Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

[PERSON] у серпні 2018 року звернувся до суду із позовом до Миколайовича до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі продажу від 27 липня 2007 року та копії витягу КП «Лубенське МБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2007 [PERSON] є власником будинку № 15 по вул. Центральна у с. Харківці Пирятинського району Полтавської області. У вказаному будинку крім позивача зареєстрована його колишня дружина [PERSON], проте з 2013 року у зазначеному будинку не проживає, але з реєстраційного обліку не знялася. Фактичне місце проживання відповідача невідоме. Через реєстрацію відповідача у будинку позивача, в останнього виникають незручності у користування майном, зокрема з отримання субсидії, тому віна просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом, а саме будинком № 15 по вул. Центральна у с. Харківці Пирятинського району Полтавської області. Позивач [PERSON] до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги викладені у позові підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст.ст. 223,\~280\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 28 вересня 2018 року згідно зі ст.\~281\~ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення з огляду на наступне. Статтями 12, 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до договору купівлі продажу від 27 липня 2007 року, посвідчено приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу [PERSON] [PERSON] є власником будинку № 15 по вул. Центральна (Леніна) у с. Харківці Пирятинського району Полтавської області (а.с. 9). Згідно копії витягу КП «Лубенське МБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2007 № 15767294 [PERSON] є власником будинку № 15 по вул. Центральна (Леніна) у с. Харківці Пирятинського району Полтавської області (а.с. 10). Відповідно довідок Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області № 379 та № 380 від 31.07.2018 [PERSON] має такий склад сімї: дружина -[PERSON], яка зареєстрована, але не проживає у [INFO] (а.с. 11-12). Рішенням Пирятинського районного суд від 23 грудня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . ( а.с.13) Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника (інших осіб, які отримали право\~користування житлом з його згоди) у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника квартири (інших осіб) на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут (право користування чужим майном) припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Судом встановлено, що відповідач у належному позивачу будинку ніколи не проживав. Таким чином, оскільки відповідач пять років не проживає у будинку, що належить позивачу, а її реєстрація у ньому заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися його житлом, позовні вимоги щодо визнання [PERSON], такою, що втратив право на користування житлом, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved