Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] (надалі за текстом - відповідачі), третя особа: державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Пінчук Людмила Іванівна, про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її дядько, [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, а саме: квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . У Шостій Київській державній нотаріальній конторі на підставі заяви позивача було заведено спадкову справу № 233/2019 щодо майна [PERSON] 08 жовтня 2019 року державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивач не надала документів, що посвідчують право власності на майно померлого. Решта спадкоємців за законом звернулися до державного нотаріуса із заявами про відмову від спадщини. У зв`язку з відмовою у вчиненні нотаріальної дії позивач звернулася до суду із позовом. На підставі протоколу автоматизованого розподілу від 01.11.2019 року цивільну справу було передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Гребенюку В.В. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та встановлено строк для надання відзиву. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.04.2013 року № [NUMBER] (а.с. 19). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.02.2019 року № [NUMBER] (а. с. 17). Позивач є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.09.1982 року № [NUMBER] (а.с. 15). Відповідно до інформаційної довідки комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 02.05.2019 року № КВ-2019 № 16930 квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за: 2/3 час. за [PERSON] , [PERSON] у рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Подільської районної державної адміністрації від 21 лютого 1996 року за реєстровим № 6114; 1/6 час. за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою за № 14 від 12.12.2007 року № 5980, зареєстрованого в Бюро 26 грудня 2008 року за реєстровим номером 6114; 1/6 час. за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою за № 14 від 12.12.2007 року № 1-5981, зареєстрованого в Бюро 26 грудня 2008 року за реєстровим номером 6114 (а.с. 11). 08.10.2019 року державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Пінчук Л.І. винесено постанову № 4942/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зокрема, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з неподанням правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (а. с. 24) Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України). Як передбачено ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Померлий [PERSON] заповіту не залишив, а тому, спадкування має здійснюватися за законом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позовні вимоги позивача обґрунтовуються тим, що відсутність правовстановлюючих документів на квартиру перешкоджає видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до принципу диспозитивності, передбаченого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, на основі повно і всебічно з`ясованих доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З огляду на викладене,

Outcome: approved