Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернулася в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач, в якому, згідно наданих в судових дебатах уточненнях, просить в порядку поділу майна визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири в м. Тернополі по вул. Ломоносова,60/40, загальною площею 83,0 кв.м., житловою площею 49,0 кв.м. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що за час шлюбу із відповідачем за спільні сімейні кошти була придбана квартира по вул. Ломоносова,60/40. Дана квартира відноситься до спільного майна подружжя і є спільною сумісною власністю, частки в якому є рівними. Між сторонами шлюб був розірваний, між ними виникли неприязні відносини, із відповідачем не досягнуто згоди щодо частки у квартирі. А тому просить поділити спільне набуте майно в ідеальних частках, визнавши за нею право власності на 1/2 частки квартири. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не заперечує, зазначає, що квартира була придбана за спільні кошти. Однак, не розуміє, чому позивач ставить питання про поділ квартири, ніяких перешкод у користуванні квартирою їй не чиняться. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступні обставини. 05 вересня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №1171, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 05.09.1992р. №496773. Від шлюбу у сторін 31 травня 1994 року народилася [PERSON] та 20 вересня 2010 року народилася [PERSON], про що свідчать свідоцтва про народження №272694 від 22.06.1994р. та №125389 від 29.09.2010р. відповідно. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22.07.2015р. по справі №607/10958/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 19 листопада 2004 року Тернопільським міським БТІ [PERSON] видане свідоцтво про право власності, згідно яким квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Із матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] загальною площею 79,3 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м. оформлена за [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 14.10.2004р. №989. Як вбачається із Технічного паспорту від 24.01.2005р. сторонами по справі було здійснено перепланування у квартирі №40, внаслідок чого загальна площа збільшена на 3,7 кв.м., житлова площа збільшена на 0,4 кв.м. Згідно ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушення прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Сторони в судовому засіданні зазначили, що ними у квартирі для покращення житлових умов було здійснено перепланування, а саме частково розібрана перегородка між стінами та розібрана частина балконної стіни на четвертому поверсі. Ремонтом не було порушено прав інших власників квартир, не порушено санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку та квартири в цілому. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно статей 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що квартира [ADDRESS] загальною площею 83,0 кв.м., житловою площею 49,0 кв.м. відноситься до спільної сумісної власності, оскільки придбана у шлюбі сторонами за спільні сімейні кошти, що відповідачем не заперечується, а відтак частки у квартирі є рівними. Здійсненне сторонами часткове не істотне перепланування не порушує прав чи інтересів інших власників квартир, санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та визнанні відповідачем. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір позивачу не відшкодовується. Враховуючи викладене,

Outcome: approved