Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON](надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач), в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, вони не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалася. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя немає. В судове засідання позивач не зявився, був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду. До початку судового засідання подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявилася, була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду. До початку судового засідання подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проте просить судові витрати розподілити в рівних частках між сторонами, оскільки ніколи не заперечувала щодо розірвання шлюбу в порядку ст. 106 СК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Відділом ЗАГС м. Рівне 13 вересня 1991 року, серії І-ГЮ №495146, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13 вересня 1991 року, актовий запис №1670. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON], дружині\~- [PERSON]. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом сторони не підтримують подружніх стосунків тривалий час і не погоджуються на примирення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 640 грн. (а.с.1). У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи той факт, що предметом розгляду є сімейні правовідносини, із відповідача на користь позивача слід стягнути 320 грн.

Outcome: approved