Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] інтереси якої представляє адвокат - Декет Юрій Федорович звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 6 листопада 2014 р. між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу мають двох синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Зазначає, що причиною розірвання шлюбу є те, що починаючи з 2020 року їх стосунки почали погіршуватися. [PERSON] почав проганяти її з будинку та надавав все менше і менше коштів на утримання сім`ї. З 4 лютого 2021 року він остаточно прогнав її з будинку та з того часу вона та їх спільні діти проживають у будинку її батьків. Зазначає, що їх подружнє життя з відповідачем неможливе, оскільки вони не зійшлись характерами та мають різні погляди на життя, сімейні відносини та виховання дітей. Позивачка вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та стягнути з [PERSON] на її користь сплачений нею судовий збір у сумі 908 гривень та 1500 гривень судових витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася. В судовому засіданні 07.06.2021 року додатково пояснила, що причиною пред`явлення нею позову, було те що позивач не дозволяв їй відвідувати своїх батьків, які є похилого віку та потребують її допомоги. Через ці обставини між нею та відповідачем часто виникали сварки та непорозуміння. Представник позивача, адвокат Декет Ю.Ф. будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. 22.09.2021 року подав до суду заяву якою зазначив, що строк для примирення наданий сторонам, позитивного результату не дав. Просить судове засідання провести за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлдення від 14.09.2021 р. за штрих кодовим ідентифікатором №9050001030531, в судове засідання не з`явився та про причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 6.11.2014 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Кривської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 19, що стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління (м.Івано-Франківськ) серія [NUMBER] від 23.02.2012 року. Від даного шлюбу, сторони мають двох синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які як встановлено під час розгляду справи проживають разом з позивчакою та знаходяться на її утриманні. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають більше року. Наданий судом строк для примирення, про який просив відповідач та не заперечував позивач, позитивного результату не надав. Сторони продовжують проживати окремо один від другого та не примирилися. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, відповідач після наданого судом строку для примирення не виявив бажання з`явитися до суду та висловити свою позицію щодо пред`явленого до нього позову, що надає суду можливість дійти висновку про його байдуже ставлення та відсутність бажання зберегти шлюб, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останнім судовий збір в розмірі 908 гривень. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з досліджених судом під час розгляду справи договору про надання правової допомоги №5 від 10.03.2021 року, укладеного між адвокатом Декет Ю.Ф. та позивачкою [PERSON] адвокат зобов`язався у встановленому законом порядку здійснювати захист прав та інтересів Клієнта в встановленому законом порядку (а.с.15). Факт надання адвокатом позивачу професійної правничої допомоги у цій цивільній справі підтверджується договором про надання правової допомоги №5 від 10.03.2021 року, та Ордером серії ЗР №72724 від 10.03.2021 року. Документом, що підтверджує факт реальної оплати послуг адвоката є квитанція до прибуткового касового ордера №10 від 10.03.2021 року відповідно до якої [PERSON] було сплачено1500 гривень, підстава - договір про надання правової допомоги від 10.03.2021 року. Беручи до уваги, що представником позивача підтверджено належними й допустимими доказами витрати на професійну правничу допомогу, розмір витрат є співмірним зі складністю справи з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, який підтверджується підготовленою позовною заявою кількістю заявами з процесуальних питань, змістом цих документів, які містять аналіз обставин справи та чинного законодавства; з ціною позову та значенням для позивача справи щодо захисту його цивільних прав, витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи, суд приходить до висновку, що понесені позивачем витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 1500 грн. слід покласти на відповідача.

Outcome: approved