Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом в якому, після уточнення вимог, просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 26 в будинку №5 по вул. Дерибасівська в м. Одесі. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що [PERSON] є власником 910/3000 частин квартири [ADDRESS], користувачем якої є [PERSON] [PERSON] зареєстрована в даній квартирі як колишня дружина власника квартири (шлюб розірвано 16.11.2015 року) та не знята з реєстраційного обліку, що спричиняє власнику і користувачеві квартири перешкоди реалізації їх законних житлових прав. [PERSON] в квартирі не проживає та не зявляється там вже більше трьох років, як зазначають позивачі в своєму позові. Позивачі та представник [PERSON] по ордеру [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали просили задовольнити. При цьому [PERSON] пояснив суду, що відповідач була особисто ним вигнана з зазначеної квартири і в даний час він її туди не пускає, вважаючи, що вона не має права там проживати. Це підтверджено і поясненнями [PERSON] в судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не зявилась, викликалась по місцю реєстрації де не проживає, інше місце проживання відповідача не встановлено. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів, представника [PERSON] вважає позов не обґрунтованим, не доведеним і таким, що не підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. [PERSON] є власником 910/3000 частин квартири [ADDRESS], користувачем якої є [PERSON] [PERSON] зареєстрована в даній квартирі як колишня дружина власника квартири (шлюб розірвано 16.11.2015 року) та не знята з реєстраційного обліку, що позивачі вважають порушенням їх законних прав та просять визнати її такою, що втратила право користування квартирою у звязку з тим, що відповідач вже три роки не проживає у вказаній квартирі та не є членом сімї власника квартири. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України вважається, що член сімї власника житлового приміщення втрачає право на користування \~житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. При цьому відповідно до положень ст. 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користуванні житлом. Відповідно до частини 1 статті 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), що проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить йому, користуються житлом нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.\~Припинення сімейних стосунків з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є відсутньою в квартирі, де вона зареєстрована, в наслідок навмисних дій позивачів, які фактично вигнали її з квартири та не дозволяють там проживати. Отже, суд знаходить, що наразі наявна поважність причин, через які відповідач не проживає в квартирі де вона зареєстрована, а тому застосувати наслідки, передбачені ч.2 ст. 405 ЦК України, суд не має законних підстав. Також суд робить знаходить, що посилання позивачів на те, що відповідач втратила право користування житлом після розірвання шлюбу є безпідставними. \~ Суд робить висновок, що з огляду на вищенаведене та \~з урахуванням \~вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини, які виникли між сторонами, позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не підлягають задоволенню. Враховуючи вище викладене та

Outcome: dismissed