Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], треті особи - служба в справах дітей Одеської міської ради та Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про збільшення раніше призначених аліментів і стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 700 грн., стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 7001,7 грн., позбавлення батьківських прав та зміну прізвища з «Таушанжи» на «Філаретов». В обгрунтування вимог позивач вказувала на те, що з літа 2011 року відповідач припинив шлюбні відносини з позивачем та повернувся до своїх родичів. Оскільки відповідач не приймав участі в утриманні дитини на підставі рішення суду з нього було стягнуто аліменти у розмірі 500 грн., однак і в примусовому порядку відповідач не сплачує аліменти, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 23016,66 грн.. Через несплату аліментів було відкрито кримінальне провадження за заявою позивача. Весь цей час відповідач життям, здоровям та фінансовим забезпеченням сина не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися та приймати участь у його вихованні, навіть не телефонує. Дитина не памятає батька, дідусь замінив його. Для нього є незрозумілим походження його прізвища, яке відрізняється від прізвища близьких, з ким він проживає. Неодноразово позивач намагалася переконувати сина в тому, що він не чужий в сімї через його прізвище, однак це породжує у нього комплекс неповноцінності та загалом впливає на емоційний стан. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та доповнила, що відповідач дотепер не виконує батьківські обвязки, аліменти не сплачує, визначений раніше розмір не вистачає для забезпечення належного рівня забезпечення дитини, тому просила позов задовольнити. Крім того, дитина дотепер не сприймає прізвище «Таушанжи» своїм, емоційно реагує, сприймає лише прізвище «Філаретов». Відповідач та представники третіх осіб у судове засідання не зявилися. Відповідач [PERSON] з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, письмових заперечень суду не направляв. Від третіх осіб є клопотання про розгляд справи в їх відсутності. Представник райадміністрації вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, висновок підтримує в повному обсязі. Представник служби просив прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів дитини. Оскільки відповідач заперечень проти позову не надав, то суд зі згоди представника позивача вважає за можливе відповідно до положень ст.224 ЦПК України постановити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2007 року. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2011 року їх шлюб було розірвано. 03.02.2010 року народився [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження його батьками є позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON]. Після розірвання шлюбу позивач залишила дівоче прізвище «Філаретова». Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 20.12.2012 року на утримання сина [PERSON] з відповідача було стягнуто аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно. У звязку з несплатою аліментів відповідно до розрахунку старшого державного виконавця відділу ВДВС Болградського РУЮ від 07.12.2015 р. заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини по виконавчому листу №1527/2-63174/11 станом на 30.11.2015 року складає 23516,66 грн.. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Верховним Судом України в постанові від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14 була висловлена правова позиція, відповідно до якої, оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. В результаті несплати відповідачем аліментів, позивач отримує тимчасову допомогу на дитину у розмірі 309,60 грн.. Отже, суд приходить до висновку, що вина відповідача у виникненні заборгованості по аліментам доказана, тому є всі підстави для нарахування неустойки за кожен місяць прострочення в розмірі 1% від заборгованої суми . Приймаючи до уваги вказаний період та розмір заборгованості сума неустойки (пені) за період з 30.11.2011 року по 30.11.2015 року складає 8836,7 грн. (1,7+155+155+145+155+150+155+150+155+155+150+155+150+155+155+140+155+150+155+ 150+155+155+150+155+150+155+155+140+155+150+155+150+155+155+150+155+150+155+155+140+155+150+155+150+155+155+150+155+150+155+155+140+155+150+155+150+155+155+150), однак, враховуючи межі заявлених вимог стягненню підлягає з відповідача заявлена позивачем сума у розмірі 7001,7 грн.. Відповідно до частини першої статті 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину. Якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, то вони відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.164 СК України можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Як видно з довідки №219 від 01.09.2014 р., наданої завучем Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-Садок» №293, яке відвідує [PERSON] з 24.05.2013 року, за період перебування дитини в закладі питаннями, що стосуються дитини, займається матір, батько жодного разу не зявлявся. Як видно з акту від 19.10.2015 року, сусіди позивачки [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомляють, що [PERSON], [INFO] постійно проживає з матірю [PERSON] і її батьками за адресою: [ADDRESS]. З літа 2011 року вони не бачили батька дитини [PERSON] за місцем проживання сина. [PERSON] відповідає, що батька в нього не має, а є «папа-дєд» - це батько позивача. Представляється дитина як «Філаретов», а при згадуванні прізвища «Таушанжи», не розуміє чому він повинен її знати і починає плакати. Суворовська районна адміністрація направила до суду висновок органу опіки та піклування від 10.12.2015 р., №01-05-1/2996 вх, згідно з яким вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. [PERSON], сповіщений належним чином, на засідання не зявився без поважних причин. Оцінивши усі докази в сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими, оскільки відповідач з 2011 року, тобто більше чотирьох років не займається вихованням сина, не цікавиться його життям та здоровям, матеріальної допомоги не надає, тому вимога про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Нормами ч.5 ст.148 СК України встановлено, що зміна прізвища дитини її батьками у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Під час проведення психологічної діагностики [PERSON] дитячим практикуючим психологом [PERSON] було виявлено, що [PERSON] не знає свого батька, його роль виконує дідусь [PERSON], якого називає «папа-дід» і відноситься до нього з любовю. За словами дитини в дитячому садку однолітки обзивали його «підкидьок», «чужий», так як у дитини відрізняється прізвище від прізвища матері. Це стало призводити дитину до роздратованості, психологічної неврівноваженості, а в деяких випадках і до агресії по відношенню до одноліток. Пояснення матері про розірвання шлюбу з його батьком не заспокоїло дитину та не змінило його відношення до прізвища біологічного батька. [PERSON] розуміє, що в нього є біологічний батько, який не приймає участі в його житті не виховує його та не турбується про нього. Він категорично відмовляється відкликатися на прізвище «Таушанжи», сприймає себе і представляється тільки як [PERSON]. Психолог прийшла до висновку, що наявність різних прізвищ може призвести до непорозумінь і відповідних труднощів у нього в спілкуванні з оточуючими людьми, і викликати у дитини відчуття «неповноцінності», адже дана обставина буде негативно впливати на емоційно-психологічний стан дитини. Оцінюючи зібрані по справі докази в сукупності та враховуючи психологічне відношення дитини до прізвища «Таушанжи» суд приходить до висновку, що вимога про зміну прізвища на «Філаретов» підлягає задоволенню, оскільки це забезпечить дотримання інтересів дитини з урахування психоемоційного стану. Згідно з нормами ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Приймаючи до уваги підстави для прийняття рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 20.12.2012 року та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що підстав для збільшення розміру аліментів не має, оскільки позивачем не було надано доказів в підтвердження зміни матеріального стану як дитини так і відповідача платника аліментів. Відповідно до ст.88 ЦПК України та ст.ст.4, 6 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 974,40 грн. (473,60 +473,60).

Outcome: partial