Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

[PERSON] у жовтні 2019 року звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 23 липня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 64. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 23 липня 2005 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що подальше спільне проживання та збереження шлюбно-сімейних відносини неможливо. Просила шлюб розірвати. 08 жовтня 2019 року суд відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі. 29 листопада 2019 року відповідачем подана заява про надання часу для примирення. Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 02 грудня 2019 року сторонам по справі надано строк на примирення терміном два місяці, провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом. Підготовче судове засідання призначено на 03 лютого 2020 року. 03 лютого 2020 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи своєчасно та належними чином. Надала суду заяву про підтримання позовних вимог, просила їх задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, був сповіщений про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності суд, приходить до наступного. 23 липня 2005 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23 липня 2005 року (а.с. 3). Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, відповідний запис № 94) (а.с. 4). Судом встановлено, що сторони з жовтня 2019 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частина 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначено у ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. При вирішення спору суд враховує, що позов до суду про розірвання шлюбу позивачкою подано ще у жовтні 2019 року, на день розгляду справи минуло п`ять місяців, і позивачка наполягає на розірванні шлюбу. У наданий судом строк для примирення сторони не примирилися. Таким чином, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо залишення позивачу шлюбного прізвища, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про шлюб позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », а тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу й надалі іменуватися ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved