту від 23.05.2014 року, складеного майстрами КРЕП № 6 [PERSON] [PERSON], юристом Бойко М.В., згідно заяви гр. [PERSON], яка проживає по [ADDRESS], провели обстеження перегородки веранди розташованої в вищевказаному будинку. Згідно технічного паспорта на будинок веранда поділена на дві частини: перша на квартири 1; 2; 3, друга на квартири 4; 5. Першу перегородку на веранді перенесла квартира 1 зі згоди мешканців, друга перегородка існувала до 19.05.2014 р. Виходом на місце 23.05.2014 р. проведено обстеження веранди та встановлено, що дійсно перегородка на веранді між кв. 4; 5 та 3; 2 частково зруйнована мешканцями кв. 3 [PERSON], який є власником ? частини вказаної квартири та мешкає за іншою адресою. За даною адресою мешкає квартирант. В квітні місяці гр. [PERSON] звертався в КРЕП № 6 з проханням надати дозвіл на знос перегородки на веранді між кв. 4; 5 та кв. 3; 2 та КРЕП № 6 двічі відмовив мотивуючи тим, що немає згоди мешканців кв. 5 /а.с. 56/. Як вбачається з відповіді Кіровоградського міжрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Кіровоградській області №633/02-02 від 16.04.2015 року, проведено заміри природного освітлення приміщенні кухні житлового помешкання за адресою [ADDRESS]. За результатами вимірювань (протокол проведення дослідження освітленості № 46б від 14.04.2015 р.) виміряний рівень коефіцієнта природі освітленості кухні житлового помешкання не відповідає вимогам ДББ 2.5 - 28- 2006 /а.с. 97-98/. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Частина 7 статті 376 ЦК України передбачає, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Отже, покладення судом на особу обов'язку знести нерухоме майно за її рахунок можливе за наявності в сукупності принаймні наступних умов, а саме: будівництво нерухомого майна здійснено саме цією особою; перебудова цього об'єкта є неможливою або особа відмовилась здійснити таку перебудову; наявне порушення прав інших осіб або суперечність суспільним інтересам. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не будувала перегородку, згідно технічної документації, вона існувала під час введення будинку в експлуатацію, тому вказану перегородку у веранді житлового будинку [NUMBER] по [ADDRESS] не можна вважати самовільно збудованою відповідачем. Відповідно роз'яснень, наданих п. 33 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати, усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Конституційних Суд України своїм рішення № 4-рп/2004 від 2 березня 2004 року, зіславшись на ст. 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», згідно якої спільне майно власників квартир складається з неподільного та загального майна і неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності та не підлягає відчуженню, а загальне майно - у спільній частковій власності, зазначив, що відповідно до цього Закону співвласники допоміжних приміщень мають прав розпоряджатися ними в межах, встановлених даним Законом та цивільним законодавством. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що власники приватизованих квартир багатоквартирних будинків є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і поділу веранд та сходових кліток. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд, вважає, що позивачами не доведено існування реальних перешкод створених відповідачем та відповідності обраного способу захисту, а саме щодо перенесення вхідних дверей на веранду та сходів разом із навісом над ними, які є в одноосібному користуванні відповідача за лінію межі між квартирами [NUMBER] та [NUMBER], обставинам справи. Зокрема, позивачами не надано доказів належності саме відповідачу сходів та навісу, згідно технічної документації, сходи існували під час введення будинку в експлуатацію. Крім цього, обираючи саме такий спосіб поновлення своїх прав позивачи не надали доказів безпеки такого способу та не вказали на механізм його реалізації. Також, суд звертає увагу, що позивачами позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні входом на веранду та самою верандою не ставилось. За вказаного, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed