Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

[PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON], оскільки: виникають постійні сварки в зв'язку з вживанням ним спиртних напоїв; шлюб носить формальний характер, фактично сімейні відносини припинені вже півтора року, подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим. Одночасно позивач просить поділити автомобіль, який був придбаний в період шлюбу, в рівних частках зі сплатою 50% ринкової вартості автомобіля, оскільки відповідач добровільно не бажає розподіляти спільно набуте майно. Позивач просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 87). Відповідач просив розглянути справу за його відсутності. Позов визнав частково, лише в частині розірвання шлюбу. Вказує, що автомобіль був придбаний ним в кредит за власні кошти та просить суд поділити спільне майно, набуте в шлюбі, шляхом залишення автомобіля йому, а позивачу залишити квартиру та інше майно (а.с. 88). Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 17 березня 2005 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області за актовим записом № 133 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 5). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Під час шлюбу, 09.09.2010р. за [PERSON] був зареєстрований новий автомобіль FORD DM2 C-MAX 2010р. випуску, реєстраційний № [NUMBER], який був придбаний в кредит та згідно довідки ПАТ «ВТБ БАНК» станом на 25.09.2013р. заборгованість за цим договором повністю погашена (а.с. 16, 17). Ці обставини сторонами не заперечуються. За змістом ст.ст. 60, 63, 70, 71 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ним. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою та за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Будь-яких домовленостей між сторонами судом встановлено не було. Отже, частка кожного з них у спірному майні, а саме автомобілі складає по 1/2 частині. Спірний автомобіль знаходиться у користуванні відповідача, доказів виплати відповідачу компенсації половини його вартості не надано. Згідно до ст. 71 СК України та роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», підставою для поділу неподільної речі є обов'язкова згода одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов'язань перед відповідачем. Неврахування положень ч. 2 ст. 365 ЦК України, яка вимагає обов'язкове попереднє внесення позивачем вартості частки на депозитний рахунок суду є підставою для скасування рішення суду (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02.07.2014р. № 6-68 цс 14, від 24.02.2016р. № 6-2784, цс 15). На час розгляду справи не убачається доказів узгодження сторонами суми грошової компенсації та попереднього внесення позивачем відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Вимог щодо припинення права на частку у спільному майні в п орядку ст. 365 ЦК України позивач не заявляла, а суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог. За таких обставин відсутні правові підстави для стягнення з одного співвласника на користь другого грошової компенсації вартості частки у спільному майні подружжя. З огляду на це, суд вважає за необхідне визначити ідеальні частки подружжя у спірному майні без його реального поділу, а відповідно до статей 69, 70 СК України суд визначає частку позивача в праві спільної сумісної власності подружжя у розмірі 1/2 частини спірного автомобіля, залишивши його в спільній частковій власності сторін. Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заява відповідає дійсній волі позивача та відповідача, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, на засадах змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами. Внаслідок задоволення позову про розірвання шлюбу судові витрати покладаються на відповідача. З огляду на часткове задоволення позову про поділ автомобіля на відповідача покладається ? частка судових витрат за позовну вимогу і за заяву про забезпечення позову. Відповідно до ст. 154 ЦПК України суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial