Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

[PERSON], яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про вселення, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне З 16.03.2007 року по 16.10.2014 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. 24.12.2012 року на родину з трьох осіб їм була надана спірна квартира. У червні 2014 року у зв`язку з проведенням у м. Сєвєродонецьку антитерористичної операції, вона за згодою відповідача, на той час чоловіка, виїхала з дитиною до своєї матері у с. Малоалександрівка Троїцького району Луганської області. Наприкінці серпня, вона повернулась в м. Сєвєродонецьк, але відповідач почав перешкоджати їй проживати у квартирі, не пустив її та дочку, як потім їй стало відомо, у нього в той час в квартирі знаходилась інша жінка. Протягом вересня, декілька разів вона намагалася увійти до квартири, але відповідач її не пустив. Наприкінці вересня, мало її не побив за те, що вона переночувала у квартирі та взяла свої речі. Після цього він забрав у неї ключі від квартири. 25 лютого 2015 року вона, за згодою відповідача, тимчасово виїхала до м. Краснодар, РФ з метою оздоровлення дочки. Повернувшись до м. Сєвєродонецька, вона дізналась, що відповідач проживає в квартирі з іншою жінкою і вона зрозуміла, що він її обдурив. 22 вересня 2015 року вона народила сина [PERSON], відомості про батька якого записані зі слів матері в порядку ч. 1 ст. 135 СК України. Вважає, що причини відсутності її та дітей в квартирі є поважними. Крім того, відповідач перешкоджав та продовжує перешкоджати користуватися квартирою, у зв`язку з чим просить вселити її, дочку [PERSON], сина [PERSON] у в гуртожиток в блок [ADDRESS]. [PERSON], [PERSON] звернулися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне. З 16.03.2007 року по 16.10.2014 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач припинила користуватися квартирою з 15 червня 2014 року, де вони проживали, за адресою: [ADDRESS]. Вона, не повідомивши його, зібрала усі свої речі і разом з дитиною виїхала з квартири до іншого чоловіка. З цього часу вона в квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, будь-яких перешкод у проживанні [PERSON] у квартирі він не чинив. Як батько, він не заперечує, щоб його неповнолітня дочка залишилася зареєстрована в квартирі, та в подальшому проживала разом з ним. Просить визнати відповідача та її сина такими, що втратили право користування квартирою у гуртожитку в блоці [ADDRESS]. В судовому засіданні первісний позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, які викладені у позові, просили позов задовольнити у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. В судовому засіданні первісні відповідачі підтримали зустрічні позовні вимоги з підстав, які викладені у зустрічному позові, просили зустрічний позов задовольнити у повному обсязі, позовні вимоги за первісним позовом не визнали, просили відмовити в їх задоволенні з підстав, які викладені в письмових запереченнях на первісний позов. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву від 28.09.2016 року про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій також просила вирішити справу врахувавши інтереси неповнолітніх дітей. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її подругою, а [PERSON] є її знайомим. [PERSON] та [PERSON] проживали в одному блоці в гуртожитку зі своєю дитиною. На період активної фази антитерористичної операції влітку 2014 року [PERSON] виїхала з дитиною до матері, проте після їх повернення [PERSON] не пускав їх назад до житлового приміщення у гуртожитку, про що вона, [PERSON], дізналася зі слів [PERSON]. У вересні 2014 року та у квітні 2015 року вони разом з [PERSON] приходили в гуртожиток та намагалися увійти до спірного приміщення, проте двері ніхто не відкривав і голос за дверима, схожий на голос [PERSON], повідомив, що він не пустить їх до приміщення. В грудні 2015 року [PERSON] в її присутності знов намагалася потрапити до приміщення у гуртожитку, проте [PERSON] та [PERSON] вийшли та не пустили її до приміщення. Їй також відомо, що в лютому 2015 року позивач дійсно їздила з донькою до міста Краснодар Російської Федерації для оздоровлення доньки. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS], тобто вона була та є сусідкою сторін по справі. Вона ніколи не чула жодних сварок в [ADDRESS], де проживали сторони. З літа 2014 року вона не бачила [PERSON] в [ADDRESS], вперше після літа 2014 року побачила [PERSON] взимку 2015-2016 років, проте причина її приходу до блоку № 222 їй невідома. Приблизно з серпня 2014 року вона кожного тижня бачила [PERSON] на прогулянках із дитиною біля будівлі гуртожитку. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS], блок 214, тобто вона була та є сусідкою сторін по справі. Вона ніколи не чула жодних сварок в [ADDRESS], де проживали сторони. На початку літа 2014 року вона бачила [PERSON], яка із речами виїжджала на таксі біля будівлі гуртожитку. Після цього [PERSON] вона не бачила. [PERSON] почала проживати в [ADDRESS] приблизно восени або взимку 2014 року. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS], блок 221, тобто вона була та є сусідкою сторін по справі. Вона ніколи не спостерігала жодних сварок між сторонами по справі. В червні 2014 року вона бачила речі біля входу в [ADDRESS], а після цього дізналася, що [PERSON] разом із донькою переїхали на іншу адресу. [PERSON] почала проживати в [ADDRESS] приблизно в листопаді 2014 року, а [PERSON] вона не бачила в [ADDRESS] з червня 2014 року. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона вже протягом трьох років є подругою позивача за первісним позовом [PERSON]. В червні 2014 року вона та [PERSON] разом зі своїми дітьми до серпня 2014 року виїжджали в інший населений пункт (с. Новоолександрівка) до батьків [PERSON] з метою вивезення дітей подалі від зони проведення АТО. 21 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до неї із проханням щодо супроводження до місця мешкання відповідача за первісним позовом [PERSON]. Прибувши разом з [PERSON] до місця мешкання відповідача за первісним позовом [PERSON] в м. Сєвєродонецьку, точної адреси вона не пам'ятає, вона стала свідком того, що [PERSON] не пустив до помешкання [PERSON], після чого [PERSON] викликала поліцію. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 428/3742/15-ц, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією ордеру серії Н № 46, виданого виконкомом Сєвєродонецької міської ради від 07.05.2012 року, [PERSON] отримав вказаний ордер на право заняття з сім'єю з трьох осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON] жилої площі розміром 26,5 кв.м. у гуртожитку, який розташований по [ADDRESS]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 25 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народилася [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 556. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 жовтня 2014 року, розірвано шлюб, зареєстрований 16 березня 2007 року РАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 122, між [PERSON] (дошлюбне прізвище Бондаренко) [PERSON] та [PERSON]. Рішення набрало законної сили 28 жовтня 2014 року. Відповідно до копій Актів, затверджених КП «Житлосервіс «Світанок» від 04.11.2014 року та від 28.04.2015 року, [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем реєстрації в [ADDRESS] з червня 2014 року. Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим 06 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] 06 червня 2015 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 248. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 01 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився 22 вересня 2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 755. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно із копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 01.10.2015 року № 00015856665 відомості про батька [PERSON] записані за вказівкою матері згідно із ч. 1 ст. 135 СК України. З копій відповідей Сєвєродонецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області вбачається, що співробітниками Сєвєродонецького ВП ГУНП було неодноразово встановлено (06.05.2015 року, 06.09.2015 року, 23.12.2015 року), що між сторонами є конфлікт майнового характеру, тобто відноситься до цивільно-правових відносин та не входить до компетенції поліції, а входить до компетенції суду й не підлягає внесенню в ЄРДР, так як не містить ознак кримінального правопорушення. Відповідно до копії листа Сєвєродонецького міського відділу УДМС України у Луганській області № 29/2-154 від 14.01.2016 року, 15.08.2015 року до Сєвєродонецького міського відділу УДМС України у Луганській області звернулася [PERSON], [INFO], з заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS]. Згоду на користування житловим приміщенням надав уповноважений орган. Згідно із копією рішення № 91 виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої [PERSON]» від 03.03.2016 року, визначено способи участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки, [PERSON], [INFO], а саме: призначено час для спілкування та виховання дитини щомісяця, першого та третього тижня з 09-00 п'ятниці до 19-00 неділі та в інші дні та часи за попередньою домовленістю з матір'ю, не порушуючи режиму дня дитини. Попереджено батьків про недопустимість налаштування дитини проти кожного з батьків. Відповідно до копії довідки № 1267, виданої КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 31.03.2016 року, [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом із дочкою - [PERSON], [INFO], сином - [PERSON], [INFO], колишнім чоловіком - [PERSON], [INFO], дружиною колишнього чоловіка - [PERSON], [INFO]. Вирішуючи питання про обґрунтованість первісних та зустрічних позовних вимог, суд враховує наступні норми Закону. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 31 ЖК УРСР визначено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю. Відповідно до ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору -судом. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих п. 10 Постанови «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 р. № 2, у справах щодо визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Якщо причини поважні, суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що [PERSON] та її дитина [PERSON] вселилися у спірне житлове приміщення в якості членів сім'ї [PERSON], будь-якої окремої угоди про порядок користування жилим приміщенням сторони не укладали. В подальшому позивач [PERSON] в червні 2014 року разом із дитиною [PERSON] виїхала із спірного житлового приміщення, проте у вересні 2014 року, у квітні 2015 року та у грудні 2015 року позивач не змогла повернутися до житлового приміщення, хоча намагалася це зробити. Вказані факти підтверджуються показаннями свідка [PERSON], яка була присутньою під час спроб [PERSON] увійти до житлового приміщення у вересні 2014 року та у квітні 2015 року, а також частково підтверджуються показаннями свідка [PERSON] (в частині виїзду позивача із дитиною в червні 2014 року із спірного приміщення та в частині перешкоджання позивачу у потраплянні до приміщення в грудні 2015 року). Факт того, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у вселенні до житлового приміщення додатково підтверджується відомостями з органів поліції, про наявність протягом 2015 року конфлікту між сторонами з цього приводу. Більш того, [PERSON] в судовому засіданні визнав, що в грудні 2015 року він не пустив [PERSON] до спірного житлового приміщення. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] та її малолітні діти [PERSON], [PERSON] мають право користування спірним житловим приміщенням, проте не можуть реалізувати це право внаслідок перешкоджання [PERSON] у вселенні в житлове приміщення, в тому числі у вересні 2014 року, тобто в період шестимісячного строку, передбаченого ст. 71 ЖК УРСР. Отже, [PERSON] та її малолітні діти [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірному житловому приміщенні понад шість місяців з поважних причин, проте не мають іншого постійного житла і бажають вселитися у спірне приміщення, у зв'язку із чим позовні вимоги за первісним позовом належить задовольнити, а у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що первісний позов задоволено у повному обсязі, в той час як у задоволенні зустрічного позову відмовлено. Отже, з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] суму судових витрат в розмірі 551 грн. 20 коп. з обох відповідачів в рівних частках, тобто по 275 грн. 60 коп. з кожного відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved