Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] (далі - Позивачі) звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] (далі Відповідачів) про визнання переходу права власності на земельну ділянку. В обґрунтуванні позову зазначено, що Позивачі придбали у Відповідачів житловий будинок №32-а з господарськими будівлями і спорудами, по вул.. Дружби Народів смт. Мілове Міловського району Луганської області за договором купівлі-продажу від 01.03.2001 року, посвідченим приватним нотаріусом Міловського районного нотаріального округу [PERSON] Після укладення договору купівлі-продажу, Позивачі стали постійно мешкати у зазначеному будинку, а Відповідачі виїхали на постійне місце мешкання до іншої країни. У 2015 році Позивачі вирішили продати будинок, але при підготовці документів було виявлено, що земельна ділянка, на якій розташований будинок, знаходиться у власності Відповідачів на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ№022638 від 24.12.1997 року. У звязку з цим просять визнати перехід на них права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку №32-а з господарськими будівлями і спорудами, по вул.. Дружби Народів смт. Мілове Міловського району Луганської області. Представник Позивачів [PERSON] у судове засідання не прибув, натомість надав заяву, у якій просить розглянути справу без його участі, та винести заочне рішення. Інформацію про виклик Відповідачів, час, дату та місце розгляду справи було розміщено у виданні «Урядовий курєр» №208 від 04 листопада 2017 року, тому, відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, вони вважаються повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ст. 225 ЦПК України, 27.11.2017 року було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу від 01.03.2001 року (а.с.20), Позивачі купили у [PERSON] та [PERSON] (Відповідачів) житловий будинок в рівних частках, по ? частині кожному, будинок №32 «а» по вулиці Дружби Народів, смт. Мілове Міловського району Луганської області. Право власності на цей будинок було зареєстроване Позивачами у Міловському БТІ, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.21). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛГ № 022637від 24.12.1997 року, [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,0660 га, розташованої на вул.. Дружби Народів смт. Мілове Міловського району Луганської області (а.с. 24). Договір купівлі-продажу житлового будинку було здійснено сторонами у 2001 році, тобто на земельні правовідносини, які виникали у той час поширювалася дія Земельного кодексу України в редакції 12.07.2000 року, втрата чинності якого відбулася у 2002 році.. Згідно норм частин 1 та 2 статті 30 ЗК України (у ред.2000 року), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Зазначена правова позиція відображена у п. 18 «ґ» \~постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 №7 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВС від 19.03.2010 №2), згідно якої при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК, до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Предметом договором купівлі-продажу від 01 березня 2001 року є тільки житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, правовідносини між сторонами щодо земельної ділянки ним не врегульовані. Враховуючи те, що Відповідачами правомірно набуте право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, і яке зареєстровано ними у встановленому законом порядку а також те, що земельна ділянка, на якій розташований будинок, є його невідємною складовою частиною, без якої він існувати окремо не може, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги заявлено обґрунтовано, тому вони підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 30 Земельного кодексу України (у редакції 2001 року), постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 №7,

Outcome: approved