Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Адвокат - Хорольський Ігор Володимирович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 11.02.2008 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від вказаного шлюбу у сторін є діти: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Як зазначає позивач відповідач останнім часом не надавав кошти на потреби сім`ї, в тому числі дітям, а тому у позивача є підстави вважати, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дітей. На підставі викладеного позивач просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. 09 жовтня 2020 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було ухвалено заочне рішення у цивільній справі, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 28 липня 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття - 23 вересня 2023 року. 28.01.2021 відповідач - [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, у якій, зокрема зазначив, що вказане заочне рішення було постановлено без участі [PERSON] . При цьому, причини відсутності останнього в судовому засіданні є поважними, оскільки відповідач не отримував судових викликів в судове засідання. За адресою, за якою проживає і зареєстрований [PERSON] не направлялось ані повідомлення про призначення судового слухання, ані саме заочне рішення. Також на обґрунтування заперечень проти позовної заяви представник відповідача зазначив, що [PERSON] готовий сплачувати аліменти на утримання дітей, однак в розмірі 1/3 частини від видів заробітку, у зв`язку з тим, що останній на теперішній час сам має вкрай скрутне матеріальне становище, проживає з батьками похилого віку та повинен в силу вимог закону та в силу моральних зобов`язань піклуватись і за останніми, надавати фінансову допомогу також і батькам, однак сплата аліментів в розмірі Ѕ частки від всіх видів заробітку [PERSON] зробить неможливим нормальне існування його самого у зв`язку з відсутністю коштів. Ухвалою суду від 08.02.2021 скасовано заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.10.2020 року по цивільній справі №428/6033/20 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Також від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому додатково зазначено, що відповідач надавав всі зароблені кошти на потреби сім`ї, в тому числі дітям, а тому вважає, що у позивача не має підстав вважати, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дітей, тобто сплати аліментів. На підставі викладеного відповідач просив суд задовольнити позовні вимоги частково, та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Представником позивача було надано відповідь на відзив в обґрунтування якої зазначено, що доводи відповідача про те, що він віддавав всі зароблені кошти на потреби сім`ї, документально нічим не підтверджені. Також, відповідач зазначив, що інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що він може сплачувати аліменти у розмірі, що був заявлений у позовній заяві. Від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на позов в обґрунтування яких зазначено, що представником позивача у відповіді на відзив не враховано те, що відповідач має матір похилого віку, він працездатний, отримує дохід, вважає за достатнє сплачувати 1/3 частину від всіх видів заробітку на утримання своїх дітей. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили стягнути з відповідача аліменти у розмірі, що був заявлений у позові, тобто 1/2 частину від всіх видів його заробітку. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, просили стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , поновленого повторно та виданого 11.07.2006 Ленінським районним у місті Луганську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, 11.02.2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу - [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . Сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, а саме сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 00017288544 від 04.11.2016. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Суд зазначає, що за змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним зі способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину є виплата аліментів за рішенням суду тим із них, хто проживає окремо. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Тобто, стягнення аліментів за рішенням суду є способом участі у витратах на утримання дитини того з батьків, який проживає окремо від дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу), обумовлена тим, щоб в майбутньому не звертатися до відповідача за додатковими витратами на дітей. Суд не може погодитись з вказаними доводами представника позивача, оскільки з аналізу положень статей 2, 4 ЦПК України слідує, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому, тобто спір не може вирішуватись на майбутнє, та в обґрунтування позову не можуть бути покладені доводи щодо можливого порушення прав позивача в майбутньому. Окрім того, предметом розгляду даної справи є саме стягнення з відповідача аліментів на утримання його неповнолітніх дітей. Питання ж щодо участі одного з батьків у додаткових витратах на дітей, у разі наявності між сторонами відповідного спору, є окремим предметом спору, який розглядається судом у випадку звернення одного з батьків з відповідними вимогами. Позивач з такими вимогами не зверталась. Отже визначаючи розмір аліментів, суд враховує встановлені в судовому засіданні обставини у їх сукупності та вважає, що визначення розміру аліментів у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу відповідача щомісячно є справедливим та розумним з огляду на всі встановлені судом обставини справи та з огляду на ті матеріальні потреби, наявність яких довела позивач, та з урахуванням матеріального стану відповідача, що встановлений на підставі наявних у справі доказів та пояснень сторін. Враховуючи наведене позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. При цьому суд виходить із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору, а також суд виходить з того, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial