Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 87 від 31.08.2016 в інтересах [PERSON] звернувся в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з уточненим в подальшому позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договорів дарування фіктивними та застосування наслідків їх недійсності. Позов мотивує тим, що у листопаді 2015 року його довіритель [PERSON] звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] та директора приватного підприємства «Канівська нерухомість» [PERSON] про визнання правочину недійсним, стягнення матеріальних і моральних збитків, мотивуючи тим, зокрема, що на виконання угоди про наміри від 10.06.2014 з купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: Черкаська область, м. Канів, вул. Дорошенка, 80 ним було передано [PERSON] 7300 доларів США. 10 березня 2016 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області винесено рішення, яким було частково задоволені позовні вимоги [PERSON], а саме стягнуто з [PERSON] на його користь 7300 доларів США, як аванс та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 875 грн.. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 квітня 2016 року рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2016 року у даній справі залишено без змін. 06 червня 2016 року за заявою стягувача та на підставі виконавчого листа від 24.05.2016 року, головним державним виконавцем Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було відкрите примусове виконавче провадження про стягнення з боржника [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів на суму 7300 доларів США. Однак, до теперішнього часу рішення суду не виконано у примусовому порядку, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. Майно боржника [PERSON], через декілька днів після винесення ухвали Апеляційного суду Черкаської області було відчужене, тобто остання, знаючи про неминуче стягнення з неї немалої суми грошових коштів та проконсультувавшись з відповідними фахівцями, умисно відчужила своє майно, яке належало їй на праві власності, а саме: - 06 травня 2016 року, оформила договір дарування, будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: Черкаська область, м. Канів, вул. Дорошенка, 80, за № 850 від 06.05.2016 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], на доньку [PERSON]; - 13 травня 2016 року, оформила договір дарування, будинку та земельної ділянки розташованих за адресою: Черкаська область, м. Канів, вул. Десантників, 5, за № 656 від 13.05.2016 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу [PERSON], на сина [PERSON]. Цими діями відповідач [PERSON] унеможливила виконання рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.04.2016 року, тобто волевиявлення сторін при укладенні договору дарування не відповідало їх внутрішній волі, сторони при укладенні договору дарування не мали на меті здійснити реальне відчуження домоволодінь та земельних ділянок, а намагались лише формально переоформити майно боржника [PERSON] на своїх дітей, щоб унеможливити звернення стягнення на майно. Після укладення оскаржуваних договорів відповідач [PERSON] продовжує проживати в будинку та користуватися ним, тобто фактично договір не було реалізовано та право власності фактично до [PERSON] так і не перейшло. А у спірному будинку, який був подарований відповідачкою своїй донці, та розташований за адресою Черкаська область, м. Канів, вул. Дорошенка, 80 проживали та продовжують проживати [PERSON] з дружиною [PERSON] та неповнолітньою донькою Анастасією, так, як у них на меті з 2015 року було придбання у власність цього домоволодіння та вже сплачено за нього 7300 доларів США, однак обставини, які склалися у [PERSON] не хвилюють нову власницю домоволодіння [PERSON], яка поставила перед останніми вимогу залишити домоволодіння до 15 листопада 2016 року, не зважаючи на неповнолітню дитину. Вважає, що підтвердженням наявності умислу відповідачів на укладення саме фіктивних правочинів та наявність бажання уникнути відповідальності за борговими зобов'язаннями є те, що оскаржувані правочини було укладено безпосередньо після того, як [PERSON] стало відомо про неминуче стягнення з неї на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 7300 доларів США. Просить суд визнати недійсними внаслідок фіктивності договори дарування будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою Черкаська область, м. Канів, вул. Дорошенка, 80, укладений 06.05.2016 між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстровані в реєстрі за № 850, №852, зі скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності [PERSON]. Визнати недійсними внаслідок фіктивності договори дарування будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою Черкаська область, м. Канів, вул. Десантників, 5, укладений 13.05.2016 між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровані в реєстрі за № 656, №654, зі скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності [PERSON]. Стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору на користь позивача [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, його представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 87 від 31.08.2016 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити, додатково пояснив, що відповідачу [PERSON] достовірно, до укладення договорів дарування, було відомо про судове рішення Канівського міськрайонного суду №697/2280/15-ц від 10.03.2016, про що свідчить розписка останньої в суді. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить суд у задоволенні позову відмовити, пояснила, що її мати [PERSON] не знала про винесення рішення Канівського міськрайонного суду від 10.03.2016 та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 28.04.2016. На час укладення оспорюваних договорів дарування, на майно, що було предметом цих договорів не було накладено арешт, а тому договори дарування не можуть буди визнані фіктивними. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просить відмовити, а справу розглядати за її відсутності за участі її представника [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просить відмовити, справу розглядати за його відсутності за участю представника [PERSON]. Представник відповідачів - [PERSON], який діє на підставі угод про надання правової допомоги адвоката №61/2, №61/1, №61 від 14.11.2016 (а.с.53-63) в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував щодо позову, пояснив, що договори дарування були вчинені до того як позивач [PERSON] звернувся до державної виконавчої служби з приводу примусового виконання рішення Канівського міськрайонного суду від 10.03.2016, а тому для визнання договорів недійсними відсутні підстави, просить відмовити у задоволенні позову та вирішити питання про скасування заходів забезпечення позову під час винесення рішення суду. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет позову на стороні відповідача приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмові пояснення на позов (а.с.51), вважає, що при укладенні і посвідченні спірних договорів дарування були дотримані всі чинні норми законодавства, зокрема перевірено факт накладення будь-яких обтяжень, а тому підстав відмовити [PERSON] у вчинені нотаріальних дій у нього не було. Просить справу розглядати у його відсутність. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет позову на стороні відповідача приватний нотаріус Васильківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов може бути задоволеним частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно із ст.218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами запису та іншими доказами. Судом встановлено, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/2280/1-ц від 10.03.2016 (а.с.18-20), яке ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28.04.2016 залишено без змін (а.с.21-24), позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійсним, стягнення матеріальних і моральних збитків - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 7300 доларів США, сплачені як аванс. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 875 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, понесених по сплаті судового збору при поданні позову до суду. В задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] відмовлено за безпідставністю. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено повністю за безпідставністю. З матеріалів справи вбачається, що 25.05.2016 дружина позивача [PERSON], яка діяла від імені свого чоловіка [PERSON], звернулася до Канівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області (а.с.25) з заявою про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа Канівського міськрайонного суду №697/2280/15-ц від 24.05.2016 про стягнення з [PERSON] 7300 дол. США. Відповідно до інформації про виконавче провадження №51322172 з приводу примусового виконання виконавчого листа №697/2280/15-ц від 24.05.2016 щодо стягнення з [PERSON] боргу в сумі 7300 дол. США на користь [PERSON] (а.с.26-28), вбачається, що державним виконавцем Гладковою Т.М. вчинено наступні виконавчі дії: 06.06.2016 відкрито виконавче провадження; 14.06.2016 звернуто стягнення на майно боржника та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; 02.07.2016 - проведено опис та арешт майна, належного [PERSON], проживаючої в [INFO]; 11.08.2016 оголошено розшук автомобіля [NUMBER], який належить боржнику; 02.09.2016 звернуто стягнення на кошти, що належать до виплати [PERSON] в НВК «Урожай» с. Литвинець Канівського р-ну Черкаської області. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Відповідно до статті 717 цього Кодексу за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом частини пятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9, для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-1873 цс16, у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобовязань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та пятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідно до Договорів дарування від 06 травня 2016 року, посвідчених приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], за реєстровими №№ 850 і 852 (а.с.179-184), відповідачем [PERSON], як дарувальником, було подаровано (передано безоплатно та безумовно) відповідачу [PERSON], як обдарованій: земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий № 7110300000:02:001:0375, що розташована по вул. м. Канів, вул. Дорошенка, 80, Черкаської області, та житловий будинок під номером 80, що розташований за адресою: Черкаська область, м. Канів, вул. Дорошенка. Зазначена нерухомість зареєстрована за відповідачем [PERSON] за реєстраційними номерами обєкта нерухомого майна, відповідно: [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.179,182). Відповідно до Договорів дарування від 13 травня 2016 року, посвідчених приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровими №№ 654 і 656 (а.с.198-200), відповідачем [PERSON], як дарувальником, було подаровано відповідачу [PERSON], як обдарованому: земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий № 7110300000:02:001:0374, що розташована по вул. м. Канів, вул. Десантників, 5, Черкаської області, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та житловий будинок з надвірними спорудами під №5, що розташований за адресою: Черкаська область, м. Канів, вул. Десантників. Зазначена нерухомість зареєстрована за відповідачем [PERSON] за реєстраційними номерами обєкта нерухомого майна, відповідно: 922897971103 та 922882071103 (а.с.33,33 на звороті). Суд критично оцінює твердження відповідача [PERSON] та представника відповідачів [PERSON] про незнання відповідачем [PERSON] про винесене Канівським міськрайонним судом Черкаської області 10.03.2016 рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь позивача [PERSON] коштів в сумі 7300 дол. США, сплачені як аванс, оскільки це спростовується дослідженими в судовому засіданні матеріалами цивільної справи №697/2280/15-ц, зокрема, копією розписки останньої про отримання рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.03.2016, що датована 14 березня 2016 року (а.с.224) та копією заяви [PERSON] про отримання диску зі звукозаписом судового засідання від 10.03.2016, який вона отримала 14.03.2016 (а.с.221). Крім того, судом встановлено, що представником відповідача [PERSON] на період розгляду справи №697/2280/15-ц [PERSON] подано 19.03.2016 до Канівського міськрайонного суду апеляційну скаргу на рішення суду від 10.03.2016 (а.с.226-230). Отже, відповідач [PERSON], відчужуючи належне їй на праві власності нерухоме майно своїм дітям [PERSON] та [PERSON], була обізнана про судове рішення про стягнення з неї на користь позивача [PERSON] коштів в сумі 7300 дол. США, сплачені як аванс, а тому, могла передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на це нерухоме майно. У добровільному порядку рішення Канівського міськрайонного суду №697/2280/15-ц від 10.03.2017, що набрало законної сили 28.04.2016, відповідачем [PERSON] не виконано, кошти на користь позивача [PERSON] в розмірі 7300 дол. США, сплачені як аванс не відшкодовано. З заяви від 16.06.2016 адресованої начальнику Канівського міськрайонного відділу ДВС [PERSON] (а.с.236), вбачається, що [PERSON] повідомила, що вона є непрацюючим пенсіонером, рахунків у банківських установах не має, на праві приватної власності майна не має, має паї, та борг виплачувати може тільки з пенсії. З матеріалів справи вбачається, що 13.09.2017 [PERSON] на користь позивача [PERSON] на виконання рішення Канівського міськрайонного суду частково сплачено кошти у розмірі 8000 грн., що підтверджується квитанцією №N1AIW45783 від 13.09.2017 (а.с.186). Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях відповідача [PERSON] вбачаються наміри на укладення фіктивних договорів дарування, з метою уникнення негативних наслідків для себе у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що перебувало у її власності. Але враховуючи, що предметом спору у справі №697/2280/15-ц рішення Канівського міськарйонного суду по якій винесено 10.03.2016, є повернення коштів, сплачених як аванс за намір купівлі-продажу позивачем [PERSON] будинку та земельної ділянки, що розташовані в м. Каневі по вул. Дорошенка, 80, Черкаської області, та беручи до уваги розмір коштів, що присуджено за рішенням суду до стягнення, суд вважає за необхідне визнати недійсним внаслідок фіктивності лише договори дарування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 7110300000:02:001:0375, розташованих за адресою Черкаська область, м. Канів, вул. Дорошенка, 80, укладених 06.05.2016 між [PERSON] та [PERSON], посвідчені приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстровані в реєстрі за №№ 850, 852. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що наслідки укладених правочинів дарування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 7110300000:02:001:0375, розташованих за адресою Черкаська область, м. Канів, вул. Дорошенка, 80, суперечать встановленим нормам права, оскільки судом встановлено на підставі отриманих доказів, що оскаржувані правочини від 06.05.2016 були укладені з метою уникнення накладення арешту на майно, а тому дані правочини порушують права [PERSON] та не можуть залишатися чинними і підлягають визнанню недійсним, оскільки здійснений на ухилення від виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що перебувало у власності [PERSON], зокрема, житловий будинок №80 та земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовані по вул. Дорошенка в м.Каневі Черкаської області. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.88 ЦПК України та того, що судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову є недоплаченим, так як в подальшому його представником було збільшено позовні вимоги та заявлено клопотання про відстрочку сплати судового збору до винесення судового рішення (а.с.210,211), а тому відповідно до ч.3 ст.80 ЦПК України підлягає до стягнення на користь держави з позивача [PERSON] з урахуванням сплаченого судового збору в сумі 551,21 грн. (а.с.1) недоплачений судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру (в задоволенні яких позивачу відмовлено) в розмірі 1280 грн., з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає до стягнення в рівних частинах на користь позивача [PERSON] сплачений останнім судовий збір в розмірі 551,21 грн. та на користь держави судовий збір за одну позовну вимогу немайнового характеру в розмірі 640 грн., так як позов у цій частині позивачу [PERSON] задоволено, але останнім до винесення судового рішення не сплачено судовий збір на користь держави. Ухвалою суду від 08.12.2016 (а.с.68) забезпечено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору дарування фіктивним та застосування наслідків його недійсності шляхом накладення арешту на домоволодіння розташоване за адресою: Черкаська область, м. Канів, вул. Десантників, 5, на земельній ділянці кадастровий номер 7110300000:02:001:0374 та на домоволодіння розташоване за адресою: Черкаська область, м. Канів, вул. Дорошенка, 80, на земельній ділянці кадастровий номер 7110300000:02:001:0486. Відповідно ст. 154 ЦПК України, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. Відповідно до ч.6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. З огляду на те, що у задоволенні позову в частині визнання недійсними внаслідок фіктивності договорів дарування будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою Черкаська область, м. Канів, вул. Десантників, 5, що зареєстровані в реєстрі за № 656, №654 відмовлено, представником відповідачів заявлено клопотання про вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, суд вважає за можливе при винесенні рішенні суду скасувати в цій частині вжиті заходи забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial