Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 07.03.2006р. згідно свідоцтва про розірвання шлюбу є розірваний, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис № 21. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей, дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає, хоча зобов'язаний цю допомогу надавати. В зв'язку з цим, вона вимушена звернутись з даним позовом до суду, просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, додатково пояснила, що з відповідачем після розірвання шлюбу не проживає, діти перебувають на повному утриманні позивачки, добровільну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. Тому звернулася з даним позовом до суду та просить такий задоволити. Відповідач в судове засідання неодноразово не з'являвся, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив. За згодою позивачки відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. З свідоцтв про народження видно, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], і є сторонами по справі. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що сторони зареєстрували розірвання шлюбу 07.03.2006р., про що зроблено відповідний запис № 21. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. Згідно ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров»я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки з урахуванням матеріального становища відповідача, який, витрачає певні кошти для особистих потреб, з нього слід стягувати в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved