Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] надав до суду позовну заяву із вимогою про оспорювання батьківства, просив встановити, що позивач не є батьком [PERSON], [INFO], виключити відомості про [PERSON], [INFO], як батька [PERSON], [INFO], із актового запису про її народження, посилаючись на таке. З 05 жовтня 1996 року по 09 червня 2005 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 26 квітня 1997 року у подружжя народилася дитина [PERSON], та у свідоцтві про народження серія І-ЖД №121696 від 03 червня 1997 року, запис № 328 батьком зазначений [PERSON]. Позивач має сумніви щодо кровного споріднення з дитиною, батьком якої він записаний, оскільки дитина на нього не схожа. Також до укладення шлюбу він деякий час мав стосунки з відповідачкою. Відповідачка повідомила йому що завагітніла, так 05 жовтня 1996 року вони одружилися. Також слід зазначити, що серед їхніх друзів та знайомих ходять чутки про те, що він не рідний батько [PERSON] і відповідачка його зрадила. [PERSON] надала до суду заперечення на позовну заяву та просила в задоволені позову [PERSON] відмовити, зазначивши, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС. Оскільки правовідносини по даній цивільній справі виникли у 1997 році і в силу п. 1 Прикінцевих положень СК України 2004 року , згідно з яким цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року і за загальним правилом застосовується до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, норми ст. 136 СК України на правовідносини сторін про оспорювання батьківства щодо дитини [PERSON], [INFO], не поширюються. Застосуванню підлягають норми ст.ст. 54, 56 КпШС України.Відповідно до ст. 56 КпШС України особа, яка записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало відомо або повинно було стати відомо про проведений запис.З матеріалів справи слідує, що на момент реєстрації дитини позивачу було відомо, що саме він записаний її батьком, а з позовом до суду він звернувся лише 16 квітня 2015 року.Таким чином позивачем пропущений річний строк, передбачений ст. 56 КпШС України, для оспорювання свого батьківства, наслідком чого є втрата ним права оспорити своє батьківство.Також слід додати і про те, що сумніви позивача, які з його слів, виникли у нього, щодо свого батьківства, після закінчення вищенаведеного річного строку, не змінюють порядок його обчислення. Наведене підтверджується усталеною практикою Вищого спеціалізованого суду України, прикладами якої є ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 червня 2012 року по справі № 6-17755св12, від 11 липня 2012 року по справі № 6-14632св12, від 11 травня 2011 року по справі № 6-28212св09, від 02 липня 2014 року по справі № 6-52319св13.Якщо прийняти посилання позивача на норми СК України, то у відповідності із ч. 3 ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. На час розгляду справи дитині [PERSON], [INFO], вже виповнилось 18 років. За таких обставин батьківство не може бути оспорено, незалежно від причин, які викликали сумніви щодо його справжності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, висновки експертизи, суд вважає, що у позові необхідно відмовити. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених письмових доказів. Судом встановлено, що 05 жовтня 1996 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який 09 червня 2005 року був розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ЖД №003442 від 15 червня 2005 року, запис №232. 26 квітня 1997 року народилась [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №121696 від 03 червня 1997 року, запис № 328, де батьком зазначений [PERSON], позивач по справі. 30 грудня 2014 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Богаченко», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 30 грудня 2014 року, запис №2722. 09 лютого 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси по цій справі була призначена судова медична (молекулярно-генетична) експертиза, та поставлено таке питання: Чи наявне\~ кровне споріднення (біологічний батько) між [PERSON], [INFO] та дитиною, [PERSON], [INFO] ? 14 червня 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси направлено справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про оспорювання батьківства, виключення відомостей з актового запису до експертної установи для проведення експертизи відповідно до ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2016 року. З висновку №78 від 05 вересня 2016 рокувбачається, що [PERSON], [INFO], може являтися біологічним батьком громадянки [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [INFO], з ймовірністю 99,9999998 %; таким чином, батьківство практично доведене. Позивач не погодився з висновком експертизи, представник позивача надав до суду заяву про призначення повторної судової експертизи. В задоволенні заяви про призначення повторної судової експертизи представнику позивача судом було відмовлено. За ч. 3 ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO], є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], а тому у позові [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed