Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом в якому, з урахування змінених позовних вимог, просять усунути перешкоди з боку [PERSON] у користуванні та розпорядженні їм, шляхом вселення та зобов'язання відповідача видати ключі і не чинити перешкод у користуванні належної їм на праві приватної спільної часткової власності по 1/6 частини кожному квартири № 125, загальною площею 68,1 кв.м., в будинку [ADDRESS] та стягнути сплачений судовий збір (а.с. 1, 2, 102, 103). Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі 25.01.2018 року на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом набули право приватної спільної часткової власності по 1/6 частини квартири [ADDRESS]. Власником 4/6 частини спірної квартири є [PERSON], яка в даний час зареєстрована та проживає в цій квартирі. У зв'язку з тим, що відповідач, шляхом не допуску, перешкоджає позивачам у доступі до належного їм нерухомого майна, позивачі позбавлені права повноцінного користування, розпорядження та володіння своїм майном. Неодноразові спроби позивачів вирішити це питання в позасудовому порядку виявились безрезультатними. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.04.2018 року було відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження (а.с. 33, 34). [PERSON] 14.05.2018 року було подано відзив на позов та 20.06.2018 року відзив на заяву про зміну предмету позову, в яких проти позовних вимог заперечувала та просила залишити їх без задоволення. Зазначила, що належна кожному із позивачів 1/6 частина вказаної квартири, що відповідає площі по 11,35 кв.м., не виділена їм в натурі, що унеможливлює їх фактичне вселення в дану квартиру, також зазначена площа є менша, ніж існуюча норма житлової площі в Україні, яка складає 13,65 кв.м. на одну особу, тож фактичне користування позивачами цією площею без завдання шкоди її правам та інтересам не можливе, оскільки площа щонайменшої кімнати становить 14 кв.м. Вільних ключів в неї від даної квартири не має, крім того в квартирі відсутні будь які речі позивачів. Користування квартирою позивачі не мають можливості без виділення їх частки в натурі. Водночас позивачами не вчинялось жодних дій спрямованих на розпорядження їх часткою спільної квартири у розумінні цивільного законодавства, а тому позовні вимоги є надуманими та безпідставними (а.с. 43-44, 105-107). В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов зі зміненими вимогами та викладені у ньому обставини, додатково пояснив, що він неодноразово намагався з відповідачем у позасудовому порядку вирішити питання щодо спірної квартири, однак позитивних результатів це не дало, [PERSON] у квартиру їх не впускає, тому він 27.01.2018 року, попередньо зв'язавшись із відповідачем та її представником по телефону і повідомивши про свій намір зайти в квартиру, прочекавши [PERSON] годину, викликав поліцію і працівників служби по відкриванню замків. Тоді зайшли в квартиру, замінили замки, після чого, дочекавшись відповідача, віддав їй нові ключі. Через три дні відповідач замок змінила, доступу до житла він знову не має. 17.02.2018 року він приїздив із сестрою [PERSON], вже тоді замки були змінені і на загальному коридорі, через двері відповідач сказала, що їм не відкриє, тому він знову викликав поліцію, яка порадила звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити позов та підтримала пояснення позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзивах, пояснила, що коли [PERSON] самовільно зламав замки та без її присутності був у квартирі, у неї пропала велика сума грошей, тому вона викликала поліцію, відкрито кримінальну справу. Вона особа похилого віку, потребує спокою, проте її позивачі тероризують, виживають з квартири, спільне проживання з позивачами неможливе. Живе вона у спірній квартирі одна, змінила замки на вхідних дверях після того, як взимку 2018 року позивач її обікрав. Заслухавши пояснення позивачів, відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2018 року, виданого державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за №3-46, [PERSON] є власником 1/6 частини квартири [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2018 року, виданого державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за №3-48, [PERSON] є власником 1/6 частини квартири [ADDRESS] (а.с. 23). З пояснень сторін по справі, [PERSON] є власницею 4/6 частини квартири [ADDRESS] та проживає в ній. Спірна квартира є трьохкімнатною, житловою площею 43,9 кв.м., загальна площа 67,6 кв.м. (копія технічного паспорту а.с. 108 - 110). Допитаний судом свідок з боку позивачів [PERSON] пояснив, що він є двоюрідним братом позивачів У лютому 2018 року він з [PERSON] їздив до спірної квартири, яка була закрита. Позивач телефонував відповідачу, домовившись про зустріч, чекали тоді годину, після чого [PERSON] викликав поліцію та службу по відкриттю замків. Перевіривши документи на квартиру, поліція надала дозвіл відкрити двері, майстер змінив замки, склали акт. В подальшому з'явилась відповідач, якій [PERSON] залишив ключ від вхідних дверей. Допитаний судом свідок з боку відповідача [PERSON] засвідчив, що відповідач є його теща, позивачі являються дітьми померлого чоловіка відповідача. На даний час спірною квартирою користується [PERSON] 27.01.2018 року позивач [PERSON] зателефонував відповідачу, яка передала йому слухавку. Тоді [PERSON] сказав, що він отримав документи на квартиру і через 10 хвилин зламає замки, а відповідача впустить коли та дасть документи на квартиру, хоча позивачу вони тоді пояснили, що знаходяться за містом. Коли вони приїхали замки вже змінили, позивач їм відкрив квартиру, тоді з тумбочки пропали гроші. Вони викликали слідчу групу. Вечором відповідача забрали до себе додому, а на наступний день у квартирі все було перевернуто. З висновку Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 02.02.2018р. вбачається, що 27.01.2018 р. до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення про те, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не впускала [PERSON] в квартиру за вказаною адресою (а.с. 98). З висновку Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 23.02.2018р. вбачається, що 17.02.2018 р. до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява від [PERSON] про те, що 17.02.2018 р. за адресою: [ADDRESS] [PERSON] самовільно змінила замки на вхідних дверях і перешкоджає потрапити до квартири. При відвідуванні вказаної адреси [PERSON] теж звернулась із заявою до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві про неправомірні дії з боку [PERSON], який самовільно зламав замки до квартири і потрапив до квартири (а.с. 100). Суд приймає до уваги покази вищевказаних свідків, а також зазначені висновки співробітників поліції на підтвердження обставин того, що позивачі при відвідуванні спірної квартири не змогли потрапити до неї та відрити двері, що свідчить про чинення перешкод відповідачем позивачам у проживанні у квартирі. До того ж, відповідач особисто пояснила, що вона змінила замки на вхідних дверях до квартири [ADDRESS] та позивачі доступу до житла не мають. До доводів [PERSON] про те, що вона не чинить перешкод у користуванні позивачам квартирою суд відноситься критично, оскільки зазначене спростовується вищевказаними письмовими доказами, показами свідків та поясненнями відповідача. За нормою ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У зв'язку з тим, що позивачі на даний час являються власниками своїх часток квартири, вони мають право користуватися нею, що передбачено чинним законодавством. Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України. Пояснення відповідача про те, що частки власності позивачів не виділені в натурі, що унеможливлює їх вселення у спірну квартиру, суд до уваги прийняти не може, оскільки такі доводи не грунтуються на нормах чинного законодавства. Разом з тим, у відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням. Отже, судом безспірно встановлено, що позивачі не мають ключа від квартири [ADDRESS] відповідач заперечує проти користування позивачами вказаним житлом, доступу до нього не надає, чим чинить позивачам перешкоди у здійсненні ними права власності щодо користування належною їм часткою квартири. У спростування зазначеного будь яких належних доказів з боку відповідача суду не надано. У зв'язку з вище викладеним, позов у частині вимог про зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод позивачам у користуванні їхніми частками спірної квартири шляхом надання ключів від замків на вхідних дверях квартири підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Судом також встановлено, що між співвласниками не визначено порядок користування житловим приміщенням. Спосіб судового захисту порушеного права обраний позивачами як вселення до спірної квартири не суперечить законодавству і може бути застосований судом. Тому позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення також підлягають задоволенню. Решта заявлених вимог щодо усунення перешкод з боку відповідача у розпорядженні квартирою задоволенню не підлягають у зв'язку з недоведеністю у цій частині позову. Отже, позов слід задовольнити частково. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України також пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів сплачений останніми судовий збір в дохід держави, а саме в сумі по 1 409 грн. 60 коп. на кожного з позивачів.

Outcome: partial