Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивачі зазначали, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,274 га, яка належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 126897 від 29.11.2002. [PERSON] , якій померлий заповідав належну йому земельну ділянку, не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, вказану спадщину прийняла дружина померлого [PERSON] (матір позивачів) як спадкоємець першої черги за законом, однак, за життя не оформила свої спадкові права та не отримала свідоцтво про право на спадщину. Після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємці першої черги за законом позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,274 га, по 1/2 частці за кожним. Однак, нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій через відсутність у позивачів оригіналу правовстановлюючого документа, який би підтверджував право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказане майно. На підставі викладеного позивачі змушені звернутись до суду з позовом про визнання за ними права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,274 га, в порядку спадкування за законом по 1/2 частці за кожним. 24.06.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, в порядку підготовки справи до судового розгляду від Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області витребувано копії спадкових справ. Ухвалою від 04.08.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачі та їх представник адвокат Скирда В.І. в судове засідання не з`явились, останній надав суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просив провести судове засідання за його відсутності, при вирішенні справи по сутті поклався на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Новоіванівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області 08.11.2007 (а.с. 16). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; земельних ділянок під вказаним будинком загальною площею 0,4273 га, які належали померлому на підставі державного акта на право приватної власності серії І-ДП № 107738; земельної ділянки площею 9,274 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право приватної власності серії І-ДП № 126897 від 29.11.2002 (а.с. 11-13). У встановленому законом порядку дружина померлого [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину (а.с. 18, 53, 55). Відомості про прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом або заповітом в матеріалах судової справи та спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , відсутні (а.с. 50-71). Однак, [PERSON] за життя не оформила свої спадкові права щодо спірної земельної ділянки та не отримала свідоцтво про право на спадщину на неї. В свою чергу [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.08.2009 виконкомом Олексіївської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області (а.с. 22). Відповідно до частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.ст. 1217, 1258, 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлої відповідно до копій свідоцтв про народження та свідоцтв про укладення шлюбу, тобто спадкоємцями за законом першої черги (а.с. 23-24, 55, 81). За положеннями ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] та [PERSON] прийняли шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Юр`ївської держнотконтори Дніпропетровської області, на підставі чого 05.02.2010 заведено спадкову справу № 12-2010. Разом з тим, аналізуючи ту обставину, що позивачі звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, який був складений померлою [PERSON] , а не за законом, суд зауважує таке. Порядок прийняття спадщини, а також відмови від прийняття спадщини, визначений у статтях 1268 1270, 1273 ЦК України. За положеннями статей 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (стаття 1272 ЦК України. Згідно зі статтею1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Вищевикладені норми права дають підстави для висновку про те, що поведінка спадкоємця, яка виражає його намір прийняти спадщину, може виявлятися в активних діях шляхом складення певного документа (заяви), адресованого органам нотаріату, або ж у пасивний спосіб шляхом постійного проживання зі спадкодавцем. Натомість відмова від прийняття спадщини навпаки має бути здійсненна шляхом цілеспрямованих дій, які чітко виражають намір спадкоємця стосовно правонаступництва майна померлого. Тому, заяви про прийняття спадщини чи відмову від спадкування у широкому розумінні являються актами волевиявлення особи, спрямованими на набуття або відмову від спадкових прав та обов`язків. Як зазначалось вище, позивачі подали нотаріусу відповідні заяви, в яких вказали, що бажають прийняти спадщину після смерті [PERSON] та просять видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Отже, вказаними заявами [PERSON] та [PERSON] чітко заявили про прийняття спадщини, доповнивши їх також проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Водночас, виходячи зі структурного розташування та змісту правових норм Книги 6 ЦК України, положення щодо здійснення права на спадкування виділено в окрему главу, що стосується як порядку спадкування за законом, так і порядку спадкування за заповітом. Закон наділяє\~спадкоємців і\~за законом,\~і за\~заповітом,\~які бажають\~одержати спадщину,\~правом прийняти\~її (ст.\~1268\~ЦК України).\~ При цьому, ні нормами ЦК України, ні будь-яким іншим законодавчим актом не передбачено вимог щодо форми та змісту заяви про прийняття спадщини, а також обов`язку спадкоємця вказувати у такій заяві підстави закликання\~до спадкування (за законом чи за заповітом). Зрештою, звертаючись до нотаріальної контори з завою про прийняття спадщини, спадкоємець не завжди знає про наявність заповіту, або ж про його скасування спадкодавцем, інші обставини, які впливають на визначення виду та порядку спадкування, а сама заява по суті є лише актом волевиявлення спадкоємця на отримання спадщини. Тому, занадто формальний підхід до змісту та порядку оформлення вказаної заяви може призвести до позбавлення спадкоємця права на спадкування в порушення таких загальних засад цивільного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність, що є неприпустимим. Підсумовуючи все вищевикладене, суд зауважує, що оскільки заява про прийняття спадщини являється одностороннім правочином, тобто цілеспрямованою дією спадкоємця, що виражає його волю набути спадкових прав та обов`язків, а законодавчими актами не встановлено обов`язкових вимог до такої заяви, зокрема, наявності застереження щодо виду спадкування, подання позивачами заяв про прийняття спадщини разом з клопотанням про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом не може обмежувати їх право на успадкування майна померлої за законом. З огляду на викладене, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , які у встановлений законом строк звернулись до нотаріуса з відповідними заявами, отже, вважаються такими, що про прийняли спадщину, в тому числі і на земельну ділянку площею 9,274 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку померла фактично успадкувала після смерті [PERSON] . Судом під час розгляду справи не виявлено спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , а також інших спадкоємців за законом або за заповітом, крім позивачів. Згідно з ч. 1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом по Ѕ частці, за кожним, спірної земельної ділянки, однак, останній відмовив у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документа, який би підтверджував право власності [PERSON] на спадкове майно (а.с. 30-31). Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012\~року № 296/5). На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Отже, зазначені постанови державного нотаріуса є такими, що відповідають вимогам нормативних актів. Одночасно суд відмічає, що відсутність у позивачів правовстановлюючого документу, який би підтверджував факт належності спадкодавцю [PERSON] права власності на земельну ділянку, є обставиною, що унеможливила отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, спадкодавець [PERSON] за життя набула право на земельну ділянку, але не оформила його у встановленому порядку,\~ що в свою чергу позбавляє спадкоємців можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, суд визнає за [PERSON] та [PERSON] право власності на земельну ділянку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує заяву позивачів про залишення за ними витрат на судовий збір. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved