Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] у лютому 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виселення із квартири, вказавши, що з 2004 року є власником квартири [ADDRESS]. На даний час в його квартирі зареєстрований він та його неповнолітня донька [PERSON] [INFO]. З 2011 по 2013 рік він тимчасово виїжджав за межі м. Черкаси та залишав свою квартиру. Повернувся додому у серпні 2013 року та побачив, що в квартиру без його згоди заселилася [PERSON] зі своїм сином [PERSON], які пояснили, що їм дозволила жити в квартирі голова ЖБК-92 [PERSON] і вони сплачують їй за це 600 гривень на місяць. Ніякого договору найму житла із [PERSON] та [PERSON] він не укладав. Голова ЖБК свої дії щодо вселення в його квартиру сторонніх осіб не пояснює. Будучи інвалідом 1 групи він не міг відразу звернутися до суду з позовом про виселення відповідачів. Однак останнім часом спільне проживання з відповідачами в одній квартирі стало для нього нестерпним, в добровільному порядку виселитися з квартири вони не бажають, а тому [PERSON] посилаючись на самоправне зайняття відповідачами кватири та те, що він фактично позбавлений свого житла, просив суд виселити [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги. Підтвердили обставини викладені у позові та додатково пояснили, що дружина і донька позивача переїхали жити до Росії, і саме там декілька років перебував [PERSON]. При цьому ключі від своєї квартири в Черкасах, залишав під килимком у підїзді, про що знали майже всі сусіди, у тому числі голова ЖБК-92 [PERSON]. Повернувшись додому у 2013 році він побачив у своїй квартирі відповідачів, які є для нього сторонніми особами. Ніяких договорів з приводу проживання у квартирі він з [PERSON]В чи [PERSON] не укладав. На даний час позивач бажає проживати в своїй квартирі із жінкою та просив відповідачів виселитися з квартири добровільно, однак ті продовжують жити в його квартирі, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні за їх участі позовні вимоги не визнали. Пояснили, що мають зареєстроване місце проживання в [INFO], однак восени 2012 року шукали квартиру для проживання у м. Черкасах та двірник, що прибирала біля будинку №20 по вул. Героїв Сталінграда повідомила їм, що у квартирі №109 вже тривалий час ніхто не живе та порекомендувала звернутися до голови ЖБК №92 [PERSON]. Вони звернулися до [PERSON] і та дозволила їм жити у квартирі №109. Також [PERSON] повідомила, що хазяїном квартири є [PERSON], який на даний час відсутній. У листопаді 2012 року [PERSON] та [PERSON] вселилися у спірну квартиру, зробили там ремонт та сплачували всі комунальні послуги. У липні 2013 року до квартири повернувся [PERSON] та усно дозволив їм жити в квартирі. Однак на початку 2015 року [PERSON] попросив їх виселитися із квартири, оскільки він хотів проживати із жінкою. У квітні 2015 року вони зібрали частину своїх речей та вивезли їх з квартири [PERSON]. А коли повернулися за декілька днів за іншими речами зясували, що з кімнати [PERSON] зникли гроші в сумі 5000 євро. У крадіжці запідозрили [PERSON] та звернулися до міліції. До теперішнього часу правоохоронні органи не встановили особу, яка скоїла крадіжку, а тому вони бажають, щоб [PERSON] спочатку повернув їм зниклі гроші, а після цього вони звільнять його квартиру. Крім того просили врахувати, що зробили ремонт у квартирі, змінили сантехніку, оплачували всі житлово-комунальні послуги та доглядали за [PERSON]. Письмового договору найму житла із позивачем вони не укладали, оскільки на цьому ніхто не наполягав. Усно [PERSON] не заперечував проти їх проживання в квартирі. Ніяких грошових коштів в якості орендної плати за проживання у квартирі вони ні [PERSON] ні [PERSON] не сплачували. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Підтримав доводи відповідачів та додатково вважав, що [PERSON] не може ставити питання про виселення [PERSON] та [PERSON] із квартири [ADDRESS], оскільки вказана квартира є предметом іпотеки та суд у 2010 році, за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк», у звязку із невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, звернув стягнення на вказану квартиру шляхом її продажу на прилюдних торгах. Таким чином квартирою на даний час розпоряджається банк, а не [PERSON]. Суд вислухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] з 1988 року по теперішній час зареєстрований у [INFO] та є власником квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.2014 року (а.с. 9, 12). Право власності [PERSON] на вказану квартиру зареєстровано 14.06.2005 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 13). Згідно довідки ЖБК №92 (а.с. 4) в квартирі [ADDRESS] зареєстровані дві особи, - [PERSON] та його донька [PERSON] [INFO]. Висновком кардіологічної МСЕК від 23.05.2011 року [PERSON] безстроково визнаний інвалідом 1 групи (а.с. 16). Суд не може погодитися з доводами представника відповідача, про те, що [PERSON] є неналежним позивачем у даній справі. При цьому суд враховує, що саме по собі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №2-289/10, яким за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], не позбавляє [PERSON] права власності на житло. Згідно вказаного рішення суду звернення стягнення повинно відбуватися за встановленою процедурою шляхом продажу з прилюдних торгів, а до цього часу [PERSON] залишається власником квартири та має право погасити свою заборгованість перед банком іншим шляхом. На день ухвалення рішення у розглядуваній справі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про зміну власника спірної квартири, що підтверджується Інформаційною довідкою №58149261 від 26.04.2016 року. Доводи відповідачів на те, що вони не будуть виселятися із квартири до тих пір поки [PERSON] не поверне їм гроші, в крадіжці яких вони його підозрюють, не можуть бути враховані судом, оскільки є неправовими. Якщо відповідачі мають будь-які майнові претензії до [PERSON], вони вправі звернутися з позовом до суду за вирішенням майнового спору, однак сама по собі наявність таких претензій чи спору не є підставою для проживання [PERSON] та [PERSON] у квартирі позивача. Згідно ст. 150 ЖК УРСР, - громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст. 810 ЦК України, - за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі (ч.1 ст.811 ЦК, ст. 158 ЖК). У судовому засіданні достовірно встановлено, що між [PERSON], як власником житла, та [PERSON] і [PERSON], як наймачами, в письмовій формі не укладався договір найму житла. Плату (грошові кошти), за проживання у квартирі, відповідачі [PERSON] не сплачують. У листопаді 2012 року відповідачі вселилися у квартиру [PERSON] всупереч встановленому законом порядку, без згоди власника та без укладання договору найму, про що позивачу стало відомо влітку 2013 року. Голова житлово-будівельного кооперативу не є особою, уповноваженою на розпорядження житлом, що належить громадянам на праві приватної власності та не має права вселяти сторонніх осіб в чуже житло. Згідно ст. 390 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Проживання [PERSON] та [PERSON] у квартирі позивача без укладання договору найму та, на даний час, всупереч волі власника, перешкоджає [PERSON] в повній мірі здійснювати своє право на користування власним житлом. За таких обставин [PERSON] має право на захист своїх прав власника, шляхом виселення [PERSON] і [PERSON] із квартири. Оскільки [PERSON] і [PERSON], з юридичної точки зору, вселилися у спірну квартиру без достатніх правових підстав, тобто самоправно, і не є наймачами житла, то підлягають виселенню з квартири [PERSON] без надання іншого жилого приміщення. Позивач, як інвалід 1 групи звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідачів на користь держави, згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 9, 150, 155, 158 ЖК УРСР, ст. 390 ЦК України,

Outcome: approved