Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), третя особа - відділ паспортної реєстраційної та міграційної роботи Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві (надалі за текстом - третя особа), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 30.11.1972 р., від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. 20.12.1985 р. рішенням Подільської районної ради народних депутатів м. Києва для проживання їх сім`ї, що складається з чотирьох чоловік було надано 3-кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, а тому, 10.09.1992 р. за рішенням суду, шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав з квартири в невідомому напрямку. Тобто, з 1992 р. відповідач в квартирі не мешкає, його особисті речі відсутні, однак, з реєстраційного обліку не знімається. Відповідач не цікавиться квартирою та не бере участі в її утриманні та оплаті житлово - комунальних послуг, жодного разу не з'являвся до квартири, і всі обов'язки, що випливають з утримання житлового приміщення, лежать на позивачу, в зв'язку з чим, позивач звернулася за захистом порушеного права до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, що викладені у ньому та просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову та просила у задоволенні позову відмовити, крім того, надала суду письмові заперечення. Представник відповідача в своїх запереченнях вказувала на те, що після розірвання шлюбу відповідач тривалий час проживав у спірній квартирі, однак приблизно з 2012 р. з боку позивача та спільних синів почалися перепони у користуванні квартирою, у зв'язку з чим вимушений був проживати у своєї сестри. Крім того, зазначено, що у зв'язку з досягнення пенсійного віку, перебуває на обліку у Управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва, як пенсіонер за віком, що підтверджується довідкою № 1076/69 від 11.03.2015 р. (а.с. 102). Крім того, протягом тривалого часу, від дня реєстрації за адресою: [ADDRESS] отримує медичну допомогу за місцем реєстрації у Центральній районній поліклініці Подільського району м. Києва, що підтверджується виписками з медичної книжки відповідача (а.с. 103-105). Також, на підтвердження зазначених обставин та з метою недопущення зняття з реєстрації з вищезазначеної квартири, відповідач подав заяву до КП «Галицьке Подільського району міста Києва», з тексту заяви вбачається, що відповідач просить без його відома нікого не прописувати та не виписувати (а.с. 106). Третя особа в судове засідання не з'явилась, участь представника не забезпечила, хоча була повідомлена належним чином, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 32). Заслухавши представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано 09.12.2010 р., що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу від 09.12.2010 р., актовий запис № 532 (а.с. 4). В квартирі [ADDRESS] зареєстровано 4 (чотири) особи, зокрема відповідач, позивач, [PERSON], [PERSON], що підтверджено формою № 3 від 20.08.2014 р. за № 1342, виданої КП «Галицьке Подільського району м. Києва» (а.с. 39). Відповідно до актів від 20.01.2005 р., 30.06.2005 р., 25.02.2008 р. та 25.11.2013 р., складених комісією КП «Поділ-Житло» та КП «Галицьке Подільського району м. Києва» в складі двох майстрів та бригадира, було проведено обстеження квартири [ADDRESS] та встановлено відсутність відповідача у квартирі на підставі свідчень сусідів (а.с. 55 - 58). 30.01.2015 р. Подільським районним судом м. Києва було винесено заочне рішення, яким позов було задоволено (а.с. 63 - 65). Ухвалою Подільського районного суду м. Києва було скасовано Рішення Подільського районного суду м. Києва від 30.01.2015 р. по цивільній справі № 758/10062/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - відділ паспортної реєстраційної та міграційної роботи Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с. 86-87), у зв'язку з тим, що судом було встановлено, що згідно поданої до суду заяви про перегляд заочного рішення, заявник [PERSON], як співвласник квартири [ADDRESS] 03.10.2012 р. звертався до КП «Галицьке» з заявою щодо не здійснення дій по реєстрації чи зняття з реєстрації осіб в вищезазначеній квартирі (а.с. 78). 03.10.2012 р. відповідач подав заяву до КП «Галицьке Подільського району міста Києва» з вимогою не здійснювати дій щодо прописки та виписки без його відома (а.с. 106). У відповідності до висновку ДІМ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві [PERSON] вбачається, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні квартирою (а.с. 77). Згідно ордеру [NUMBER] серія Б від 17.02.1986 р., виданого виконавчим комітетом Подільської районної ради народних депутатів м. Києва, позивачу з сімєю було надано право на заняття квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] підтверджується (а.с. 100). В судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON] були підтверджені факти чинення перешкод у користуванні квартирою відповідачу. Спірні відносини між сторонами регулюються нормами Житлового кодексу України (надалі за текстом - ЖК України). У відповідності до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до статей 64, 65 ЖК України особи, що вселились у жиле приміщення як члени сім'ї наймача, постійно проживають разом із ним і ведуть із ним спільне господарство, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між: цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які з ний проживають, не було іншої угоди про порядок користування даним приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі;тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім'ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу протягом усього часу виконання таких обов'язків; влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги протягом усього часу перебування в них; виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі протягом усього часу перебування в ньому; взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) члени його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням. Згідно зі статтею 816 ЦК України, особи, які проживатимуть разом із наймачем набувають рівних з наймачем прав та обов'язків щодо користування житлом. Порядок користування житлом наймачем та особами, які постійно проживають разом з ним, визначається за домовленістю між ними, а у разі спору - встановлюється за рішенням суду. Таким чином, суд оцінюючі зібрані у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак, правові підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у зв'язку з його не проживанням у період з 2002 р. по 2014 р., відсутні. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однак, згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed