Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] у квітні 2016 року звернулась в суд з даним позовом про визнання за нею права власності як за спадкоємцем за законом на домоволодіння, розташоване в с.Дзвинячка, вул.Колонія,30 Борщівського району Тернопільської області, що належало її матері [PERSON], яка померла 01 липня 2001 року, посилаючись на те, що прийняла спадщину після смерті матері, однак при зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини на вказане майно їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на майно, виданих на імя спадкодавця. Вказала, що [PERSON] являлася власником домоволодіння, однак не оформила правовстановлюючі документи. [PERSON] померла 04 травня 2016 року в с.Дзвинячка Борщівського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №206048 виданого [PERSON] селищною радою 05.05.2016 року. Ухвалою суду від 11 листопада 2016 року відповідно до\~ст. 37 ЦПК України \~в зв'язку із смертю позивачки [PERSON] залучено процесуального правонаступника спадкоємця [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї поступила письмова заява, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Просить визнати за нею право власності на домоволодіння, розташоване в с.Дзвинячка, вул.Колонія,30 Борщівського району Тернопільської області. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Борщівського району в судове засідання не зявився, від нього поступила письмова заява, в якій просить справу слухати у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачкою, суд встановив наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 22 грудня 2015 року Борщівською державною нотаріальною конторою листом №1558/02-14 [PERSON] відмовлено щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке складається з домоволодіння, розташованого в с.Дзвинячка по вул.Колонія,30 Борщівського району Тернопільської області, що належало [PERSON], через відсутність на день смерті спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За даними Борщівської державної нотаріальної контори до майна померлої 01 липня 2001 року [PERSON] заведено спадкову справу за №327/2015 від 22 грудня 2015 року на підставі заяви позивачки про видачу свідоцтва про право на спадщину. По даній справі свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Рішенням Дзвиняцької сільської ради від 12 листопада 1993 року [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,40 га, в тому числі 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.Колонія,30 с.Дзвинячка Борщівського району, що також підтверджується довідкою [PERSON] селищної ради № 3967 від 14.03.2016 року. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виготовленої Борщівським районним БТІ 10 грудня 2016 року, інвентаризаційна вартість будинковолодіння, що знаходиться в с.Дзвинячка, вул.Колонія,30 Борщівського району Тернопільської області становить 53\~596,00 грн. Житловий будинок та господарські будівлі побудовано в 1939-1980 роках. Згідно довідки Дзвиняцької сільської ради №459 від 09.12.2015 року в дворі колгоспника в с.Дзвинячка по вул.Колонія,30 станом на 15 квітня 1991 року членом та головою двору була [PERSON] Станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] як член колгоспного двору є такою, що не втратила права на частку в колгоспному дворі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6\~постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991\~року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON], як єдиному члену колгоспного двору належало право власності на спірне будинковолодіння. 01 липня 1996 року в с.Дзвинячка Борщівського району померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-ИД № 093065 видане Дзвиняцькою сільською радою 03.07.2001 року). Згідно довідки Дзвиняцької сільської ради №458 від 09.12.2015 року на день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована одна. В управління спадковим майном [PERSON] вступила її дочка [PERSON] У спадкодавця є непрацездатний син, пенсіонер [PERSON], [INFO]. Після померлої [PERSON] такою, що прийняла спадщину являється [PERSON], що підтверджується листом Борщівської державної нотаріальної контори від 22 грудня 2015 року №1558/02-14 та вищенаведеною довідкою Дзвиняцької сільської ради. Родинні відносини [PERSON] з померлою матірю підтверджуються свідоцтвом про її народження серії ЯВ № 985880 згідно якого [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] (свідоцтво про одруження серії VІІІ-УР) [PERSON] народилася 17 квітня 1946 року і її матірю є [PERSON]. Ще за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Дзвиняцької сільської ради Борщівського району 28 вересня 2000 року, зареєстрований в реєстрі за №70, яким все належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON]. За даними Дзвиняцької сільської ради заповіт не змінено і не скасовано. 17 серпня 1994 року рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з долученої до матеріалів справи нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 14 листопада 2013 року [PERSON] відмовився від спадщини по заповіту і по закону після померлої 30 червня 2001 року матері [PERSON]. 04 травня 2016 року [PERSON] померла в с.Дзвинячка Борщівського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №206048 виданого [PERSON] селищною радою 05.05.2016 року. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Дзвиняцької сільської ради Борщівського району 07 грудня 2012 року, зареєстрований в реєстрі за №100, яким все належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON]. За даними Дзвиняцької сільської ради заповіт не змінено і не скасовано. За даними інформаційної довідки № 1400/01-16 від 17.11.2016 року Борщівська державна нотаріальна контора повідомляє, що відповідно до матеріалів спадкової справи до майна померлої 04 травня [PERSON], спадкоємцем за заповітом, посвідченим Дзвиняцькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області 07 грудня 2012 року за Р №100 є [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини 16 травня 2016 року за №329. Про наявність інших спадкоємців нотаріальній конторі невідомо. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на наведене суд вважає, що позов слід задовольнити і визнати за позивачкою [PERSON] право власності на домоволодіння, розташоване в с.Дзвинячка, вул.Колонія,30 Борщівського району Тернопільської області, що належало померлій 01 липня 2001 року [PERSON] На підставі ст.ст. 16, 25, 26, 376, 392,1218, 1223, 1261 ЦК України,

Outcome: approved