Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

[PERSON] (по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до Двірецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області про визнання права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08.02.2021 року на підставі клопотання представника позивача залучено Ізяславську міську раду Ізяславського району Хмельницької області (по тексту відповідач) в якості правонаступника відповідача Двірецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, так як повноваження останньої припинені, а правонаступником всього майна, прав та обов`язків відповідача є Ізяславська міська рада Ізяславського району Хмельницької області. В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на наступні обставини. Так вказує, що після смерті батька [PERSON] (по тексту [PERSON] , спадкодавець) залишилося спадкове майно у вигляді будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] , однак являючись єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, так як відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та з врахуванням наданих письмових доказів просив їх задовольнити. Також представник позивача просив під час постановлення рішення врахувати, що з огляду на пункт 9 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Представник відповідача у судовому засіданні по своїй суті не заперечувала щодо задоволення заявлених позовних вимог, як і не заперечувала тих обставин, що викладені у позовній заяві. Суд, вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, заслухавши вступне слово, як представника позивача, так і представника відповідача, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що 28.05.2019 року внесено актовий запис про смерть №116 Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Хмельницькій області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ), який згідно виданого повторно свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 17.10.2019 року являвся батьком позивача по справі. У відповідності до даних довідки Двірецької сільської ради Ізясласького району Хмельницької області №300 від 18.09.2020 року випливає, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] за ним рахувався житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно відомостей, наданих Ізяславською державною нотаріальною конторою за № 1391/01-16 від 23.10.2020 року, інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 22.10.2020 року за №62173018, №62173065, вбачається, що за заявою спадкоємця першої черги за законом [PERSON] було заведено спадкову справу №377/2019 р. після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та видано свідоцтво про право на спадщину за законом; [PERSON] (дочка спадкодавця) подала заяву про відмову від прийняття спадщини; [PERSON] (дружина спадкодавця) подала заяву про відмову від прийняття спадщини та про те, що не претендує на виділ половини частки в спільному майні подружжя; спадкодавець заповіту не складав. Встановлені вище обставини підтверджуються також і повідомленням Ізяславської державної нотаріальної контори №1284/02-14 від 25.09.2020 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданому позивачу 18.12.2019 року в реєстрі під номером 1-1430 . Суд констатує, що спадщину після смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] прийняв тільки спадкоємець першої черги за законом син [PERSON] , якому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] з огляду на відсутність правовстановлюючих документів. Така обставина підтверджується повідомленням Ізяславської державної нотаріальної контори №1284/02-14 від 25.09.2020 року. Тим самим, судом встановлено, що до складу спадкового майна входить будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] , який до дня смерті належав [PERSON] , який помер [INFO] , що стверджується, в тому числі довідкою Комунального підприємства «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» №457 від 17.09.2020 року. За приписами ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд визнає доведеним факт відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, на яке просить визнати право власності за собою позивач. Судом встановлено і те, що позивач виготовив технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] , рік споруження (реконструкції) яких до 1992 року. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також суд враховує, що у відповідності до пункту 9 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. На переконання суду, спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , позивач прийняв в установленому порядку, однак свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у виді будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] не отримав в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, а відтак відповідно до ст. 1261 ЦК України має право на оформлення спадщини та відповідне право власності на спадкове майно. З огляду на зазначене вбачається, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, є достовірними та обґрунтованими, сумніву в суду не викликають, а тому, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Підстави розподілу судових витрат відсутні.

Outcome: approved