Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася у липні 2019р. до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що із 03.07.2002р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в сторін народилася донька [PERSON] . Однак спільне життя подружжя не склалося, і шлюб було розірвано рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03.11.2009р. Після розлучення відповідач не заперечував, що донька буде проживати з позивачкою, яка матеріально утримує та належним чином піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Батько участі в цих сферах життя дитини не приймав, життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже тринадцять років, вона не пам`ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачила. Також в спілкуванні з позивачкою ніколи про нього не питала та не цікавилась. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Позов просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує та визнає його. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву, в якій просив здійснити судовий розгляд без присутності представника служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, позовні вимоги підтримав та просив при ухваленні рішення виходити з інтересів дитини. Також надав висновок органу щодо позбавлення батьківських прав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони із 03.07.2002 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 707. Від шлюбу в подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 737. Згідно рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03.11.2009р. вказаний шлюб розірвано (справа № 2-4337/2009), на підставі чого видано свідоцтво про розірвання шлюбу, а.з. 88 від 11.02.2010р у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до довідки директора середньої загальноосвітньої школи № 166 м. Києва [PERSON] , батько учениці 7-А класу [PERSON] , [INFO] , жодного разу за час навчання доньки в школі батьківські збори не відвідував, навчальними досягненнями [PERSON] не цікавився. Як вбачається із матеріалів справи відповідач [PERSON] надав заяву, засвідчену приватним нотаріусом КМНО Зубковою О.Є., що зареєстрована в реєстрі за № 1116 від 10.07.2019р., згідно якої не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 цієї постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, з аналізу правових норм, які регулюють вказані правовідносини, вбачається, що для позбавлення батьківських прав необхідним фактом є те, що особа має реальну можливість виконати свої батьківські обов`язки, але не вчиняє для цього відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, на підставі чого надав згоду на позбавлення його батьківських прав. Отже, підсумовуючи наведене, оцінюючи з`ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вказаного позову, оскільки відповідач не виконує покладені на нього батьківські обов`язки щодо своєї неповнолітньої дитини, проти позбавлення його таким батьківських прав [PERSON] не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved