Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

[PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради, місцезнаходження: м.Одеса, Думська площа, 1, третя особа: Малиновська державна нотаріальна контора у м.Одесі державний нотаріус Ігнатенко Марина Миколаївна, місцезнаходження: м. Одеса, вул.. Прохоровска 20, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що 19 листопада 2018 р. на її адресу державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ігнатенко М.М. було направлено листа Вих. №/ 02-14/п, в якому остання повідомляє, що 10.04.2018 року було заведено спадкову справу № 73/2018 до майна [PERSON] , який помер [INFO] , та що вона є спадкоємицею за заповідальним розпорядженням, та радила їй з`явитися до нотаріальної контори. Позивачка посилається на те, що тільки з зазначеного листа вона дізналася, що є спадкоємицею за заповідальним розпорядженням [PERSON] , який не є її родичем і про можливість залишення їй взагалі якогось майна навіть не здогадувалась. Зазначений лист позивачка знайшла у поштовій скриньці 04.12.2018 р. Після чого [PERSON] письмово звернулася до нотаріуса, на що отримала відповідь про те, що нею пропущено строк для прийняття спадщини до майна померлого [PERSON] , який встановлено у шість місяців, та починається з часу відкриття спадщини, та за захистом прав та законних інтересів, нотаріус рекомендував звернутися до суду. Отже про існування заповідального розпорядження [PERSON] позивачка дізналася лише 04.12.2018 р. вже після закінчення строку для прийняття спадщини, отже пропущено строк для прийняття спадщини, який установлений ст. 1270 ЦК України, з поважних причин. Справа надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Шкамерда К.С., яка ухвалою від 16.01.2019 року відкрила провадження по справі за зазначеним позовом [PERSON] . 15.04.2019 року [PERSON] подала уточнену позовну заяву до [PERSON] , третя особа: Малиновська державна нотаріальна контора у м.Одесі державний нотаріус Ігнатенко Марина Миколаївна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 17.09.2019 р. у підготовчому судовому засіданні представник відповідача заявив усне клопотання про направлення справи за підсудністю до Млинівського районного суду Житомирської області посилаючись на те, що відповідач проживає в межах територіальної юрисдикції вказаного суду. 17.09.2019 року судом було постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю згідно з ч. 2 ст. 31 ЦПК України. 28\~жовтня 2019\~р.\~у зв`язку\~із закінченням\~відрядження судді\~Шкамерди Катерини\~Сергіївни за\~допомогою системи\~автоматизованого документообігу\~суду визначено,\~що розгляд\~цієї справи\~здійснюватиме суддя\~Приморського районного\~суду м.\~Одеси Єршова\~Л.С.\~(протокол\~повторного автоматизованого\~розподілу судової\~справи між\~суддями від\~24.10.2019\~року). Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 01.07.2019 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] , відповідно до якого він просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено, що їй не було відомо про відкриття спадщини. Також представником відповідача подано до суду клопотання про витребування доказів, а саме: спадкової справи № 73/2018 до майна [PERSON] , яке було задоволено. 30 вересня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача та позивач у судовому засідані позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог. Просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його необгрунтованістю та безпідставністю. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] залишив заповідальне розпорядження на банківський вклад у розмірі 150000,07 грн. у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] Після смерті [PERSON] . П`ятою одеською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №25п/2019. 19 листопада 2018 р. поштовим зв`язком на адресу [PERSON] державним нотаріусом\~Малиновської державної\~нотаріальної контори\~у місті\~Одеса Ігнатенко\~М.М.\~було направлено\~листа за\~вих.\~№ 6/\~02-14/п,\~яким її\~повідомлено прозаведення спадкової справи № 73/2018 до майна померлого [PERSON] та про те, що вона є спадкоємицею за заповідальним распорядженням, також у зазначеному листі нотаріус рекомендував [PERSON] звернутися до нотаріальної контори. Таким чином, лист нотаріуса на адресу [PERSON] було направлено поза межами 6-місячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини. 04.12.2018 р. [PERSON] отримала зазначеного листа. 05.12.2018 р. позивачка звернулася до державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ігнатенко М. М. з відповідною заявою №41/02-14/п про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповідальним розпорядженням. Того ж дня, 05.12.2018 р., державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ігнатенко М. М. було надано відповідь [PERSON] , про те що нею було пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і не оспорюються сторонами. Причинами пропуску прийняття спадщини позивачка зазначає необізнаність про те що вона є спадкоємцем, з підстав відсутності рідства із спадкодавцем. Суд не приймає до уваги доводи відповідачів, що позивач мала кровне родство з померлим, оскільки жодними доказами це не підтверджено. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до\~частини 1\~статті 1269,\~частини 1\~статті 1270\~ЦК України\~спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~до нотаріальної\~контори заяву\~про прийняття\~спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з\~ст.\~1223\~ЦК України\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з\~статтею 1272\~ЦК України,\~якщо спадкоємець\~протягом строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~не подав\~заяву про\~прийняття спадщини,\~він вважається\~таким,\~що не\~прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідач та її представник не спростували достатніми та допустимими доказами необізнаність позивачки до грудня 2018 року про існування складеного на її користь заповідального розпорядження. Так, суд за клопотанням представника відповідача з метою забезпечення повноти судового розгляду допитав свідка сторони відповідачів [PERSON] , при цьому свідок показав, що позивачка знала, що померлий [PERSON] залишив їй гроші у спадок, тому що вона була обізнана про його фінансовий стан, мала довіреність від нього на представництво інтересів у банківських установах. Суд критично відноситься до вказаних доводів відповідача та свідка про обізнаність щодо заповідального розпорядження виходячи з наступного. Згідно з частинами 1-2 статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним, є банківською таємницею. Банківською таємницею,\~зокрема,\~є: відомості\~про банківські\~рахунки клієнтів,\~у тому\~числі кореспондентські\~рахунки банків\~у Національному\~банку України; операції,\~які були\~проведені на\~користь чи\~за дорученням\~клієнта,\~здійснені ним\~угоди; фінансово-економічний стан клієнтів. Наведена норма закону щодо банківської таємниці цілком виключає присутність будь-якої третьої особи при укладенні спадкодавцем з АТ КБ «ПриватБанк» договору банківського вкладу та повідомлення банком про заповідальне розпорядження особі, на користь якої воно складено. Окрім того, суд враховує, що свідок [PERSON] є чоловіком відповідачки і має інтерес у цій справі, оскільки, за його ж показаннями, він по телефону розмовляв з [PERSON] після смерті [PERSON] та вона просила, після отримання спадку його дружиною дати їй 100 тис. грн. за те, що вона доглядала [PERSON] в останні роки його життя та понесла витрати, пов`язані з позованням. Відтак показання вказаного свідка про нібито обізнаність позивачки щодо існування заповідального розпорядження суд відхиляє як недостовірні. Сам факт звернення позивачки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] , тобто відразу після отримання листа від нотаріуса з інформацією про наявність заповідального розпорядження, цілком підтверджує її необізнаність про існування заповідального розпорядження раніше. Відповідно до статті 63\~Закону України\~«Про нотаріат» в редакції, чинній на час відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Виходячи з вищенаведеного, закон наділяє нотаріуса обов`язком вчиняти дії щодо сповіщення спадкоємців з моменту заведення спадкової справи. Матеріали справи не містять даних про те, що нотаріус своєчасно виконала свій обов`язок та повідомила [PERSON] про відкриття спадщини, в тому числі й шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, Верховного Суду у справі № 209/1795/18 (постанова від 20.11.2019 року) при вирішенні питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. В свою чергу при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка не є спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON] . У матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази про те, що позивач до грудня 2018 року знала про наявність заповідального розпорядження на її користь. При цьому нотаріус своєчасно не сповістила її про заповідальне розпорядження, складене спадкодавцем на її користь. Відтак на думку суду наявні підстави для визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини і відповідно позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved