overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження. Заяву мотивують наступним. Заявники [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.01.2016 року. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя подружжя не склалося через несумісність характерів, розходження поглядів. Заявники неодноразово намагались зберегти сім'ю, однак, переконалися, що є різними людьми. Подружні відносини між заявниками припинилися у лютому 2017 року, з цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Фактично їх сім?я розпалась, а тому збереження шлюбу є неможливим. В судове засідання заявники не з'явились, подавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до змісту яких підтримали заявлені вимоги та просили суд про їх задоволення. З огляду на викладене, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності заявників на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Заявники [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.01.2016 року, про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №6, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу заявники мають спільну малолітню доньку - [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до ч.1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. 26.09.2017 року між заявниками [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про визначення місця проживання дитини, участь батьків у її вихованні та сплату аліментів на дитину (а.с.4). Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників. Відповідно до ч.3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права заявників, а також права їхньої малолітньої доньки. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовними заявами до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що [PERSON] померла [INFO]. При житті вона склала заповіт, посвідчений Жилинецькою сількою радою 22.12.2011р., згідно якого частину майна заповіла, в тому числі позивачам. 25.11.2014 року [PERSON] звернулася до нотаріуса, де їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій в зв'язку з пропуском встановленого законом строку подання заяви про прийняття спадщини. Причиною пропуску встановленого строку прийняття спадщини є те, що про заповіт позивачам стало відомо лише в листопаді 2014 року. Ухвалою Ярмолинецького районого суду від 27.03.2015 року до участі в справі як третю особу залучено [PERSON] Ухвалою Ярмолинецького районого суду від 03.04.2015 року позовні вимоги за позовом [PERSON] до Жилинецької сільської ради, третя особа - [PERSON], про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини об'єднано зі справою за позовом [PERSON] до Жилинецької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивачівв судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з наявних у позовній заяві мотивів, а також вказав, що з самим заповітом позивачі ознайомилися лише в суді, коли він був витребуваний судом в Жилинецької сільської ради. Представник відповідача - Жилинецької сільської ради, Ярмолинецького району до суду подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про розгляд справи без її участі чи про відкладення розгляду справи не подавала. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON], померла [INFO], а [PERSON] та [PERSON] є її спадкоємцями за заповітом. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 21.02.2014 року, заповітом [PERSON] від 22.12.2011р., посвідченим Жилинецькою сількою радою. Відповідно до листа нотаріуса №406/01-16 від 25.11.2014 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки позивачам стало відомо про наявнність заповіту лише в листопаді 2014 року, суд важає це поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а тому їм слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] про поділ нерухомого майна в натурі та визнання права власності на нерухоме майно, вказуючи, що 23 червня 2017 року на підставі договору дарування позивачі отримали у дарунок 14/25 частин житлового будинку по вулиці Стародніпровській,25 в м. Кобеляки Полтавської області. Інші 11/25 частин вказаного домоволодіння належать [PERSON] Позивачі прохають суд провести поділ в натурі житлового будинку, виділивши належну їм 14/25 частину в самостійний обєкт (одиницю) нерухомого майна та визнавши за ними право власності на цю одиницю. Позивачі, [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, однак подали до суду заяву, в якій прохали розглянути справу у їх відсутність. Позов підтримали та прохали задовольнити. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти задоволення позову не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23 червня 2017 року [PERSON] подарував [PERSON] та [PERSON], в рівних частинах кожному, 14/25 частин житлового будинку № 25 по вулиці Стародніпропетровській в м. Кобеляки Полтавської області (а.с.10, 11-12). Власником 11/25 частин житлового будинку № 25 по вулиці Стародніпропетровській в м. Кобеляки Полтавської області згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 листопада 2017 року є [PERSON]. Рішенням третьої сесії сьомого скликання Кобеляцької міської ради № 3 від 18 лютого 2016 року вулицю Стародніпропетровську в місті Кобеляки перейменовано на вулицю Стародніпровську. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Із висновку щодо технічної можливості поділу обєкта нерухомого майна від 20 жовтня 2017 року вбачається, що житловий будинок по вулиці Стародніпровській,25 в місті Кобеляки Полтавської області може бути поділено. Фактичне користування 14/25 частин будинку становить 51,1 м.кв. Склад новоутвореного обєкту нерухомого майна житловий будинок з господарськими побудовами по вулиці Стародніпровській, 25 «а» в м. Кобеляки Полтавської області (а.с.21). Рішенням виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавської області № 684 від 27.09.2017 року вирішено присвоїти та затвердити 14/25 частині житлового будинку № 25 по вулиці Стародніпровській в місті Кобеляки, що перебуває у власності [PERSON] та [PERSON] новий адресний номер: Полтавська область, місто Кобеляки, вулиця Стародніпровська,25А (а.с.17). Враховуючи вище викладене, позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про поділ нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із спільною заявою, в якій прохають надати їм право на шлюб до досягнення шлюбного віку. Заявлені вимоги мотивують тим, що [PERSON] вагітна, вони мають взаємне почуття любові та бажають створити сім'ю і зареєструвати шлюб. У зв'язку із тим, що наразі заявники не досягли шлюбного віку, прохають суд надати їм дане право в порядку ст.23 Сімейного кодексу України. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи заявники [PERSON], [PERSON], представники відділу ДРАЦС Комсомольського МУЮ і Органу опіки та піклування м.Комсомольська до суду не з'явились, звернувшись із відповідними клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Заявники свої вимоги підтримали повністю, представники установ проти задоволення заяви не заперечували. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Дослідивши приєднані до справи письмові докази, суд встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у фактичних шлюбних відносинах і мають намір офіційно зареєструвати шлюб. Відповідно до виписки з протоколу ЛК акушерсько-гінекологічної служби жіночої консультації м. Комсомольська за № 381/2 від 15.05.2015 року, [PERSON], 1999 року народження, вагітна. Вказана обставина підтверджується повідомленням Комсомольської лікарні, термін вагітності [PERSON] наразі складає 25-26 тижнів (а.с.28). [PERSON] народилась [INFO] у м. Комсомольську Полтавської області, [PERSON] народився [INFO] у м. Комсомольську Полтавської області, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.14,26). За нормами ст.ст.22,23 Сімейного Кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку, тобто особи, яким на день реєстрації шлюбу виповнилось вісімнадцять років. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, дане право їй може бути надано за рішенням суду. Відповідно до роз'яснень, що містяться у Постанові № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Разом із тим, право на звернення до суду із заявою про надання права на шлюб має виключно особа, що досягла шістнадцятирічного віку. З огляду на викладене, враховуючи, що заявниця до досягла віку, з якого законом надано право на звернення до суду із вказаною заявою, суд вважає, що заявлена заявниками вимога задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27.10.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 257, вказуючи, що вони припинили проживати однією сім`єю, вести спільне господарство та подальше перебування у шлюбі буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх спільних дітей. Крім цього заявниками зазначено, що вони досягли письмової згоди про визначення місця проживання дітей та участі кожного у вихованні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та всі ці обставини зазначені у нотаріально посвідченому договорі «Про виховання та утримання дітей» від 17.05.2019 року. У спільній заяві про розірвання шлюбу заявники просять розглянути справу за їх відсутності, при цьому просили про задоволення вимог. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Заявники зареєстрували шлюб 27.10.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 257. Від шлюбу заявники мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як зазначають заявники в своїй заяві, їх сумісне життя не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння між ними, тому вони припинили проживати однією сім`єю та вести спільне господарство, а їх діти залишились проживати з матір`ю. В цій заяві заявники також вказують, що вважають збереження їх шлюбу недоцільним, та що подальше перебування у шлюбі буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх малолітніх дітей. Згідно укладеного між подружжям нотаріально посвідченого Договору «Про виховання та утримання дітей» від 17.05.2019 року, в якому визначили, що їх діти будуть проживати з матір`ю, визначили порядок і спосіб участі батька, який буде проживати окремо, у забезпеченні умов життя дітей, та визначили порядок і спосіб здійснення батьком права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч.1 ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. З огляду на наведене та враховуючи положення ч.1 ст.24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя заявників та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони із 01.07.2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Проте спільне життя подружжя не склалося, фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, у зв`язку з чим подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Заявники в судове засідання не з`явились, до суду представник заявників подав письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Заявлені вимоги підтримали повністю та просили розірвати шлюб. Дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи, зокрема, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Водночас, відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що 01.07.2016 між [PERSON] та [PERSON] у Святошинському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом № 640, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Між заявниками досягнуто згоди щодо здійснення батьківських прав та обов`язків щодо дитини, про що свідчить договір між батьками від 09.09.2021, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Архиповою П.І., реєстраційний № 1730. Судом встановлено, що подружжя спільного господарства не веде, шлюбні відносини фактично припинені, а відтак шлюб носить лише формальний характер. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам обох із подружжя. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони із 17.04.2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Проте спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного, втрачено почуття любові один до одного, у зв`язку з чим подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Заявники в судове засідання не з`явились, до суду подали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі. Заявлені вимоги підтримали повністю та просили розірвати шлюб. Дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи, зокрема, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Водночас, відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що 17.04.2004 між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ у м. Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом № 289, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у подружжя народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Між заявниками досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та участі у їх вихованні, про що свідчить договір між батьками від 12.08.2021, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Шевчук З.М., реєстраційний № 896. Судом встановлено, що причиною розпаду сім`ї сторін стало відсутність взаєморозуміння, байдужість до життя та проблем кожного, втрачено почуття любові один до одного. Подружжя спільного господарства не веде, шлюбні відносини фактично припинені, а відтак шлюб носить лише формальний характер. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам обох із подружжя. Спір про спільне майно відсутній, майнові відносини між подружжям врегульовані шлюбним договором від 12.08.2021, посвідченим приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Шевчук З.М., реєстраційний № 896. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони із 23.11.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Проте спільне життя подружжя не склалося, сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини, у зв`язку з чим подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Заявники в судове засідання не з`явились, до суду подали письмову заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі. Заявлені вимоги підтримали повністю та просили розірвати шлюб. Дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи, зокрема, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Водночас, відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що 23.11.2011 між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського РУЮ у м. Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом № 2144, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у подружжя народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Між заявниками досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та участі у їх вихованні, про що свідчить договір між батьками від 30.09.2021, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Левчук І.І., реєстраційний № 1444. Подружжя спільного господарства не веде, шлюбні відносини фактично припинені, а відтак шлюб носить лише формальний характер. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам обох із подружжя. Спір про спільне майно відсутній, майнові відносини між подружжям врегульовані шлюбним договором від 30.09.2021, посвідченим приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Левчук І.І., реєстраційний № 1443. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved