Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

[PERSON], як фізична особа підприємець, звернувся до суду з позовною заявою до МКП «ЖЕК № 12», [PERSON], про виконання обовязку в натурі, усунення перешкод в користуванні майном. Позовні вимоги мотивував тим, що з 2014 року є власником нежитлового приміщення № 254 по проспекту Юності 20/73 в м. Вінниця. В 2015 році позивач уклав договір з МКП «ЖЕК № 12» сумісного утримання будинку та прибудинкової території, та договір з КП «Вінницяводоканал» про надання послуг з водопостачання та водовідведення. В березні 2015 року позивач виявив, що каналізація в належному йому приміщенні не працює, про що [PERSON] письмово звернувся до МКП «ЖЕК № 12» з проханням вжити відповідних заходів. В травні позивач письмово звернувся до [PERSON], на той час власника приміщення № 246, через яке проходять каналізаційні труби, з проханням надати доступ до свого приміщення. [PERSON] такий лист залишив без реагування, а МКП «ЖЕК № 12» повідомило, що зазначені каналізаційні труби не відносяться до загальнобудинкової мережі. Натомість, відповідно до акту, складеного представником КП «Вінницяводоканал», водовідведення здійснюється до загальнобудинкових мереж, однак, туалет не підключений до мережі водовідведення у звязку з тим, що каналізація заблокована стороннім предметом, який блокує скидання нечистот до загально будинкової каналізаційної мережі, що унеможливлює цільове використання туалету. Дії МКП «ЖЕК №12» позивач вважає протиправними, адже останній не виконує взяті на себе зобовязання за договором. Інший відповідач по справі, на думку позивача, неправомірно не надає доступ до свого приміщення для проведення ремонту каналізаційної мережі. За наведеного просив зобовязати МКП «ЖЕК №12» відновити роботу системи каналізації, а іншого відповідача по справі [PERSON] надати вільний доступ до приміщення № 246, та стягнути понесені судові витрати. В подальшому, просив замінити неналежного відповідача [PERSON] на належних [PERSON] та [PERSON] міську раду, адже саме останні є співвласниками приміщення № 246 по проспекту Юності 20/73 в м. Вінниця. Зазначене клопотання 18 листопада 2015 року судом задоволено без винесення окремого процесуального документа. Ухвалою суду від 30 січня 2017 року задоволено клопотання представника позивача, позовні вимоги заявлені в частині до [PERSON] міської ради залишені без розгляду, а [PERSON] міська рада залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів (а. с. 59-60, т.2). Ухвалою суду від 31 березня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів залучений [PERSON], адже за останнім в грудні 2016 року зареєстровано право власності на 47/100 частки приміщення № 246 по проспекту Юності 20/73 в м. Вінниця (а. с. 81, т.2). Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Крім того зазначили, що позивач в 2015 році замовив проекти документації щодо водовідведення, яка була погоджена зокрема і МКП «ЖЕК №12». При придбанні нежитлового приміщення № 254 туалетної кімнати не було, а каналізаційний стояк через приміщення не проходив, натомість в проектній документації туалетна кімната була передбачена. Представник відповідача МКП «ЖЕК №12» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В письмових запереченнях від 19 жовтня 2015 року зазначив, що відповідно до рішення ВК ВМР від 22 лютого 2011 року № 431 будинок по вул. Юності 20/73 знаходиться на балансі МКП «ЖЕК №12». Крім того вказав, що 15 жовтня 2015 року представниками відповідача проведено обстеження підвального приміщення за вищезазначеною адресою, відповідно до якого система водовідведення, до стояка яких приєднано сантехнічне обладнання з приміщення № 254, працює в нормальному стані. Трубопроводи водовідведення, з приводу ремонту яких звертався позивач, перебувають у його власності, а тому не є на обслуговуванні відповідача (а. с. 55-56, т.1). В судовому засіданні представник пояснила, що роботи по влаштуванню каналізації відповідачем проводились не за договором про утримання будинку, а за окремим договором підряду, про що в матеріалах справи містить відповідна квитанція про оплату. Одночасно вказала, що в приміщенні належному позивачеві каналізаційний стояк відсутній, а позивач підключившись до загальної мережі каналізації в підвальному приміщенні помилково вважає, що нововлаштована мережа має обслуговуватись відповідачем. Натомість зазначеною трубою користується лише позивач та вона перебуває у його власності. Також зазначила, що відповідач проект документації не погоджував, а лише надав дозвіл на підключення до внутрішньо будинкової мережі. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що позивач маючи на меті здійснення господарської діяльності (торгівля) придбав приміщення № 254, яке не мало туалетної кімнати, натомість за санітарними нормами такий має бути. В подальшому позивач в приватній організації розробив проектну документацію по влаштуванню туалетної кімнати та водовідведення та з працівниками ЖЕКу зняв двері підвального приміщення № 246, яке належить [PERSON], адже за проектом каналізаційні труби мали проходити саме через приміщення № 246. Акти прийому в експлуатацію мережі відсутні. Зазначили про те, що навпаки позивач своїми діями порушив право власності [PERSON] За наведеного просили відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідачки понесені нею витрати на правову допомогу. Представник третьої особи [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що хоча третя особа і є співвласником приміщення № 246 по проспекту Юності 20/73 в м. Вінниця, натомість не чинить перешкоди позивачеві, а тому при вирішенні справи поклався на думку суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином відповідно до положень цивільно-процесуального законодавства. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Заслуханий в судовому засіданні в якості спеціаліста [PERSON] суду пояснив, що працює головним архітектором ПрАТ «Світязь». На замовлення позивача виконував робочий проект в 2015 році. Довжина спроектованої системи водовідведення становить близько 15 метрів. Також зазначив, що трійника в приміщенні позивача немає, адже такий елемент встановлюється на стояк. Проект розроблявся в найбільш оптимальному варіанті по найкоротшій відстані до стояка. Проект виконувався на підставі наданих технічних умов. Проект з власником приміщення № 246, через яке проходять труби системи водовідведення з магазину «Чобіток», не погоджувався. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що з 2015 року працює продавцем в магазині «Чобіток» за адресою в. Вінниця, просп. Юності 20/73 у ФОП Павлюк. До весни 2015 року в магазині була туалетна кімната, якою користувались працівники, в подальшому прийшли робітники та повідомили, що системою водовідведення користуватись не можна, адже їх відрізано від мережі. Хто «відрізав» труби її не відомо. Система водовідведення досі не працює. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що з 2008 року працює в ЖЕК №12. Два роки назад за розпорядженням майстра проводив монтаж системи водовідведення в магазині «Чобіток». При монтажі всі підвальні приміщення були відчинені. Також повідомив, що стояка водовідведення в магазині не має. При монтажі всі перестінки в підвальному приміщенні вже мали отвори, через які свідок заводив труби. В подальшому труби водовідведення були демонтовані невідомими для свідка особами. Хто є власниками приміщень свідку невідомо. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, пояснення свідків та спеціаліста, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості розташований за адресою проспект Юності 20/73 в м. Вінниця, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником нежитлового приміщення № 254 в м. Вінниця по просп. Юності, 20/73, загальною площею 34,8 кв. м., що підтверджується копією договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07 лютого 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 128 (а. с. 8-9, т. 1). Багатоквартирний будинок в м. Вінниця по просп. Юності, 20/73, зокрема і його нежитлові приміщення, перебувають на балансі (господарському віданні) МКП «ЖЕК «12», що підтверджується копією рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 22 лютого 2011 року № 431 (а. с. 58, т.1). В 2014 році на замовлення позивача, ПАТ «НВК «Світязь» виготовило Робочий проект по реконструкції приміщення 254 в магазин непродовольчих товарів по просп. Юності 20/73 в м. Вінниця. Зокрема розроблено і проект водопроводу та каналізації зазначеного нежитлового приміщення. Проект розроблено на підставі технічних умов КП «Вінницяоблводоканал» на проектування мереж водопостачання та водовідведення приміщення 254. В магазині запроектовано господарчо-питний водопровід та господарчо-фікальна каналізація, яка в свою чергу запроектована з підключенням до внутрішньо будинкової мережі. Відповідно до графічних креслень Проекту, спроектовано опуск каналізаційної труби в підвальне приміщення будинку з подальшим її доведенням до існуючої каналізації (стояка). В підвальному приміщенні (відповідно до плану підвалу) каналізаційна труба проходить відповідно по приміщенню №13 (площею 32,м кв.), приміщенню №9 (площею 19,5 кв. м.) та підключається до внутрішньобудинкової мережі каналізації, адже стояк такої мережі розташований саме в приміщення №9 (а. с. 151-166, т. 1). Відповідно до технічного паспорта на нежитлове приміщення № 254 по просп. Юності 20/73 в м. Вінниця виготовленого станом на 25 березня 2015 року, останнє має фактичну площу 43,7 кв. м. та складається з торгового залу та туалету. Технічний паспорт містить відмітку про відсутність документів, що підтверджують готовність обєкта до експлуатації (а. с. 74-76, т. 1). З наведеного вбачається, що позивач провів реконструкцію належного йому нежитлового приміщення, збільшивши його площу з 34,8 кв. м. (відповідно до договору купівлі-продажу) до 43,7 кв. м. та влаштувавши туалетну кімнату. Крім того, як встановлено показами свідків та не заперечується сторонами, за договором підряду, укладеним між [PERSON] та МКП «ЖЕК №12», працівниками останнього здійснено монтаж господарчо-фікальної каналізації відповідно до вищезазначеного проекту по реконструкції приміщення № 254, тобто через приміщення № 13 та № 9 підвального приміщення будівлі. 02 січня 2015 року між ФОП [PERSON] (замовник) та МКП «ЖЕК №12» (виконавець) в особі начальника [PERSON], укладено договір сумісного утримання будинку та прибудинкової території, щодо нежитлового приміщення № 254 по просп. Юності 20/73 в м. Вінниця, умовами якого передбачено надання послуг з експлуатації та утримання житлового будинку і прибудинкової території та безперебійного забезпечення комунальними послугами приміщення що належить замовникові. Крім того, замовник має право на усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг. Виконавець в свою чергу зобовязався якісно і оперативно надавати послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території. Строк дії договору з 02 січня 2015 року до 31 грудня 2015 року, у разі коли за місяць до закінчення дії договору сторонами не заявлено про його розірвання чи перегляд, договір вважається продовженим не більше чим на один рік (а. с. 13-15, т. 1). 24 лютого 2015 року між ФОП [PERSON] (споживач) та КП «Вінницяводоканал» (підприємство) укладено договір № 6051 про надання послуг з водопостачання та водовідведення, відповідно до умов якого підприємство зобовязалось надавати споживачу послуги з водопостачання та водовідведення на обєкти зазначені в додатку № 1 до Договору (а. с. 16-21, т.1). 28 квітня 2015 року [PERSON] письмово звернувся до начальника МКП «ЖЕК №12» із проханням забезпечити функціонування каналізаційної мережі з приміщення № 254 по просп. Юності 20/73 в м. Вінниця, адже остання не працює з 30 березня 2015 року, що в свою чергу затримує введення обєкту нерухомості в експлуатацію (а. с. 22, т. 1). Листом від 12 травня 2015 року № П-115 МКП «ЖЕК №12» надало відповідь [PERSON], відповідно до якого останнього повідомлено про те, що прокладені ним трубопроводи при приєднанні сантехнічних приладів не відносяться до загальнобудинкової мережі каналізації, та прокладення такого трубопроводу повинно бути погоджене з власником підвального приміщення. МКП «ЖЕК №12» власнику підвального приміщення направило лист про надання доступу до зазначеної мережі для проведення її обслуговування (а. с. 25, т. 1). В матеріалах справи міститься копія листа МКП «ЖЕК №12» на адресу [PERSON] від 05 травня 2015 року № 218, з проханням надати документи, що підтверджують право власності на частину підвального приміщення та надання доступу у підвальне приміщення для виконання робіт по ремонту інженерних мереж (а. с. 23-24, т.1). 23 червня 2015 року позивач як ФОП направив акт-претензію до МКП «ЖЕК №12» щодо виконання умов договору від 02 січня 2015 року, в якому зазначив про необхідність усунення несправностей внутрішньо будинкової мережі водовідведення з приміщення № 254 відповідно до умов укладеного договору (а. с. 26, т. 1). Відповідно до копії відповіді на акт-претензію від 10 серпня 2015 року № 417 МКП «ЖЕК №12» повідомив [PERSON] про те, що до обслуговування належать інженерні мережі загально будинкового призначення, для систем водовідведення до трійника на відгалуженні від каналізаційного стояка. В приміщенні належному [PERSON] проектом не передбачено трубопровід водопостачання та водовідведення. При проведенні реконструкції приміщення [PERSON] не отримано згоди співвласників підвального приміщення про прокладення каналізаційних трубопроводів до загально будинкових мереж через належні їм приміщення, а тому акт-претензія підлягає відхиленню (а. с. 121, т. 1). Крім того, матеріали справи містять відповідь МКП «ЖЕК № 12» на адвокатський запит від 23 червня 2015 року, відповідно до якого зазначив, що мережа водовідведення [PERSON] прокладена через приміщення № 246 та є власністю [PERSON], а тому ремонт зобовязаний проводити власник нежитлового приміщення (а. с. 29, т. 1). 26 червня 2015 року представником КП «Вінницяоблводоканал» складено акт № 00042 відповідно до якого при проведенні обстеження встановлено, що водовідведення здійснюється до загальнобудинкових мереж, однак туалет не підключений до мережі водовідведення в звязку з тим, що каналізація заблокована стороннім предметом, який блокує скидання нечистот до загально будинкової каналізації (а. с. 28, т. 1). Відповідно до акту обстеження, складеного працівниками МКП «ЖЕК №12» 15 жовтня 2015 року, при обстеженні підвального приміщення встановлено, що система водовідведення з нежитлових приміщень і квартир до стояка, до якого зокрема приєднане сантехнічне обладнання з приміщення № 254, працює в нормальному стані (а. с. 57, т. 1). З наведеного вбачається, що після монтажу системи водовідведення з приміщення № 254 остання з 30 березня 2015 року перестала працювати, та як встановлено в судовому засіданні з показів свідків та не заперечується сторонами, внаслідок її демонтажу невідомими особами. За наведених обставин позивач звернувся з позовною вимогою до МКП «ЖЕК №12» про зобовязання відновити роботу системи каналізації (водовідведення) до належного позивачеві приміщення № 254 за адресою просп. Юності 20/73 в м. Вінниця. Таку вимогу обґрунтовує наявністю договірних зобовязань між зазначеними сторонами відповідно до договору від 02 січня 2015 року. При ухваленні даного рішення, судом було постановлено ухвалу від 22 серпня 2017 року про закриття провадження в справі в частині позовних вимог фізичної особи-підприємця [PERSON] до Міського комунального підприємства «Житлова Експлуатаційна контора № 12» про виконання обовязку в натурі, оскільки вирішення спірних правовідносин підвідомчі господарському суду в порядку господарського судочинства, а тому, за наведеного судом не надається правова оцінка обставинам у позовних вимогах між Фізичною особою підприємцем [PERSON] до Міського комунального підприємства «Житлова Експлуатаційна контора № 12» про виконання обовязку в натурі. Одночасно позивачем [PERSON] предявлено вимоги і до [PERSON] в частині зобовязання останньої з метою відновлення роботи системи каналізації з приміщення № 254 надати вільний доступ до належного її приміщення № 246 за адресою проспект Юності 20/73 в м. Вінниця. З цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до договору купівлі - продажу від 24 листопада 2006 року укладеного між [PERSON] міською радою та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріально округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 4433, [PERSON] придбав вбудовані приміщення площею 241,25 м. кв., яке знаходиться в підвалі житлового будинку № 20/73 по проспекту Юності в м. Вінниця (а. с. 132-133, т. 1). Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 жовтня 2008 року (справа № 2-6993/08) за [PERSON] визнано право власності на вбудовані приміщення № 246 в м. Вінниця по проспекту Юності 20/73 яке складається з приміщення 246-1 площею 8,15 кв. м., приміщення 246-6 площею 7,7 кв. м., приміщення 246-7 площею 4,3 кв. м., приміщення 246-8 площею 7,4 кв. м., приміщення 246-9 площею 2,00 кв. м., приміщення 246-10 площею 2,9 кв. м., приміщення 246-11 площею 8,2 кв. м., приміщення 246-12 площею 50,2 кв. м., приміщення 246-13 площею 33,2 кв. м., приміщення 246-14 площею 35,7 кв. м., приміщення 246-15 площею 68,2 кв. м., приміщення 246-16 площею 32,1 кв. м., всього загальною площею 260, 05 кв. м. Рішення набрало законної сили 20 жовтня 2008 року (а. с. 134-137, т. 1). Відповідно до договору дарування від 29 квітня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріально округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 594, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла 83/100 частки нежитлового приміщення номер 246 в м. Вінниця по проспекту Юності 20/73 загальною площею 260, 05 кв. м. (а. с. 143-146, т. 1). Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 квітня 2010 року, 17/100 частки приміщення 246 по проспекту Юності 20/73 на праві комунальної власності належить [PERSON] міській раді (а. с. 142, т. 1). Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11 червня 2010 року, 83/100 частки приміщення 246 по проспекту Юності 20/73 на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі договору дарування від 29 квітня 2010 року (а. с. 141, т. 1). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31 березня 2017 року за [PERSON] 09 грудня 2016 року зареєстровано право приватної власності на 47/100 частки нежитлового приміщення № 246 по проспекту Юності 20/73, яка складається з приміщення 246-7, 246-14, 246-17 загальною площею 146,1 кв. м., на підставі договору дарування від 09 грудня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] (а. с. 72, т.2). Отже, станом на день розгляду справи, підвальне приміщення № 246 по проспекту Юності 20/73 в м. Вінниця на праві спільної власності належить [PERSON] міській раді (17/100 частки), [PERSON] (36/100 частки) та [PERSON] (47/100 частки). При цьому приміщення № 12 та № 13 зазначеного підвального приміщення (відповідно до технічного паспорта виготовленого станом на 11 вересня 2013 року, а. с. 71-73, т. 1), через які відповідно до проектної документації має проходити система водовідведення позивача, належать саме [PERSON], яка є відповідачем у справі. Інші співвласники підвального приміщення мають статус третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору. Відповідно до ст. 316, 319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Обґрунтовуючи позовні вимоги до [PERSON] позивач вказує, що система водовідведення з належного йому приміщення № 254 проходить через приміщення № 246 належні відповідачці. Заявляючи вимогу про зобовязання відповідачки надати доступ до належного їй приміщення позивач вказує, що такий доступ необхідний для відновлення системи водовідведення належного йому приміщення №254, яку в свою чергу вважав внутрішньобудинковою системою каналізації, при цьому вимоги обґрунтовує положеннями ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 7 ст. 319, ч. 2 ст. 321 ЦК України, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З наведеного вбачається, що обовязок власника по допуску до користування своїм майном іншими особами виникає лише у випадках встановлених законом. Такими законними підставами позивач та його представник вважають положення ст. 391 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний забезпечити доступ до мережі, арматури, засобів обліку, розподільчих систем представників виконавця/виробника за наявності в них відповідного посвідчення зокрема і для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічних та профілактичних оглядів, зняття контрольних показників засобів обліку тощо - згідно з істотними умовами договору. Суд не погоджується з твердженням позивача про наявність підстав для надання доступу до приміщення відповідачки відповідно до ст. 391 ЦК України, адже відповідачка [PERSON] не чинить перешкоди [PERSON] у користуванні та розпорядженні його майном. До такого висновку суд дійшов з врахуванням того, що при проектуванні та монтажі системи водовідведення від приміщення № 254 не було отримано згоди власника приміщень № 246-12 та № 246-13 [PERSON] на проведення таких робіт, адже система водовідведення спроектована та змонтована саме через зазначені підвальні приміщення. При цьому суд бере до уваги і пояснення спеціаліста про відсутність такої згоди. Крім того, останній вказав, що система водовідведення спроектована по найоптимальнішій та найкоротшій відстані до стояка внутрішньобудинкової системи каналізації, тобто розроблений варіант водовідведення не є єдиним можливим. За наведеного суд вважає, що в задоволенні позову в частині вимог до [PERSON] слід відмовити, адже позивачем не доведено про наявність законних підстав для зобовязання відповідачки надати доступ до приміщень, які належать їй на праві власності. Суд звертає увагу позивача на те, що за наявності порушення його прав, як то неможливість користуватись та розпоряджатись своїм майном, за умови, що таке користування та розпорядження не можливе без надання доступу [PERSON] доступу до належних їй приміщень, позивач не позбавлений права на встановлення сервітуту, який відповідно до положень ст. 402 ЦК України може бути встановлений договором, або в судовому порядку за відсутності згоди іншої сторони. Представником відповідачки [PERSON] - [PERSON] подано заяву про стягнення з позивача на користь відповідачки понесених витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 42 ЦПК України, повноваження адвоката як представника можуть посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. В матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 04 травня 2016 року б/н укладений між адвокатським бюро «Віталія Головенько» в особі керуючого [PERSON] та [PERSON] на представництво інтересів клієнта у [PERSON] міському суді Вінницької області, виконання доручення здійснює адвокат [PERSON] (а. с. 207, т. 1). Відповідно до додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 04 травня 2016 року б/н, сторони погодились що вартість послуг за угодою становить 14800,00 грн. (а. с. 66, т. 2). Відповідно до квитанції № 14754197-1 від 04 травня 2016 року, [PERSON] сплатила адвокатському бюро «Віталія Головенько» 14800,00 грн. за договором від 04 травня 2016 року б/н (а. с. 64, т. 2). З наведеного вбачається, що [PERSON] під час розгляду справи надавав правову допомогу як адвокат відповідачці [PERSON], за що останньою сплачено грошові кошти в розмірі 14800,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позову в частині вимог заявлених до [PERSON], з позивача на користь відповідачки слід стягнути понесені останньою судові витрати (витрати, повязані з розглядом справи) зокрема на правову допомогу, що передбачено положеннями ст. 84 ЦПК України, граничний розмір яких встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (в редакції чинній до 31 грудня 2016 року), розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року становить 1\~378 грн. на місяць. В 2016 році [PERSON] надавав правову допомогу [PERSON], шляхом прийняття участі в судових засіданнях по даній справі зокрема 12 квітня, 01 червня, 21 червня, 07 вересня, 06 жовтня та 07 листопада, при цьому загальний час такої участі у судових засіданнях становить 3 години 05 хвилин, що підтверджується даними журналів судових засідань по зазначених датах. Доказів вчинення [PERSON] окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи суду не надано. Отже з позивача на користь відповідачки слід стягнути витрати за надання останній правової допомоги в 2016 році в розмірі 1\~699 грн. 50 коп. (1378,00 Х 40% Х 3год. 05 хв.). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (в редакції чинній з 01 січня 2017 року), розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу на 2017 рік станом на 01 січня становить 1\~600 грн. В 2017 році [PERSON] надавав правову допомогу [PERSON], шляхом прийняття участі в судових засіданнях по даній справі зокрема 30 січня, 14 березня, та 31 березня при цьому загальний час такої участі у судових засіданнях становить 3 години 57 хвилин, що підтверджується даними журналів судових засідань по зазначених датах. Крім того, поза судових засідань [PERSON] вчиняв в межах цивільної справи і окремі дії, зокрема по отриманню інформаційної довідки з Державного реєстру від 31 березня 2017 року, що підтверджується і квитанцією про вчинення таких дій адвокатом (а. с. 72-73, т. 2). На вчинення таких дій суд вважає достатнім витрачання 30 хвилин часу, які слід зарахувати до часу надання правової допомоги. Отже загальний час надання правової допомоги [PERSON] в 2017 році становить 04 години 27 хвилин. Отже, з позивача на користь відповідачки слід стягнути витрати за надання останній правової допомоги в 2017 році в розмірі 2\~848 грн. (1600,00 Х 40% Х 4 год. 27 хв.), а з врахуванням надання правової допомоги в 2016 році разом слід стягнути 4\~547 грн. 50 коп. (2848,00 грн. + 1699,5 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved