Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

[PERSON] подав у суд позов до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення вкладу в порядку захисту прав споживачів та стягнення 10000 грн. в якості компенсації моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог, відповідно до їх кінцевої редакції, позивач зазначив, що 12 лютого 2013 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір банківського строкового вкладу № 1331/24-13 Ф&К «Золотий» у банківському металі, відповідно до умов якого він вніс на строковий депозитний рахунок банку № [NUMBER] банківський метал загальною вагою 110.00 грам ( сто десять цілих 00 сотих грама) або 3,54 (три цілих 54 сотих унції) золота на строк з 12 лютого 2013 року по 12 лютого 2015 року під процентну ставку 2,75 % річних ( відповідно до п.1.1, п.1.2. договору). Строк дії вказаного договору закінчився 12 лютого 2015 року. В день закінчення строку дії договору, а саме 12 лютого 2015 року, він звернувся до відділення №121 про видачу банківського вкладу та процентів у банківських металах через касу банку, проте банк вклад та проценти по вкладу не повернув. Протягом тривалого часу, неодноразово, а саме: 16 лютого 2015 року, 05 березня 2015 року, 18 березня 2015 року, 07 липня 2015 року, 21 серпня 2015 року він звертався до відповідача про видачу банківського вкладу у банківських металах через касу банку, проте банк вклад на цей час не повернув, обгрунтовуючи причину фінансовою кризою та нестабільною політичною ситуацією в країні. В судове засідання представник позивача не з'явився, але на адресу суду надав заяву в якій просив справу розглянути без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та проти заочного вирішення справи не заперечував. Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, згідно чинного законодавства, про що є відомості в матеріалах справи. Відповідно ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що 12 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір банківського строкового вкладу № 1331/24-13 Ф&К «Золотий» у банківському металі. Відповідно до умов Договору «Вкладник» вносить, а «Банк» приймає банківський метал, загальною вагою 110,00 грам або 3,54 тройських унцій металу, на строк з 12 лютого 2013 року по 12 лютого 2015 року. За час користування коштами Вкладу протягом строку, Банк нараховує і виплачує Клієнту проценти у банківському металі за ставкою 2.75 % річних. Договором встановлено, що нарахування процентів за Вкладом за ставкою проводиться щомісячно, від дня наступного за днем надходження Вкладу у «Банк», до дня, який передує його поверненню «Клієнту» або списанню з рахунка «Клієнта». Проценти за Договором нараховуються лише на розмір Вкладу. Повернення вкладу та нарахованих на нього процентів здійснюється у день закінчення Договору. 12 лютого 2015 року строк дії договору закінчився, але банк не звертаючи на це вклад не повернув, жодних письмових пояснень не надав. Оскільки строк дії договору складає 2 роки з 12 лютого 2013 року по 12 лютого 2015 року, то розмір процентів по договору, якій підлягає стягненню з відповідача, складає 3,54 Х 2,75% Х 2 ( роки) =0,68 тройських унцій Відповідно до ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). На день повернення вкладу, тобто станом на 12 лютого 2015 року за даними НБУ облікові курси банківських металів, а саме золота становили: за 10 унцій - 307527, 24 грн.. Отже, сума вкладу позивача складає 3,54 тройських унції, що еквівалентно 108864, 64 грн. ( 307527,24 /10 Х 3,54 ) Розмір відсотків які повинні бути стягнуті складає 0,68 тройських унції, що еквівалентно 20911,85 грн. (307527,24 /10x0,68= 20911,85грн.) Враховуючи правовий висновок Конституційного Суду України у справі №14-рп/201 1 від 10.11.2011 р. про дію Закону України «Про захист прав споживачів» у кредитних правовідносинах, необхідно зробити висновок, що зазначений закон поширюється і на правовідносини між вкладником та банком або кредитною спілкою, яка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, що виникають як під час укладення, так і виконання договору про внесення коштів на депозитний рахунок. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом. - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов'язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Крім того, підлягають задоволенню додаткові витрати, а саме, документально підтвердженні 1500 грн. ( одна тисяча п'ятсот грн.. 00 коп.) - витрати на правову допомогу. Згідно з умовами Договору про надання юридичних послуг від 22.10.2014 року, вартість правової допомоги становить 2 500 грн., з яких позивачем сплачено 1500 грн, що підтверджується квитанцією № 19/ц від 04.03.2015 Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», вартість оплати однієї години роботи особа, яка надала правову допомогу, не може перевищувати 40 % від мінімальної заробітньої плати. Станом на момент укладення договору мінімальна заробітня плата в Україні встановлена в розмірі 1 218 грн. Таким чином, одна година роботи особи, яка надавала правову допомогу, не може перевищувати 487 грн. 20 коп. за одну годину. Відповідно до положень «міжгалузевих норм чисельності працівників юридичної служби», затверджених Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 108 від 11.05.2004 року, можливо визначити норми витрат часу особи, яка надає правову допомогу, за основними діями, а саме: - підготовка, візування та реєстрація позовної заяви (7, 40 годин); - контроль за отриманням ухвали про відкриття провадження по справі (1,50 годин); - участь у розгляді справи в суді (4 години за одне засідання); - контроль за отриманням рішення суду (1, 50 годин). Витрати часу особи, яка надає правову допомогу, можна розрахувати за формулою: 7,40 + 1, 50+ 4, 00 + 1,50 + (N * 4,00) = 14, 40 + (N * 4,00), де N - кількість судових засідань понад перше судове засідання, оскільки завчасно не відомо, скільки судових засідень відбудеться під час розгляду судової справи. Граничний розмір витрат на правову допомогу можна визначити за формулою: 14, 40 * 487, 20 грн. + (N * 4,00) * 487, 20 грн. = 7015 грн. 68 коп. + (N * 4,00) * 487, 20 грн. Таким чином, суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням учасників процесу, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, окрім вимог про стягнення коштів, в якості компенсації моральної шкоди. Відповідно до п.5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я продукцією, у випадках, передбачених законодавством. Однак правові норми, які регулюють правовідносини сторін договору вкладу (депозиту), не передбачають у таких випадках права вкладника на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держав пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial