Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася із вище вказаним позовом, який в ході розгляду справи збільшила, в судовому засіданні підтримала і просила задовольнити. Зокрема у позові зазначила, що 16.09.2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 16.05.2012 року шлюб між ними було розірвано. За період шлюбу було спільно набуто майно, яке складається із двохкімнатної квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя. В порядку ст. 70 Сімейного Кодексу частки кожного з подружжя в спільному майні є рівними. Посилаючись на п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду № 11 від 21.12.2007 р. просить відступити від засад рівності частко подружжя, враховуючи обставини та інтереси дитини. Зокрема врахувати той факт, що рішенням Голопристанського районного суду від 13.02.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в сумі 550 грн. щомісяця, починаючи з 23.10.2013 року і до набуття повноліття. Станом на 01.06.2014 року заборгованість по сплаті аліментів склала 2900 грн., що свідчить про невиконання [PERSON] своїх обов'язків. Син проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Крім того, з березня 2012 року відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання свого сина. Разом із сином проживає у будинку батьків, де крім них проживають ще шість мешканців. Власного житла, окрім квартири, що є спільною сумісною власністю з відповідачем, не має. Просить задовольнити позов та розділити майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, визнати за нею право власності на 2/3 частки двокімнатної квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала змінені позовні вимоги і просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідач проживає у вказаній квартирі, але спірна квартира не перебуває у його власності, тому у сторін не існує прав на вказану квартиру. Крім того, на 01.07.2014 року заборгованість по сплаті аліментів у відповідача відсутня, про що надав відповідну довідку державної виконавчої служби у Голопристанському районі. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2000 р. згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Шлюб було розірвано рішенням Голопристанського районного суду від 16.05.2012 року. За час шлюбу сторони придбали майно - квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.11.2000 року реєстраційний номер № 2-1558, який було укладено на товарній біржі «ВА-Банк». Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 24.06.2008 року, яке набуло чинності, вказаний біржовий договір було визнано дійсним, а [PERSON] визнано власником вказаної квартири. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, факт придбання спірного житла сторонами під час перебування у шлюбі, знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Позивач на підтвердження вимоги про збільшення належної їй частки у спільному майні подружжя послалася на відсутність матеріальної допомоги відповідачем на утримання на сина, а також на наявну заборгованість по аліментам. Однак факт заборгованості по аліментам було спростовано представником відповідача шляхом надання державним виконавчцем відмостей по відрахуванню аліментів, згідно яких станом на 01.07.2014 року заборгованість по сплаті аліментів у [PERSON] відсутня. Враховуючи роз'яснення Верховного Суду України у вище наведений постанові, а також обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено обставин, які мають істотне значення для відсутпу від засад рівності часток подружжя при поділі майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, тому у суда не має підстав для задоволення позову у цій частині. З огляду на вище наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а спільне сумісне майно подружжя - поділу, з виділом позивачу ? частки спірної кваритри.

Outcome: partial