Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON] інтереси якої представляє [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів. Позовні вимоги мотивує тим, що 25 вересня 2015 року вона розмістила у публічному акціонерному товаристві Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк кошти в розмірі 100 000, 00 євро під процентнц ставку 8,25% річних з датою повернення вкладу 23. березня 2016 року. Відповідачем їй було надано іменний депозитний сертифікат серія АА №004240 дата видачі якого 25 вересня 2015 року. 25 березна 2016 року вона звернулася до банку із заявою про повернення вкладу (депозиту). Однак, 31 березня 2016 року банк надіслав їй лист за №24-10/23522760 в якому вказано, що погашення іменних депозитних сертифікатів по яким наступив строк вимоги вкладу, здійснюється шляхом зарахування суми вкладу на поточний рахунок клієнтів, відкриті в ПАТ Промінвестбанк. Подальша виплата гтівкових коштів з поточного рахунку здійснюється в межах існуючих обмежень на видачу готівки з поточних рахунків встановлених постановою національного банку України від 03.03.2016 року за №140 Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України і встановленого денного ліміту. Дії відповідача вважає такими, що порушують її права як споживача, тому, просить стягнути з відповідача суму депозитного вкладу у розмірі 5 037 956 грн. 40 коп. з яких 2 491 810 грн.00 коп. сума боргу, 2 541 146 грн. 40 коп. сума пені та 5 000 грн. 00 коп. сума моральної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні в порядку ст.31 ЦПК України зменшив позовні вимоги, просить стягнути з публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, 01001, м.Київ, вул.Шевченка, 12 на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], мешканки [INFO] суму депозитного вкладу у розмірі 2 491 810 (два мільйони чотириста девяносто одну тисячу вісімсот десять) грн. 00 коп.. Представник відповідача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, подане ним заперечення проти позову підтримав. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку. Судом встановлено, що 25 вересня 2015 року між позивачкою [PERSON] та ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк було укладено договір-анкету про отримання банківського продукту Депозит . За його умовами банк відкрив на імя клієнта вкладний (депозитний) рахунок, а клієнт вніс на нього 100 000,00 євро. Процентна ставка становить 8,25% річних з датою повернення вкладу 23 березня 2016 року (а.с.25). Окрім цього, позивачка отрима депозитний (іменний) сертифікат серія АА №004240 (а.с.9). Як вбачається із довідки виданої публічним акціонерним товариством Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк від 06.06.2016 року на імя позивачки відкрито рахунко №33406620997056 та №33482620997058 в іноземній валюті на яких обліковуються кошти за депозитним сертифікатом АА 004240. Залишок коштів станом на 06.06.2016 року за рахунком №33406620997056 становить 100 000,00 євро, за рахунком №33482620997058 становить 3 209,02 євро (а.с.24). Після закінчення строку дії депозитного вкладу 25 березня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк із заявою про повернення вкладу (депозиту) (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умовадоговору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За змістом ч.1 ст.1068 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Як регламентовано ч.З ст.1068 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. За ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Таким чином, чинним законодавством прямо передбачено, що банк повинен забезпечити клієнту можливість безперешкодно розпоряджатись коштами на його рахунку. Як вбачається із листа від 31 березня 2016 року за №24-10/23522760 свою відмову про поверненя коштів позивачу в повному обсязі ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк обгрунтовує тим, що погашення іменних депозитних сертифікатів по яким наступив строк вимоги вкладу, здійснюється шляхом зарахування суми вкладу на поточний рахунок клієнтів, відкриті в ПАТ Промінвестбанк, подальша виплата гтівкових коштів з поточного рахунку здійснюється в межах існуючих обмежень на видачу готівки з поточних рахунків встановлених постановою національного банку України від 03.03.2016 року за №140 Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України і встановленого денного ліміту (а.с.11-12). При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання банка на Постанову національного банку України від 03.03.2016 року за №140 Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України, як на підставу для відмови позивачу у поверненні його коштів, є безпідставними. Так, відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Положеннями ч.2 ст.56 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом помякшують або скасовують відповідальність. Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, ст.629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.529 ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обовязку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Отже, за змістом наведеним норм права зобовязання банку полягає у виплаті депозитних коштів на умовах та в порядку, встановлених договором. Разом з тим, нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст.4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими актами органу державного управління. Тобто, вищезазначена постанова НБУ не встановлює нових прав або обовязків для громадян, не може зачіпати їх права, свободи та інтереси, а банк зобовязаний виконувати договір депозитного вкладу відповідно до його умов, положень Цивільного кодексу України, а не постанов Правління Національного банку України. Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням умов депозитних договорів, положень Цивільного кодексу України відповідач мав повернути позивачу грошові кошти в день закінчення дії договорів у розмірах, що там містились на цей день у спосіб, зазначений позивачем в заяві на видачу коштів. Отже, вимоги позивача є підставними і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved