Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з цим позовом посилаючись на те, що їм на праві спільної часткової власності належить житловий будинок в [ADDRESS] : - [PERSON] - 14/25 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.04.2006 року (витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 29.08.2006 року); - [PERSON] - 11/25 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.05.2009 року (витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 12.06.2009 року) та 11/50 частин в порядку спадкування майна матері, [PERSON] , котра померла [INFO] , що вбачається з довідки приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Малої М.В. від 23.05.2019 року №57/02-14, свідоцтва про право на спадщину від 19.05.2009 року, витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 12.06.2009 року, виданого на ім`я [PERSON] (14/25+11/50+11/50=25/25=1). У процесі оформленням спадкових прав на майно після смерті [PERSON] , нотаріус повідомив [PERSON] , що перешкодою в оформленні спадщини є факт існування арешту на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 10056084 на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , що накладений Самбірським відділом державної виконавчої служби Самбірського МРУЮ на підставі виконавчого листа 2-917 від 20.05.2010 року Самбірського міськрайонного суду на боржника, «власника» [PERSON] . Відповідач, [PERSON] , не є і ніколи не був власником, співвласником житлового будинку в [ADDRESS] . [PERSON] являється зятем [PERSON] (чоловіком її дочки). У вказаному житловому будинку зареєстровано лише місце його проживання з 19.01.1983 року, що вбачається із записів будинкової книги на вказаний будинок. Отже, арешт на належне позивачам нерухоме майно, накладений на підставі боргових зобов`язань відповідача, не власника майна, є неправомірним та порушує право на вільне розпорядження позивачами їхнім майном, право [PERSON] на оформлення спадкових прав, а тому просять суд звільнити майно з-під арешту, оскільки боржник [PERSON] не є власником майна. Позивачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи. Представник позивачів [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в попередньому судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що будинок за адресою [ADDRESS] Ѕ належав [PERSON] та [PERSON] . В подальшому [PERSON] померла. Після неї спадкоємцем є [PERSON] , яка при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, дізналась про арешт майна. Тому їй не вдалось оформити спадкових прав і вона звернулась в суд із даним позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову, де зазначив, що не є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , з яких причин накладено арешт на дане майно йому не відомо. Просив справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи Ханас І . І. в судове засідання не з`явилась, в попередньому судовому засіданні зазначила, що в 2010 року було накладено арешт на майно [PERSON] . У вказаному році у виконавчої служби доступу до реєстру не було. Дані вносили нотаріуси на вимогу виконавців. В ході проведення виконавчих дій була винесена постанова про арешт майна. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Із відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.05.2019 року відомо про наявність заборони, а саме арешт нерухомого майна, який зареєстровано 21.07.2010 року за № 10056084 реєстратором: Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: виконавчий лист 2/917, 20.05.2010 Самбірський міськрайонний суд, відділ ДВС Самбірського МРУЮ. Об`єктом обтяження є будинок за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] . ( а.с. 5). Згідно даних будинкової книги для прописки громадян, що проживають по [ADDRESS] , [PERSON] є зареєстрований за вказаною адресою. ( а.с. 6-7). Із витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.06.2009 року, 29.08.2006 року відомо, позивачам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок в [ADDRESS] : - [PERSON] - 14/25 частин на підставі свідоцтво про право на спадщину від 13.04.2006 року (витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 29.08.2006 року); - [PERSON] - 11/25 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.05.2009 року (витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 12.06.2009 року) та в порядку спадкування майна матері, [PERSON] , котра померла [INFO] , що вбачається з довідки приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Малої М.В. віл 23.05.2019 року №57/02-14, свідоцтва про право на спадщину від 19.05.2009 року (витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 12.06.2009 року) виданого на ім`я [PERSON] ( а.с. 8-9, 12). Згідно свідоцтва про смерть від 03.10.2018 року відомо, що [PERSON] померла [INFO] у м. Самборі Львівської області. ( а.с. 10). Із повідомлення виданого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Малою М.В. 23.05.2019 року відомо, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] . ( а.с. 11). Згідно вказаних документів вбачається, що відповідач [PERSON] власником, співвласником житлового будинку в [ADDRESS] не є. У вказаному житловому будинку зареєстровано лише місце його проживання з 19.01.1983 року. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15.05.2013 року у справі № 6-26 цс 13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили.. Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у даному випадку порушується право власності позивачів, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивачів підлягає судовому захисту у заявлений ними спосіб.

Outcome: approved