Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 029459 від 03.07.2006; [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 148483 від 03.08.2010; [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 115813 від 08.07.2009. Діти проживають з матірю в с. Заливне Новомиколаївського району Запорізької області та перебувають на її утриманні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 17.07.2017 № 130 та характеристикою позивача від 17.07.2017 № 129, виданою Терсянською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача від 28.08.2017 № 01-01-17/0842 21.08.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Новомиколаївській райдержадміністрації було розглянуто питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей та визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Відповідачем у судовому засіданні визнано те, що після того як сторони припинили проживати однією сімєю з 2010 року, він не виконував батьківських обовязків по відношення до своїх дітей, відтак зазначена обставина не підлягає доказуванню, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема один з батьків. Однією з підстав для позбавлення батьківських прав, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є ухилення батьків від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обовязками. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вищенаведеними доказами в їх сукупності, в тому числі і фактом визнання відповідачем предявленого позову у судовому засіданні, підтверджується свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обовязків щодо його дітей. З огляду на викладене, зважаючи на відсутність у справі будь-яких доказів, якими б спростовувались доводи позивача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного, суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Водночас, за правилами статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини (ч. 2), при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч. 3). Відповідно до частини першої статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у частині від доходу її батька. Згідно з частиною другою статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1), якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2), якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3). Частиною першою статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Виходячи з наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання його дітей в загальному розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу). За правилом частини третьої статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору. Отже, виходячи з мінімальної ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, що, відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статі 4 Закону України «Про судовий збір», становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить 640,00 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved