Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) у квітні 2016 року звернулася до суду із позовом, вимоги якого уточнила (а.с. 40), та просила зобовязати відповідача виконати умови договору від 21.11.2008 року в повному обсязі і передати затверджену технічну документацію із землеустрою до управління Держгеокадастру в Житомирському районі для видачі позивачеві витягу з Державного земельного кадастру про реєстрацію права власності на земельну ділянку з адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 1810136600:02:021:0044, в місячний строк, а також стягнути з відповідача на свою адресу понесені судові витрати в розмірі 1652 грн. В судове засідання позивач не з»явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с. 71). Відповідач в судове засідання свого представника не направив. Представник відповідача будучи присутнім у попередніх судових засіданнях заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні. Суд дослідив матеріали справи та встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачеві на праві власності належить 1/2 частини житлового будинку по вул. Саєнка, 93 в м.Житомирі, решта будинку належала [PERSON] За будинком рахується присадибна земельна ділянка площею 0,0807 га. Між ними 21.11.2008 було укладено та нотаріально посвідчено угоду про порядок використання вказаної вище земельної ділянки, відповідно до якої у користування [PERSON] перебувала земельна ділянка 0,0323 га, а у користуванні позивача 0,0484 га. (а.с. 6, 7). Крім того, позивач вказує, що між ними було досягнуто згоди щодо спільного використання кількох метрів землі для надання підходу для обслуговування житлового будинку . 25.11.2008 позивач звернулася із заявою до Комунального підприємства «Житомирський міський центр земельних відносин» Житомирської міської ради (надалі відповідач) про виготовлення технічної документації із землеустрою (а.с. 4-5), сплатила на рахунок виконавця договірну ціну в сумі 463 грн. 29 коп. у вигляді авансу. На початок 2010 року технічна документація із землеустрою була виготовлена, відповідач передав її на затвердження сесії Житомирської міської ради, та рішенням від 02.03.2010 за №1206 технічну документацію було затверджено (а.с. 8). Однак, позивачеві [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку не видали. Як пояснили їй працівники відповідача, її [PERSON] акт помилково видали громадянці [PERSON] спадкоємиці [PERSON] Працівники відповідача рекомендували звернутися до управління Держземагенства у Житомирському районі з метою реєстрації земельної ділянки в [PERSON] земельному кадастрі. Пізніше посадові особи відповідача направляли позивача до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Головного управління юстиції в Житомирській області з метою реєстрації права власності на землю. Позивач неодноразово отримувала відписки різного характеру від відповідача. На думку позивача, відповідач загубив технічну документацію із землеустрою та спеціально вводив її в оману, заявляючи, що технічна документація знаходиться в управлінні Держземагенства в Житомирському районі Житомирської області. Без відповідного правовстановлюючого документа - Державного акта на право на землю чи Витягу з Державного земельного кадастру - позивачеві рекомендують зареєструвати своє право власності на землю в [PERSON] реєстраційній службі (а.с. 9-20). Як вбачається з матеріалів позову, внаслідок неправомірних дій відповідача позивач не має документів, що посвідчує її право власності на присадибну земельну ділянку; комунальне підприємство «Житомирський міський центр земельних відносин» не виконало своїх договірних зобов'язань та не надало позивачу примірник технічної документації із землеустрою і документ, що посвідчує право власності на присадибну земельну ділянку; з вини відповідача позивач більше восьми років не може зареєструвати право власності на землю. Відповідно до ст. 68 Закону України «Про землеустрій» відповідач несе відповідальність за свої неправомірні дії. Аналізуючи докази в сукупності, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову та задовольняє його. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved