Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з 16.05.1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 09.04.2013 року розірвано в судовому порядку, та від спільного подружнього життя мають трьох дітей: синів [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] 06.05.2015 року звернулася з позовом в суд про збільшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] в розмірі 2/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, покликаючись на те, що 14.12.2010 року рішенням Залізничного районного суду м.Львова стягнуто із відповідача аліменти на утримання трьох дітей у розмірі по 330 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Однак, з огляду на те, що старшому синові виповнилося 18 років, просить збільшити розмір аліментів, які стягуються на двох дітей, які ще не досягли 18 років. Також зазначає, що матеріальний стан відповідача покращився, оскільки він має постійне місце роботи. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, доповнила, що відповідач працює, проходить службу на посаді міліціонера батальйону патрульної служби особливого призначення «Січеслав» Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в зв'язку з чим має систематичний, сталий дохід, може регулярно сплачувати аліменти у розмірі 2/4 частки від доходу на утримання двох неповнолітніх дітей. При цьому зазначила, що на час розгляду справи синові [PERSON] [INFO] виповнилось 18 років. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено вимогами ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як встановлено в судовому засіданні, після розірванню шлюбу між строронами їхні діти проживають разом з матір'ю по вул.В.Стуса, 13/1 у м.Львові (а.с.6), а батько [PERSON] - мешкає окремо. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14.12.2010 року позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто на її користь із [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] та доньки [PERSON] в розмірі по 330 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття, в решті позову - відмовлено (а.с.3). Також встановлено, що відповідач [PERSON] працює на посаді міліціонера взводу №3 батальйону патрульної служби міліції особливого признання «Січеслав» ГУ МВС України в Дніпропетровській області (а.с.20), а позивач згідно довідки Коледжу декоративного і ужиткового мистецтва ім.І.Труша № 226 від 08.07.2015 року працює пров. інженер-програм та отримує середню заробітну плату в розмірі 1450 грн. (а.с.21). У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Разом з тим, позивач не надала суду доказів щодо можливості відповідача надавати утримання дітей у визначеному нею розмірі, доказів про наявність у відповідача доходів у вказаному нею розмірі, та іншого майна, які б давали суду підстави для висновку про можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі і такі не здобуто при розгляді сплави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial