Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] у грудні 2013 року заявила позов до [PERSON], за яким просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх детей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] р.н, в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення ними повноліття. [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала, надала пояснення, що за змістом відповідають викладеному в позовній заяві. [PERSON] позов визнав частково і просив визначити аліменти в розмірі мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Судом встановлено таке. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2002 року (а.с. 11). За поясненнями сторін, вони з листопада 2013р. проживають окремо, спільного господарства не ведуть, в суді перебуває заява про розірвання шлюбу. Сторони від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.12,13). Статтею 180 СК України встановлено обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 цього ж кодексу визначені способи утримання дітей в тому числі і шляхом встановлення аліментних зобов'язань, визначених у частці від доходу. Позивач, пояснила, що допомогу на утримання дітей, яку надає відповідач є недостатньою. Відповідач не заперечував, що має постійну роботу і пояснив, що його середньомісячний заробіток складає 10000 грн. Згідно з ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Заперечуючи проти позову, відповідач послався, що на його утриманні перебувають батьки похилого віку та дід і баба, проте, належних та допустимих доказів, щодо такого утримання ним не надано. До того ж, сам відповідач вказує, що догляд за дідом та бабусею здійснюють його батьки. Посилання відповідача на наявність у нього хронічних захворювань, саме по собі, не може бути підставою для врахування при визначенні розміру аліментів. Доказів, що вказували б на зменшення ступеню працездатності , про необхідність постійного лікування, доказів про витрати на таке лікування, тощо, відповідачем не надано. Крім того, всі наведені вище обставини існували коли сторони вели спірне господарство і за поясненнями позивача дозволяли батькам належним чином задовольняти потреби дітей. Необхідність віднаймання житла, поставлена під сумнів поясненнями позивача, про те, що відповідач може проживати в квартирі батьків. Крім того, відповідач не позбавлений можливості проживати в квартирі де проживає позивач з дітьми, оскільки квартира є трикімнатною і на праві власності належить позивачу і його матері. Тому, виходячи з аналізу зазначених вище обставин в їх сукупності, суд знаходить розмір аліментів заявлений позивачем таким що є реальним, тобто відповідає можливостям відповідача і забезпечить належне утримання та розвиток дітей. Отже, позов підлягає задоволенню повністю. За такого рішення, судові витрати у справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved