Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 14.09.2018р. звернулись до суду з позовом до [PERSON] у якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2018р. відкрито провадження у справі, якою ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Відповідач фактично ухвалу про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивачів проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено проводити розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Позивачі є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 13.02.2001р. (а.с.15). Згідно домової книги для реєстрації громадян, які мешкають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані такі особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] (а.с.17-18). Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач з лютого 2017 року не проживає в зазначеній квартирі, особистих речей відповідача в квартирі не має. Крім того, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2017 року у справі 205/9011/16 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] встановлено , що станом на дату винесення рішення сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, живуть окремо (а.с.20). Згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012р. №6-57цс11. Таким чином, оцінивши здобуті по справі докази, за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому слід визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для зняття її із реєстраційного обліку за вказаною адресою. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст..141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що із відповідача на користь [PERSON] як платника, підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved