Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]), в якому просить стягнути аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в розмірі 60 відсотків від заробітку (доходу) відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона 09 липня 2011 року уклала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу між нею та [PERSON]. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання їх дітей не надає. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково пояснив, що неповнолітні діти сторін проживають з позивачем. Зі слів позивача йому відомо наступне: у дітей та відповідача звичайний стан здоровя; відповідач є працездатним, працює, проте де саме, позивачу невідомо; позивач немає на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб; позивач працює та отримує дохід 300 Євро щомісячно, при цьому 200 Євро щомісячно позивач витрачає на оплату оренди квартири в м. Києві; відповідач, позивач та їх діти не мають нерухомого або цінного рухомого майна, депозитних рахунків у банках. Відповідач в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії 1-БК № 164403, виданого Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сімї від 09 липня 2011 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 липня 2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1004. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-БК № 324419, виданого 20 листопада 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON], народилась 14 листопада 2012\~ року, про що зроблено відповідний актовий запис № 3333. Батьком дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно із копією свідоцтва про народження серії І-БК № 431998, виданого 31 березня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] народився 26 березня 2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 934. Батьком дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON]. З копії договору найму житлового приміщення\~ (квартири) від 22 січня 2018 року, укладеного між [PERSON] (надалі - Орендодавець) та [PERSON] (надалі - Орендар) вбачається, що [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у найм квартиру за адресою: [ADDRESS]. Термін дії цього договору з 27 січня 2018 року по 27 липня 2018 року. Відповідно до п. 5 зазначеного договору, з Орендарем будуть мешкати чоловік та двоє дітей. Оплата на місяць складає 7000 грн. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована\~ Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182\~ СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно із ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. При визначенні розміру аліментів, суд враховує ті відомості, які були повідомлені представником позивача, адже інших доказів та відомостей до суду надано не було, а саме: у дітей та відповідача звичайний стан здоровя; відповідач є працездатним, працює, проте де саме, позивачу невідомо; позивач немає на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб; позивач працює та отримує дохід 300 Євро щомісячно, при цьому 200 Євро щомісячно позивач витрачає на оплату оренди квартири в м. Києві; відповідач, позивач та їх діти не мають нерухомого або цінного рухомого майна, депозитних рахунків у банках. Суд також враховує, що згідно із ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Представник позивача, який є адвокатом та фахівцем у галузі права, не надав до суду інших доказів на підтвердження позиції позивача про те, що з відповідача слід стягувати саме 6/10 частки його доходів. На думку суду, така частка є вкрай значною, а для доведення обґрунтованості її стягнення позивач мала би надати докази того, що існують особливі обставини, за яких відповідач здатний сплачувати таку частку від свого доходу і стягнення меншої частки доходу не забезпечить гармонійного розвитку дітей. Виходячи з визначеного законодавством рівного обовязку батьків щодо утримання неповнолітніх дітей, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів слід визначити, як того вимагають положення ст. 183 СК України, в єдиній частці від заробітку (доходу) батька. При цьому, враховуючи норми СК України та правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-1798цс16 від 19 жовтня 2016 року, відповідно до якої обов'язком суду є у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, суд визначає аліменти в розмірі 4/10 частки від усіх видів заробітку (доходу) на обох дітей щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 21 березня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На думку суду, саме вищевказаний розмір аліментів є співмірним із тими відомостями та доказами, які були надані та повідомлені суду. Розмір аліментів в 6/10 частики від доходів відповідача є необґрунтовано завищеним та не відповідає характеру спірних правовідносин. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. При цьому суд виходить із необхідності обовязкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобовязання щодо сплати судового збору, а також суд виходить з того, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Отже, необхідно покласти судовий збір на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стягнувши визначену судом суму в дохід держави. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 469 грн. 82 коп. (4/10 розміру аліментів від 6/10 первинно заявлених вимог складає 66,66 %, в той час як 704 грн. 80 коп. х 66,66% / 100 = 469 грн. 82 коп.)

Outcome: partial