Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

[PERSON] звернуся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 08.09.2016 між ним та [PERSON] було укладено договір позики на суму 31700 грн.. Згідно умов договору відповідач зобов'язався повернути отримані кошти до 01.10.2016, однак всупереч умовам договору кошти не повернув. 11.10.2016 він звернувся до [PERSON] з вимогою про сплату боргу, однак дана вимога залишилась без виконання. Посилаючись на вказані обставини, уточнивши свої позовні вимоги, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 31700 грн., пеню за несвоєчасне повернення грошових коштів в сумі 16463,55 грн., інфляційні втрати в сумі 2140,94, 3% річних в сумі 408,41 грн., відсотки за користування грошовими коштами в сумі 2231,56 грн.. В судове засідання позивач не зявився, від його представника, [PERSON], надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. В заяві [PERSON] також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON], в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надав. Таким чином, з огляду на положення ч.4 ст.169 ЦПК України, зважаючи на положення ч.3 ст. 27 ЦПК України, відповідно до якого, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, та з урахуванням необхідності дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд дійшов висновку про необхідність заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до наступного. Відповідно до ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.. Судом встановлено, що 08.09.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав у борг від [PERSON] кошти в сумі 31700 грн. та зобов'язався повернути до 01.10.2016. Факт отримання [PERSON] коштів у борг підтверджується розпискою від 08.09.2016. У строки, визначені договором позики, [PERSON] грошові кошти не повернув. 11.10.2016 на його адресу позивачем було направлено вимогу про повернення боргу, що підтверджується копією вимоги, квитанціями від 11.10.2016, копією повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення у лист з оголошеною цінністю від 11.10.2016. Вказана вимога залишена [PERSON] без виконання. З огляду на те, що [PERSON] не були виконані свої зобов'язання за договором позики від 08.09.2016 суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь суми боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що в тому разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. В ст.625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на те, що [PERSON] прострочив виконання свого зобов'язання за договором позики, суд також вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 3% річних. Так, за період з 01.10.2016 по 06.03.2017 сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 3% річних становить 3515,66 грн. та складається: -3% річних - 409,06 грн.(31700грн.(сума боргу)*157(кількість днів прострочення)*3/100/365) -інфляційні збитки - 3106,60грн. ((102,80/100) *(101,80/100) *(100,90/100) *(101,10/100) *(101,00/100) * (101,80/100)*31700-31700)) = (1,098*31700-31700) В ст.1048 ЦПК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частина 1 ст.1048 ЦК України, містить презумпцію оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Вказане положення спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Розмір процентів за користування позикою за період з 08.09.2016 по 06.03.2017 становить 2231,56 грн.(за період з 08.09.2016 по 15.09.2016 31700*15,5%*8(кількість днів)/366)+(за період з 16.09.2016 по 27.10.2016 31700*15%*42(кількість днів)/366)+(за період з 28.10.2016 по 31.12.2016 31700*14%*65(кількість днів)/366)+(за період з 01.01.2017 по 06.03.2017 31700*14%*65(кількість днів)/365)=(за період з 08.09.2016 по 06.03.2017 - 107,40грн.+545,66грн+788,17грн.+790,33грн.). Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Умовами договору позики було визначено, що за порушення строків повернення грошових коштів [PERSON] зобовязувався сплатити пеню в розмірі 10% на суму заборгованості за кожен місяць. Згідно розрахунку позивача сума пені становить 16463,55 грн.. Судом перевірено розрахунок позивача та встановлено, що сума пені за період з 01.10.2016 по 06.03.2017 становить 4505,82 грн.. При обрахунку пені, суд виходив з наступного. Згідно п.3 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору. В ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями ЦК України, зокрема статтею 549, визначено, що пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто, визначений сторонами в договорі позики порядок обчислення пені, суперечить вимогам законодавства. З цих підстав, суд не вбачає за можливе в повному обсязі задовольнити вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь пені. За таких обставин, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму боргу в розмірі 31700 грн., 3% річних в сумі 408,41 грн.(в межах заявлених позовних вимог), інфляційні збитки в сумі 2140,94 грн.(в межах заявлених позовних вимог), проценти в сумі 2231,56 грн. та пеню - 4505,82 грн., на загальну суму 40986,73 грн.. Відтак, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, повязані з оплатою судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 426,76 грн.

Outcome: partial