Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії Донецького обласного управління АТ Ощадбанк (далі - позивач, Банк) звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованості за кредитним договором в розмірі 25873,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 12.01.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 715 про видачу та обслуговування зарплатної дебетової платіжної картки. 21.02.2013 року було укладено додатковий договір № 1 до договору № 715, відповідно до якого сторони домовились, що банк відкриває клієнту рахунок на умовах тарифного пакету зарплатний. Відповідно до додаткового договору № 2 до договору № 715 від 07.08.2013 р. сторони домовились внести зміни до договору, відповідно до п.п. 1.1.4 якого відповідачу було надано кредит у сумі 15000,00 гривень, процентна ставка за кредитом 24% річних. Позивач свої зобов`язання виконав та встановив кредитну лінію у розмірі 15000 гривень. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у нього утворилася заборгованість перед Банком, яку останній просить стягнути в розмірі 25873,00 грн., з яких 14855,02 грн. - заборгованість за основним боргом, 10070,87 грн. - процент за користування кредитом, 25,64 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 322,12 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 599,35 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Позивач правом участі в судовому засіданні не скористався, надав заяву, в якій просить судове засідання проводити без участі представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 12 січня 2006 року між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач) було укладено договір № 715 про видачу та обслуговування зарплатної дебетової платіжної картки. Згідно Договору відповідач отримав банківську платіжну картку. 21 лютого 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до Договору №715. Відповідно якого сторони домовились внести до Договору наступні зміни та доповнення, а саме: Банк відкриває Клієнту рахунок на умовах тарифного пакету зарплатний та надає платіжну картку. Відповідно до додаткового договору №2 до Договору №715 від 07.08.2013 року сторони домовились внести до Договору наступні зміни та доповнення: назву Договору змінити на «Договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання-платіжної картки; відповідно до підпункт 1.1.4 Договору Відповідачу було надано кредит у сумі 15000 грн. Процентна ставка за кредитом є фіксована і складає 24% річних і сплачується щомісячно. Позивачем всі зобов`язання були виконанні належним чином та встановлено кредитну лінію у розмірі 15 000,00 грн. та відповідачу був наданий кредит у розмірі 14 855 грн. 02 коп., що підтверджується випискою по рахунку. З розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку вбачається , що за відповідачем через несвоєчасне та неповне виконання свого обов`язку з погашення кредиту утворилась заборгованість в розмірі 25873,00 грн., з яких 14855,02 грн. - заборгованість за основним боргом, 10070,87 грн. - процент за користування кредитом, 25,64 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 322,12 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 599,35 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Отже, між Банком та відповідачем шляхом підписання заяви на отримання кредиту було укладено в письмовій формі кредитний договір. Вирішуючи заявлений спір, суд враховує такі норми права. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1048, ч.1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1, ч.2 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625). Положеннями ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачем до позову наданий розрахунок заявленої до стягнення суми заборгованості відповідача, який не спростований останнім, доказів сплати заборгованості за вказаним кредитним договором чи відсутності такого обов`язку відповідачем до суду не надано. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved