Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в Берегівський районний суд з позовомдо Боржавської сільської ради про визнання неправомірними та скасування рішень Боржавської сільської ради та зобовязання повторно розглянути питання щодо відведення земельної ділянки згідно вимого чинного законодавства зазначивши, що 13.06.2016 року вони звернулися із заявами до Боржавської сільської ради про передачу їм у власність земельних ділянок по 0,65 га, як членам фермерського господарства та подали відповідні звернення. Рішеннями 7 сесії сьомого скликання Боржавської сільської ради від 08.07.2016 року № 99, 100, 101 позивачам протиправно, з порушенням вимог ст. 3, 12, 32, 118 ЗК України, ст. 7, 13 ЗУ «Про фермерське господарство», ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відмовлено у наданні дозволу на приватизацію земельних ділянок, які перебувають в оренді ФГ «Прогрес плюс» та запропоновано викупити орендовану земельну ділянку. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та пояснили, що Боржавською сільською радою неправомірно було відмовлено позивачам у наданні дозволу на приватизацію земельних ділянок, які перебувають в оренді ФГ «Прогрес плюс» та запропоновано викупити орендовану земельну ділянку. Жодних законних підстав та обґрунтування рішення 7 сесії сьомого скликання Боржавської сільської ради від 08.07.2016 року № 99, 100, 101 не містять, і прийняті з порушенням чинного законодавства. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, згідно поданої заяви просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник Боржавської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, ствердив що оспорювані рішення прийняті згідно вимог законодавства, оскільки на земельних ділянках знаходяться будівлі, які нещодавно перейшли у власність позивачки [PERSON] і не були внесені зміни в статут фермерського господарства. Крім того, ствердив, що земельна ділянка передана в користування фермерському господарству, а не позивачам. Прокурор Міндак В.В. також вважав, що позов є безпідставним, а рішення сільської ради законними, оскільки в заявах про виділення земельних ділянок зазначено земельні ділянки як землі товарно-сільськогосподарського виробництва і відповідно на дані категорії земель існує інший порядок передачі в приватну власність, як до земель сільськогосподарського призначення. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що на звернення позивачів, як старший державний інспектор сільського господарства Закарпатської області заступник начальника відділу контролю за використанням та охороною земель Держінспекції склав довідку по дотриманню законодавства у питанні щодо виділення їм земельних ділянок, підтримав свій висновок та ствердив, що сільська рада прийняла спірні рішення із порушенням чинного законодавства. Право позивачів на приватизацію земельних ділянок не повязане із власністю будівель, оскільки дані землі передані в користування фермерського господарства, а не конкретної особи. Заслухавши пояснення сторін, свідка, думку прокурора та перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що Турані [PERSON] та [PERSON] є членами фермерського господарства «Прогрес плюс», яке знаходиться за адресою с. Боржава, вул. Горького 145, Берегівського району. Згідно договору оренди № 01-з/2012 від 15.03.2012 року Боржавською сільською радою на підставі рішення 17 сесії 6 скликання Боржавської сільської ради від 07.03.2013 року передано в платне користування ФГ «Прогрес плюс» земельну ділянку площею 1,3088 га. строком на 49 років, яка знаходиться за адресою с. Боржава, вул. Веркепарт, 12. Рішенням голови ФГ «Прогрес плюс» від 29.04.2016 року надано дозвіл членам ФГ на приватизацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 1,3088 га. 13.06.2016 року позивачі звернулися із заявами до Боржавської сільської ради про передачу їм у власність земельних ділянок по 0,65 га, як членам фермерського господарства та подали відповідні звернення. Рішеннями 7 сесії сьомого скликання Боржавської сільської ради від 08.07.2016 року № 99, 100, 101 позивачам відмовлено у наданні дозволу на приватизацію земельних ділянок, які перебувають в оренді ФГ «Прогрес плюс» та запропоновано викупити орендовану земельну ділянку.. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засіданні фактів, суд констатує, що дані правовідносини врегульовані відповідними нормами земельного кодексу України, ЗУ України «Про фермерське господарство» та ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Так, відповідно до ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Права на отримання в користування чи у власність земельної ділянки є за своєю природою цивільними правами, та мають реалізовуватись особами, у встановленому порядку. Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Згідно пункту в) ч. 1 ст. 32 ЗК України землі\~фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди, а відповідно до ч. 2 даної статті громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю). Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про фермерське господарство» надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України Стаття 13 Даного закону встановлено, що члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю). 2. Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю). Рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має бути мотивовано. Підставами відмови відповідно до статті 118 Земельного кодексу України можуть бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Відповідно до\~ст. 24 цього Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені\~Конституцією\~і законами України, та керуються у своїй діяльності\~Конституцією\~і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної [PERSON] і [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно до ч. 2, 3\~ст. 152\~\~Земельного кодексу України\~\~ власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав тощо. Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим. [PERSON] Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] як члени фермерського господарства мають передбачене законом право на отримання у приватну власність земельних ділянок у передбачених законом розмірах. Їх право на отримання земельних ділянок жодним чином не привязано до права власності на будівлі господарства, а лише до права користування землею, що чітко визначено договором оренди. Крім того, як пояснила позивачка, зазначення в заяві, що землі є товарно-сільськогосподарського призначення є помилковим, оскільки заяви писалися по зразку, а цільове призначення земельних ділянок не мінялося. За таких обставин, суд вважає, що позов є підставним і підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved