Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулась до суду з позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі за текстом - відповідач), про звільнення майна з-під арешту. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 17.03.2018 р. позивач за заповітом отримала у спадок квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], спадкодавцем якої є [PERSON], 1954 р.н., який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 1262, державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. Того ж дня, від державного нотаріуса Зубченко Л.С., позивачу стало відомо про арешт, який накладено відповідачем на ? частину квартири, яка належить позивачу на праві спільної часткової власності. Позивач є власником ? частини квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договором купівлі продажу квартири від 11.12.2003 р. № 1 - 3705, зареєстрованого в БТІ 28.01.2004 р. № 1690. Окрім позивача, вищевказана квартира, зареєстрована також за [PERSON], якому належить ? частини та [PERSON], якому належить ? її частини. 20.03.2018 р. позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про отримання інформації щодо стану виконавчого провадження. Відповідач листом від 22.03.2018 р. вих. № 11529 надав відповідь, згідно якої, відповідно до вимог Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 р. № 2274/5 строк завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, а виконавчих проваджень про стягненню штрафів становить один рік, тому надати відповідь стосовно запитуваного виконавчого провадження, неможливо, у зв'язку з тим, що виконавче провадження - знищено, оскільки закінчено термін зберігання. 04.04.2018 р. представником позивача до відповідача було подано заяву про відновлення виконавчого провадження з метою виконання виконавчого листа № в/л 1 - 918, про стягнення з позивача на користь [PERSON] суми спричиненої шкоди. Листом від 06.04.2018 р. № 11529 відповідач повідомив, що відповідно до пошукової інформації в Автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що станом на 04.04.2018 р. виконавчий лист № в/л 1 - 918 в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування шкоди на виконанні у Відділі не перебував та не перебуває. Так як, реєстр ЄДР - «ВП - Виконавець» почав діяти з 2006 р., а відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 р. № 2274/5 строк завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, а виконавчих проваджень про стягненню штрафів становить один рік. Після проходження вищезазначеного строку виконавчі провадження вилучаються для знищення». Також, 04.04.2018 р. представником позивача було подано заяву про видачу дублікату виконавчого листа (№ в/л 1 - 918) до Оболонського районного суду м. Києва для належного виконання останнього. Ухвалою від 26.04.2018 р. у справі № 756/4434/18 Оболонський районний суд м. Києва відмовив представнику позивача, у зв'язку з тим, що позивач не є тією особою, яка має право звертатися до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа. Таким чином, позивач здійснила всі можливі заходи для виконання Вироку Оболонського районного суду м. Києва, і як наслідок отримала відмови, а відтак, позивач змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права, а саме, для звільнення з - під арешту ? частини квартири, яка належить останній на праві спільної часткової власності. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання явку свого представника не забезпечив, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. На адресу суду не було надано відзиву на позовну заяву. Надіслано пояснення, згідно яким, відповідно до пошукової інформації в Автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що станом на 04.04.2018 р. виконавчий лист № в/л 1 - 918 в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування шкоди на виконанні у Відділі не перебував та не перебуває. Так як, реєстр ЄДР - «ВП - Виконавець» почав діяти з 2006р., а відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 р. № 2274/5 строк завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, а виконавчих проваджень про стягненню штрафів становить один рік. Після проходження вищезазначеного строку виконавчі провадження вилучаються для знищення. Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень представника позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача та ухвалення рішення по справі. Суд, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом в 2003 році Оболонським районним судом м. Києва було ухвалено Вирок, за яким стягнуто з позивача на користь [PERSON] суму збитків завданої злочином. На підставі вищезазначеного Вироку, Оболонським районним судом м. Києва відповідачеві для виконання було направлено виконавчий лист від 23.12.2003 р. № в/л 1 - 918. Відповідачем винесено постанову від 29.10.2004 р. серія АА № 337922 про накладення арешту на ? частини квартири, яка належить позивачу на праві спільної часткової власності. Позивач є власником ? частини квартири на праві спільної часткової власності за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу квартири від 11.12.2003р. № 1 - 3705, зареєстрованого в БТІ 28.01.2004 р. № 1690 (а.с. 8). Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку встановленому законом і ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 1950 р., ратифікованого Верховною Радою України від 17.07.1997р., визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно зі ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 391 ЦК України, передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За приписами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст. 5 Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положення ст. 261 ЦПК України передбачають, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Про накладений арешт Подільським РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві позивачу стало відомо 17.03.2018 р. Таким чином, з урахуванням того, що виконавче провадження закрите та знищене, а державним виконавцем не було вжито заходів в порядку ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції 2004 р., суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову та звільнення з - під арешту майна позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved