Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] (по тексту [PERSON]В.) звернувся в суд із позовною заявою до Христівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, [PERSON] про\~ визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначає, що 24.06.2011 року померла його матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на нерухоме майно, яке знаходиться на території Христівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Вказує, що за домовленістю з братом [PERSON] спадщину мав прийняти останній, однак не встиг її оформити, так як 16.09.2015 року помер. Позивач звертає увагу, що після смерті [PERSON], спадщину мав намір прийняти його син [PERSON], як спадкоємець першої черги, однак жодних дій по її прийняттю не вчиняв та не має наміру вчиняти. Зазначає, що має намір оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] та прийняти спадщину як спадкоємець другої черги, однак пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для її прийняття. Вказує і те, що у встановлений законодавством шестимісячний строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини у звязку з тим, що протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини йому було достовірно відомо, що її прийме спадкоємець першої черги за законом, про невчинення дій останнім не міг знати. На думку позивача такі обставини свідчать про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. У судове засідання 26.11.2018 року позивач не зявився, однак останнім подано письмову заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі 1 та 2 в судове засідання не зявилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, до суду подали заяву, в яких просять справу розглянути за їх відсутності, задовольнивши заявлені вимоги позивача. З огляду на письмові заяви учасників справи, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі наданих письмових матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач, який народився 11.06.1948 року при народженні отримав прізвище «Щур», однак після реєстрації 02.10.1984 року шлюбу з [PERSON] йому було присвоєно прізвище дружини - «Корольов», що стверджено свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про укладення ним шлюбу І-БВ №422205. Згідно вказаного вище свідоцтва про народження позивача вбачається, що його матірю є [PERSON], яка після реєстрації двох шлюбів отримала прізвище «Універсалюк», що підтверджується рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20.11.2000 року. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України за №00019133223 від 30.11.2017 року вбачається, що 22.06.1965 року внесено відомості про актовий запис №14 про народження 01.06.1965 року [PERSON], батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON]. Разом з тим встановлено, що 23.06.2011 року померла [PERSON], про що внесено актовий запис про смерть №32 від 24.06.2011 року (свідоцтво про смерть серії 1-АП №207586), після смерті якої спадкове майно прийняв [PERSON], що в тому числі підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №витягу: 29143916 від 20.12.2011 року. Крім того, судом встановлено, що 16.09.2015 року помер [PERSON], про що вчинено актовий запис №1965 від 17.09.2015 року (свідоцтво про смерть серії І-БВ №261359). Як зясовано судом, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його син [PERSON], який спадщину не приймав та не має наміру приймати, що стверджується його письмовою нотаріально посвідченою заявою від 27.10.2018 року (зареєстровано в реєстрі за №3275). Згідно відомостей Ізяславської державної натаріальної контори №1744/01-16 від 09.10.2018 року та Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №3383/01-21 від 11.10.2018 року та Інформаційних довідок зі спадкового реєстру №53615148, №53615155, №53636329 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 16.09.2015 року не заводилася. Таким чином після смерті [PERSON], який помер 16.09.2015 року спадщину ніхто не прийняв. За змістом ст. ст. 1216, 1217, 1223, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно п. 24 постанови пленуму Верховного суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. У ході розгляду було з'ясовано, що позивач, як спадкоємець другої черги за законом, вчасно не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини в силу обєктивних причин, які в повній мірі не могли залежати від його волі. Так, на переконання суду заслуговують уваги покликання позивача про те, що бездіяльність спадкоємця першої черги за законом щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] перешкодила йому у визначені строки звернутися з заявою про прийняття спадщини. Суд вважає, що обставина, яка вказана вище, в обгрунтування поважності пропуску строку для прийняття спадщини, в розумінні закону може вважатися поважною, з огляду, що [PERSON], який виявляв намір прийняти спадщину, про що достовірно відомо було позивачу, не вчинив необхідних дій та не повідомив про це останнього, в тому числі і через те, що постійно перебуває за межами України, що засвідчив у своїй письмовій заяві. Такі обставини відповідач 1 також вказав достовірними. У звязку з цим, суд знаходить підстави пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними,\~ як наслідок, визначає додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Підстави розподілу судових витрат відсутні. На підставі ст.ст. 1272, 1261 ЦК України,

Outcome: approved