Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача і її представник позов підтримали і суду пояснили , що згідно договору купівлі-продажу №2315 від 03.07.2007 року позивачка придбала квартиру [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі і який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду від 25.08.2016 року. На протязі двох років відповідач не проживає за вказаною адресою. Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі створює перешкоди позивачці у реалізації прав користування та розпорядження належним їй майном. Тому, посилаючись на норми\~ст.405 ЦК України просять визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №52 в будинку №12 по вул..Франка в м. Надвірна Івано-Франківської області,знявши його з реєстрації у даній квартирі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав і пояснив,що перебуваючи у шлюбі з позивачкою за спільні кошти він разом з позивачкою придбали в 2007 році квартиру [ADDRESS]. На протязі останніх двох років між ним і позивачкою склалися неприязні відносини, а тому він тимчасово проживав у своїх батьків. Однак , на протязі 2015 року приходив до спірної квартири ,проживав у ній під час відсутності позивачки. На початку 2016 року позивачка змінала замок у вхідних дверях квартири і чинить йому перешкоди в користуванні нею. В нього іншого житла немає, а тому заперечує проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін,свідків ,дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.60 ЦПК України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення , яке вони мають право зайняти , визначається його власником. Згідно з ч.2\~ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік. Ст.60 ЦПК України передбачено ,що кожна особа зобов*язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень Згідно до ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку ,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Судом встановлено ,що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.07.1993 року і який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду від 25.08.2016 року. Перебуваючи у шлюбі , вони придбали квартиру [ADDRESS] ,що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03.07.2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за №2315. В судовому засіданні встановлено, що спірну квартиру придбано сторонами по справі під час перебування у шлюбі за рахунок спільної праці і коштів подружжя. Дані обставини визнали сторони по справі. Враховуючи наведене суд вважає,що квартира [ADDRESS] належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності. У відповідності із ст.319 ЦК України власник володіє,користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам,свободам та гідності громадян,інтересам суспільства. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності (частина перша статті 66 СК України). В судовому засіданні встановлено ,що в квартирі [ADDRESS]зареєстрований відповідач, який на протязі двох років в ній не проживає,що підтверджено актами обстеження матеріально побутових умов від 02.12.2016 року, складеними депутатом Надвірнянської міської ради, показами в судовому засіданні свідків : [PERSON], [PERSON], [PERSON] Однак, враховуючи положення ст..63 СК України позивач і відповідач як чоловік і дружина мають рівні права на користування спірною квартирою, в судовому засіданні сторонами не надано доказів того,що між ними існує інша домовленість відносно володіння,користування і розпорядження спірною квартирою. Крім того, як встановлено судом позивачка на протязі 2016 року чинила відповідачу перешкоди в користуванні квартирою , помінявши замок у вхідних дверях в зв*язку з чим відповідач звертався з заявою до правоохоронних органів , дані обставини позивач визнала в судовому засіданні Враховуючи наведене суд вважає , що відповідач як співвласник спірного житла, а не як член сім*ї власника житла, незважаючи на те, що не проживає у спірному домоволодінні понад один рік не втрачає права на користування житлом . При таких обставинах в позові слід відмовити. На підставі ст.ст. 368, 369, 405 ЦК України,

Outcome: dismissed