Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Синельниківської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви, яка була прийнята судом, просять усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною - [PERSON] , [INFO] , шляхом відвідування дитини під час її хвороби за місцем її перебування, необмеженого спілкування особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, та встановити спосіб участі у вихованні дитини шляхом надання їм зустрічей із сином та онуком за умови перебування дитини у здоровому стані, за домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] -за адресою: [ADDRESS] , до досягнення ним повноліття, один раз на два тижні у вихідний день з 09 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, без присутності матері; -у день народження дитини [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, за бажанням дитини, з 9 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин, з можливістю спільного відвідування громадських місць, закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місцем його проживання, без присутності матері; -на протязі кожного року, за бажанням дитини, до досягнення ним повноліття, з можливістю спільного відпочинку в інших містах, на протязі 10 діб, з відвідуванням туристичних баз, баз відпочинку, громадських місць, закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей поза місцем його проживання, без присутності матері. Зобов`язати [PERSON] за два дні до дня зустрічі з дитиною в телефонному режимі або шляхом направлення смс-повідомлення надавати точну інформацію щодо фактичного місця перебування/проживання дитини. Стягнути з відповідача сплачений судовий збір. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] перебував з відповідачем у шлюбі, від якого народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, шлюб було розірвано. З серпня 2019 року проживають окремо, проте [PERSON] постійно займається вихованням своєї дитини, піклується про неї, надає матеріальну допомогу. Починаючи з липня 2020 року відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з сином (онуком). В зв`язку з цим вони змушені були звернутися до Служби у справах дітей Межівської районної державної адміністрації із заявою про встановлення порядку побачень з дитиною. Розпорядженнями голови районної державної адміністрації № Р-199/0/313-20 від 30.09.2020 року та № Р-200/0/313-20 від 30.09.2020 року встановлено порядок побачень з дитиною. Однак, відповідач систематично, безпідставно його не виконує, не приводить дитину у заздалегідь обумовлений час, категорично відмовляється виконувати рішення про рорядок побачень з дитиною, не зважаючи на те, що дитина проситься до батька, бабусі та діда, тому позивачі змушені звернутись із вказаним позовом до суду. 03 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за правилами загального позовного провадження (а.с.28-29). 28 вересня 2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.38-39). 18 жовтня 2021 року позивачі [PERSON] та [PERSON] надали на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог (а.с.44-45). Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року прийнято заяву про уточнення позовних вимог, судовий розгляд відкладено (а.с.49-50). Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явивлись, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Судові витрати просили залишити за ними (а.с.47, 48, 53). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні та уточнені вимоги підтримала повністю (а.с.52). Представник третьої особи Служби у справах дітей Синельниківської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15) Розпорядженням голови районної державної адміністрації № Р-199/0/313-20 від 30.09.2020 року встановлено години зустрічі батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] : один раз на два тижні у вихідний день, за домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] , з 09.00 години до 16.00 години за умови перебування дитини у здоровому стані за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Розпорядженням голови районної державної адміністрації № Р-200/0/313-20 від 30.09.2020 року встановлено години зустрічі [PERSON] з малолітнім онуком [PERSON] , [INFO] : один раз на два тижні у вихідний день, за домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] , з 09.00 години до 16.00 години за умови перебування дитини у здоровому стані за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтею 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до положень ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У відповідності до ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на спілкування та виховання дитини. Відповідно до ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. До особистих немайнових прав дитини відноситься, зокрема право дитини жити і виховуватися в родині; право дитини на спілкування з обома батьками, дідусем, бабусею, братами, сестрами й іншими родичами. Дотримання і захист цих особистих прав дитини гарантується державою, що виходить з інтересів і потреб кожної дитини. Згідно зі ст.257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Як визначено в ст. 263 СК України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст.159 СК України Згідно з ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відповідно до ст.19 СК України, при розгляді судом справ про забезпечення прав дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Отже, з огляду на надані докази учасниками справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved