Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

[PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та вселення в квартиру. В суді позивачка та її представник в обгрунтування позову вказують, що сторони по справі 25 липня 2010 року уклали шлюб, а [INFO] народилась донька [PERSON]. Під час шлюбу 05 квітня 2013 року вона з чоловіком придбала у приватну сумісну власність квартиру за [ADDRESS], як записано в договорі купівлі-продажу квартири. Під час спільного проживання у вищевказаній квартирі часто виникали сварки та скандали, внаслідок чого вона вимушена була переїхати тимчасово до своєї матері. 08 грудня 2015 року їх шлюб було розірвано. Відповідач не допускає її в свою квартиру, де залишились дитячі та її речі. При неодноразових спробах вселитись разом з дитиною в квартиру, вона не змогла, оскільки відповідач категорично не допускає її і дитину до їх житла. Відповідач перешкоджає їй вільно коистуватись їх спільним житлом та майном, обманним шляхом забрав у неї ключі і їх не повертає. Вона, дитина та відповідач фактично зареєстровані по адресі по [ADDRESS] , де проживають батьки відповідача. Її тимчасове місце проживання [ADDRESS] у своєї матері суперечить інтересам її та дитини, оскільки в двокімнатній квартирі проживають і прописано вісім осіб. Тому, просять у суді зобов»язати відповідача не чинити їй і дитині перешкод у володінні та користуванні належної їм на праві приватної спільної сумісної власності квартири та усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом вселення в квартиру та передачі їй ключа від квартири. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів з винесенням заочного рішення. Представник третьої осби на стороні позивача - виконавчий комітет Кам»янець-Подільської міської ради, як органа опіки та піклування позов [PERSON] підтримав і також просить суд вселити позивачку та малолітню дитину в квартиру, яка належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Позивачка та її представник , представник третьої особи не заперечують проти винесення заочного рішення по справі. Заслухав позивача та її представника, представника органу опіки та піклування, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] 25 липня 2010 року уклали між собою шлюб, а [INFO] народилась донька [PERSON]. Під час шлюбу 05 квітня 2013 року вони придбала у приватну сумісну власність квартиру за [ADDRESS] та постійно в ній проживали, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.09.2015 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.09.2015 року, договором купівлі-продажу квартири від 05.04.2013 року. Під час спільного проживання у вищевказаній квартирі між ними часто виникали сварки та скандали, внаслідок чого 08 грудня 2015 року їх шлюб було розірвано. Відповідач не допускає [PERSON] та малолітню доньку [PERSON] в їх спільну квартиру. Позивачка не має можливості самостійно з дитиною вселитись в квартиру, оскільки відповідач забрав у неї ключі і в категоричній формі не допускає її і дитину до їх житла. Відповідно до довідки КП «Добробут» №433 [PERSON], дитина та відповідач фактично зареєстровані по адресі по [ADDRESS] , де проживає мати відповідача [PERSON] Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 12.11.2015 року по [ADDRESS] в двокімнатній квартирі проживають і мають постійне міце реєстраціїї вісім осіб, які є родиною [PERSON] і де тимчасово поселилась проживати позивачка з дитиною . Відповідно до вимог ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном. Відповідно до ст. 155 ЖК України - власник житлового будинку або його частини не може бути позбавлений права користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного, суд важає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подружжя нарівні має право володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою, яку вони придбали у спільну сумісну власність. Тому, слід зобов»язати [PERSON] не чинити [PERSON] та малолітній доньці [PERSON] перешкод у володінні та користуванні квартирою та усунути перешкоди шляхом вселення позивачки та її малолітньої доньки в квартиру та передачі їм ключів від квартири відповідачем [PERSON]

Outcome: approved