Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], звернулись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру № 21, яка розташована в м. Ужгороді по вул.. Сечені, 31. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що після смерті їх батька - [PERSON] вони звернулись до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовила їм у оформленні права на спадщину, посилаючись на те, що видача свідоцтв про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а у їх випадку щодо квартири [ADDRESS] такі відсутні, оскільки право власності на підставі договору дарування спадкодавцем не було належним чином оформлено. Після смерті власника ніякі дії від його імені проводити не можна . Таким чином виникла ситуація, при якій через бездіяльність батька щодо реєстрації нерухомого майна, вони як спадкоємці не змогли набути право власності на майно в порядку спадкування через нотаріальну контору і вимушені були звернутись до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 27.05.2015 року, підтримали позовні вимоги . Відповідач Ужгородська міська рада, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується повернутим на адресу суду повідомленням про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 880001649185/8800016328290), явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила. Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою до суду скеровано листа від 16.12.2015 року за №1161/0116 про розгляд справи за відсутності представника. Представник третьої особи комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради в судове засідання не зявився , про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про що свідчить повернуте на адресу суду повідомленням про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 880001648130/8800016328524). Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до договору міни квартир, зареєстрованого в реєстрі за № 2-07 від 21 листопада 1995 року [PERSON] та [PERSON], який був батьком позивачів, отримали у власність квартиру по вул. Сечені, 21/31 . Надалі, на підставі договору дарування від 15 грудня 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5859, [PERSON] подарував належну йому 1/2 квартири під номером 21 у будинку під номером 31 по вул. Сечені в м. Ужгороді своєму синові - [PERSON]. 15 грудня 1997 року цей договір посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] Таким чином, [PERSON] став власником квартири по вул. Сечені, 21/31 в м. Ужгороді в цілому. 10 березня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №185869, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. Як вбачається з довідки комунального підприємства «Архітектурно-планувальне бюро» від 17.09.2015 року №1265 [PERSON] за час свого життя не зареєстрував в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на вищевказане житло. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є синами померлої особи [PERSON]І [PERSON] та [PERSON] у 2015 році в межах строку на прийняття спадщини звернулись до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, відповідно до яких у спадковому реєстрі було зареєстровано спадкову справу за № 57316266, що підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №40084563. 19.11.2015 року державний нотаріус Першої Ужгородської державної нотаріальної контори відмовила [PERSON] та [PERSON] у оформленні права на спадщину, мотивувавши тим, що не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є квартира [ADDRESS] , так як спадкодавець- їх батько [PERSON] за час свого життя не зареєстрував в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на житло і у такий спосіб не оформив своє право власності в установленому порядку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в судовому порядку звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). За приписами ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Стаття 1297 ЦК України вказує на те, що спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на імя кожного з них, з зазначенням імені і частки у спадщині. Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Згідно з п. 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. За положеннями п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. На даний час позивачі не можуть реалізувати своє право власності на вказану частину будинку, що виникає на підставі спадкування за заповітом на квартиру та оформити відповідні правовстановлюючі документи, відтак, суд вважає, що невизнане право позивачів підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно. За наведених обставин позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved