Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позивач зазначала, що 15 квітня 2017 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений письмовий договір, згідно якого відповідач отримала від позивача грошові кошти у сумі 20\~000 (двадцять тисяч) доларів США та зобовязалася повернути вказану позику до 15.08.2017 р., що підтверджується власноручно написаною розпискою. На даний час відповідач самоусунулася від виконання своїх договірних зобовязань, уникає зустрічей з позивачем та привласнивши її грошові кошти добровільно повертати їх відмовляється. Станом на 25.10.2017 р. офіційний курс Національного банку України становить: 1 (один) долар США = 26,669955 грн., а відтак еквівалент 20000,00 доларів США складає 533 339,01 грн. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], на її користь заборгованість у сумі 533\~339 (пятсот тридцять три тисячі триста тридцять девять) грн. 01 коп. та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Судом встановлено, що 15 квітня 2017 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти у сумі 20\~000 (двадцять тисяч) доларів США та зобовязалася повернути вказану суму до 15.08.2017 р., що підтверджується власноручно написаною відповідачем [PERSON] розпискою (а.с.4). Таким чином суд приходить до переконання, що між сторонами дійсно мали місце правовідносини, до яких можуть застосовуватись положення передбачені ст. 1046-1049 ЦК України. Так, відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 524 ЦК України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на 25.10.2017 р., час звернення до суду з даним позовом, еквівалентом 20 000 доларів США за курсом НБУ є 533 339,01 грн. (1 долар США = 26,669955 грн.) Таким чином, стягненню із відповідача на користь позивача за договором позики підлягають грошові кошти в розмірі 533 339,01 грн. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). За таких обставин, з урахуванням визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved