Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах позивачки [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування, а саме на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] , а також рухомого майна в порядку спадкування після смерті батька позивача - [PERSON] . Позов мотивує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 червня 2018 року, позивачка [PERSON] є власником 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] . Власником інших 3/4 часток зазначеного домоволодіння є [PERSON] , який доводиться позивачці племінником. Право власності на вказане спадкове майно набуте спадкоємцями після смерті [PERSON] , яка доводилася позивачці матір`ю, а відповідачеві - бабою. Сама ж [PERSON] набула право власності на зазначене майно в порядку спадкування після смерті чоловіка (батька позивачки та діда відповідача) [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 09 квітня 2008 року). Представник позивача також зазначає, що позивачка [PERSON] є інвалідом дитинства, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України наділяє її правом на отримання 1/2 частини майна, на яке вона мала право претендувати після смерті батька. Ухвалою від 09.09.2020 р. прийнято до розгляду даний позов та відкрито провадження у справі. 08.10.2020 р. від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позов та заява про застосування строків позовної давності. В відзиві зазначено, що вимоги відповідач не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. Мотивує тим, що після смерті [PERSON] (батька позивача та діда відповідача) власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , стала дружина останнього - [PERSON] (бабуся відповідача та мати позивача), що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину законом від 09 квітня 2008 р., посвідченим Яковенко В.М., державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, спадкова справа № 273, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-620. Право власності на будинок після смерті [PERSON] набуто спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] . При цьому, [PERSON] заповіла весь будинок [PERSON] , проте нотаріусом видано 2 свідоцтва про право власності за заповітом, так як на підставі ст. 1241 ЦК України [PERSON] має право на обов`язкову частку в спадщині. Тому сторони є співвласниками даного будинку, а саме власником 3/4 часток даного житлового будинку є відповідач [PERSON] , а [PERSON] є власником 1/4 частини вищевказаного будинку . Після смерті батька позивачки, [PERSON] , спадкоємцем є його дружина [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. У ч. 1 ст. 1241 ЦК України вказано, що, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Тобто, ч. 1 ст. 1241 ЦК України встановлює обов`язкову частку у спадщиніпереліченим особам лише за наявності заповіту. При спадкуванні за законом дані особи немають права на обов`язкову частку у спадщині. Пленум Верховного Суду України у пункті 19 Постанови Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року за №7, роз`яснив, що перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. [PERSON] не проживала разом із спадкодавцем на момент смерті та заяву про прийняття спадщини не подавала, а отже не вважається такою, що має право на спадщину у порядку спадкування за законом. Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. [PERSON] помер [INFO] , проте позивачка вернулась до суду лише 29.07.2020 року. З урахуванням викладеного просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної заяви. Ухвалою від 15 жовтня 2020 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка підтримала позов і просить його задоволити. Зазначила, що спірний будинок належав її батькові. Вона не оформляла спадщину після смерті батька. На даний час їй належить 1/4 частки спірного будинку. Відповідач забрав собі будинок, так як мати склала заповіт на нього. Вона знає, що її мати не любила. Однак вона вважає, що має право на 1/2 частину будинку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просить його задоволити з підстав, зазначених в позові. В судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали з підстав, зазначених в відзиві на позовну заяву. Відповідач пояснив, що він доглядав за спадкодавцем, яка являлася його бабусею, займався її лікуванням та похованням. У бабусі була зламана шийка стегна. За життя бабусі позивачка не пред`являла ніяких претензій до спадкового майна, зазначаючи, що їй нічого не потрібно. Однак після відкриття спадщини пропонувала йому провести газ до її будинку, щоб вона відмовилася від спадщини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони та їхніх представників суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно ВДРАЦС по м.Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області 25.02.2016 р., [PERSON] народилася [INFO] , батьком являвся [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] 01.10.1986 р. уклали шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». [PERSON] є інвалідом 3 групи, інвалідність з дитинства, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , серія [NUMBER] .Термін дії - довічно. Видане Пенсійним фондом України 04.05.2018 р. Встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно копії спадкової справи №273 до майна померлого [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] до Першої Олександрійської державної нотаріальної контори звернулася 09.04.2008 р. дружина померлого - [PERSON] . Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Заповіти щодо спадкового майна відсутні. 09.04.2008 р. державний нотаріус Першої Олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Яковенко В.М. видала свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] , за яким посвідчено, що спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано Свідоцтво складається з права власності на житловий будинок [ADDRESS] (зареєстровано в реєстрі № 1- 620). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно Спадкової справи № 37-2017 до майна померлої [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Хоменко В.Ю., з заявами про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , а також [PERSON] . В своїй заяві [PERSON] зазначив про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Хоменком В.Ю. 04.04.2017 р. Згідно копії заповіту від 04.04.2017 р. [PERSON] у присутності свідків, обраних нею особисто: [PERSON] та [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний їй будинок [ADDRESS] вона заповіла [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчено 04.04.2017 р. приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Хоменком В.Ю. 25.05.2018 р. до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Хоменка В.Ю. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся [PERSON] 31.05.2018 р. приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Хоменко В.Ю. звернувся з запитом до Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 про направлення копії заповіту, який склала [PERSON] та який посвідчений Олександрійською міською державною нотаріальною конторою №1 від 16.02.2013 р. Згідно копії заповіту, посвідченого 16.02.2013 р. Москаленко Я.М., державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що будинок [ADDRESS] , що належить їй на праві приватної власності, вона заповіла в таких частках: 1/2 - [PERSON] , 1/4 - [PERSON] , 1/4 - [PERSON] 25.05.2018 р. приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Хоменко В.Ю. було видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26.06.2018 р. на 3/4 часток житлового будинку [ADDRESS] , як спадкоємцю майна після смерті [PERSON] . 26.06.2018 р. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса . Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Хоменка В.Ю з заявою про те, що так як вона є непрацездатною, то вона бажає отримати свідоцтво про право на спадщину на обов`язкову частку після смерті матері [PERSON] 26.06.2018 р. приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Хоменко В.Ю. було видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] , як спадкоємцю майна після смерті [PERSON] , що має право на обов`язкову частку в спадщині. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги ( ст.1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Тобто, право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту і фактично є гарантією на спадок на підставі закону окремих спадкоємців першої черги померлої особи. Незалежно від змісту заповіту спадкоємець не може бути у будь-якому випадку позбавлений судом права на обов`язкову у спадщині. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає. Частиною 1 статті 1241 Цивільного кодексу України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Цивільним кодексом України визначено обмеження волі заповідача щодо права Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11 лютого 2014 року в справі № 1-1/2014 в аспекті конституційного звернення щодо положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині дійшов висновку, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах щодо спадкування» за згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Верховний Суд зауважив, що при обчисленні розміру обов`язкової частки слід ураховувати всіх спадкоємців за законом, які могли б спадкувати, якщо порядок спадкування не був би змінений заповітом (постанова від 25.11.2020 у справі № 292/389/17). Так, позивачка [PERSON] відноситься до осіб, які в силу вимог частини першої статті 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині, так як на час відкриття спадщини після смерті матері [PERSON] вона була повнолітньою непрацездатною донькою спадкодавця, своєчасно звернулася до нотаріальної контори. При визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині після смерті матері [PERSON] нотаріусом було враховано, що на час відкриття спадщини спадкоємцями були позивачка та відповідач, як син померлого рідного брата позивачки, який спадкував би частку спадщини за правом представлення, що б належала його померлому батьку, якби він був живим на час відкриття спадщини після смерті матері. Таким чином, розмір обов`язкової частки у спадщині позивачки становить 1/4 частини її частки, а саме 1/2 частини від тієї частки (від 1/2 частки), яку вона б мала успадкувати за законом за відсутності заповіту. Відповідно, за заявою позивачки, 26.06.2018 р. приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Хоменко В.Ю. було видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] , як спадкоємцю майна після смерті [PERSON] . Позивачка вважає, що вона має право на 1/2 частину майна після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Так, в судовому засіданні встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] являлися його дружина [PERSON] , син [PERSON] , який є батьком відповідача, та донька [PERSON] , позивачка по справі. Згідно копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася лише його дружина [PERSON] і відповідно прийняла спадщину і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Встановлено також, що інші спадкоємці зі спадкодавцем разом не проживали і не зверталися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, та, відповідно, не прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Останній заповіт не складав і, відповідно, спадкування відбулося за законом. Таким чином, після смерті батька [PERSON] позивачка [PERSON] не мала право на обов`язкову частку в спадщині, так як спадкування відбулося за законом, а не за заповітом. Крім того, позивачем пропущений і строк позовної давності, про що подана відповідна заява відповідача. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за їх безпідставністю. Судові витрати необхідно залишити по фактично понесеним.

Outcome: dismissed