Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . На момент оформлення договору купівлі-продажу, у вищевказаному будинку був зареєстрований [PERSON] , який на той час вже фактично не проживав в вищевказаній квартирі. Більше двох років, відповідач [PERSON] фактично проживає за іншою адресою. Вказала, що весь цей час він будинком не користувався, в добровільному порядку виписатися з нього не бажає, що в свою чергу, затрудняє їй, як власнику, виконувати обов`язки пов`язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Будучи зареєстрованим в її будинку відповідач не набуває за фактом реєстрації ніяких майнових прав відносно домоволодіння і відповідно , будучі знятим з реєстрації в спірному домоволодінні, ніяких майнових прав не втрачає. Просила визнати відповідача втратившим право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була завчасно та належним чином повідомлена. До суду надала заяву про підтримання своїх позовних вимог, просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав. В судове засідання сторони не з`явилися , до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно фотокопії договору купівлі - продажу квартири від 28 вересня 2012 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] .(а.с. 4) У квартирі [ADDRESS] , дійсно зареєстрований, відповідач по справі - [PERSON] , що підтверджено, фотокопією будинкової книги. (а.с.10-13). Письмовими поясненнями свідків по справі, [PERSON] , [PERSON] та депутата Вовчанської міської ради Василевича П.А. підтверджено, що [PERSON] дійсно зареєстрований, але фактично не проживає у квартирі [ADDRESS] з вересня 2018 року.(а.с. 15-21) Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Доказів, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному будинку, суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що відповідач [PERSON] , втратив право на житлову площу в квартирі [ADDRESS] , так як з вересня 2018 року у спірній квартирі не проживає, не проводе оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, власник будинку - позивач по справі не бажає, щоб відповідач був зареєстрований у даному будинку. Таким чином, оскільки [PERSON] є власником зазначеної квартири і на даний час не бажає, щоб відповідач був зареєстрований в ній, тому вона відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власністю. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірній квартири залежить від права самого власника і є похідним від нього. Оскільки позивач є власниками квартири, вона має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають їй користуватися та розпоряджатися її майном, квартирою. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач зареєстрований у квартирі, яка на праві власності належить позивачу, тому він вважається квартиронаймачем квартири позивача. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто позивач змушена нести витрати за комунальні послуги за себе та за зареєстрованого у її квартирі, відповідача. За таких обставин, оскільки відповідач не є власниками вказаної квартири, крім того не проживає в спірній квартирі, витрати на її утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в квартирі позивача порушує її права як власника, крім того, розмір комунальних платежів залежать від кількості зареєстрованих осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе власник, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та законними, і тому задовольняє їх. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved