Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «Рошен» (надалі за текстом - відповідач), про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування заявленого позову зазначив, що 25.11.2013 року позивача було прийнято на роботу до відповідача на посаду інженера хіміка технічного відділу виробничого департаменту. Позивач здійснював свої трудові обов'язки відповідно до завдань керівництва та правил внутрішнього трудового розпорядку. 07.02.2014 року була створена робоча комісія щодо обговорення результатів лабораторних тестів, в складі комісії були присутні 5 членів. 10.02.2014 року позивача було звільнено із займаної посади, з наступним записом в трудовій книжці: «Звільнено із займаної посади, як такий, що не витримав випробування згідно ст. 28 КЗпП України». Позивач вважає, що його звільнення є незаконним, оскільки працівник проходить атестацію раз на три роки, а він відпрацював тільки місяць, а відтак він підлягає поновленню на роботі. Розраховуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу позивач зазначив, що останній складає 14 532 грн. 75 коп. У зв'язку з порушенням своїх прав, позивач звернувся до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав судовому засіданні письмові заперечення проти позову. Зазначив, що вимоги позивача, необґрунтовані, безпідставні та незаконні, оскільки позивач не справлявся з поставленими перед ним в індивідуальних планах завданнями, строки виконання по яким в тому числі переносились, було вирішено провести комісійно обговорення результатів роботи позивача. За результатами було складено висновок, згідно з яким рівень професійних знань позивача в основному відповідає вимогам посади, однак з роботою він не справляється, випробовування не витримав. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного. Як встановлено судом, 25.11.2013 року позивача було прийнято на роботу на посаду інженера хіміка технічного відділу виробничого департаменту відповідача, що підтверджено копією трудової книжки та не заперечувалось сторонами (а.с. 11 - 12). Як вбачається з наказу відповідача від 25.11.2013 року за № 162-п, позивача було прийнято на роботу з встановленням терміну випробування три місяці та підставі його ж заяви (а.с. 29 - 30). У відповідності до наказу відповідача від 10.02.2014 року за № 9-п вбачається, що позивача звільнено з роботи, як такого, що не витримав випробовування, згідно ст. 28 КЗпП України (а.с. 32). Згідно наказу відповідача від 28.08.2013 року за № 43 вбачається, що з метою оптимізації системи управління персоналом, визначення рівня професійної компетенції та відповідності працівників займаним посадам було затверджено положення про адаптацію (а.с. 56). Судом було досліджено положення про адаптацію, відповідно до якого передбачено випробувальний термін та адаптаційні заходи під час випробувального терміну, а також періодичний контроль та завершення адаптації (а.с. 57 - 59). У відповідності до дослідженого завдання на період випробування вбачається, що безпосереднім керівником позивача констатовано, що 05.01.2014 року, 23.01.2014 року, 30.01.2014 року поставлені задачі позивач не виконав (а.с. 74 - 75). Як вбачається з протоколу обговорення результатів роботи хіміка - аналітика (позивача) від 07.02.2014 року, за період з 25.11.2013 року по 06.02.2014 року, робота проводилась згідно погодженого індивідуального плану, в установленій час позивач надав звіт про виконану роботу, де зазначив, що прилади на яких він працював, не придатні до експлуатації. Критерії непридатності приладів позивач не зазначив. В ході виступу позивача, його твердження носили загальний характер без фактичних обставин і підтвердження. За результатами доповіді було з'ясовано, що поставлені задачі не були виконані співробітником, робота згідно плану не виконана. Кваліфікація позивача не відповідає посаді хіміка - аналітика відповідача (а.с. 76). Відповідно до службової записки безпосереднього керівника позивача, вважає, що кваліфікаційні та особисті характеристики позивача є такими, що не відповідають корпоративним нормам відповідача, оскільки працівник не зрозумів (не хотів розуміти) поставлені задачі, працівник не вміє (не здатний) конструктивно та самостійно оцінювати результат своєї роботи та роботи необхідні висновки, робота за планом не виконати, від подальшої співпраці відмовився (а.с. 77 - 78). Згідно з актом засідання кваліфікаційної комісії по результатам роботи інженера - хіміка № 1 від 07.02.2014 року вбачається, що перевіркою розглядались правильність та своєчасність виконання робітником поставлених перед ним завдань, відповідність кваліфікації працівника обіймає мій посаді, оцінка результатів роботи - незадовільна (а.с. 79). Згідно висновку за результатами випробування від 10.02.2014 року вбачається, що позивач випробування не витримав (а.с. 82). Відповідно до розрахунку при звільненні вбачається, що відповідач виплатив позивачу заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку (а.с. 31, 84 - 85). У відповідності до книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них вбачається, що позивач 10.02.2014 року отримав свою трудову книжку (а.с. 87 - 88). Згідно зі ст. 47 Кодексу законів про працю України (надалі за текстом - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Тобто, під час випробування працівник вважається прийнятим на роботу, але з умовою, що укладений з ним трудовий договір буде розірвано, якщо він не витримає випробування. Відповідно до ч. 2 ст. 28 КЗпП України якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення. Згідно зі ст. 28 КЗпП України розірвання трудового договору з працівником під час терміну випробування не можна визнати таким, що провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, оскільки працівник при прийнятті на роботу, даючи згоду на випробування, фактично дає згоду і на можливість розірвання з ним трудового договору, якщо протягом строку випробування буде встановлено невідповідність його роботі, на яку його прийнято. Під час випробувального терміну на осіб не поширюються положення ч. 3 ст. 40 КЗпП України щодо заборони звільнення працівника в період його непрацездатності. Щодо звільнення з посади за результатами випробувального терміну, то суд вважає, що трудовим законодавством не передбачений обов'язок роботодавця документально підтверджувати відповідність працівника роботі, на яку його прийнято. Встановивши, що позивач не пройшов випробування через його невідповідність посаді хіміка - аналітика відповідача, на яку його було прийнято, суд прийшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для розірвання трудового договору. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. На основі з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку, не знайшли свого підтвердження, а тому підлягають залишенню без задоволення. Відповідно до ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed