Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернулася в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач, за участю третьої особи Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що відповідач від дати народження сина залишив місце їхнього проживання, не навідується до них, не цікавиться життям, здоров'ям сина, не утримує його, не телефонує, вони не знають, де батько проживає, в садочок не приходив, син не відчуває батьківської турботи, на свята до дитини не дзвонить, буд-яких елементарних знаків уваги не подавав, взагалі усунувся від виконання батьківських обов'язків, має значну суму заборгованості по несплаті аліментів на утримання дитини. А тому вважає, що такого батька її синові не потрібно і його слід позбавити батьківських прав. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подав, тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, згідно заяви підтримує висновок Органу опіки та піклування. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти. [INFO] народився [PERSON], його батьками записані [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.05.2013р. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 03.11.2014р. у справі №607/11112/14-ц шлюб між [PERSON] і [PERSON], який зареєстрований 31.07.2010р., був розірваний. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 07.10.2014р. по справі №607/13779/14-ц присуджено до стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідно до довідок Відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції від 05.08.2015р. №11509/3-41/10 та від 21.12.2015р. №24356/3-41/10 [PERSON] як стягувач згідно виконавчого листа №607/13779/14-ц аліментів за період з лютого 2015 року по листопад 2015 року не отримувала. Згідно довідки Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні від 4.12.2015р. №638 [PERSON] проживає по [ADDRESS], спостерігається в дитячій поліклініці амбулаторно, за останній рік батько з дитиною не з'являвся. Відповідно до довідки Тернопільського дошкільного навчального закладу №38 від 09.02.2016р. вбачається, що [PERSON] відвідує І молодшу групу №1 з 01.09.2015р., за час перебування дитини в закладі його батько [PERSON] в дитячий садок не приходив, не відвідував батьківських зборів, святкових ранків, з вихователями не зустрічався. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В пункті 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизначених норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виконання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Під час розгляду справи, судом отримано висновок Органу опіки та піклування, який затверджений рішенням ВК ТМР від 06.01.2016р. №26, згідно якого не було встановлено достатньо підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], попереджено [PERSON] про необхідність змінення ставлення до виконання батьківських обов'язків. Як стверджує позивач, на комісію в Орган опіки та піклування [PERSON] не з'явився, був присутній його батько, котрий повідомив, що [PERSON] знаходиться за межами країни на заробітках, аліменти платити на даний час ще не буде, не має можливості бачитися із сином, і має намір налагоджувати стосунки із сином [PERSON], коли він трішки підросте. На клопотання позивача в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Свідок [PERSON] надав покази, з яких вбачається, що він є батьком [PERSON], яка разом із сином [PERSON] проживають із ними з дати одруження із [PERSON] Після народження [PERSON], його батько почав залишати без будь-яких пояснень квартиру, почалися сварки із дружиною, потім взагалі виїхав і його місця проживання не знають. До свого сина [PERSON] батько не навідується вже коло двох років, не спілкується з ним, до його місця проживання не приходить, не телефонує, не цікавиться його життям, все утримання сина покладається на його матір [PERSON], яка вводить сина в садочок, в поліклініку і повністю віддається вихованню сина, а також і вони допомагають чим можуть, оскільки доходи в [PERSON] не великі. Свідок [PERSON] надала покази, з яких вбачається, що вона є сусідкою [PERSON], їх квартири розташовані на одній сходовій клітці двері в двері. Знає сім'ю дуже давно. Батька [PERSON] не бачила коло двох років, до сина ні разу від часу залишення квартири не приходив. Із показів свідка [PERSON] свідчить, що вона є хорошою подругою [PERSON] і сусідкою, постійно проводять разом час, їхні діти відвідують один садочок, майже кожен день ходять в гості до [PERSON] Батька [PERSON] не бачила коло двох років, він до сина не навідується, не цікавиться його життям, не приймає участі у вихованні. Актом від 10.08.2015р., складений в складі комісії ДП «Комунальник-1» ГТОВ «Мрія» засвідчено, що [PERSON] по [ADDRESS] не зареєстрований і з травня 2014 року не проживає. Як стверджує позивач, відповідач [PERSON] не виконує батьківських обов'язків, будь-якої допомоги не надає, не проявляє турботи до дитини, не цікавиться її станом здоров'я, проживанням та розвитком, повністю ухилився від виконання обов'язків по вихованню та утриманню дитини, взагалі не виявляє інтересу до сина, не має бажання спілкуватися та не бачиться з ним. Позовна заява про позбавлення [PERSON] батьківських прав не подана з корисливих мотивів, не носить мети для отримання від відповідача якої компенсації, або інших привілеїв. При розгляді справи та дослідженні всіх доказів в підтвердження позивачем невиконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина, на думку суду слід наданий Органом опіки та піклування Висновок від 06.01.2016р. оцінювати в сукупності із всіма зібраними доказами, так як Висновок має рекомендаційний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладені обставини, суд прийшов до висновку, що матеріалами справи підтверджено ухилення [PERSON] та невиконання ним своїх обов'язків по вихованню дитини, самоусунення [PERSON] від батьківських обов'язків по відношенню до сина, чим порушуються прав та інтереси малолітньої дитини, а відтак і наявність підстав, передбачених ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина, відступивши при цьому від наданого Органом опіки та піклування висновку. Згідно ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодовуються їй за рахунок відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved