Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

[PERSON] у квітні 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини, вказавши, що вони із відповідачем є батьками [PERSON] [INFO]. [PERSON] припинення спільного проживання із [PERSON], дитина залишилась проживати з матірю. Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради №1016 від 18.09.2013 року встановлено спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом побачень щопятниці з 17.00 до 19.00 години, та щосуботи з 11.00 до 19.00 години, без присутності матері. Однак відповідач не виконує рішення органу опіки та піклування, що полягає у ненаданні йому можливості проводити побачення із сином, зміні місця проживання та не повідомленні йому нової адреси, внаслідок чого він був вимушений неодноразово звертатися до міліції та служби у справах дітей Черкаської міської ради. Крім того встановлений органом опіки та піклування спосіб участі батька у вихованні дитини не дає можливості позивачу в повній мірі спілкуватися із сином. Внаслідок чого позивач просив суд зобовязати [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні із сином [PERSON] та визначити позивачу способи участі у вихованні дитини у вигляді систематичних побачень щотижня з 18.00 години пятниці по 18.00 годину суботи з ночівлею за місцем проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] без присутності матері та спільний відпочинок щороку у літній період, 15 діб підряд, для оздоровлення дитини, на території України в місці визначеному на розсуд батька, яке в будь-якому разі повинно відповідати інтересам дитини. Крім того просив суд стягнути з відповідача на його користь судовий збір у сумі 243, 60 гривень та витрати на правову допомогу у сумі 1000 гривень. У липні 2015 року позивач уточнив позовні вимоги та просив дозволити систематичні побачення з сином із ночівлею за адресою його реєстрації, - [ADDRESS], або адресою його фактичного проживання, - [ADDRESS]. В іншій частині позовні вимоги залишив без змін. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, підтвердили обставини викладені у позові. Позивач додатково зазначив, що як батько має рівні права із [PERSON], а тому бажає приймати більше участі у вихованні дитини ніж зазначено у рішенні органу опіки та піклування від 18.09.2013 року. Вважав, що збільшення тривалості побачень буде корисним для дитини, оскільки на даний час син дуже переживає, коли після двох годин спілкування із батьком йому треба йти до дому. Крім того позивач просив суд врахувати, що він не має шкідливих звичок, раніше не судимий, має постійне місце роботи, проживання, сплачує аліменти за рішенням суду на утримання сина, а крім цього має фінансову можливість поїхати з сином на відпочинок влітку. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково. А саме не заперечували проти надання [PERSON] побачень із сином перший та третій тиждень щомісяця з 18.00 години пятниці до 18.00 години суботи, із ночівлею за місцем проживання батька. При цьому просили врахувати, що [PERSON] теж бажає проводити вихідні дні з сином. Крім того відповідач заперечувала проти спільного відпочинку [PERSON] із сином протягом 15 днів влітку, оскільки вважала, що позивач не має достатніх навичок для того, що б самостійно залишитися із малолітньою дитиною на такий тривалий строк та не володіє інформацією про стан здоровя сина. Додатково пояснила, що син [PERSON] має задовільний стан здоровя, хронічними захворюваннями не страждає. Орган опіки та піклування Черкаської міської ради на виконання вимог ст. 19 Сімейного кодексу України надав суду письмовий висновок від 02.06.2015 року щодо розвязання спору. Згідно вказаного висновку орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкування із малолітнім сином [PERSON]: перші та треті вихідні місяці з 18.00 пятниці до 18.00 суботи, а також два тижні влітку без присутності матері дитини та з урахування обставин, які можуть виникнути. Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні пояснила, що умови проживання [PERSON], як за адресою . Черкаси [ADDRESS], так і за адресою [ADDRESS] є добрими та придатними для проживання малолітнього [PERSON]. В той же час органом опіки та піклування визначені перші та треті вихідні місяця для побачень [PERSON], оскільки в інші вихідні час із дитиною може проводити мати [PERSON]. Суд вислухавши пояснення сторін та їх представників, а також пояснення представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази, допитавши свідків встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] є батьками [PERSON] 03.01.2011 року, що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 19). Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради №1016 від 18.09.2013 року за заявою [PERSON] встановлено [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON]: щопятниці з 17.00 до 19.00; щосуботи з 11.00. до 19.00 без присутності матері дитини (а.с. 13). Допитані у судовому засіданні свідки: [PERSON] мати відповідача, [PERSON] мати позивача, [PERSON] сестра позивача, [PERSON] сестра відповідача пояснили, що [PERSON] дуже любить свого батька, чекає зустрічей з ним та бажає проводити разом більше часу. Короткі побачення між батьком та дитиною призводять до стресу для дитини, оскільки він не розуміє чому не можна більше погуляти із батьком, а вже через дві години потрібно повертатися додому. При цьому всі свідки охарактеризували позивача [PERSON] з позитивного боку, вважаючи, що він має достатні навички для спілкування з дитиною та проведення з ним тривалих побачень та відпочинку влітку. Згідно характеристики з місця проживання сусідами та з місця роботи ФОП [PERSON], - [PERSON] характеризується з позитивного боку. Згідно характеристики за місцем роботи Черкаської філії ТОВ «АВ метал груп» та із дошкільного навчального закладу №10 «Ялинка» [PERSON] характеризується з позитивного боку. Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.1 ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч.2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За таких обставин, враховуючи позитивне ставлення як батька до дитини, так і дитини до батька, їх спільне бажання проводити разом більше часу, а також те, що після прийняття рішення органом опіки та піклування у 2013 році минуло майже два роки та [PERSON] став старше, а отже змінилися його потреби та інтереси, - способи участі батька у вихованні дитини визначені Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради №1016 від 18.09.2013 року підлягають перегляду. Суд вважає, що способами участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] необхідно визначити, - побачення щотижня з 18.00 години пятниці до 18.00 години суботи із ночівлею дитини за місцем реєстрації або проживання батька [ADDRESS] або [ADDRESS], без присутності матері дитини, а також спільний відпочинок щороку протягом двох тижнів влітку на території України, без присутності матері дитини, в місці визначеному [PERSON], яке повинно відповідати інтересам та стану здоровя дитини. При цьому суд частково погоджується із висновком органу опіки та піклування від 02.06.2015 року та вважає, що побачення батька та сина повинні відбуватися щотижня, а не через тиждень. Така періодичність побачень відповідає інтересам батька та дитини, та жодним чином не порушує прав матері дитини [PERSON], оскільки вона може проводити із дитиною всі будні дні та вихідний день неділю. Крім того необхідно врахувати, що і попереднім рішенням органу опіки та піклування від 18.09.2013 року були визначені щотижневі побачення батька та сина, у тому числі по суботах, і [PERSON] не мала проти цього будь-яких заперечень. Доводи [PERSON] про те, що [PERSON] не можна давати дитину на тривалий час для відпочинку протягом двох тижнів, не підтверджені у судовому засіданні належними доказами. В той час, як такий спосіб участі батька у вихованні дитини визнано доцільним органом опіки та піклування, з чим погоджується і суд. На думку суду, попередні непорозуміння та конфлікти між [PERSON] і [PERSON] з приводу участі батьків у вихованні дитини, та як наслідок звернення до органів міліції та служби у справах дітей (а.с. 14-18, 21-22) були викликані особистими неприязними відносинами між сторонами, та бажанням батьків, які обидва люблять свого сина [PERSON] більше проводити з ним часу. За таких обставин з приводу позовних вимог [PERSON] про зобовязання [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні із сином [PERSON], суд вважає, що оскільки із набранням законної сили цим рішенням суду, втрачає чинність рішення органу опіки та піклування від 18.09.2013 року, то встановивши способи участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON], на даний час достатньо буде попередити [PERSON], про те, що відповідно до ч.4 ст. 159 СК України у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Cудовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду у сумі 243, 60 гривень (а.с. 1) відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON]. В той же час суд не вбачає підстав для стягнення із [PERSON] грошових коштів у сумі 1000 гривень сплачених [PERSON] фізичній особі-підприємцю [PERSON] за договором №ФО-31/03 про надання правової допомогу (а.с. 23-25). Відповідно до ч.2 ст. 56 ЦПК України особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Ухвала про допуск до участі у справі ФОП [PERSON], в якості особи, яка надає правову допомогу судом не приймалася. Будь-яких документів, про те, що ФОП [PERSON] є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги суду не надано, а усправі в якості представника позивача приймала участь [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності. На підставі викладеного,

Outcome: partial