Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися із вище вказаним позовом до [PERSON], [PERSON] Зокрема у позовній заяві позивачі зазначили, що 15.05.2012 року помер [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 798927, виданого 18.02.2005 р. Та яка складається з домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями та спорудами до нього за адресою: с. Велика Кардашинка Голопристанського району Херсонської області, вулиця Садова, 13 . В подальшому через втрату було видано дублікат свідоцтва про право власності серії САЕ № 634208 від 10.12.2012 року, але чому даний документ було видано вже після смерті власника, незрозуміло. Враховуючи, що за час життя [PERSON] розпорядження на випадок своєї смерті не вчиняв, являючись спадкоємцями першої черги за законом, вони своєчасно, в передбачений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини звернулись до Голопристанської державної нотаріальної контори із заявами про її прийняття, де було заведено спадкову справу № 215/2012, що підтверджується листом завідуючого Голопристанської ДНК за вихідним № 6/02-14 віл 22.01.2016 року. Через фінансові труднощі одразу після спливу шестимісячного строку за свідоцтвами про право на спадщину не звертались, відклавши їх отримання на більш сприятливий для цього час. Однак наприкінці січня 2016 року їм випадково стало відомо, що домоволодіння, яке являлось предметом спадщини, було раніше оформлено на [PERSON], після чого продано [PERSON]. З інформаційної довідки № 52188717 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 28.01.2016 року реєстраційною службою Голопристанського районного управління юстиції, дійсно вбачається, що 05.06.2014 року приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу [PERSON] на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння № 13 по вул. Садовій в с. В Кардашинка Голопристанського району вцілому, а 22.09.2015 року дане домоволодіння ним було відчужене [PERSON] згідно договору купівлі-продажу. Звернувшись до державної нотаріальної контори за роз'ясненнями, їм було рекомендовано вирішувати дане питання в судовому порядку. Ретельно вивчивши усі наявні документи стало зрозуміло, шо при заведенні спадкової справи № 215/2012 та її реєстрації у Спадковому реєстрі Голопристанською державною нотаріальною конторою було допущено помилку стосовно прізвища спадкодавця, а саме замість вірного «Вознесенський» було зазначено «Вознесенський», що в подальшому унеможливило зведення до одного нотаріуса та одної спадкової справи усіх звернувшихся за спадщиною спадкоємців. В результаті наведеного, вони були позбавленні свого законного права на долю у спадковому майні. Ними було вжито усіх заходів, покладених на них законом, стосовно процедури прийняття спадщини, а тому вони не можуть бути позбавлені законного права на долю у спадковому майні у розмірі 1/3 частини ддя кожного спадкоємця, через що свідоцтво про право на спадщину ВТР 467575, видане 05.06.2014 р. приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу [PERSON] на ім 'я [PERSON] має бути визнано частково недійсним на 2/3 частки спадкового майна, а за позивачами має бути визнано право власності на долю у житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами до нього по вул. Садовій, 13 в с. В.Кардашинка Голопристанського району у розмірі 1/3 частини для кожного. З урахуванням правової позиції Веховного Суду України № 6-164 цс12 та Постанови Пленуму Верховного Суду України 06.09.2011 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вважають, що спірне домоволодіння має бути витребувано у відповідача [PERSON] вцілому на користь усіх спадкоємців, після чого питання стосовно користування та ймовірного розпорядження даним нерухомим майном буде вирішуватись в порядку чинного законодавства згідно глави 26 Цивільного кодекс України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності, підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові і просив їх задовольнити: визнати частково недійсним свідоцтво ВТР 467575 про право на спадщину за законом на 2/3 частини спадкового майна, яке було видане 05.06.2014 р. приватним нотаріусом Голопристанського нотаріального округу [PERSON] на імя [PERSON]; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом як спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], померлого 15 травня 2012 року, по 1/3 частині для кожного у житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами до нього по вул. Садовій, 13 в с. Велика Кардашинка Голопристанського району Херсонської області; витребувати у [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами до нього по вул. Садовій, 13 в с. Велика Кардашинка Голопристанського району Херсонської області. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що своєчасно у встановленому законом порядку отримав спадщину, інших спадкоємці, які б претендували на спадщину, не було. Тому вважає, що діяв правомірно, підстав для задоволення позову не вбачає. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі договору, позовні вимоги не визнав та пояснив, що у статті 1301 ЦК України, на яку посилається позивачі обґрунтовуючи дані вимоги, зазначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідач [PERSON] маючи право на спадкування, здійснив усі передбачені законодавством дії для отримання спадщини і у передбачені законом строки. Отже набув право власності на спірне нерухоме майно у встановленому законом порядку. Натомість позивачі в порушення вимог ст.1297 ЦК України за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно не звернулись. Безвідповідальне ставлення позивачів до своїх обов'язків не може бути причиною для визнання недійсним свідоцтва, яке було отримано в передбаченому законом порядку та позбавлення особи, яка придбала нерухоме майно за договором купівлі - продажу права власності на дане нерухоме майно. Також вважає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України № 6-237цс15 та ст. 388 ЦК України право витребування майна із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна, тому у позивачів відсутнє право вимагати витребування майна у [PERSON]. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 05.05.2016 р., 27.05.2016, 23.06.2016 р. не зявилась з невідомих суду причини, про день і час слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. На судове засідання, призначене на 29.06.2016 р. від представника [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи у звязку із зайнятістю у іншому процесі. Враховуючи, що відповідач не скористалась своїм правом на захист своїх інтересів, будучі належним чином повідомлена та тричі не зявилась в судові засідання без поважних причини, виходячи із принципу розумності строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність другого відповідача та її представника за наявності доказів, які містяться в матеріалах справи. Треті особи: державний нотаріус [PERSON], приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявились. Проте, будучи присутніми в попередніх засіданнях, надали наступні пояснення. Так, державний нотаріус [PERSON] пояснив, що дійсно до нього із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк після смерті спадкодавця звернулися [PERSON] та [PERSON] Була заведена спадкова справа № 215/212. При направленні інформації в державний реєстр, була допущена помилка в українському варіанті прізвища спадкодавця замість «Вознесенський» зазначено «Вознесенскй», пропущена одна буква. Тому при оформленні спадщини відповідачем [PERSON] у нотаріуса [PERSON], реєстр не видав інформацію щодо наявності інших спадкоємців та іншої спадкової справи. Нотаріус [PERSON] повідомила, що нею була заведена спадкова справа № 14/2012 на підставі заяви про прийняття спадщини, яка надійшла від [PERSON] 03.07.2012 р. При видачі свідоцтва про право на спадщину, перевірила Спадковий реєстр, реєстр обтяжень нерухомого майна, інформація щодо інших спадкоємців була відсутня, тому була оформлена спадщина на [PERSON], який своєчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини та повідомив про відсутність інших спадкоємців після смерті батька [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи судом було встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса [PERSON] 12.07.2012 року із заявою про прийняття спадщини після смерті рідного діда [PERSON], померлого 15.05.2012 року. [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], померлого 15.05.2012 р. Заява датована 13.10.2012 р., посвідчена приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області 15.10.2012 р. відправлена по пошті до державної нотаріальної контори Голопристанського нотаріального округу Херсонської області, яка надійшла 07.11.2012 р. Таким чином, позивачі своєчасно звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] в свою чергу звернувся із заявою про прийняття спадщини 03.07.2012 р. до приватного нотаріуса Голопристанського нотаріального округу Херсонської області [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Велика Кардашинка Голопристанського району Херсонської області, вул. Садова, буд. 13, посвідчене 05.06.2014 р., зареєстровано в реєстрі за № 259. Згідно договору купівлі-продажу від 22.09.2015 р. [PERSON] є власником спірного домоволодіння по вул. Садова, 13 в с. В. Кардашинка Голопристанського району Херсонської області, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 28.01.2016 р. за № 52188717. Як слідує пояснень державного нотаріуса [PERSON] та з матеріалів спадкової справи при формуванні інформаційної довідки зі Спадкового реєстру про відкриття спадкової справи від 12.07.2012 р., було допущено помилку у прізвищі спадкодавця, а саме: замість прізвища «Вознесенський» було внесено прізвище «Вознесенськй», тобто пропущено одну букву. В результаті чого реєстр не видав інформацію про відкриття спадщини іншому нотаріусу. Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця), яке здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1, 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. З ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Аналіз вище наведених норм свідчить про те, що позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] - є спадкоємцями після смерті [PERSON], померлого 15.05.2012 р., своєчасно прийняли спадщину, звернувшись із відповідними заяви до нотаріуса. [PERSON] та [PERSON] - є синами померлого [PERSON]. [PERSON] - є онуком спадкодавця та спадкоємцем відповідно до ст. 1266 ЦК України, оскільки його батько - [PERSON] помер 12.07.2004 р., до відкриття спадщини після смерті свого батька [PERSON]. Таким чином, всі три спадкоємці після смерті [PERSON] набули у власність в порядку спадкування по 1/3 частині кожний у житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами до нього по вул. Садовій, 13 в с. Велика Кардашинка Голопристанського району Херсонської області. Отримання свідоцтва про прийняття спадщини є правом спадкоємців і вони ним можуть скористатися у будь-який час. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В розумінні ст. 1301 ЦК України, [PERSON] не мав права на спадкування всього спадкового майно, а лише на його 1/3 частину, тому в даному випадку свідоцтво ВТР 467575 про право на спадщину за законом на 2/3 частини спадкового майна, яке було видане 05.06.2014 р., слід визнати частково недійсним. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в даному випадку позивачі не повинні заявляти вимогу про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між відповідачами, а мають право на захист свого порушеного права шляхом подання віндикаційного позову. Відповідно до п.3 ч.І ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права на його відчуження, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло із володіння власника не з його волі. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і витребування майна у добросовісного набувача. Вище зазначене узгоджується із правовою позицією висловленою Верховним Судом України у справі № 6-164цс12 від 23.01.2013 р., відповідно до якої в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього. Таким чином, спірне спадкове майно житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами до нього, розташований по вул. Садовій, буд. 13 в с. Велика Кардашинка Голопристанського району Херсонської області, набуте добросовісним набувачем [PERSON], підлягає витребуванню у останньої на користь спадкоємців.

Outcome: approved