Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Адвокат Радамовський М.М., діючи в інтересах [PERSON] та [PERSON] звернувся в суд із вказаним вище позовом. Посилався на те, що син позивачів [PERSON] , [INFO] , проживав в [ADDRESS] та помер там [INFO] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також земельних ділянок загальною площею 1,3349 га., кадастрові номери 7324085500:02:001:0346, 7324085500:02:001:0733, призначені для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Ломачинецької сільської ради. Спадкоємцями майна [PERSON] за законом є позивачі та син померлого [PERSON] , який є відповідачем в даній справ. За свого життя покійний [PERSON] хворів онкозахворюванням та перебував на обліку як інвалід ІІ групи, а тому потребував матеріальної допомоги як на лікування так і на утримання. З часу хвороби доглядом, забезпеченням його ліками, продуктами харчування та побутовим обслуговуванням займались його батьки, тобто позивачі, а також неодноразово фінансову допомогу на його лікування та транспортування в Чернівецький онкоцентр надавала сестра покійного, [PERSON] з своїм чоловіком [PERSON] . Оскільки [PERSON] був інвалідом ІІ групи і мав важку форму захворювання (4 ст. онкології), тому не міг самостійно себе доглядати та обслуговувати, отже фактично почав потребувати постійної безпосередньої сторонньої допомоги, догляду та піклування. Представник позивачів стверджував, що відповідач з своїм покійним батьком [PERSON] майже не спілкувався та не підтримував близьких родинних стосунків, однак про те, що він є інвалідом 2 групи, має важке захворювання і перебуває у важкому стані та потребує постійної сторонньої допомоги, догляду та піклування йому було відомо, але жодного разу він не відвідував свого батька і не надавав йому будь якої необхідної матеріальної, фінансової, або фізичної допомоги та підтримки. Окрім цього, відповідач, перебуваючи в Києві на роботі, знаючи про смерть батька, не був присутній під час його поховання. Відповідно всі витрати на поховання були здійснені позивачами. Після смерті [PERSON] відповідач звернувся у визначені й законом строк до приватного нотаріуса Сокирянського нотаріального округа Чернівецької області Твердушкіна Р.Д. з заявою про прийняття спадщини. Представник позивачів вважає, що відповідач [PERSON] не має права на спадкування після смерті [PERSON] з огляду на частину 1 статті і 72 СК України, за якою дитина, повнолітні дочка, син, зобов`язані піклуватись про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Оскільки відповідач не здійснював догляд за покійним батьком та не бажав цього робити, відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України він має бути усунений від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивачі та їхній представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити позов, з наведених в ньому підстав. При цьому позивачі зазначили, що відповідач [PERSON] є їхнім онуком, який проживав в м. Київ та періодично в с. Ломачинці. Його покійний батько, [PERSON] постійно проживав в [ADDRESS] в будинку, який належав його бабці [PERSON] , після смерті якої він прийняв спадщину, однак не оформив її у встановленому законом порядку. До смерті батька відповідач проживав в с. Ломачинці разом із своєю матір`ю, а покійний [PERSON] проживав один, за вказаною адресою. При цьому, покійний [PERSON] звертався до відповідача про допомогу, як до сина, однак останній, знаючи про його важку хворобу, допомоги не надавав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та зазначив, що він проживав окремо від батька, разом з своєю матір`ю, в [ADDRESS] , оскільки в 2002 році батьки розлучилися. За життя батька він періодично його відвідував та надавав допомогу в лікуванні. Після того як він виїхав до м. Києва на роботу батька відвідував лише по приїзду в с. Ломачинці. При цьому, батько йому ніколи не повідомляв про свою хворобу та не просив будь-якої матеріальної допомоги. Після смерті батька він був присутній на похованні, однак участі в його організації не брав. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що покійний [PERSON] мав онкологічне захворювання. Лікували і доглядали його батьки, позивачі у справі. Його син, [PERSON] до нього не приходив, адже вона його ніколи не бачила разом із батьком. На скільки їй відомо, [PERSON] до покійного батька навіть не телефонував, хоча був обізнаний про його важку хворобу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що [PERSON] проживав окремо від батька - [PERSON] та був обізнаний про його важку хворобу. [PERSON] будь-якої допомоги батькові не надавав. Доглядали [PERSON] його батьки, тобто позивачі в справі, вони ж і здійснювали витрати на його лікування. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали показання, аналогічні показанням свідків [PERSON] та [PERSON] . Заслухавши думку учасників судового процесу, показання свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд вважає, що позов адвоката Радамовського М.М., поданий в інтересах [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягає з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживав в [ADDRESS] та помер там [INFO] . З матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Твердушкіним Р.Д. №47/2020 від 18.05.2020 року щодо майна померлого [PERSON] встановлено, що після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою [ADDRESS] , а також земельних ділянок загальною площею 1,3349 га., кадастрові номера 7324085500:02:001:0346, 7324085500:02:001:0733, призначені для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Ломачинецької сільської ради. 18.05.2020 року відповідач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Твердушкіна Р.Д. з заявою про прийняття спадщини. 25.05.2020 року позивачі [PERSON] та [PERSON] також звернулися до приватного нотаріуса Твердушкіна Р.Д. з заявами про прийняття спадщини [PERSON] . 31.07.2020 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Твердушкіна Р.Д. з заявою в якій просила нотаріуса не видавати відповідачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, адже вона має намір в судовому порядку усунути його від права на спадкування. За результатом дослідження медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] судом також було встановлено, що він дійсно мав онкологічне захворювання. Згідно довідки, виданої директором КНП Сокирянський центр первинної медико-санітарної допомоги №626 від 02.06.2020 року, [PERSON] виписувались безкоштовно ліки, згідно постанови КМУ №1303 від 17.08.19989 року за кошти місцевого бюджету на суму 4094,16 грн. Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача. Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Таку позицію неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема в постанові від 01.06.2021 року №742/1475/19 (провадження №61-17207св20), постанова від 04.07.2018 року №404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18), постанова від 21.03.2018 року №337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18), тощо. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, під час розгляду даної справи позивачами не доведено суду належними та допустимими доказами вчинення відповідачем будь-яких умисних дій, які б свідчили про ухилення його від надання допомоги [PERSON] . Не було надано позивачами також доказів того, що відповідач мав як фізичну так і матеріальну змогу здійснювати догляд за [PERSON] , однак умисно уникав цього. Окрім цього, не доведено суду і тих обставин, що покійний [PERSON] потребував саме допомоги відповідача [PERSON] . Наведені висновки суду підтверджуються поясненнями наданими позивачами в судовому засіданні, а також показаннями свідків, з яких встановлено, що за [PERSON] здійснювали догляд його батьки та інші особи, оскільки відповідач перебував на роботі в м.Київ. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed