Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Адвокат Печончик О.В. в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним, мотивуючи слідуючим: 09.07.2008 року був укладений Договір дарування житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно даного договору [PERSON] (дідусь позивачки) безоплатно передав у власність обдарованої [PERSON] (мати позивачки) вищезгаданий будинок. [INFO] року [PERSON] помер. Даний Договір дарування [PERSON] (дів. [PERSON]) вважає незаконним , оскільки як дідусь так і мати позивачки постійно говорили, що спірний будинок залишиться їй. Крім того, [PERSON] в період укладення вище згаданого договору дарування тяжко хворів, був людиною похилого віку, підписував усі документи, довірившись своїй дочці - відповідачці [PERSON] В силу даних обставин, вище згаданий договір дарування вчинено під впливом помилки. [PERSON] подарував будинок відповідачці [PERSON], маючи намір передати його у власність онуці - [PERSON] На підставі наведеного позивачка просить визнати Договір дарування житлового будинку [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори, реєстраційний номер №2803 між [PERSON] і [PERSON], недійсним. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК. Представник позивача надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка позов визнала повністю, про що надала відповідну заяву, просить справу розглядати без її участі. Дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення з наступних підстав: 09.07.2008 року між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдарована) був укладений договір дарування житлового будинку [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі №2803. [INFO] року [PERSON], у віці 83 роки, помер, що стверджується свідоцтвом про смерть останнього, серія [NUMBER], видане Відділом РАЦС Володимирецького РУЮ Рівненської області, 08.04.2010 року. Згідно виписки з медичної карти хворого [PERSON], [INFO], на момент укладення договору дарування - 09.07.2008 року останній хворів. У відповідності до ст.717 Цивільного Кодексу України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Як вбачається зі ст.204 Цивільного Кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). У відповідності до ч.1 ст.215 Цивільного Кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч.3 ст. 203 ЦК України. Згідно із ч. З ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. (ст.. 229 ЦК України) З роз'яснень, які викладені в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», вбачається, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. У відповідності до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у справі №6-202цс від 21.10.2015 року, виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Отже, наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз'яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров'я та потреба у зв'язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування. Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті 229 та статей 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими. З урахуванням встановлених обставин, вік, хвороба [PERSON] на час укладення договору, суд приходить до висновку, що останній допустив помилку щодо обставин, які мають істотне значення при вчиненні правочину, а саме - щодо особи обдарованого. Відповідачка позов визнала повністю, про що написала відповідну заяву. А у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов є підставним і підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved