Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд із позовом до Потічківської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивувала тим, що 03.05.2000 р. помер [PERSON], якому на праві власності належала земельна ділянка площею 0,91 га, що розташована на території Потічківської сільської ради і призначена для ведення товарногосільськогосподарського виробництва. Єдиним спадкоємцем за заповітом є вона. Однак, оформити належнм чином спадщину не має змоги, оскільки державний акт на право приватної власності на землю був виготовлений після смерті спадкодавця. Просить визнати недійсним державний акт на право власності на спірну земельну ділянку та визнати за нею право власності на дану земельну ділянку площею 0,91 га, призначену для ведення товарногосільськогосподарського виробництва. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, представник позивачки подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно державного акту серії ІІ-ІФ № 002304 на право власності на землю, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,91 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Потічківської сільської ради, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №323 від 23.06.2001р. 20.02.2000р. секретарем Потічківської сільської ради посвідчено заповіт, відповідно до якого спадкоємцем всього належного померлому [PERSON] майна є його онука позивачка [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НМ № 046276, [PERSON] помер 03.05.2000р.. На день смерті [PERSON] був зареєстрований один. Із архівного витягу з рішення Потічківської сільської ради від 19.03.2001р. «Про хід земельної реформи в селі» вбачається, що на сесії земельної комісії з питань землеустрою, природокористування і екології сільської ради вирішено: затвердити площу землі, що підлягає розподілу на земельні частки (паї) в кількості 413,38 га; затвердити порядок розподілу земельних ділянок; затвердити розподіл земель товарного виробництва двома массивами та їх схему на земельні частки (паї); передати земельні ділянки у приватну власність громадян і здійснити заходи щодо оформлення і видачі цим громадянам державних актів на право приватної власності. Відповідно до Списку громадян, які претендують на земельну частку (пай) в Потічківській сільській раді до нього включений [PERSON]. Як вбачається із довідки Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори від 24.10.2016р. після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 353/2000 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом [PERSON], інших спадкоємців немає. 24.10.2016р. державною нотаріальною конторою позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки державний акт на право власності на землю виданий після смерті [PERSON] 23.06.2001р.. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже, виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до переконання, що позов частково підставний і підлягає до часткового задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що [PERSON] на праві власності належала земельна частка (пай) площею 0,91 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Потічківської сільської ради Снятинського району. Позивачка, являючись спадкоємцем за заповітом спадщину після смерті [PERSON] прийняла, подавши у встановлений законом термін до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, і вважається такою, що вступила в управління спадковим майном. А тому, суд приходить до висновку, що за нею слід визнати право власності на земельну частку (пай), що розташована на території Потічківської сільської ради Снятинського району, в межах земельної ділянки площею0,91 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ІФ № 002304 від 23.06.2001р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №323, виданого на [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: partial