Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на на частину двоповерхової прибудови літ. «А1» до житлового будинку літ. «А» загальною площею 65,9 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., підсобною - 29,5 кв.м., знаходиться за адресою: місто Одеса, [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що її матері [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду від 05.07.2012 року належить на праві власності 21/50 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, [ADDRESS] і в цілому складається з будинку літ. «Б» загальною площею 104,1 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., та частини прибудови літ. «А1» до житлового будинку літ. «А», загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м. [PERSON] зазначає, що вона фактично проживає в частині прибудови літ. «А1» до житлового будинку літ. «А». Для поліпшення житлових умов її матір'ю, як власницею спільно з позивачкою було прийнято рішення збільшити прибудову літ. «А1». Після чого [PERSON] та [PERSON] було реконструйовано перший поверх та добудовано другий. Внаслідок здійснених перебудов та добудов, прибудова літ. «А1» має загальну площу 65,9 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., підсобною - 29,5 кв.м. [PERSON] вказує, що реконструкцію прибудови літ. «А1» було здійснено частково за її рахунок. Вона самостійно купувала будівельні та оздоблювальні матеріали і фактично створила нову річ. Тобто, до здійснення будівельних робіт прибудова літ. «А1» являла собою одноповерхову прибудову загальною площею 30,8 кв.м., а після здійснення будівельних робіт, це стала двоповерхова прибудова загальною площею 65,9 кв.м. На підставі вищевикладеного, а також, враховуючи що вона фактично там проживає, [PERSON] вважає що за нею слід визнати право власності на двоповерхову прибудову літ. «А1» загальною площею 65,9 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., підсобною - 29,5 кв.м. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, 15.04.2014 року подала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 79). [PERSON] позов не визнала та 07.03.2013 звернулася із зустрічним позовом до [PERSON], який ухвалою суду від 17.03.2014 року прийнято до спільного розгляду із первісними позовними вимогами. У зустрічному позові [PERSON] просить суд виділити частку із права спільної часткової власності в розмірі 21/50 частин домоволодіння за адресою: м. Одеса, [ADDRESS], яка належить позивачці, що складається з житлового будинку літ. «Б», загальною площею 104,1 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., підсобною 64,9 кв.м., та частини житлового будинку літ. «А» у вигляді прибудови літ. «А1», загальною площею 65,9 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., підсобною - 29,5 кв.м., навісу літ. «Я1» площею 42,8 кв.м. в самостійний об'єкт нерухомого майна за адресою: м. Одеса, [ADDRESS]; припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 21/50 частину домоволодіння за адресою: м. Одеса, [ADDRESS] та визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 104,1 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., підсобною 64,9 кв.м., житловий будинок загальною площею 65,9 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., підсобною - 29,5 кв.м. та навіс площею 42,8 кв.м., що розташовані на земельній ділянці площею 490 кв.м за адресою: м. Одеса, [ADDRESS]. Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, [PERSON] вказує, що їй на підставі рішення Київського районного суду від 05.07.2012 року належить на праві власності 21/50 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, [ADDRESS] і в цілому складається з будинку літ. «Б» загальною площею 104,1 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., та частини прибудови літ. «А1» до житлового будинку літ. «А», загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м. [PERSON] зазначає, що для поліпшення житлових умов виключно нею, як власницею частини домоволодіння, був переобладнаний перший поверх житлового будинку літ. «Б». У зв'язку з переобладнанням, загальна площа будинку в цілому не змінилася та залишилася 104,1 кв.м., а житлова площа збільшилася і стала - 39,2 кв.м., в зв'язку з чим, підсобна площа складає 64,9 кв.м. За її особистий рахунок було реконструйовано перший поверх прибудови та добудовано другий. Після здійснених перебудов та добудов, прибудова літ. «А1» має загальну площу 65,9 кв.м., житлову площу 36,4 кв.м., підсобну - 29,5 кв.м. Тобто, до здійснення будівельних робіт прибудова літ. «А1» являла собою одноповерхову прибудову загальною площею 30,8 кв.м., а після здійснення будівельних робіт, це стала двоповерхова прибудова загальною площею 65,9 кв.м. [PERSON] посилається на те, що після закінчення реконструкції та будівельних робіт, за її заявою експертом Гончар Н.В. 15.09.2013 року був наданий висновок № 5 експертного будівельно-технічного дослідження частини домоволодіння по [ADDRESS] в м. Одесі, відповідно до якого технічний стан основних несучих та огороджувальних конструктивних елементів частини житлового будинку літ. «А» після реконструкції виконаної за рахунок надбудови 2-го поверху над існуючими приміщеннями та частковим внутрішнім переобладнанням та технічний стан конструкцій житлового будинку літ. «Б» після часткового внутрішнього переобладнання - добрий згідно стандарту ЖКГ України та відповідає нормативним вимогам. Можливе збереження виконаної реконструкції та подальша експлуатація будівель, що обстежувались. [PERSON] вказує, що вона звернулася до Інспекції ДАБК в Одеській області з метою введення в експлуатацію прибудов та 18 грудня 2013 року Інспекцією ДАБК в Одеській області була зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації за № ОД 142133521093. Оскільки спірний об'єкт нерухомості після реєстрації Інспекцією ДАБК в Одеській області декларації про готовність об'єкта до експлуатації, не є самочинно збудованим, [PERSON] отримала 24 грудня 2013 року новий технічний паспорт в якому вже відсутні штампи щодо самочинного переобладнання. Позивачка за зустрічним позовом посилається також на те, що спірну частину домоволодіння вона набула у власність на підставі рішення Київського районного суду від 05.07.2012 року, яким у порядку спадкування після смерті її батька [PERSON], який, в свою чергу, фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] - [PERSON]. [PERSON], була належним користувачем земельної ділянки на підставі рішення Виконкому Одеської Міської Ради депутатів трудящих № 205 від 22.03.1955 року. Отже, [PERSON] вважає, що до неї як до набувача права власності щодо житлового будинку в порядку спадкування перейшло і право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача згідно положень ст. 120 ЗК України. Окрім викладеного, [PERSON] зазначає, що 21/50 домоволодіння за адресою: м. Одеса, [ADDRESS] має окремий вхід із відокремленою прибудинковою територією. Будинки за технічними показниками та розташуванням приміщень можуть використовуватись як самостійний об'єкт нерухомості з присвоєнням відповідної адреси. В зв'язку із чим, вона має намір виділити частку у спільній частковій власності та відокремити свою частину домоволодіння у самостійний об'єкт нерухомості, про що є відповідний висновок експертного будівельно-технічного дослідження частини домоволодіння по [ADDRESS] в м. Одесі та довідка з адресного реєстру міста Одеси про резервування адреси об'єкта нерухомого майна від 21 жовтня 2013 року за №352560/1. З посиланням на положення ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 364 ЦК України [PERSON] просила суд задовольнити її позовні вимоги. У судове засідання 04.06.2014 року представник [PERSON] не з'явився, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив суд відмовити у задоволенні первісного позову [PERSON], наполягав на задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] та просив розглянути справу за його відсутності. На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції надала інформаційну довідку з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 88- 90), зі змісту якої судом було встановлено перелік співвласників домоволодіння по [ADDRESS] в м. Одесі та ухвалою суду від 29.04.2014 року судом з власної ініціативи залучено до участі у справі в якості третіх осіб [PERSON] та [PERSON] Треті особи у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення судових повісток кур'єрської служби доставки (а.с. 94, 95). Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову [PERSON] та про задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду від 05.07.2012 року в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] належить на праві власності 21/50 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, [ADDRESS] і в цілому складається з будинку літ. «Б» загальною площею 104,1 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., та частини прибудови літ. «А1» до житлового будинку літ. «А», загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м. (а.с. 46-47). Для поліпшення житлових умов [PERSON] був переобладнаний перший поверх житлового будинку літ. «Б». У зв'язку з переобладнанням, загальна площа будинку в цілому не змінилася та залишилася 104,1 кв.м., а житлова площа збільшилася і стала - 39,2 кв.м., в зв'язку з чим, підсобна площа складає 64,9 кв.м. Крім того, за особистий рахунок [PERSON] було реконструйовано перший поверх та добудовано другий поверх прибудови літ. «А1». Після здійснених перебудов та добудов, прибудова літ. «А1» має загальну площу 65,9 кв.м., житлову площу 36,4 кв.м., підсобну - 29,5 кв.м. Після реконструкції та будівельних робіт, за заявою [PERSON] експертом Гончар Н.В. 15.09.2013 року було здійснено дослідження та наданий висновок № 5 експертного будівельно-технічного дослідження частини домоволодіння по [ADDRESS] в м. Одесі, відповідно до якого технічний стан основних несучих та огороджувальних конструктивних елементів частини житлового будинку літ. «А» після реконструкції, виконаної за рахунок надбудови 2-го поверху над існуючими приміщеннями та частковим внутрішнім переобладнанням та технічний стан конструкцій житлового будинку літ. «Б» після часткового внутрішнього переобладнання - добрий, згідно стандарту ЖКГ України та відповідає нормативним вимогам. Можливе збереження виконаної реконструкції та подальша експлуатація будівель, що обстежувались (а.с. 28-34). Судом також встановлено, що 18 грудня 2013 року Інспекцією ДАБК в Одеській області була зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації за № ОД 142133521093 (а.с. 52-56). Отже, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] дотримано положення Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461, введено в експлуатацію реконструйований житловий будинок з прибудовою другого поверху літ. «А1». 24 грудня 2013 року позивачці було виготовлено новий технічний паспорт, в якому вже відсутні штампи щодо самочинної реконструкції її будинку (а.с. 58-63). Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В порушення вимог вказаної вище ст. 60 ЦПК України позивачка за первісним позовом [PERSON] не надала суду жодного доказу на підтвердження своїх посилань щодо здійснення реконструкції частково за її рахунок, придбання будівельних матеріалів тощо, а тому первісний позов судом не задовольняється через його необґрунтованість та недоведеність. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно приписів ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Як зазначалося вище Інспекцією ДАБК в Одеській області 18 грудня 2013 року була зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації за № ОД 142133521093, а тому суд виходить з того, що позивачка правомірно набула право власності на реконструйовані житлові будинки. З матеріалів справи також вбачається, що нерухоме майно [PERSON] набула у власність на підставі рішення Київського районного суду від 05.07.2012 року, яким у порядку спадкування після смерті її батька [PERSON] за [PERSON] було визнано право власності на 21/50 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, [ADDRESS] і в цілому складається з будинку літ. «Б» загальною площею 104,1 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., та частини прибудови літ. «А1» до житлового будинку літ. «А», загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м. В свій час мій батько [PERSON] - [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] - [PERSON]. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналогічна правова норма міститься в ч. 1 та ч. 2 ст. 120 ЗК України, згідно якої до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] була користувачем земельної ділянки на підставі рішення Виконкому Одеської Міської Ради депутатів трудящих № 205 від 22.03.1955 року, про що зазначено в технічному паспорті, який був виготовлений на її ім'я КП «ОБМТІ та РОН» (а.с. 68 на звороті). Таким чином, до [PERSON] як до набувача права власності щодо житлового будинку [PERSON] (в порядку спадкування) перейшло і право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений, без зміни цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача, тобто право користування земельною ділянкою згідно рішення Виконкому Одеської Міської Ради депутатів трудящихся № 205 від 22.03.1955 року. У відповідності до положень ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. В абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року № 7 визначено, що при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо співвласнику може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ, також, може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. За заявою [PERSON] судовим експертом Гончар Н.В. 15.09.2013 року був наданий висновок № 5 експертного будівельно-технічного дослідження частини домоволодіння по [ADDRESS] в м. Одесі, відповідно до якого будівлі та споруда: - частина житлового будинку літ «А», - житловий будинок літ. «Б», навіс літ. «Я1», що розташовані на земельній ділянці, площею 490 м2 по [ADDRESS] в м. Одесі можуть бути виділені в самостійну одиницю з присвоєнням окремої поштової адреси в зв'язку з тім, що: розташовані на фактично відокремленій земельній ділянці; відповідають вимогам ДБН, мають повний набір жилих та підсобних приміщень; підключені до самостійних інженерних мереж. Згідно довідки з Адресного реєстру міста Одеси про резервування адреси об'єкта нерухомого майна від 21 жовтня 2013 року за №352560/1 у Адресному реєстрі міста Одеси зарезервовано наступну адресу об'єкта нерухомого майна житлового будинку: [ADDRESS] Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає зустрічні позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. У зв'язку із відмовою у задоволенні первісного позову судові витрати [PERSON] не відшкодовуються. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки [PERSON] не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідачку.

Outcome: approved