Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що їхній батько [PERSON], який помер 13.06.2014р. , мав у приватній власності земельні ділянки, площею 2.7339 га та 2.7742 га, призначені для ведення особистого селянського господарства , розташовані на території Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області, право власності на які за ним посвідчено Державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №046143 та серії ЯГ №762941. Позивачі, як спадкоємці за заповітом, успадкувала його майно, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не можуть, оскільки у вказаних Державних актах невірно зазначено кадастрові номера земельних ділянок. Оскільки виправлення в Державні акти на даний час внести неможлито, то в зв'язку з викладеним позивачі просять суд визнати недійсним зазначені Державні акти в частині вказаних в них кадастрових номерів земельних ділянок, а також визнати за ними в порядку спадкування за заповітом право власності на земельні ділянки, належну спадкодавцю. В суд сторони не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачі позовні вимоги підтримують, а представник відповідача - Зорянської сільської ради Ружинського району - позовні вимоги визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер 13.06.2014р. в м.Бердичів Житомирської області, що вбачається з свідоцтва про смерть(а.с.55). 2 Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Зі спадкової справи №525/2014, заведеної 25.11.2014р. Бердичівською державною нотаріальною конторою відносно майна померлого 13.06.2014р. [PERSON], вбачається, що спадкодавець залишив заповіт від 10.11.2006р., відповідно до якого заповів доньці [PERSON] земельну ділянку, право на яку посвідчено за ним Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №046143, а сину -[PERSON] - земельну ділянку, право на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №762941. Вказані спадкодавця, які є позивачами по даній справі, спадщину [PERSON] прийняли (а.с.51-70). На підставі оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №046143, виданого 26.02.2003р. Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження голови Ружинської райдержадміністрації від 07.10.2002р. №618, судом встановлено, що до спадкового майна [PERSON] входить земельна ділянка, розташована на території Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначена для ведення особистого селянського господарства площею 2.7339 га (а.с.37). Таким чином право на спадкування вказаної земельної ділянки спадкоємцем [PERSON] -[PERSON] реалізоване. Проте, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.10.2015р. , [PERSON] державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину з підстав розбіжності в написанні кадастрового номера земельної ділянки, який зазначений у вищевказаному Державному акті на право власності на земельну ділянку та у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1801932072015 від 25.09.2015р., наданому відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області (а.с.22). Як вбачається з вищевказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер зазначеної в ньому належної [PERSON] земельної ділянки - 182529750000001001. В той же час, як вбачається з вищевказаного витягу з Державного земельного кадастру на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №046143, за [PERSON] в Державному земельному кадастрі зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2.7339 га призначену для особистого селянського господарства, кадастровий номер якої 1825283600:01:000:0087(а.с.16-18, 20). З врахуванням викладеного, суд приходить до впевненості, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №046143, виданому на ім'я спадкодавця [PERSON], допущено помилку, а саме: невірно вказаний кадастровий номер належної йому земельної ділянки. Внести зміни щодо виправлення цієї помилки в оригінал правовстановлюючого документу після смерті спадкодавця неможливо, хоча право власності [PERSON] на зазначену у вказаному Державному акті земельну ділянку ніким не оспорюється. А тому усунення порушень прав позивача [PERSON] можливо лише в судовому порядку шляхом визнання частково недійсним виданого спадкодавцю вказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за заповітом права на вказане спадкове майно. 3 На підставі оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯН №762941, виданого 02.11.2006р. Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження голови Ружинської райдержадміністрації від 08.08.2006р. №1307, судом встановлено, що до спадкового майна [PERSON] входить земельна ділянка, розташована на території Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначена для ведення особистого селянського господарства площею 2.7742 га (а.с.38). Таким чином право на спадкування вказаної земельної ділянки спадкоємцем [PERSON] -[PERSON] реалізоване. Проте, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.09.2015р. [PERSON] державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину з підстав розбіжності в написанні кадастрового номера земельної ділянки, який зазначений у вищевказаному Державному акті на право власності на земельну ділянку та у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1801693452015 від 27.05.2015р., наданого відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області (а.с.21). Як вбачається з вищевказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер зазначеної в ньому належної [PERSON] земельної ділянки - 182529750000001002. В той же час, як вбачається з вищевказаного витягу з Державного земельного кадастру на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №762941, за [PERSON] в Державному земельному кадастрі зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2.7742 га призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер якої 1825283600:01:000:0086(а.с.13-15, 19). З врахуванням викладеного, суд приходить до впевненості, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №762941, виданому на ім'я спадкодавця [PERSON], допущено помилку, а саме: невірно вказаний кадастровий номер належної йому земельної ділянки. Внести зміни щодо виправлення цієї помилки в оригінал правовстановлюючого документу після смерті спадкодавця неможливо, хоча право власності [PERSON] на зазначену у вказаному Державному акті земельну ділянку ніким не оспорюється. А тому усунення порушень прав позивачки [PERSON] можливо лише в судовому порядку шляхом визнання частково недійсним виданого спадкодавцю вказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за заповітом права на вказане спадкове майно. В рахуванням викладеного, позовні вимоги позивачів підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved