Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], вказавши, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя року від 23.03.2015 року отримує на свою користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти в сумі 1200 гривень на двох дітей, щомісячно, починаючи з 23.02.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Посилаючись на недостатність коштів на утримання дітей, підвищення мінімального розміру прожиткового мінімуму на дітей, просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], аліменти в сумі 2500 гривень, починаючи з дня предявлення позову до суду до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів, вказав про визнання позову. Будь-які інші заяви чи клопотання сторонами не заявлялись, а судом не вирішувались. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи за наявними у справі матеріалами. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. Згідно копій свідоцтв про народження батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2015 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти в сумі 1200 гривень на двох дітей, щомісячно, починаючи з 23.02.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Інших документів, які б мали значення для вирішення справи, та на які б позивач посилалась в обґрунтування заявлених вимог, позивачем суду не надано. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч.2 ст.51 Конституції України та, ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Суд погоджується з доводами позивача, що сума у 1200 гривень, яка була стягнута рішенням суду від 23.03.2015 року недостатня для забезпечення двох дітей та є значно меншою, ніж мінімальний розмір аліментів, що мають сплачуватись на утримання дитини. Як вказує ст. 184 ч. 1 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 184 ч. 2 СК України вказує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідна правова позиція, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, сформульована у постанові Верховного суду України від 06.11.2013 року у справі за № 6-113цс13. Враховуючи, що з 01.07.2018 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає 1944 гривні, тож суд вбачає підстави для задоволення заявлених вимог в повному обсягу, та збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дітей до 2500 гривень на місяць з індексацією цієї суми у відповідності до чинного законодавства. Також з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved