Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Адвокат - Блищик І.І., який діє в інтересах [PERSON] , на підставі ордеру, звернувся в суд із заявою, якою просить встановити факт народження сина [PERSON] - [PERSON] , народженого [INFO] в м. Луганськ, Луганської області, Україна, батьками якого є: [PERSON] та [PERSON] . Обґрунтовуючи доводи заяви зазначає, що [INFO] [PERSON] перебуваючи на непідконтрольній території України, а саме: в м. Луганськ, Луганської області, Україна, народила сина [PERSON] . У подальшому ДУ «Луганський республіканський перинатальний центр» № 554 від 31.07.2020. [PERSON] , її чоловік та син є громадянами України. Батьки дитини перебувають у незареєстрованому шлюбі. Оскільки ЛНР зразок свідоцтва про народження сина [PERSON] видане на тимчасово окупованій території України, яка непідконтрольна Україні, то не визнається жодним державним органом України, внаслідок чого дитина не може користуватися усіма правами громадянина України. Представник заявниці звернувся до Московського районного в м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) з проханням видати свідоцтво про народження дитини українського зразку, однак останньому відмовлено, оскільки на підтвердження факту народження дитини громадянкою [PERSON] пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому представник заявниці звернувся в суд. Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження українського зразку. Представник заявниці надав заяву про слухання справи за його відсутності, вимоги заяви підтримує, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до правил п. 7 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Положеннями ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Так, встановлено, що батьки дитини [PERSON] та [PERSON] перебувають у незареєстрованому шлюбі. Представник заявниці зазначив у заяві, що батьком дитини є [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 147 СК України, по батькові дитини визначається за іменем батька. Відповідно до ч. 2 ст. 147 СК України, по батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. Згідно вимог ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Із копії медичного свідоцтва про народження № 554 від 31.07.2020 вбачається, що [PERSON] народила сина [INFO] в м. Луганськ, Луганської області (а.с.6). Факт народження дитини [PERSON] , [INFO] в м. Луганськ, Луганської області підтверджений медичною документацією (а.с.6). Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» за № 1207 від 15.04.2014, Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, ІУ Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом. Основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. Стаття 1 вказаного Закону визначає, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 2 цього Закону визначений статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії РФ і встановлений особливий правовий режим на цій території з визначенням особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону, Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованої території. Отже, суд аналізуючи вищевикладене надійшов до висновку, що народження сина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] в м. Луганськ, Луганської області - є народженням дитини в Україні. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявниці свідоцтво про народження дитини видане державним органом України. Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження українського зразку.

Outcome: approved