Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Адвокат [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування солідарно матеріальної шкоди, завданої злочином. Позовні вимоги мотивує тим, що постановою старшого слідчого відділу розслідувань СУ УМВС України в Закарпатській області визнано потерпілим [PERSON] у кримінальному провадженні № 12012070030000105 про обвинувачення [PERSON] та [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України. Зазначає, що підставою для обвинувачення стало те, що протягом 2007-2008 років між кредитною спілкою «Централь-Старт», в особі голови правління [PERSON], та [PERSON] було укладено договори про залучення внесків на депозитний рахунок вказаної кредитної спілки на загальну суму 67700 грн., які відповідно були отримані [PERSON] згідно з наданими [PERSON] квитанціями до прибуткових касових ордерів, однак до каси кредитної спілки не оприбутковані та на депозитний рахунок позивача не внесені. У відповідності до вказаних депозитних договорів було передбачено нарахування [PERSON] відповідних відсотків, визначених договорами, однак відсотки не виплачувалися позивачу, у звязку з чим виникла заборгованість. Вказує, що як значиться у матеріалах кримінального провадження, 11.06.2007 року [PERSON], перебуваючи на посаді голови правління кредитної спілки «Централь-Старт», зловживаючи своїм службовим становищем, умисно, за попередньою змовою з касиром вказаної кредитної спілки [PERSON], з корисливих спонукань, з метою заволодіння коштами кредитної спілки «Централь-Старт», знаходячись за місцем розташування вказаної кредитної спілки в м. Ужгород, пл. Народна, 5/47, уклавши із [PERSON] договір № 1012 про термінові внески членів від 11.06.2007 року, отримали від останнього згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 11.06.2007 року готівкові кошти в розмірі 10200 грн. для поміщення їх на депозитний рахунок, які в подальшому в касу кредитної спілки не здали, використали для власних потреб та привласнили. Крім того, 21.12.2007 року [PERSON], уклавши із [PERSON] договір № 2020 про термінові внески членів від 21.12.2007 року, отримали від останнього згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2020 від 21.12.2007 року готівкові кошти в розмірі 5000 грн. та згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 24.12.2008 року готівкові кошти в розмірі 3000 грн. для поміщення їх на депозитний рахунок, які в подальшому у бухгалтерській звітності і в касовій книзі не відобразили, в касу кредитної спілки не здали і на розрахунковий рахунок спілки не перевели, а використали для власних потреб ти привласнили, чим завдали потерпілому [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 8000 грн. Продовжуючи свої злочинні дії, 08.05.2008 року [PERSON], уклавши із [PERSON] договір № 2028 про термінові внески членів від 08.05.2008 року, отримали від останнього згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 08.05.2008 року готівкові кошти в розмірі 21500 грн. для поміщення їх на депозитний рахунок, які в подальшому в бухгалтерській звітності і в касовій книзі не відобразили, в касу кредитної спілки не здали та на розрахунковий рахунок спілки не перевели, а використали для власних потреб та привласнили, чим завдали потерпілому [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 21500 грн. 04.06.2008 року [PERSON], уклавши із [PERSON] договір № 2007 про термінові внески членів від 04.06.2008 року, отримали від останнього згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 04.06.2008 року готівкові кошти в розмірі 28000 грн. для поміщення їх на депозитний рахунок, які в подальшому у бухгалтерській звітності і в касовій книзі не відобразили, в касу кредитної спілки не здали та на розрахунковий рахунок спілки не перевели, а використали для власних потреб та привласнили, чим завдали потерпілому [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 28000 грн. Представник позивача зазначає, що відповідно [PERSON] є власником грошових коштів, розміщених на рахунку в кредитній спілці «Централь-Старт», на підставі укладених із спілкою договорів, відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. ст. 316, 317, 319, 321, 325 ЦК України, відтак, він не може бути обмежений в своїх правах щодо володіння, розпорядження і використання зазначеними грошовими коштами на власний розсуд. Право приватної власності є непорушним. Також представник позивача вказує, що Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області розглядалася кримінальна справа № 308/4209/13 про обвинувачення [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та прийнято судове рішення, згідно з яким останніх визнано винними та призначено відповідне покарання, а саме, вирок суду. Посилаючись на положення ч. 4 ст. 61 ЦПК України (у редакції до 15.12.2017 року, чинній на момент подання позову), ч. ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України представник позивача зазначає, що таким чином, кредитною спілкою «Централь-Старт» не здійснювалася виплата позивачу [PERSON] передбачених умовами договору відсотків та не повернуті належні йому грошові кошти відповідно до умов договорів, в результаті чого [PERSON] та [PERSON] заволоділи коштами [PERSON] в загальній сумі 67700 грн., відтак, вважає, що вказана сума підлягає до стягнення з відповідачів. З посиланням на викладене представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] 67700,00 грн. матеріальної шкоди, завданої злочином. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та будучи допитаною у судовому засіданні в якості свідка за клопотанням її представника адвоката [PERSON], яке було задоволено судом, пояснила, що перебувала на посаді касира кредитної спілки «Централь-Старт», особисто з [PERSON] договору не укладала, кошти від позивача не отримувала, з кредитної спілки статків вона не нажила та майна у власності у неї немає. Доказати свою невинуватість під час розгляду кримінальної справи про її обвинувачення вона не змогла. Наголосила, що у графі «касир» квитанцій до прибуткових касових ордерів, які долучені позивачем до позовної заяви, наявний підпис саме [PERSON] Також зауважила, що вона прийнята на роботу з 17.05.2001 року та звільнилася з кредитної спілки у квітні 2009 року. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснивши, що [PERSON] заперечує проти позову, оскільки позивач [PERSON] не довів свого членства у кредитній спілці «Централь-Старт». Зауважив, що кредитна спілка двічі виплачувала позивачу відсотки, а тому вважає, що договір № 2020 від 21.12.2007 року є дійсним, по якому вклад слід вважати оприбуткованим, а відтак, з позовом про стягнення коштів по вкладу за даним договором позивач повинен звертатися саме до кредитної спілки. За твердженням адвоката [PERSON] вироком суду, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] засуджено за ч. 5 ст. 191 КК України, не встановлено роль [PERSON] у епізоді відносно позивача [PERSON], яка не спонукала позивача до вкладу коштів і не отримувала їх, в тому числі й у [PERSON], що підтверджено під час допиту [PERSON] в якості свідка у судовому засіданні. Також адвокат [PERSON] зазначив, що позивач не звернувся до суду в межах строку позовної давності, зважаючи на закінчення строків дії договорів по вкладам, а відтак вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] у судовому засіданні погодився з позицією представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON], зауваживши, що вирок у кримінальній справі про обвинувачення [PERSON] та [PERSON] стосувався загалом кримінального правопорушення, а яку участь приймали [PERSON] та [PERSON] по договорам, укладеним з позивачем [PERSON], судом у кримінальному провадженні не встановлено. Вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, а тому адвокат [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову. Під час розгляду справи у судовому засіданні судом було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] про допит відповідача [PERSON] в якості свідка з підстав, визначених ст. 62 ЦПК України (у редакції до 15.12.2017 року, чинній на момент подання відповідного клопотання) та ст. 92 ЦПК України (у редакції, чинній на день розгляду справи), оскільки представником останньої адвокатом [PERSON] пояснено, що відповідач [PERSON] не надає згоди на її допит в якості свідка. У судовому засіданні судом було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] про витребування матеріалів кримінальної справи № 308/4209/13-к про обвинувачення [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, яке підтримав представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] та проти якого заперечив представник позивача адвокат [PERSON] Дане клопотання було задоволено судом у звязку з необхідністю дослідження доказів, які мають значення для повного зясування обставин у даній справі, з підстав, визначених ст. 137 ЦПК України (у редакції до 15.12.2017 року, чинній на момент подання відповідного клопотання) та ст. 84 ЦПК України (у редакції, чинній на день розгляду справи). Під час розгляду справи судом було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] про допит відповідача [PERSON] в якості свідка, оскільки останньою було надано згоду для здійснення відповідної процесуальної дії. Крім того, у судовому засіданні судом було відмовлено у розгляді по суті клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] про витребування у відповідача оригіналів документів, копії яких є в матеріалах справи, а саме: договору про термінові внески членів від 11.06.2007 року між позивачем та кредитною спілкою «Централь-Старт»; квитанцій до прибуткового касового ордеру від 11.06.2007 року; договору про термінові внески членів від 21.12.2007 року між позивачем та кредитною спілкою «Централь-Старт»; квитанції до прибуткового касового ордеру від 21.12.2007 року та від 24.12.2007 року; договору про термінові внески членів від 08.05.2008 року між позивачем та кредитною спілкою «Централь-Старт»; квитанції до прибуткового касового ордеру від 08.05.2008 року; договору про термінові внески членів від 04.06.2008 року між позивачем та кредитною спілкою «Централь-Старт»; квитанції до прибуткового касового ордеру від 04.06.2008 року, оскільки дане клопотання не відповідає вимогам ст. 137 ЦПК України (у редакції до 15.12.2017 року, чинній на момент подання відповідного клопотання), зокрема, не зазначено підстави, за яких представник відповідача вважає, що вказані докази знаходиться саме у позивача та не підтверджено, що в отриманні цих доказів у представника відповідача є складнощі. Також, під час розгляду справи судом було відмолено у розгляді по суті клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] про залучення до участі у даній справі кредитної спілки «Централь-Старт» в якості третьої особи для подання нею пояснень та доказів, оскільки дане клопотання не відповідає вимогам ст. ст. 35, 56 ЦПК України (у редакції до 15.12.2017 року, чинній на момент подання відповідного клопотання), а саме, у розрізі наведених положень ЦПК України не наведено обставини, що судове рішення у даній справі може вплинути на права і обовязки кредитної спілки «Централь-Старт». Разом з тим, у судовому засіданні судом було відмовлено у розгляді по суті клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] про призначення у справі судової економічної експертизи, на вирішення якої останній просив поставити наступні питання: яку суму коштів [PERSON] вніс в якості внеску у кредитну спілку «Централь-Старт» та яку суму коштів [PERSON] отримав від кредитної спілки «Централь-Старт» в якості відсотків та повернення внеску? оскільки дане клопотання не відповідає приписам ст. 143 ЦПК України (у редакції до 15.12.2017 року, чинній на момент подання відповідного клопотання), та не доведено необхідності застосування для зясування обставин, що мають значення для справи, інших спеціальних знань, а підстави для обовязкового призначення експертизи у справі не встановлені. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали кримінальної справи № 308/4209/13-к, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з договором про термінові внески членів № 1012 від 11.06.2007 року, укладеним між Закарпатською обласною кредитною спілкою «Централь-Старт», в особі виконавчого директора [PERSON] з однієї сторони, та членом кредитної спілки [PERSON] з другої сторони, членом кредитної спілки [PERSON] внесено в кредитну спілку кошти в сумі 10200,00 грн., які прийнято від [PERSON] відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 11.06.2007 року, підписаною касиром кредитної спілки. Відповідно до договору про термінові внески членів № 2020 від 21.12.2007 року, укладеного між Закарпатською обласною кредитною спілкою «Централь-Старт», в особі виконавчого директора [PERSON] з однієї сторони, та членом кредитної спілки [PERSON] з другої сторони, членом кредитної спілки [PERSON] внесено в кредитну спілку кошти в сумі 5000,00 грн., які прийнято від [PERSON] згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 2020 від 21.12.2007 року, підписаною касиром кредитної спілки, а також прийнято від [PERSON] кошти в сумі 3000,00 грн. шляхом поповнення внеску за вказаним договором згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 24.12.2008 року, підписаною касиром кредитної спілки. Згідно з договором про термінові внески членів № 2028 від 08.05.2008 року, укладеним між Закарпатською обласною кредитною спілкою «Централь-Старт», в особі виконавчого директора [PERSON] з однієї сторони, та членом кредитної спілки [PERSON] з другої сторони, членом кредитної спілки [PERSON] внесено в кредитну спілку кошти в сумі 21500,00 грн., які прийнято від [PERSON] відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 08.05.2008 року, підписаної касиром кредитної спілки. Крім того, відповідно до договору про термінові внески членів № 2007 від 04.06.2008 року, укладеного між Закарпатською обласною кредитною спілкою «Централь-Старт», в особі виконавчого директора [PERSON] з однієї сторони, та членом кредитної спілки [PERSON] з другої сторони, членом кредитної спілки [PERSON] внесено в кредитну спілку кошти в сумі 28000,00 грн., які прийнято від [PERSON] згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 04.06.2008 року, підписаною касиром кредитної спілки. Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.06.2015 року у кримінальній справі № 308/4209/13-к про обвинувачення [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на девять років з позбавленням права обіймати посади із організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями у фінансово-кредитних установах строком на три роки з конфіскацією усього майна, що належить їй на праві власності, та [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років з позбавленням права обіймати посади із організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями у фінансово-кредитних установах строком на три роки з конфіскацією усього майна, що належить їй на праві власності. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 25.07.2016 року вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.06.2015 року щодо обвинувачених [PERSON] та [PERSON] за ч. 5 ст. 191 КК України в частині розвязання цивільного позову скасовано, а матеріали провадження в цій частині направлено на новий судовий розгляд до того ж суду в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишено без змін. Даний вирок у касаційному порядку не переглядався та набрав законної сили. З матеріалів кримінальної справи вбачається, що за результатами розгляду кримінального провадження судом встановлено, що [PERSON], у період з 18.09.2001 року по 30.04.2009 року, являючись службовою особою, перебуваючи на посаді виконавчого директора Закарпатської обласної кредитної спілки «Централь-Старт» у період з 18.09.2001 року до 29.05.2004 року, а у період з 29.05.2004 року по 30.04.2009 року голови правління Закарпатської обласної кредитної спілки «Централь-Старт», розміщеної за адресою: м. Ужгород, площа Народна, 5/47, та відповідно до Статуту вказаної кредитної спілки, затвердженого рішенням загальних зборів, будучи наділеною організаційно-розпорядчими, адміністративно-господарськими функціями, будучи уповноваженою на залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки указаної кредитної спілки, за попередньою змовою із касиром вказаної кредитної спілки [PERSON], яка використовувала безпосередній доступ до грошей, умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою привласнення чужого майна в особливо великих розмірах коштів членів кредитної спілки «Централь-Старт», в порушення вимог законодавства про фінансові послуги, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого Наказом МФУ № 88 від 24.05.1995 року, Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15.12.2004 року, Закону України «Про кредитні спілки», Статуту Закарпатської обласної кредитної спілки «Централь-Старт», «Положення про правління кредитної спілки», посадових інструкцій, затверджених рішенням правління ЗОКС «Централь-Старт», протоколом № 3 від 30.05.2004 року, прийнявши від членів кредитної спілки готівкові кошти в загальній сумі 16362609,53 грн. в якості депозитних вкладів останніх на їх рахунки та з метою прикриття своєї злочинної діяльності, надавши вказаним особам корінці до прибуткових касових ордерів, оформили договори про внесення даними особами вкладів на депозитний рахунок, з яких, в подальшому, з метою приховання своїх злочинних дій та з метою створення видимості нормальної діяльності та функціонування КС «Централь-Старт», офіційно провели по бухгалтерському обліку та оприбуткували в касу кредитної спілки «Централь-Старт» частину прийнятих від вкладників коштів в розмірі 1481645,97 грн., а решту коштів в розмірі 14880963,56 грн. в бухгалтерській звітності і в касовій книзі не відобразили, в касу кредитної спілки не здали та на розрахунковий рахунок спілки не перевели, а використали для власних потреб та привласнили, чим завдали громадянам та кредитній спілці «Централь-Старт» матеріальної шкоди у особливо великих розмірах. Вказаним вироком відповідачів було визнано винними та засуджено, серед іншого, за те, що продовжуючи свій злочинний намір на заволодіння чужим майном, 11.06.2007 року, 21.12.2007 року, 08.05.2008 року та 04.06.2008 року [PERSON], перебуваючи на посаді голови правління кредитної спілки «Централь-Старт», зловживаючи своїм службовим становищем, будучи уповноваженою на залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки указаної кредитної спілки, умисно, за попередньою змовою з касиром вказаної кредитної спілки [PERSON], з корисливих спонукань, з метою заволодіння депозитними коштами вкладників кредитної спілки «Централь-Старт», знаходячись за місцем розташування вказаної кредитної спілки в м. Ужгород, пл. Народна, 5/47, в денний час, уклавши із [PERSON] договори про термінові внески членів № 1012 від 11.06.2007 року, № 2020 від 21.12.2007 року, № 2028 від 08.05.2008 року, № 2007 від 04.06.2008 року, отримали від останнього згідно із квитанціями до прибуткового касового ордеру б/н від 11.06.2007 року готівкові кошти в розмірі 10200 грн., № 2020 від 21.12.2007 року готівкові кошти в розмірі 5000 грн., б/н від 24.12.2008 року готівкові кошти в розмірі 3000 грн., б/н від 08.05.2008 року готівкові кошти в розмірі 21500 грн. та згідно із квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 04.06.2008 року готівкові кошти в розмірі 28000 грн. для поміщення їх на депозитний рахунок, які в подальшому у бухгалтерській звітності і в касовій книзі не відобразили, в касу кредитної спілки не здали та на розрахунковий рахунок спілки не перевели, а використали для власних потреб та привласнили, чим завдали потерпілому [PERSON] та кредитній спілці «Централь-Старт» матеріальної шкоди на загальну суму 67700,00 грн. Як слідує з вироку, заслухавши покази обвинувачених, які своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, не визнали, показання потерпілих, свідків, перевіривши надані стороною обвинувачення докази, оцінюючи кожний досліджений в судовому засіданні доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку, суд дійшов до висновку про доведеність винуватості [PERSON] та [PERSON] у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, кваліфікуючими ознаками якого привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах. При цьому, на\~підтвердження\~події\~вчинення кримінального правопорушення та вини [PERSON] та [PERSON] у його вчиненні стороною обвинувачення надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні, зокрема: акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КС «Централь-Старт» контрольно-ревізійного відділу у м. Ужгород № 07-09/27 від 23.10.2009 року, матеріалами якої встановлено, що у періоді з 01.01.2005 року по 01.05.2009 року згідно із наданими до ревізії первинних касових документів, касових звітів та зведених регістрів бухгалтерського обліку касових операцій та квитанцій до прибуткових касових ордерів, складених посадовими особами кредитної спілки, вилучених у позичальників в касу КС «Централь-Старт», не оприбутковано готівки на загальну суму 1890782 грн. від вкладників депозитів. Ревізією встановлено, що по даних бухгалтерського обліку надходження депозитних коштів від вкладників депозитів, в тому числі [PERSON], в касу не відображено бухгалтерськими записами; висновок експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 23/224 від 27.05.2013 року, згідно з яким при проведенні економічної експертизи документально підтверджено оприбуткування грошових коштів в касу КС «Централь-Старт», внесених вкладниками, згідно з наданими ними квитанціями до прибуткових касових ордерів, за період 2006-2009 років на загальну суму 576416,44 грн.; договір про термінові внески членів № 2028 від 08.05.2008 року, укладений між головою правління кредитної спілки «Централь-Старт» [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов якого останній вніс готівкові кошти для поміщення їх на депозитний рахунок на умовах строковості та платності та квитанції до прибуткових касових ордерів, згідно з якими спілка отримала від [PERSON] грошові кошти для поміщення їх на депозитний рахунок: б/н від 11.06.2007 року на суму 10200 грн., № 2020 від 21.12.2007 року на суму 5000 грн., б/н від 24.12.2008 року на суму 3000 грн., б/н від 08.05.2008 року на суму 21500 грн., б/н від 04.06.2008 року на суму 28000 грн., та квитанції до прибуткових касових ордерів, що підтверджують суму вкладу по вказаним вище депозитним договорам. У межах кримінального провадження цивільний позов потерпілим [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, у сумі 67700,00 грн., заявлений не був. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не предявила цивільний позов в кримінальному провадженні, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Згідно з даними дослідженого у судовому засіданні акту «Про наслідки ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності в Закарпатській обласній кредитній спілці «Централь-Старт», що складений контрольно-ревізійним відділом в місті Ужгороді Державної контрольно-ревізійної служби в Україні від 23.10.2009 року за № 07-09/27, ревізією касових операцій встановлено, що згідно з наданих до ревізії первинних касових документів, касових звітів та зведених регістрів бухгалтерського обліку касових операцій та квитанцій до прибуткових касових ордерів, складених посадовими особами кредитної спілки, вилучених у позичальників в касу кредитної спілки не оприбутковано готівки на загальну суму 1890782 грн., чим порушено п. 7.15, 2.6 «Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» № 637 від 15.12.2004 року, в тому числі в сумі 67700 грн. від вкладника депозитів [PERSON] згідно з квитанціями до прибуткових касових ордерів № б/н від 11.06.2007 року в сумі 10200 грн., № 2020 від 21.12.2007 року 5000 грн., № б/н від 08.05.2008 року 21500 грн., № б/н від 04.06.2008 року 28000 грн. До ревізії були представлені угоди № 1012 від 11.06.2007 року на суму 10200 грн., № 2020 від 21.12.2007 року на суму 5000 грн., № 2028 від 08.05.2008 року на суму 21000 грн. та № 2007 від 04.06.2009 року на суму 28000 грн. про внесення довгострокового внеску на депозитний рахунок термінами на один рік. На ксерокопіях квитанцій до прибуткових касових ордерів значаться підписи голови правління, а на деяких взагалі підписи відсутні та відтиск печатки. В ході ревізії встановлено, що згідно із касовими звітами та прибутковими документами грошові кошти до каси не оприбутковані, по даних бухгалтерського обліку не відображені операції по дебету 301 «Каса» в кредит 686 «Розрахунки по депозитам». Станом на 01.10.2009 року в кредитній спілці заборгованості перед вкладником депозитів [PERSON] не значиться. По наданих до ревізії документів не значиться виплата депозитів вищевказаному вкладнику, а тільки відсотків за користування депозитними коштами. Таким чином, заборгованість по депозиту перед вкладником повинна складати в сумі 67700 грн. Висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Закарпатській області від 27.05.2013 року № 23/224 стверджується, що дослідженням наданих на експертизу документів експертом не підтверджується документально оприбуткування грошових коштів в касу кредитної спілки «Централь-Старт», внесених вкладниками згідно з наданими ними копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів, за період 2006-2009 років, в тому числі [PERSON] на суму 94000,00 грн. При цьому, долученими до зазначеного висновку експерта таблицею 2 оприбуткування (не оприбуткування) грошових коштів вкладників кредитної спілки «Централь-Старт», згідно з наданими ними квитанціями до прибуткових касових ордерів за 2007 рік, підтверджується, що перед вкладником [PERSON] за договором № 1012 від 11.06.2007 року значиться не оприбуткованою сума коштів у розмірі 10200,00 грн. відповідно до прибуткового касового ордера б/н від 11.06.2007 року та за договором № 2020 від 21.12.2007 року не оприбуткованою сума коштів у розмірі 5000,00 грн. відповідно до прибуткового касового ордера № 2020 від 21.12.2007 року, а таблицею 3 оприбуткування (не оприбуткування) грошових коштів вкладників кредитної спілки «Централь-Старт», згідно з наданими ними квитанціями до прибуткових касових ордерів за 2008 рік, стверджується, що перед вкладником [PERSON] за договором № 2028 від 08.05.2008 року значиться не оприбуткованою сума коштів у розмірі 21500,00 грн. відповідно до прибуткового касового ордера б/н від 08.05.2008 року, за договором № 2007 від 04.06.2008 року не оприбуткованою сума коштів у розмірі 28000,00 грн. відповідно до прибуткового касового ордера б/н від 04.06.2008 року, а також за договором № 2020 не оприбуткованою сума коштів у розмірі 3000,00 грн. відповідно до прибуткового касового ордера б/н від 24.12.2008 року. Відтак, за вказаними договорами загальна не оприбуткована сума коштів складає 67700,00 грн. (10200,00 грн. + 5000,00 грн. + 21500,00 грн. + 28000,00 грн. + 3000,00 грн. = 67700,00 грн.). Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу приписів ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний звязок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Наведені положення цивільного законодавства повністю узгоджується з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, яким передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, встановлені ст. 1192 ЦК України, серед яких: відшкодування шкоди в натурі (передача речі такого ж роду і такої же якості, полагодження пошкодженої речі тощо); відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З матеріалів справи вбачається, що винними діями відповідачів [PERSON] та [PERSON] завдано шкоду позивачу [PERSON] у сумі 6770 грн., що встановлено під час розгляду кримінальної справи, підтверджено обвинувальним вироком у справі та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні вищенаведеними доказами, а саме, договорами про термінові внески членів, укладеними з [PERSON], квитанціями до прибуткових касових ордерів, актом від 23.10.2009 року № 07-09/27 та висновком експерта від 27.05.2013 року № 23/224 з відповідними таблицями. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обовязковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, вирок у кримінальній справі має преюдиційне значення у даній цивільній справі. Крім того, згідно з розясненнями, наданими у\~постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, цей вирок обовязковий для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким\~\~чином, суд приходить до переконання, що факт завдання шкоди позивачеві у розмірі 67700 грн. спільними неправомірними діями відповідачів є доведеним та не потребує додаткового доказування. Разом з тим, згідно з ч. 1\~ст. 1190 ЦК України\~особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємоповязаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Для настання солідарної відповідальності при заподіянні шкоди злочином, вчиненим двома або кількома особами, необхідно встановити, що діяння заподіювачів шкоди були обєднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їхніх спільних дій, тобто солідарна відповідальність можлива лише в разі спільних дій, тобто коли не можна розмежувати вину кожного. За змістом зазначеної норми закону спільною вважається шкода як неподільний результат неправомірних дій або бездіяльності двох і більше осіб. При цьому, не обовязково, щоб дії або бездіяльність, які завдали шкоди іншим особам, співпадали за часом. Дане правило поширюється на випадки, коли неможливо встановити, яка дія та в якій мірі спричинила настання такого наслідку. При цьому, у заподіянні шкоди спільними діями має місце єдність дій заподіювачів, яка полягає у такому їх взаємозвязку, при якому виключення хоча би однієї із цих дій із комплексу діянь співзаподіювачів не призводить до виникнення спільного шкідливого результату. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини (ч. 2 ст. 1190 ЦК України). Як розяснено у п. 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~(з наступними змінами і доповненнями), особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємоповязаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що розмір шкоди, заподіяної з вини відповідачів їх спільними діями знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому, з огляду на встановлені обставини, зокрема, що шкода позивачу заподіяна спільними умисними діями відповідачів, що передбачає солідарну відповідальність, беручи до уваги, що позивачем у межах кримінального провадження цивільний позов не предявлявся, а доказів того, що кредитною спілкою «Централь-Старт» до відповідачів предявлявся цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на спірну суму матеріали справи не містять, від потерпілого позивача [PERSON] заяви щодо визначення відповідальності осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їх вини, не надходило, суд вважає, що до цих правовідносин необхідно застосовувати положення ст. ст. 1166, 1190 ЦК України та стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] 67700 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За приписами ст. ст. 13, 76, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Неприйнятними є доводи представників відповідачів стосовно пропуску позивачем строку позовної давності з огляду на час, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, дати постановлення вироку відносно винних осіб у кримінальному провадженні, часу набрання цим вироком законної сили після його перегляду судом апеляційної інстанції. Зокрема, вирок суду, яким встановлений факт вчинення [PERSON] та [PERSON] злочинів, ухвалений 11.06.2015 року, який після перегляду його судом апеляційної інстанції набрав законної сили 25.07.2016 року. Відтак, оскільки початок перебігу строку позовної давності для захисту прав із зазначених позивачем підстав слід вираховувати саме з 26.07.2016 року, а із позовом представник позивача звернувся 27.02.2017 року, то даний позов поданий у межах строку позовної давності. У судовому засіданні 07.03.2018 року на підставі ч. 6 ст. 259 ЦПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст якого складено 15.03.2018 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved