Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] подала до суду заяву, в якій просила встановити факт смерті її матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на території, тимчасово непідконтрольній Україні у м.Луганськ. В обґрунтування заяви [PERSON] посилалася на те, що отримати свідоцтво про смерть її матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Луганськ, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки її смерть сталася на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті згідно законодавства України. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, підтримала заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, не заперечував проти задоволення заяви. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Заявник [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження від 04.10.1966 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб зареєстрований 16.06.1984 року, після укладення шлюбу [PERSON] присвоіне прізвище « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була громадянкою України, уродженкою м.Луганськ та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Місце реєстрації заявника [PERSON] : [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта останньої та є внутрішньо переміщеною особою, взятою на облік з фактичним місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 23.02.2015 року. На даний час м.Луганськ є тимчасово окупованою та непідконтрольною українській владі територією. Встановлення факту смерті матері необхідно заявникові для отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до п.8 ч.1 ст.317 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно п.2 ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Населений пункт м.Луганськ входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Частиною 4 статті 317 ЦПК України визначено, що рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таким чином, судом встановлено, що зареєструвати факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м.Луганськ, у Холодногірському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків)заявник не в змозі, оскільки видане незаконним органом свідоцтво про смерть не є документом, на підставі якого можливо провести державну реєстрацію смерті особи, а отже не створює жодних юридичних наслідків на території України. Встановлення факту смерті матері має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану України факту його смерті та видачі свідоцтва про смерть. На підставі наведеного, суд приймає в якості доказу факту смерті [PERSON] , [INFO] , надане заявником лікарське свідоцтво про смерть останньої №1402, видане 20.10.2020 року відділом судово-медичної експертизи трупів медичної установи бюро судово-медичної експертизи м.Луганська, з якого вбачається що [PERSON] померла [INFO] на території м.Луганська, причиною смерті стала закрита сполучена тупа травма тулубу, кінцівок з переломами кісток скелету і пошкодженням внутрішніх органів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved