Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] у січні 2020 року звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 03 липня 2010 року у Білоколодязькій селищній раді Вовчанського району Харківської області, актовий запис № 6. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 03 липня 2010 року року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають сина: [PERSON] , [INFO] . Вказує, що шлюбно-сімейні відносини не склалися через різне розуміння та відношення до сімейних та подружніх обов`язків. З відповідачем не проживають з серпня 2019 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася завчасно та належним чином. Надала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщався про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надав заяву про визнання позову та просив розглядати справу у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності суд, приходить до наступного. 03 липня 2010 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Білоколодязькій селищній раді Вовчанського району Харківської області, актовий запис № 6. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03 липня 2010 року (а.с.4). Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 10 січня 2011 року Білоколодязькою селищною радою Вовчанського району Харківської області, відповідний запис № 1 (а.с.3). Судом встановлено, що сторони з серпня 2019 року шлюбні відносини не підтримують, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частина 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначено у ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Таким чином, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Оскільки позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », суд вважає за необхідне залишити їй це прізвище. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved