Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] опіки і піклування Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з зазначеною позовною заявою та просили суд накласти заборону на відчуження нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], на праві приватної власності в інтересах двох його малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що сім'я [PERSON] прибула на територію Шевченківської сільської ради Криворізького району у 2014 році разом зі своїм старшим сином [PERSON], [INFO]. 18 квітня 2015 року у них народився другий син [PERSON]. В червні 2015 року сім'я [PERSON] вибула з території Шевченківської сільської ради. В квітні місяці 2016 року [PERSON] звернувся до сільської ради по питанню реєстрації місця проживання за адресою: вул. Софіївська, буд.№ 26[ADDRESS], та 12 травня 2016 року був зареєстрований за вказаною адресою. Згідно з рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2016 року малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відібрано без позбавлення батьківських прав у їх матері [PERSON] та батька [PERSON]. Розпорядженням голови Лебединської районної державної адміністрації від 08.08.2016 №304-ОД «Про направлення до Сумського обласного спеціалізованого Будинку дитини [PERSON], [PERSON] на повне державне утримання» діти направлені в Сумський обласний спеціалізований Будинок дитини для проходження медико-соціальної реабілітації на повне державне утримання, як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах. Розпорядженнями голови Лебединської районної державної адміністрації від 11.11.2016 №438-ОД «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON]Д.» та від 11.11.2016 №439-ОД «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON]Д.» малолітнім [PERSON], [INFO] та [PERSON] 18 квітня 2015 року надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. [PERSON] та її діти [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] на території Шевченківської сільської ради не зареєстровані. На праві приватної власності [PERSON] належить однокімнатна квартира загальною площею 40,8 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS]. На засіданні виконавчого комітету Шевченківської сільської ради прийнято рішення від 23 січня 2017 року № 7 «Про закріплення права користування житлом за малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] та збереження його», вказане житло знаходиться за адресою: [ADDRESS]. При звернені позивача 20 лютого 2017 року до Шостої Криворізької державної нотаріальної контори з проханням вжити вичерпних заходів щодо накладення заборони на відчуження нерухомого майна - квартири №4 в с. Шевченківське Криворізького району Дніпропетровської області, вул. Софіївська, буд. № 26, їм відмовлено, оскільки нотаріальна контора не має законних підстав накласти заборону на відчуження нерухомого майна. У звязку з чим, в інтересах малолітніх дітей вони змушені звернутися до суду з зазначеним позовом. Представник позивача [PERSON] опіки і піклування Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалася, від неї надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 19). Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду (а.с. 25). А отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень п. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України. Представники третіх осіб: Служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації та Сумського обласного спеціалізованого Будинку дитини, в судове засідання також не з'явилися, надали заяви, кожен окремо, про розгляд справи за відсутності їх представників, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с. 28,23). Зі згоди позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, відповідно серії І-БП № 192204 та серії І-БП № 192205 виданих Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актові записи № 316, № 227 (а.с. 5,6). Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2016 року (справа №580/1244/16-ц) дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відібрано без позбавлення батьківських прав у їх матері [PERSON], [INFO] та батька [PERSON], [INFO] (а.с. 8-10). Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ, суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Питання щодо накладення заборони на відчуження житла в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], Лебединським районним судом Сумської області під час розгляду справи вирішено не було. Згідно ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишились без батьківського піклування, мають особливий захист і допомогу з боку держави. Розпорядженням голови Лебединської районної державної адміністрації від 08.08.2016 №304-ОД «Про направлення до Сумського обласного спеціалізованого Будинку дитини [PERSON], [PERSON] на повне державне утримання» діти направлені в Сумський обласний спеціалізований Будинок дитини для проходження медико-соціальної реабілітації на повне державне утримання, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах (а.с. 11). Діти по теперішній час перебувають у вказаному закладі (а.с. 23) Розпорядженнями голови Лебединської районної державної адміністрації від 11.11.2016 №438-ОД «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON]Д.» та від 11.11.2016 №439-ОД «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON]Д.» малолітнім [PERSON], [INFO] та [PERSON], 18 квітня 2015 року надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с. 12). Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. З інформаційної довідки з Державного Реєстру прав власності на нерухоме майно № 73642406 від 22.11.2016 вбачається, що житло за адресою: [ADDRESS], на праві власності належить [PERSON] (а.с. 7). Рішенням виконавчого комітету Шевченківської сільської ради від 23 січня 2017 року № 7 «Про закріплення права користування житлом за малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] та збереження його», вирішено закріпити за малолітніми дітьми право користування житлом яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зберегти його (а.с.14). Згідно з вимогами ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сімї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сімї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сімї. Жиле приміщення, яке зберігається за дітьми, може бути передано в оренду іншим громадянам на строк до повернення дітей із зазначених закладів, від опікунів чи піклувальників, з прийомної сімї чи дитячого будинку сімейного типу. Порядок збереження і передачі в оренду жилого приміщення та іншого майна дитини затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.71 Житлового кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, до встановлення опіки, піклування, влаштування до прийомної сімї, дитячого будинку сімейного типу, закладу для дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування. Частиною 3 статті 32 вищевказаного Закону закріплено, що жилі приміщення, в яких проживали діти - сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватись лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Пунктом 2 ч.1 ст. 248 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Частиною 4 статті 41 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до ч. 3 ст. 52 Конституції України, утримання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу. Держава заохочує і підтримує благодійницьку діяльність щодо дітей. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною радою України 27.02.1991 року, № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Таким чином, діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Враховуючи викладене, виходячи з інтересів малолітніх дітей, суд приходить до висновку про необхідність накладення заборони на відчуження належної [PERSON] квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], до настання малолітніми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] повноліття. Оскільки відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у зв'язку з цим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved