Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до Бахмутської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно до договору купівлі-продажу квартири від 08 травня 2019р., який посвідчено приватним нотаріусом БМНО Букрєй Г.П. за реєстр. №503, [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Аналогічна інформація і міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 15.03.2021р. Згідно до заповіту від 08.05.2019р., посвідченого приватним нотаріусом БМНО Букрєй Г.П., [PERSON] на випадок на своє смерті вказану вище квартиру заповів позивачу [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. За для оформлення спадкових прав на квартиру згідно до вказаного вище заповіту позивач звернувся до державного нотаріуса Першої БДНК Донецької області Ленченко Т.О.Проте там позивача повідомили про те, що видача Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] неможлива, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на зазначену вище квартиру - договір купівлі-продажу. Вказане підтверджується постановою нотаріуса від 15.03.2021р., у зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з дійсним позовом. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.03.2021 року відкрито провадження у зазначеній цивільній справі У судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. У судове засідання представника Бахмутської міської ради не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимоги [PERSON] . У зв`язку із неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яким врегульовано спірні правовідносини, дійшов до такого висновку. Як встановлено у судовому засіданні, згідно до заповіту від 08.05.2019р., посвідченого приватним нотаріусом БМНО Букрєй Г.П., [PERSON] на випадок на своє смерті зробив розпорядження, належну йому квартиру на праві власності квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS] заповів позивачу [PERSON] . Згідно до договору купівлі-продажу квартири від 08 травня 2019р., який посвідчено приватним нотаріусом БМНО Букрєй Г.П. за реєстр. №503, [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно до постанови державного нотаріуса Першої бахмутської державної нотаріальної контори, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відмовлено. Як вбачається з копії спадкової справи № 20457/21, в ній наявна заява [PERSON] копії: свідоцтво про смерть [PERSON] , довідки про склад сім`ї, заповіт, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідну до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається з матеріалів справи постановою державного нотаріуса Першої бахмутської державної нотаріальної контори Шеллар В.Л. від 15.03.2021року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки не надано правовстановлюючі документи. Як вбачається з матеріалів справи позивач не може надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно у зв`язку з їх відсутністю. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, позивачем доведено суду про неможливість в інший ніж судовий спосіб оформити право власності на спадкове майно, тому, суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved