Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , громадянки України, [INFO] , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, яка померла [INFO] в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим. Вимоги заявниця обґрунтовує тим, що [PERSON] є донькою та спадкоємицею за законом після смерті її матері - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Сімферополь. Отримати свідоцтво про смерть [PERSON] встановленого зразка її донька не змогла, оскільки на підтвердження смерті у неї є лише документи, які видані органами, що створені та діють не у порядку встановленому законодавством України, а тому є недійсними на території України. Будь-яким іншим способом отримати документ, що посвідчує смерть особи, окрім як за зверненням до суду вона не має можливості. У судовому засіданні заявниця вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши пояснення заявниці, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження від 31 липня 1975 року серії [NUMBER] , виданого Дзержинським відділом ДРАЦС м. Кривого Рогу, [PERSON] народилась [INFO] . Її матір`ю вказана [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу від 18 лютого 1997 року серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Саксаганської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18 лютого 1997 року. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть від 06 жовтня 2021 року серії [NUMBER] , виданого окупаційним відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Сімферополі, АР Крим. Вказане свідоцтво складене російською мовою. Згідно зі ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, отримання від органів та/або осіб, що створені, обрані чи призначені не у порядку передбаченому законом, документів про смерть [PERSON] не створює для [PERSON] юридичних наслідків, а саме, вона не зможе здійснити державну реєстрацію смерті свої матері та отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка. Відповідно до ст. 17 Закону України 01.07.2010 № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Забезпечення органів державної реєстрації актів цивільного стану бланками свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану. Порядок ведення обліку і зберігання бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та звітності про їх використання встановлюється Міністерством юстиції України. Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що свідоцтво про смерть від 06 жовтня 2021 року серії [NUMBER] , видане окупаційним відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, тобто органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків, що позбавляє [PERSON] , яка є громадянкою України, зареєструвати факт смерті матері та реалізувати інші права та обов`язки, пов`язані зі смертю матері. Згідно зі ст. 18 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено підстави для проведення державної реєстрації смерті фізичної особи. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті, державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті фізичної особи. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть фізичної особи у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року. На підставі викладеного, враховуючи те, що [PERSON] не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті своєї матері, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість її вимог щодо встановлення факту смерті, оскільки реєстрація смерті неможлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved