Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] , яка дії в інтересах позивача [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , також просить стягнути судові витрати в сумі 3408 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] /, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.01.1996 року, в якій, у тому числі зареєстрований її колишній чоловік, відповідач [PERSON] , який у вищевказаній квартирі з липня 2012 року не проживає, що порушує її права, як власника та змушує нести додаткові витрати на житлово-комунальні послуги. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, були належним чином повідомлені про місце, час та дату розгляду справи, остання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її та позивача участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи. Суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Встановлено, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 31.01.1996 року (а.с.12-17). В квартирі зареєстрований, у тому числі [PERSON] , [INFO] , (а.с.18,31), який за вказаною адресою з липня 2012 року не проживає, що вбачається з акту ЖЕД № 3 КП «Бахмутська ЖУК» від 21.09.2021 р. (а.с.19). Згідно зі ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Поважних причин відсутності відповідачів за місцем реєстрації понад один рік судом не встановлено. Таким чином, у суду є підстави для визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , оскільки, він без поважних причин відсутній за вказаною адресою з липня 2012 року по теперішній час, тобто, понад один рік. В частині вирішення спору про стягнення з відповідача витрат на надання правової допомоги , слід зазначити наступне. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. За приписами ст. ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також, розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018р. у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. За матеріалами справи встановлено, що 27.09.2021 року між адвокатом Деменковою Є.С. та позивачем [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги, розрахунок послуг складає 3408 грн., у тому числі судовий збір в сумі 908 грн., що підтверджується квитанцією № 149/09 від 27.09.2021 р., тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати, пов`язані з правничою допомогою та сплатою судового збору в сумі 3408 грн.

Outcome: approved