Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

[PERSON] яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] та в інтересах [PERSON] звернулася в суд позовом до Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] , про зняття заборони відчуження нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її дочка [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що у передбачений законом термін сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак, їм було відмовлено в оформленні свідоцтв про право власності на спадщину у зв`язку із накладенням заборони на спадкове майно. Зазначає, що постановою слідчого Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 26.05.2005 року про накладення заборони на проведення цивільно-правових операції з майном, на вищезазначене нерухоме майно, що в ході кримінального провадження було визнано речовими доказами, накладено заборону. В ході розгляду судових справ, встановлено, що майно, що належало спадкодавцю [PERSON] з її власності не вибувало, а тому на її думку, входить до складу спадщини за законом. Крім того, вказує, що постановою слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 25.12.2008 року знято заборону на проведення цивільно-правових операцій з належним спадкодавцю [PERSON] нерухомим майном. Разом з тим, посилається на те, що звернулася до відповідача із заявою про припинення обтяження, однак, отримала відмову, у зв`язку з тим, що з відповідною заявою має звертатися власник майна, а оскільки, за життя [PERSON] не зверталася до суб`єкта державної реєстрації з заявою про припинення обтяження, у інший ніж судовий спосіб зняти заборону відчуження нерухомого майна не є можливим. На підставі наведеного, просить суд, скасувати обтяження нерухомого майна, запис про яке внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 14.06.2005 за реєстраційним номером 2096229 реєстратором: Волинська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: заява про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна, 9788 від 14.06.2005 Луцького міського відділу УМВС України у Волинській області на користь [PERSON] , а саме заборону на нерухоме майно - будинок, сарай, вбиральня, огорожа, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі, розпочато підготовче провадження у справі та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] . Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. До початку судового засідання позивач подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача до судового засідання подала клопотання про розгляд справи без її участі та просила винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. Третя особа в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, в тому числі через розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь-яких заяв про слухання справи її участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі дублікату свідоцтва про право власності на спадщину /1-1854/12.11.2007/ за заповітом, на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на підставі державного акту на право власності на землю серії ВЛ №1712 належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, площею 0,0908 га, що розташована по [ADDRESS] (а.с. 18-25). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 26-27). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй вищезазначене майно. Згідно довідки Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області, спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15-16). Однак, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом спадкоємцям відмовлено у зв`язку із наявним діючим обтяженням на спадкове майно у вигляді заборони відчуження нерухомого майна (а.с. 14). З даного приводу із матеріалів справи вбачається, що постановою слідчого Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 26.05.2005 року, з метою недопущення реалізації накладено заборону на проведення будь-яких цивільно-правових операцій із земельною ділянкою площею 0,0908 га та житловим будинком з надвірними спорудами, що по [ADDRESS] (а.с. 12). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.12.2005 року, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку в [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] та [PERSON] . Зобов`язано кожну із сторін повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину (а.с. 7, 10). Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.12.2006 року, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] від 30.04.2004 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0908 га, яка розташована в [ADDRESS] від 14.03.2004 року, укладеного між [PERSON] , що діяла від імені [PERSON] на підставі підробленого доручення та [PERSON] . Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0908 га, яка розташована в [ADDRESS] від 30.12.2004 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 15.03.2005 року (а.с. 8-9). Постановою слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 25.12.2008 року знято заборону на проведення цивільно-правових операцій з належним спадкодавцю [PERSON] нерухомим майном. Враховуючи вищезазначені судові рішення, суд вважає, що земельна ділянка та житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані по [ADDRESS] з власності померлої [PERSON] не вибували. Відтак, позивачам належить право на успадкування вищевказаного майна, а наявність арешту перешкоджає їм у здійсненні права власності. Судом встановлено, що з метою реалізації права на спадщину позивачі звернулися до відповідача із заявою про зміну або припинення обтяження та надання інформації, на яку отримали відповідь про неможливість припинення обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 5). Відповідь відповідача мотивована тим, що позивач [PERSON] не може бути заявником в розумінні ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» надає поняття того, хто може бути заявником (особою яка подає заяву для державної реєстрації припинення обтяження), від якого державний реєстратор може прийняти заяву про державну реєстрацію припинення обтяження. Так, в розумінні даного конкретного питання заявник це - орган державної влади, його посадова особа, якими встановлено, змінено або припинено обтяження, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи. Таким чином, документи правоохоронних/слідчих органів, судів, банківських установ тощо, які є підставами для державної реєстрації припинення обтяжень, можуть бути подані особами, в інтересах яких встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи. Оскільки, за життя [PERSON] , як власник майна, не зверталася до суб`єкта державної реєстрації із заявою про державну реєстрацію припинення обтяження у зв`язку із смертю, та на даний час обтяження не припинене, тому позивач в інтересах спадкоємців не має можливості скасувати накладене обтяження та реалізувати спадкові права в позасудовому порядку. Відтак, права позивача підлягають захисту в судовому порядку шляхом припинення обтяження нерухомого майна, а тому, аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved