Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], зі зміною прізвища дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]». Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 17.11.2007 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому в них народився син [PERSON], а 11.10.2011 року в судовому порядку було розірвано шлюб із [PERSON], котрий після розлучення життям дитини не цікавиться, не займається вихованням і утриманням сина, жодних відносин з дитиною не підтримує, повністю ухилившись від виконання своїх батьківських обов'язків. Вона 07.09.2013 року вдруге одружилася, уклала шлюб із [PERSON] Зазначила, що [PERSON] бере активну участь у вихованні сина [PERSON], піклується про нього як рідний батько, тому дитина виховується в повноцінній сім'ї. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, і доповнила, що з 2011 року відповідач не цікавиться і не піклується про дитину, в жодний спосіб не спілкується з сином, хоча ніяких перешкод в цьому йому ніхто і ніколи не чинив. Крім цього, позивач відмітила, що відповідач не сплачує аліментів, у зв'язку з цим у нього виникла заборгованість за період 03.07.2012 року по 01.06.2015 року в розмірі 32333,18 грн. Просить позов задовольнити. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення і опублікованим оголошенням про виклик в газеті «Урядовий кур'єр», в судове засідання повторно не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа - орган опіки і піклування Червоноградської міської ради, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не направив в суд свого представника, при цьому від представника третьої особи надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи за його відсутності і підтримує рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 24.06.2015 року продоцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON] Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, один з батьків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 17.11.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11.10.2011 року в судовому порядку (а.с.5). Під час перебування у шлюбі у сторін [INFO] року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Після розлучення батьків дитина залишилась проживати з мамою. Згідно довідки Комунального підприємства «Комінтех» №9084 від 15.09.2014 року [PERSON] проживає разом із батьками за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Як вбачається з пояснень позивача та підтверджується матеріалами справи, відповідач з 2011 року не спілкується та в жодний спосіб не контактує з дитиною, не цікавиться його життям і не турбується про фізичний і духовний розвиток сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає, ухиляється від сплати аліментів, що стверджується довідкою №7205 від 02.06.2015 року, виданою Залізничним ВДВС Головного управління юстиції у Львівській області, згідно якої, заборгованість [PERSON] по аліментах за період з 03.07.2012 року по 01.06.2015 року становить 32333,18 грн. Також судом встановлено, що позивач вдруге одружилася, 07.09.2013 року уклала шлюб із [PERSON], від цього шлюбу має сина, [INFO]. Позивач стверджує, що теперішній чоловік ставиться до її старшого сина, як до рідного, фактично виконує всі батьківські обов'язки, а дитина називає [PERSON] батьком. Натомість, судом встановлено, що рідний батько [PERSON] повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, тому дитина не згадує [PERSON], не зає його як батька. Згідно із ч. 4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України). Згідно висновку органу опіки і піклування Червоноградської міської ради від 03.06.2015 року №57, з метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки і піклування вважає за доцільне пропонувати виконавчому комітету Червоноградської міської ради прийняти рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON]., [INFO] (висновок в матеріалах справи). Такий висновок підтверджується поясненнями і позицією представника третьої особи, викладеними в заяві від 30.06.2015 року. Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради №114 від 24.06.2015 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON]., [INFO]. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу - обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи із наведеного та враховуючи, що [PERSON] внаслідок свідомої поведінки та нехтування покладених на нього, як батька, обов'язків, ухиляється від їх виконання, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підставні, а відтак [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON]. Разом з тим, не підлягають задоволення вимоги [PERSON] в частині зміни прізвища малолітнього сина [PERSON] з «[PERSON]» на «[PERSON]» з огляду на наступне. Відповідно до положень ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Однак, позивачем не надано доказів того, що існує спір між сторонами щодо зміни прізвища дитини, а тому в задоволенні заявленої вимоги про зміну прізвища сина сторні [PERSON] з прізвища «[PERSON]» на «[PERSON]» слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.21).

Outcome: partial