Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Адвокат Щасливий О.Р в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] суми коштів в розмірі 24 447 грн., що були дані відповідачу в якості авансового платежу за попереднім договором купівлі - продажу квартири. Вимоги мотивовані тим, що 17 лютого 2020 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено попереній договір , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Скрипником С.М. За умовами укладеного попереднього договору сторони зобов`язуються в порядку і на умовах встановлених попереднім договором. у строк не пізніше 2 березня 2020 р. укласти договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] у нотаріальній формі на умовах визначених попереднім договором. На підтвердження дійсних намірів за вказаним попереднім договором позивачем було сплачено відповідачу забезпечувальний платіж в розмірі 1 тис. доларів США, що складало по курсу 24 447 грн., що входить до суми вартості нерухомого майна, що була визначена попереднім договором. В період часу з 13 лютого 2020 р. по 19 лютого 2020 р.; з 22 лютого 2020 р. по 24 лютого 2020 р.; з 24 лютого 2020 р. по 6 березня 2020 р. позивач [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах в зв`язку з ппогіршенням стану її здоров`я та з об`єктивних причин не могла прибути на підписання ( укладання ) договору купівлі продажу вказаної вище квартири до 2 березня 2020 р. Як було встановлено, що 3 березня 2020 р. квартира [ADDRESS] була відчужена відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу квартири укладеного з [PERSON] та вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом КМНО Тимошенко І.В. Відповідач [PERSON] відмовляється в позасудовому порядку повернути кошти позивачу, що були передані відповідачу в якості авансового плтажу за умовами попередньгго договору. Свою позицію представник позивача обґрунтовує посиланням на вимоги п.п.8.2 попереднього договору, що укладання договору купівлі - продажу квартири між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] не відбулося в зв`язку з непереборною силою, а саме захворюванням позивача, а також на вимоги ст. 617 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з обставин викладених в позовній заяві, наполягаючи на тому, що підписання основного договору купівлі - продажу квартири між сторонами не відбулося в зв`язку з виключними обставинами, а саме у зв`язку з хворобою позивача. Представник відповідача та відповідач [PERSON] заперечували щодо задоволення позову , обґрунтовуючи свою позиції посиланням на те, що доводи представника позивача, що [PERSON] не мала можливості прибути на підписання договору з об`єктивних причин не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, крім того внаслідок дій позивача відповідачу [PERSON] також спричинені матеріальні збитки, а саме в зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] також уклала попередній договір з [PERSON] щодо купівлі - продажу нерухомого майна та щоб не порушувати умови вказаного попереднього договору та з метою реалізації квартири [ADDRESS] , вказаної вище, відповідач була змушена знизити ціну продажу своєї квартири на 1 тис. доларів США, після чого вказана квартира була реалізована та кошти, що були надані позивачем відповідачу за попереднім договором, це є компенсацією за не укладання основного договору та у зв`язку з цим понесеними витратами. Обґрунтовуючи свою позицію посиланням на вимоги ст. ст. 525, 526, 530, 626 ЦК України, вказуючи на те, що саме позивач порушила умови попереднього договору та вказана сума, відповідно п.п.8.1попереднього договору від 17 лютого 2020 р. поверненню не підлягає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 17 лютого 2020 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено попередній договір , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Скрипником С.М. За умовами укладеного попереднього договору сторони зобов`язуються в порядку і на умовах встановлених попереднім договором у строк не пізніше 2 березня 2020 р. укласти договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] у нотаріальній формі на умовах визначених попереднім договором. Відповідно до п.п 8.1 попереднього договору покупець на підтвердження дійсних намірів за цим попереднім договором сплатив власнику забезпечувальний платіж в сумі 24 447 грн. , що на день підписання цього попереднього договору за офіційним курсом НБУ складало 1 тис. доларів США. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Також статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом Стаття 526 ЦК України визначено що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові. Вказана позиція також визначена в постанові ВП ВС від 07.07.2020 р. справа №296/10217/15-ц. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані сторонами докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з обставинами справи. Сторонами надано належним чином завірені копії відповідних документів. Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням пояснень представників позивача, відповідача, та його представника суд прийшов висновку про обґрунтованість позову. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України На підставі викладеного,

Outcome: approved