Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] свій позов мотивує тим, що 29.06.2013 р. померла його дружина, [PERSON], з якою вони постійно проживали на території [PERSON] Республіки. Після смерті дружини відкрилась спадщина, яка складається з ? частини житлового будинку №53 по вулиці Садовій в селі Голишів Луцького району Волинської області. Крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом є також їх з спадкодавцем діти: дочка [PERSON] та син [PERSON], які проживають на території [PERSON] Республіки. Проте, до компетентних органів [PERSON] Республіки з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся лише позивач. Діти спадщину після смерті матері не прийняли. 20.07.2018р. за зверненням позивача приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] була заведена спадкова справа до майна померлої [PERSON], проте в цей же день нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене майно через те, що ним не було встановлено факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті його дружини [PERSON]. Постійно проживаючи на території [PERSON] Республіки та будучи людиною похилого віку ([INFO]), і не обізнаною з вимогами законодавства України про спадкування, в т.ч. щодо строку звернення з заявою про прийняття спадщини, позивач не міг раніше подати таку заяву нотаріусу за місцем знаходження спадкового майна. З цих причин вважає, що строк для прийняття спадщини після смерті його дружини він пропустив з поважних причин. Посилаючись на наведене, позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його дружини [PERSON], яка померла 29 червня 2013 року, тривалістю в три місяці, початок перебігу якого рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. З копії свідоцтва про смерть Т МV SR 27-006 1/2011 0663288, виданого 09 липня 2018 р. компетентним органом м. Меджілабірці Словацької Республіки, вбачається, що 29.06.2013 р. померла [PERSON]. Судом встановлено, що після смерті останньої відкрилася спадщина, яка складається з ? частини житлового будинку №53 по вулиці Садовій в селі Голишів Луцького району. Як випливає з матеріалів справи, позивач є чоловіком померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно відділом РАЦС Луцького районного управління юстиції 28.03.2007 р. Судом встановлено, що позивач є громадянином [PERSON] Республіки, його померла дружина теж була громадянкою цієї країни. Порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, встановлює Закон України Про міжнародне приватне право. Відповідно до ст.71 вказаного Закону спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Отже, спадкування належної [PERSON] частки у нерухомому майні, яке знаходиться на території України і підлягає державній реєстрації в Україні, регулюється правом України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як слідує із змісту ст. 1222 ч.1 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Ст.1268 ч.ч.1, 3, 5 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи №22/2018, заведеної 20.07.2018 р. за зверненням позивача приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу [PERSON], вбачається, що позивач на час відкриття спадщини проживав разом з своєю дружиною [PERSON] в будинку №652/9 по вулиці Под Убочоу в місті Меджілабірці Словацької Республіки. Згідно довідки районного суду м. Гуменне Словацької Республіки від 27.06.2018 р., ним здійснюється провадження в спадковій справі №14D/250/2013 щодо майна [PERSON], але вказане провадження було зупинене через відсутність майна згідно постанови від 14.01.2014 р., яка набула юридичної сили 20.02.2014 р. Як встановлено судом, позивач звернувся до вищевказаного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON], проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки з дня відкриття спадщини минуло понад шість місяців. Згідно ст.1270\~ч.1\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач спадщину у передбаченому законом порядку не прийняв з поважних причин, оскільки будучи громадянином [PERSON] Республіки і постійно проживаючи на її території, перебував на великій відстані між місцем свого постійного проживання в місті Меджілабірці і місцем знаходження спадкового майна в селі Голишів Луцького району Волинської області. Крім того, будучи людиною похилого віку ([INFO]), і не обізнаною з вимогами законодавства України про спадкування, в т.ч. щодо строку звернення з заявою про прийняття спадщини, не міг раніше подати таку заяву нотаріусу за місцем знаходження спадкового майна. Згідно з ст.1272 ч.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, а тому [PERSON] слід визначити додатковий строк, достатній для подання такої заяви. Оскільки спадкове майно знаходиться на території Волинської області, а позивач проживає на території [PERSON] Республіки, на думку суду, необхідно визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті його дружини [PERSON] терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved