Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду до відповідача про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Сотник Н.Л., 31 серпня 2017 р., на підставі заяви [PERSON] , було заведено спадкову справу за №21/2017. Позивачем було подано заяву про прийняття спадщини. За життя [PERSON] склав заповіт, в якому заповів позивачу: 17/50 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; 17/50 часток земельної ділянки, площею 0,1077 гектарів в межах згідно з планом, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,0600 гектарів згідно з планом, під номером [ADDRESS] , передану для ведення садівництва. Будучи спадкоємицею за заповітом, позивач звернулася до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Сотник Н.Л. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Перевіривши подані документи, нотаріус встановила розбіжність в написанні прізвища спадкодавця в правовстановлюючих документах та винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Для належного оформлення спадкових прав змушена звернутись до суду для встановлення факту належності документів та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 серпня 2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 листопада 2020 року було витребувано від приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Сотник Н.Л. копію спадкової справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача - адвокат Бойко З.С. подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримуємо, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, серія [NUMBER] (а.с. 4). Приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Сотник Н.Л., 31 серпня 2017 р., на підставі заяви [PERSON] , було заведено спадкову справу за №21/2017 (а.с. 38-122). 18 вересня 2017 року [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована у книгу обліку і реєстрації спадкових справ 18.09.2017 року за № 68 (а.с. 68). За життя [PERSON] склав заповіт, в якому заповів [PERSON] : -17/50 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; -17/50 часток земельної ділянки, площею ОД 077 гектарів в межах згідно з планом, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку, площею 0,0600 гектарів згідно з планом, під номером [NUMBER] , що розташована на території садового кооперативу «Геолог», Соколівської сільської ради, Кіровоградського району^ Кіровоградської області, передану для ведення садівництва, що підтверджується заповітом, посвідченим Сотник Н.Л., приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 438, 07 травня 2014 року (а.с. 13). 22 травня 2020 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Сотник Н.Л., з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 111). Перевіривши подані документи, нотаріус встановила розбіжність в написанні прізвища спадкодавця в правовстановлюючих документах, а саме: - відповідно до свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного управління юстиції у Кіровоградській області від [INFO] , помер [PERSON] (а.с. 4); - заповіт посвідчений Сотник Н.Л., приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 438, 27 травня 2014 року, складений від імені [PERSON] , [INFO] (а.с. 13); - в свідоцтві про право власності на домоволодіння від 28 жовтня 1980 року, зазначено, що 17/50 частка будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с 6); - державний акт на право приватної власності на землю, серії КР 00000777, на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської Ради народних депутатів від 12 липня 1993р. видано: [PERSON] (а.с 5); - у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку зазначено, що частка у спільній власності, а саме 17/50 часток земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (а.с. 7). Враховуючи розбіжності у написанні прізвища спадкодавця [PERSON] у свідоцтві про смерть та документах, що посвідчують право власності на житловий будинок та земельну ділянку, нотаріус 22 травня 2020 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №80/02-31 (а.с. 120-121). Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів». Відповідно до листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Відповідно до п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідне до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1258 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно норми ст.392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, по має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація,яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання,неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Суд приходить до висновку, що встановлення зазначеного факту відповідатиме інтересам позивача та забезпечить реалізацію законних прав та, оскільки іншим шляхом реалізувати свої спадкові права вона не має можливості, тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем. На підставі ст. ст. 1216-1225, 1261,1268 ЦК України,

Outcome: approved