Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Адвокат Резуненко О.А., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Центр надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов мотивовано тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі продажу на праві приватної власності належить будинок по [ADDRESS] . В даному будинку окрім [PERSON] також зареєстровані [PERSON] , [INFO] . Остання не проживає у вказаному будинку декілька років, про що складено відповідний акт. Однак відповідачка [PERSON] добровільно знятись з реєстрації місця проживання не бажає, хоча більше року відсутня за місцем проживання без наявності поважних підстав. Крім того, [PERSON] не сплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманні житла чим створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном позивачці що полягає зокрема у неможливості отримання субсидії на сплату комунальних послуг у зв`язку з кількістю зареєстрованих осіб у будинку. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком по [ADDRESS] . В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом надіслання повісток на адресу. Від представника позивача [PERSON] . до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи до суду також не з`явився, про час та місце розгляду справи був також повідомленим. У відповідності до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 03.06.1999 року, посвідченого державним нотаріусом А.В.Ластівка, на праві приватної власності належить будинок по [ADDRESS] . Згідно копії домової книги в будинку по [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] від 01.04.2008 року та [PERSON] , [INFO] від 14.04.2009 року. Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 06.03.2019 року, депутатом Ужгородської міської ради Химинець В.В. встановлено, що за адресою по [ADDRESS] з вересня 2010 року фактично не проживає [PERSON] , що додатково засвідчують сусіди [PERSON] та [PERSON] . Згідно акту про фактичне місце проживання від 10.06.2019 року, затвердженого Директором ТОВ «Наш Добробут» Афанасьєвим М.Ю. за адресою по [ADDRESS] фактично не проживає [PERSON] . Відповідно до п.2 ч.1\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно ч.2\~ст.405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно\~ст.150 Житлового кодексу\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.ч.1,2\~ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Виходячи з аналізу наведених вище норм матеріального права та враховуючи те, що [PERSON] є законним власником вищевказаного будинку і факт реєстрації [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] перешкоджає позивачці у володінні, користуванні та розпорядженні належним їй будинком, суд приходить до висновку, що поданий позов є обґрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved