Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Адвокат [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що відповідно до наказу від 01.04.2015 року № 25-к [PERSON] була прийнята на роботу на посаду заступника директора з питань економіки та фінансів ТОВ « Голден Деррік» з окладом згідно штатного розпису 9500грн. Трудові обов»язки вона виконувала в Полтавській філії ТОВ « Голден Деррік» . 08.10. 2015 року [PERSON] звернулась із письмовою заявою до відповідача про звільнення її з роботи з 08.10.2015 року. Причину звільнення зазначала ту обставину, що відповідач несвоєчасно виплачує заробітну плату та у зв»язку з тим, що вона переїжджає на інше місце проживання. 08.10.2015 року був її останній робочий день. Більше вона у відповідача не працювала. В день подачі заяви про звільнення [PERSON] не було звільнено з роботи, та не проведений повний розрахунок при звільненні. 19.10.2015 року вона звернулась до відповідача з вимогою про видачу трудової книжки та здійснення повного розрахунку з нею. Письмову вимогу направила поштою, яку відповідач отримав 22 жовтня 2015 року. Але до часу її звернення до суду відповідач не звільнив [PERSON] та не виконав свої обов»язки щодо звільнення з роботи, що передбачені КЗпП України. Вважає, що права [PERSON] порушені та підлягають захисту у судовому порядку. Просила визнати трудовий договір між ТОВ «Голден-Деррік» та [PERSON] припиненим з 08 жовтня 2015 року з підстав, передбачених п.4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Визнати бездіяльність ТОВ « Голден-Деррік» щодо вирішення питання про її звільнення на підставі заяви від 08.10.2015 року неправомірною. Зобов»язати ТОВ « Голден- Деррік» розглянути заяву [PERSON] від 08.10.2015 року про звільнення з підстав, передбачених ст. 38 КЗпП України, видати [PERSON] трудову книжку та провести розрахунок при звільненні. Стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1461.60 грн. У судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, які нею заявлені в інтересах [PERSON], просила їх задовольнити з підстав, що зазначені у позовній заяві. Представник ТОВ « Голден-Деррік» позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні пославшись на те, що [PERSON] була прийнята на роботу головним офісом ТОВ « Голден-Деррік», а оскільки ухвалою апеляційного суду встановлено, що вона працювала в Полтавській філії ТОВ « Голден-Деррік», то повинна була подати заяву про звільнення саме на ім»я Полтавської філії. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Установлено, що [PERSON] наказом № 25-к від 01.04.2015 року була прийнята на роботу до відповідача на посаду заступника директора з питань економіки та фінансів ТОВ « Голден Деррік» з окладом згідно штатного розпису 9500 грн. Місцем її роботи була Полтавська філії ТОВ « Голден-Деррік», ця обставина не заперечувалась сторонами у справі. 08.10.2015 року [PERSON] подала до відповідача заяву про її звільнення з роботи з 08.10.2015 року згідно статті 38 КЗпП України з у зв»язку з невиплатою заробітної плати та переїздом на інше місце роботи. Вказана заява була прийнята відповідачем, а саме начальником відділу кадрів 08.10.2015 року, про що мається відмітка на другому примірнику заяви ( а.с. 19). 08.10.2015 року питання про звільнення [PERSON] відповідачем не вирішене. Після 08.10.2015 року [PERSON] до виконання своїх обов»язків по трудовому договору не приступала. Частиною першою статті 38 КЗпП передбачено, що роботодавець зобовязаний провести звільнення у строк, про який просить працівник, у разі, якщо заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням мотивована неможливістю продовжувати роботу за наявності поважних причин, зокрема переїзд на нове місце проживання. На вимогу роботодавця переїзд на нове місце проживання має бути підтверджений відповідними документами. Однак відповідач не вимагав від [PERSON] доказів її переїзду на нове місце проживання, а отже повинен був звільнити [PERSON] з 08.10.2015 року та провести повний розрахунок при звільненні, чого не зробив, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 38 КЗпП України. У судовому засіданні представник відповідача підтвердив ту обставину, що на час розгляду справи у суді наказ про звільнення [PERSON] не видавався . Аналізуючи вищевикладене суд дійшов до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню за виключенням вимоги про визнання трудового договору, що укладений між сторонами припиненим з підстав, передбачених п.4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Як убачається із заяви [PERSON], вона просила звільнити її з роботи з 08.10.2015 року згідно статті 38 КЗпП України з у зв»язку з невиплатою заробітної плати та переїздом на інше місце роботи. Пункт 4 ч.1 ст. 26 КЗпП України передбачені підстави припинення трудового договору - розірвання трудового договору з ініціативи працівника ( статті 38, 39 цього Кодексу). Будь-якими іншими заявами [PERSON] до відповідача не зверталась, отже договір повинен бути припиненим з тих підстав, на які посилалась [PERSON] в заяві про її звільнення з роботи, а саме ст. 38 КЗпП України. Ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача на користь [PERSON] судового збору у розмірі 1461.60 грн. та 3000 грн. за надання правової допомоги. Визначаючи розмір судових витрат за надання правової допомоги суд виходить з того, що відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. [PERSON] приймала участь у судовому засіданні як представник [PERSON] на підставі довіреності від 26.03.2016 року. Кошти про надання юридичних послуг [PERSON] прийняла у розмірі 6000 грн., як фізична особа підприємець. [PERSON] не надала суду розрахунку витраченого нею часу на надання правової допомоги [PERSON] , який би підтверджував витрату коштів на правову допомогу у розмірі 6\~000 грн. Враховуючи кількість судових засідань по справі, в яких [PERSON] приймала участь у справі як представник [PERSON] за довіреністю та надавала правову допомогу як ФОП, суд визначає розмір компенсації на правову допомогу [PERSON] як ФОП у 3000 грн. Що стосується окремих процесуальних дій поза судовим засіданням ( складання позовної заяви, апеляційної скарг від 01.12.2015 року), а також участь у судовому засіданні апеляційного суду 24.12.2015року то [PERSON] представляла інтереси , як адвокат, а не ФОП, але належних доказів того, що кошти про надання правової допомоги [PERSON] сплачувала їй як адвокату, а не ФОП суду не надані.

Outcome: approved