Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач зазначала, що вона є співвласником Ѕ частки квартири [ADDRESS], зокрема, ј частка належить їй відповідно до свідоцтва про право власності на житло №3742 від 09 лютого 1999 року, та ј частка - відповідно до договору дарування частини квартири від 23 серпня 2011 року, яку їй подарував її колишній чоловік відповідач [PERSON], іншими співвласниками вищезазначеної квартири є її доньки треті особи [PERSON] та [PERSON], про що зазначено у свідоцтві про право власності на житло №3742 від 09 лютого 1999 року. У квартирі, крім позивача та її доньки [PERSON], зареєстровано місце проживання колишнього чоловіка відповідача [PERSON], [INFO]. Вказана обставина підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб, виданою Красилівською сільською радою Броварського району Київської області №803 від 11.07.2018 р. 07 грудня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Актами депутата Красилівської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] від 15 травня 2018 року, 25 червня 2018 року, 10 липня 2018 року встановлено, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в [ADDRESS] з січня 2013 року по даний час. Відповідач не сплачує за житлово-комунальні послуги (опалення, електричну енергію, водопостачання та інші послуги), що покладає на позивача і її сімю додаткові витрати, і вона змушена сплачувати їх за непроживаючих осіб. Особистих речей відповідача у квартирі немає, взагалі житлом не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням будь-хто відповідачу не чинить. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою №17, яка знаходиться в будинку №8 по вул. Енергетиків в с. Красилівка Броварського району Київської області. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua/sud1007/. В судове засідання треті особи [PERSON] та [PERSON] не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Направили до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти їх задоволення, проти винесення заочного рішення не заперечували. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником Ѕ частки квартири [ADDRESS], зокрема, ј частка належить їй відповідно до свідоцтва про право власності на житло №3742 від 09 лютого 1999 року, та ј частка - відповідно до договору дарування частини квартири від 23 серпня 2011 року, яку їй подарував її колишній чоловік відповідач [PERSON], іншими співвласниками вищезазначеної квартири є її доньки треті особи [PERSON] та [PERSON], про що зазначено у свідоцтві про право власності на житло №3742 від 09 лютого 1999 року (а.с.12,18-19). У квартирі, крім позивача та її доньки [PERSON], зареєстровано місце проживання колишнього чоловіка відповідача [PERSON], [INFO]. Вказана обставина підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб, виданою Красилівською сільською радою Броварського району Київської області №803 від 11.07.2018 р. (а.с.21). 07 грудня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ОК №006727, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.20). Актами депутата Красилівської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] від 15 травня 2018 року, 25 червня 2018 року, 10 липня 2018 року встановлено, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в [ADDRESS] з січня 2013 року по даний час. Відповідач не сплачує за житлово-комунальні послуги (опалення, електричну енергію, водопостачання та інші послуги), що покладає на позивача і її сімю додаткові витрати, і вона змушена сплачувати їх за непроживаючих осіб. Особистих речей відповідача у квартирі немає, взагалі житлом не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням будь-хто відповідачу не чинить (а.с.22-24). Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №17, яка знаходиться в будинку №8 по вул. Енергетиків в с. Красилівка Броварського району Київської області, так як відповідач понад одного року не проживає у спірній квартирі. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved