Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Адвокат [PERSON] - [PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк про захист прав споживача банківських послуг на повернення грошового вкладу, стягнення залишку коштів на рахунку, витрат на правову допомогу, пені, моральної шкоди на загальну суму 3 131 436 грн. 51 коп. Позовні вимоги мотивував тим, що 24.11.2010 року на підставі заяви [PERSON] в ПАТ КБ Приватбанк було відкрито картковий рахунок і видано картку №6762462052963243. На протязі 2010-2013 років позивач перерахував на вказаний рахунок більше 20 000,00 доларів США. В 2014 році позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогою повернути вкладені ним кошти, однак отримував відмови, оскільки, ПАТ КБ Приватбанк припинив свою діяльність на території АР Крим. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. Просив стягнути залишок коштів на рахунку в розмірі 21 652,02 дол. США, 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу, 2 736 767,64 грн. пені та 50 000,00 грн. моральної шкоди. Під час розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на користь позивача залишок коштів на рахунку в розмірі 21 652,02 дол. США та 5 600,00 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, просив задоволити в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, суду повідомили, що згідно п. 5 Постанови НБУ №260, банки, в тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території АР Крим і м. Севастополя. Рішенням Центрального банку Російської Федерації від 21.04.2014 року також було припинено з 21.04.2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим ПАТ КБ «ПриватБанк». Законодавством Російської Федерації було призначено, а автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» взяла на себе зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати, в тому числі вкладникам Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», поза волею відповідача. Таким чином, дана організація замінила ПАТ КБ «ПриватБанк» за всіма зобов'язаннями відповідача. За таких обставин представник відповідача вважає ПАТ КБ «ПриватБанк» неналежним відповідачем. На підставі вищенаведеного просили в задоволенні позову відмовити. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором. Відповідно до п. 1.27 ч. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Згідно ст. 13 Закону порядок виконання операцій із застосуванням платіжних інструментів, у тому числі обмеження щодо цих операцій, визначаються законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України. Порядок інформування клієнта про рух коштів за його рахунком визначається нормативно- правовими актами Національного банку України. Пунктами 14.8, 14.9 ст. 14 Закону передбачено, що банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу, ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі. Банк зобов'язаний під час видачі електронного платіжного засобу надати користувачеві примірник договору, правил користування електронним платіжним засобом та тарифів банку на обслуговування електронного платіжного засобу. 24.11.2010 року на підставі заяви [PERSON] в ПАТ КБ Приватбанк було укладено договір банківського рахунку та видано картку №6762462052963243 (а.с.99). На картковий рахунок №6762462052963243 позивачем [PERSON] 17.01.2013 року, 11.02.2013 року, 15.03.2013 року та 12.09.2013 року було внесено кошти на суми: 4914,00 USD, 6200,00 USD, 4791,00 USD, 2800,00 USD відповідно та 17.01.2013 року [PERSON]І.(матірю позивача) 2994,96 USD, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.11, 98). Дана угода була кладена шляхом підписання Анкети-заяви. Крім того, рахунок був відкритий в Кримському регіональному управлінні ПАТ КБ «ПриватБанк». В зв'язку з тимчасовою окупацією території АР Крим з боку Російської Федерації, в березні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було обмежено доступ до банківських рахунків, відкритих на території АР Крим, в тому числі до рахунка, який належить позивачу. Згідно довідки Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01.12.2014 року залишки грошових коштів на рахунку позивача №6762462052963243 становлять 21 652,02 долара США (а.с.12). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Частинами 1, 2 ст. 1067 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Таким чином, відмова у видачі позивачу грошових коштів свідчить про незаконність дій відповідача, які полягають в обмеженні прав позивача щодо розпорядження належними йому грошовими коштами. Як зазначено в положенні ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. При цьому договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 ЦК України). Суд вважає, що обмеження ПАТ КБ «ПриватБанк» прав позивача щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на відкритому в банку поточному рахунку є порушенням договорів банківських рахунків. Зазначені порушення є істотними в розумінні ч. 2 ст. 651 ЦК України, оскільки позбавляють позивача можливості вільно розпоряджатися власними коштами. За таких обставин суд вважає за необхідне розірвати договір банківського рахунку, укладеного між позивачем та відповідачем, відповідно до якого випущено платіжну картку №6762462052963243. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, оскільки, при розірванні договору банківського рахунку залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 21 652,02 долара США. Доводи представника відповідача, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем, оскільки, автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників», призначена за законодавством Російської Федерації, замінила ПАТ КБ «ПриватБанк» за всіма зобов'язаннями відповідача, суд вважає необгрунтованими з тих підстав, що позивач [PERSON] є громадянином України, проживає та зареєстрований в [INFO], а відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Крім того, посилання представника відповідача на те, що можливо позивач уже отримав кошти, які знаходились на рахунку у ПАТ КБ Приватбанк не заслуговують на увагу, оскільки, представником відповідача на підтвердження своїх доводів не надано суду жодних доказів, на відміну від позивача, який долучив до матеріалів справи копії квитанцій про внесення коштів на рахунок банку. Щодо вимоги позивача про стягнення 5 600 грн. витрат на правову допомогу, то суд виходить з наступного. 06.05.2014 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги відповідно до якого адвокат бере на себе зобовязання надавати юридичну допомогу для захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта у державних установах та в судових органах всіх інстанцій, а клієнт зобовязується виплатити адвокату гонорар за надання послуг (а.с.26). На підставі вищевказаного договору адвокатом [PERSON] було видано ордер серія ІФ №016471 на надання правової допомоги [PERSON] (а.с.9). За надані адвокатські послуги гр. [PERSON] оплатив [PERSON] 5 600,00 грн., що підтверджується квитанціями від 06.05.2014 року та від 22.06.2015 року (а.с. 206, 207). Відповідно до ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Представником позивача було долучено до матеріалів справи акт розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу [PERSON] від 22.06.2015 року на суму 5 600 грн.(а.с.190). Беручи до уваги Закон України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, кількість та види послуг наданих адвокатом [PERSON] гр. [PERSON], суд приходить до висновку, що сума визначена у 5 600,00 грн. за надання адвокатських послуг є цілком обгрунтованою. Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що грунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволення. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки, позивача було звільнено від його сплати.

Outcome: approved