Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

[PERSON] у березні 2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом припинення права користування та виселення. Обґрунтовуючи позов [PERSON] посилалась на те, що на підставі свідоцтва про право власності за заповітом, що видане державним нотаріусом 07.07.2016 року, вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі, як член сім'ї колишнього власника, однак не є членом сім'ї позивача. Добровільно відповідач не погоджується віддати ключі від квартири, виселитися з квартири та знятися з реєстраційного обліку, чим створює власнику перешкоди у реалізації права власності. З урахуванням уточненої позовної заяви, [PERSON] просила суд усунути перешкоди у здійсненні нею права власності квартирою [ADDRESS] шляхом припинення права користування та виселення [PERSON] з вказаної квартири, також просила вселити її у квартиру. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак її представник подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності за заповітом, що видане державним нотаріусом 16-ої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] 07.07.2016 року, є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки комунального концерну «Центр комунального сервісу» Дарницького району від 08.02.2017 року у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] (власник) і [PERSON] Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірній квартирі залежить від права самого власника і є похідним від нього. Згідно з частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно зі ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивач є власником квартири, вона має право, відповідно до положень ст.391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від особи, яка перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися її майном - квартирою. Згідно з ст. 150 ЖК УРСР власники квартири користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право на розпорядження квартирою, що знаходиться в приватній власності. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Як було встановлено, позивач є єдиним власником згаданої вище квартири. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що відповідач [PERSON] здає зазначену квартиру в оренду, не допускає її до квартири, замінив замки у вхідних дверях, чим чинить перешкоди у здійсненні нею права власності. Окрім того, позивач наполягала, що відповідач не є членом її сім'ї, а вселився він і зареєструвався у квартирі за згодою колишнього власника і ще до набуття [PERSON] права власності на квартиру. В матеріалах справи відсутні докази на спростування вказаних обставин. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем доведено суду наявність фактів чинення відповідачем позивачу перешкод у здійсненні права власності зазначеною квартирою, також доведена обставина про те, що сторони у справі не членами сім'ї.

Outcome: approved