Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) просить розірвати шлюб з [PERSON] (надалі - відповідач) мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, вони не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалася. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яку позивач просить залишити проживати з нею, оскільки відповідач декілька разів висловлювався з погрозами в її адресу, що забере дитину до себе. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні не заперечували проти розірвання шлюбу між сторонами, однак щодо визначення місця проживання дитини із позивачем вказали, що відповідач, враховуючи бажання дочки, котра вже тривалий час з ним разом не проживає не оспорює та не заперечує факт її дійсного проживання разом з матірю. За таких обставин спір щодо визначення місця проживання дитини разом з позивачем відсутній і підстав для задоволення позову в цій частині немає. Суд, заслухавши сторін та їх представників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторно Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 18 липня 2017 року, серії І-ГЮ №0132373, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 жовтня 2006 року, актовий запис №1980. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Згідно з ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 СК України. Стаття 112 СК України\~передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків і бажають розлучитися. Відповідно до ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Згідно вимог ст. 157 СК України \~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що не оспорює місце проживання дитини разом з позивачем, однак в звязку з відсутністю спору щодо місця проживання дитини просить відмовити в задоволенні позову в цій частині. Разом з тим, враховуючи доводи позивача, які викладені в позовній заяві, відсутність заперечень щодо місця проживання дитини з матірю з боку відповідача, з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дитини разом з позивачем, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 640 грн. У відповідності до ч.1\~ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 640 грн.

Outcome: approved