Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Позов обґрунтований наступним. В 1994 р. на підставі свідоцтва про право власності на житло [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який на той час перебував у шлюбі з [PERSON], набули у власність в рівних частках квартиру [ADDRESS]. Згідно з договором від 27 лютого 1997 р. відповідач [PERSON] подарував належну йому 1/3 частину спірної квартири позивачу [PERSON], у зв'язку з чим перестав бути співвласником квартири і втратив право користування нею. В 1998 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В 2008 р. [PERSON] виїхав із спірної квартири, і з того часу у ній не проживає без поважних причин, участі у сплаті комунальних послуг та утриманні квартири не приймає, хоча залишається бути зареєстрованим за вищевказаною адресою. Позивачі посилаються на те, що реєстрація відповідача у спірній квартирі порушує їх права власників зазначеної квартири. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] та представник позивача [PERSON] позов підтримали пославшись на викладені у позовній заяві обставини. Позивач [PERSON] додатково пояснила, що з липня 2008 р. відповідач виїхав із спірної квартири, проте до 2011 р. він приймав участь у сплаті комунальних послуг, оплачуючи рахунки, які вона передавала йому раз в квартал. В 2011 р. з вини житлово-експлуатаційної організації сталося затоплення квартири, у зв'язку з чим в рахунок відшкодування шкоди вона отримала звільнення від сплати вартості житлово-комунальних послуг і тому припинила надавати [PERSON] відповідні рахунки. Жодних перешкод у користуванні квартирою відповідачу не чинилося, він має ключі від квартири, і міг в будь-який час вільно до неї зайти. Проте з 2008 р. відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин, хоча продовжує користуватися поштовою скринькою, на яку отримує кореспонденцію, а також зберігає у квартирі речі - книги, ікони, інше майно, відмовляючись їх забрати. Де проживає відповідач, їй невідомо. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у належній їй квартирі порушує її права, так як його речі займають частину площі квартири, і крім того відповідач направляє на неї скарги до правоохоронних органів з приводу наче б-то її незаконних дій щодо його майна. Насправді жодних незаконних дій щодо майна відповідача вона не чинила, а вивозила речі з квартири у зв'язку з ремонтом після залиття. Після закінчення ремонту усі речі відповідача були знову перевезені у квартиру і зберігаються у ній до цього часу, що створює їй значні незручності. Окрім того відповідач погрожує їй відповідальністю в разі, якщо з його майном щось станеться. Відповідач [PERSON] позов не визнав пославшись на те, що в 2004 р. рішенням суду позивачам було відмовлено у виселенні його зі спірної квартири. Окрім того до літа 2010 р. він постійно проживав у спірній квартирі, а до серпня 2011 р. щоквартально сплачував вартість житлово-комунальних послуг. З 2010 р. він проживає у різних місцях, зокрема в монастирях. У м. Березані проживає його престаріла мати - інвалід по зору, яка потребує догляду. У вересні 2011 р. [PERSON] без його попередження та дозволу самовільно вивезла з квартири більшість його особистих речей мотивуючи це проведенням ремонту. Ремонт він вважає лише приводом для таких неправомірних дій, оскільки до цього часу під час ремонту майно з квартири не вивозилося. З листопада 2011 р. він дійсно не сплачує вартість житлово-комунальних послуг, оскільки [PERSON] відмовляється надавати йому квитанції для оплати. У спірній квартирі знаходиться його особисте майно, і на адресу квартири на його ім'я надходить поштова кореспонденція, зокрема з приводу трудового спору, який триває з 2003 р., про що відомо позивачам. Відповідач вважає, що за таких обставин він не проживає у спірній квартирі з поважних причин, а отже немає підстав для визнання його таким, що втратив право користування нею. Заслухавши сторони, представника позивача, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Спірним жилим приміщенням є однокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 20,6 кв.м., яка була надана в користування позивачу [PERSON] на підставі рішення виконкому Дарницької районної ради народних депутатів від 13 квітня 1981 р. № 324 на сім'ю з однієї особи (а.с. 8). На підставі ордера № 78924 серії Б від 27 квітня 1981 р. [PERSON] набула права користування вищевказаною квартирою і зареєструвала своє місце проживання за зазначеною адресою. З 1982 р. у спірній квартирі було зареєстроване місце проживання дочки [PERSON] - позивача [PERSON], а з 1994 р. - чоловіка [PERSON] - відповідача [PERSON] (а.с. 7). На підставі свідоцтва про право власності на житло від 3 серпня 1994 р. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в порядку приватизації набули вищевказану квартиру у власність в рівних частках (а.с. 6). Згідно з договором дарування від 27 лютого 1997 р. відповідач [PERSON] подарував належну йому 1/3 частину квартири [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 15). З 10 листопада 1998 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 14). Та обставина, що з 1997 р. право власності [PERSON] на спірну квартиру припинилося, а його шлюб з [PERSON] розірваний, значення для вирішення даного спору не має, оскільки за змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України він має право на користування цим житлом відповідно до закону як колишній член сім'ї власника житла, який проживає разом з ним. Аналогічна норма міститься і у ст. 156 Житлового Кодексу України, згідно якої члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, і припинення сімейних відносин з власником не позбавляє їх права користування займаним приміщенням… Разом з тим відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі своєї відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, і ця обставина не заперечується відповідачем, що з літа 2010 р. [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає. Зазначений факт підтверджується також даними актів житлово-експлуатаційної організації, яка обслуговує будинок вул. Ялтинській, 5-а в м. Києві, від 2 грудня 2013 р. та від 3 лютого 2014 р. (а.с. 16, 61) та показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як показала сусідка сторін [PERSON], вона регулярно буває у спірній квартирі, проте колишнього чоловіка [PERSON] [PERSON] вона не бачила з лютого 2008 р. Сусідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] вона не бачила з 2011 р., ні у спірній квартирі, у якій буває 1-2 рази в місяць, ні біля їх будинку. Кума позивача [PERSON] пояснила, що з 2011 р. раз у 2-3 дні вона буває у спірній квартирі, однак [PERSON] вона у ній жодного разу не бачила. Подруга позивача [PERSON] підтвердила, що з 2008 р. у спірній квартирі проживає лише [PERSON], а її колишній чоловік у квартирі взагалі не з'являється. Та обставина, що у спірному житлі зберігається майно [PERSON], і останній користується поштовою скринькою для отримання кореспонденції, значення для вирішення даного спору не має, оскільки цільовим призначенням квартири як об'єкта права власності є проживання у ній власника, членів його сім'ї та інших осіб (ч. 1 ст. 383 ЦК України). [PERSON] не надав доказів, що йому чинилися перешкоди у користуванні спірною квартирою, заяви до правоохоронних органів чи до житлово-експлуатаційної організації з приводу вчинення йому перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідач не подавав. Звернення відповідача у грудні 2011 р. до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою про неправомірні, на його думку дії, [PERSON] щодо вивезення його речей зі спірної квартири не розцінюється судом як доказ вчинення йому перешкод у користуванні житлом, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 383 ЦК України позивач як власник квартири має право на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі. Поважних причин відсутності [PERSON] у спірній квартирі судом не встановлено. [PERSON] послався на те, що здійснює догляд за престарілою матір'ю, проте його доводи спростовуються показаннями його рідного брата [PERSON], який пояснив, що брат за матір'ю взагалі не доглядав, відвідуючи її лише кілька разів на рік. Зокрема в 2012 р. він був у матері лише один раз, а в 2013 р. - 3 рази, при цьому приїжджав на один день. Угода щодо певного порядку користування спірною квартирою та інших умов припинення права користування житлом між сторонами не укладалася. З огляду на вказане суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] в 2010 р. добровільно залишив спірну квартиру і не проживає у ній понад три роки без поважних причин. З часу залишення спірної квартири [PERSON] житловою площею у ній не цікавиться. Та обставина, що [PERSON], обравши собі інше місце проживання, залишився перебувати на реєстраційному обліку у спірній квартирі, значення для вирішення даного спору не має, оскільки наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням чи відмови в цьому. Вирішуючи позов, суд виходить з положень ст. 391 ЦК України, яка надає власнику право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, та ст. 383 цього Кодексу, відповідно до якої власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб… Враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним, що перебування [PERSON] на реєстраційному обліку у квартирі, яка належить на праві власності позивачам, та використання відповідачем однокімнатної квартири невеликої площі як місця зберігання майна, порушує право позивачів на використання помешкання згідно з цільовим призначенням та їх право вільно розпоряджатися своїм майном. Порушені права позивачів підлягають захисту шляхом визнання [PERSON], який вибув на постійне проживання в інше жиле приміщення, таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача [PERSON] судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved