Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК» (далі - АТ «АКЦЕНТ-БАНК», Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №SAMABWFC00001124188 від 14.07.2017. В обґрунтування позову зазначено, що 14.07.2017 між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами» банку, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає договір про надання банківських послуг. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином припинила виконувати, внаслідок чого станом на 23.06.2020 утворилася заборгованість у розмірі 44828,03 грн., з яких: 29112,70 грн. заборгованість за тілом кредиту; 15265,33 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 450 грн. пеня. Посилаючись на викладене, Банк просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судовий збір у розмірі 2102\~грн. Ухвалою суду від 29.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження; розгляд справи вирішено проводити з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника АТ «АКЦЕНТ-БАНК», підтримку заявлених позовних вимог у повному обсязі та відсутності заперечень проти заочного розгляду справи (а.с. 3). Відповідач про дату, час і місце судового засідання неодноразово була повідомлена судом в установленому законом порядку (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України), шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання (а.с. 29, 34). Проте, повторно в судове засідання не з`явилася і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, відзиву на позовну заяву відповідач також не подала. З урахуванням викладених обставин, судом за згодою представника позивача, висловленою у поданій письмовій заяві, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 14.07.2017 між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АКЦЕНТ-БАНК», правонаступником якого є АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, з якими які вона погодилася ознайомитися шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту банку (а.с.\~5). Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що кредитний договір складають заява, підписана відповідачем, Умови надання і Правила банківських послуг та Тарифи Банку. Розмір кредиту та розмір бажаного ліміту не зазначений в жодних з перелічених документів. У зв`язку із тим, що відповідач припинила виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість. Згідно з наданим банком розрахунком, [PERSON] з 14.07.2017 по 01.06.2020 використовувала кредитні кошти та до 28.10.2019 здійснювала часткове погашення заборгованості. Станом на 29.03.2020 заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 44828,03 грн., з яких: 29112,70 грн. заборгованість за тілом кредиту; 15265,33 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 450 грн. пеня (а.с.\~4). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «АКЦЕНТ-БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Під час розгляду справи встановлено та підтверджується наданими позивачем доказами, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновків про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 29112,70 грн. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-БАНК», яка до того ж не містить розміру бажаного кредитного ліміту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] банком було дотримано вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Крім того, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 14 липня 2017 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), не містить кредитного ліміту. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у формі неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Викладене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). На підставі викладеного, правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом 15265,33 грн. та пені 450 грн. у цій справі відсутні. З урахуванням наведеного, позовні вимоги Банку підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог 1365,10 грн.

Outcome: partial