Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Адвокат Горбенко В.О., діючи в інтересах позивача, звернулася з позовом з урахуванням уточнюючих вимог до відповідача про зняття арешту з майна, мотивуючи вимоги тим, що позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2006 року, посвідченого 16.08.2006 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Сулімою В.Ф. за реєстровим номером 1928, належить житловий будинок з надвірними спорудами за адресою по [ADDRESS] . Відчужений за цим договором належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04.11.1992 року Другою первомайською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2-4146. Право власності на відчужений житловий будинок було зареєстровано за продавцем в Первомайському МБТІ в низі записів за №10885 від 03.12.1999 року, в електронному реєстрі 03.08.2006 року. Після укладення договору право власності позивачки зареєстровано в Первомайському МБТІ, виготовлено технічну документацію. На сьогоді позивачці необхідно розпорядитися вказаним житловим будинком, однак у Другій первомайській державній нотаріальній конторі було отримано витяг №150978004, з якого вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис №3419982 від 05.07.2006 року про заборону на нерухоме майно [PERSON] , а саме: на житловий будинок [ADDRESS] . Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна на підставі договору, сері та номер: б/н, виданий 05.01.1991 року Другою первомайською державною нотаріальною конторою. Тобто, на момент внесення обтяження, нерухоме майно, на яке внесено обтяження, вже не належало відповідачці по справі. За договором купівлі-продажу від 04.11.1992 року право власності на вказаний вище житловий будинок перейшло від відповідачки до [PERSON] , про що свідчить реєстраційний напис Первомайського МБТІ Миколаївської області в книзі записів 03.12.1992 року під №10885, в електронному реєстрі 03.08.2006 року. Крім цього, в Реєстрі обтяжень нерухомого майна відсутні будь-які обтяження щодо вказаного житлового будинку. У зв`язку з вище викладеним, позивач був змушений звернутися до суду з позовом про зняття арешту з вказаного нерухомого майна. Ухвалою судді від 01.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти ухвалення рішення не заперечує. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 16.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Сулімою В.Ф. за реєстровим номером 1928, на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується копією договору, витягом з Державного реєстру правочинів від 16.08.2006 року №2767654, свідоцтвом про право власності від 16.05.2013 року індексний номер 3472366, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.05.2016 року №3473251. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації від 23.08.2006 року за №11632494, право власності на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] в книзі 34 за номером 10885 на підставі рішення про реєстрацію права власності від 23.08.2006 року. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.12.2018 року № 150342961 підтверджується факт реєстрації права власності за [PERSON] на вказаний житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1726890848104, номер запису про право власності 29553563 від 14.12.2018 року. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.12.2018 року №150978004 вбачається, що згідно актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень встановлено вид обтяження - заборона на нерухоме майно, а саме яке належить [PERSON] , номер обтяження 29553747 від 05.07.2006 року. В єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року, реєстраційний номер обтяження: 3419981, 05.07.2006, реєстратор Друга первомайська державна нотаріальна контора Первомайського районного нотаріального округу. З договору купівлі-продажу від 04.11.1992 року, посвідченого Другою первомайською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого за №2-4146, вбачається, що право власності на вказаний вище житловий будинок перейшло від [PERSON] до [PERSON] , про що також свідчить реєстраційний напис Первомайського МБТІ Миколаївської області в книзі записів 03.12.1992 року під №10885. Отже, судом встановлено, що станом на день внесення заборони на відчуження 05.07.2006 року відповідачка [PERSON] не була власником житлового будинку по [ADDRESS] , майже 14 років, тобто з 03.12.1992 року. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 15 ч. 1 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушуються права позивачки як власника майна, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому порушене право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved