Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] першочергово звернулася в суд із позовом до Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області, треті особи: [PERSON], Жовківська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування та визнання права власності на частину житлового будинку як члена колишнього колгоспного типу двору. В подальшому до початку розгляду справи по суті подала на адресу суду заяву в якій просила позов в частині визнання права власності на 1/7 частину житлового будинку в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], залишити без розгляду. Ухвалою суду від 23.01.2019 року позов [PERSON] до Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області, треті особи: [PERSON], Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування та визнання права власності на частину житлового будинку як члена колишнього колгоспного типу двору в частині позовних вимог про визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], права власності на 1/7 частину житлового будинку в [ADDRESS]- залишено без розгляду. В той же час позов в частині визнання за нею права власності на 1/7 частину житлового будинку в [ADDRESS] як члена колишнього колгоспного типу двору мотивує тим, що згідно витягу з погосподарської книги Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області за № 02-09/374 від 12.06.2018 року, № особового рахунку [NUMBER] по господарству в [ADDRESS] вбачається, що станом на 15.04.1991 року житловий будинок за даною адресою належав до колгоспного типу двору, головою якого була [PERSON], 1944 року народження, членами двору: [PERSON], 1941 року народження- чоловік, [PERSON], 1969 року народження-дочка, [PERSON], 1978 року народження- дочка, [PERSON], 1965 року народження- зять, [PERSON], 1987 року народження-онук, [PERSON], 1987 року народження- онук. При будинку є в користуванні 0,37 га землі. Зазначає, що відповідно до рішення виконавчого комітету Сопошинської сільської ради від 31.05.2018 року № 23 «Про розподіл часток бувшого колгоспного типу двору» проведено розподіл часток бувшого колгоспного типу двору в [ADDRESS], а саме виділено [PERSON], 1944 року народження, [PERSON], 1941 року народження, [PERSON], 1969 року народження, [PERSON], 1978 року народження, [PERSON], 1965 року народження, [PERSON], 1987 року народження, [PERSON], 1987 року народження по 1/7 частині даного житлового будинку кожному. Позивач стверджує, що згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] у віці 65 років, її мама [PERSON] померла [INFO]. Зазначає, що відповідно до технічного паспорта від 20.07.2017 року, виданого Червоноградським БТІ на садибний житловий будинок [ADDRESS] загальна площа такого становить 65,2 кв.м., житлова площа становить 41,5 кв.м., інвентарна вартість будинковолодіння становить 231849,00 гривень. Просить визнати за нею, [PERSON], [INFO], право власності на 1/7 частину житлового булинку в [ADDRESS], на яку вона має право відповідно до виписки з погосподарської книги, виданої Сопошинською сільською радою Жовківського району №02-09/374 від 12.06.2018 року та рішення виконавчого комітету Сопошинської сільської ради від 31.05.2018 року № 923. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов в частині визнання за нею права власності на 1/7 частину житлового будинку в [ADDRESS] як члена колишнього колгоспного типу двору підтримала, просить задовольнити. Представник відповідача Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області в підготовче судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Однак з Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника сільської ради. Покладаються на думку суду при вирішенні спору. Третя особа [PERSON] в підготовче судове засідання хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак на адресу суду подала відзив в якому зазначила, що позивач звернулася до суду із позовом про спадкування 1/7 частки в майні колишнього колгоспного типу двору в [ADDRESS], яка належала батькові [PERSON], померлому [INFO]. Оскільки майно відносилося до колгоспного типу двору і всі члени, які проживали в будинку станом на 30.06.1990 року та не втратили право на частку станом на 15.04.1991 року мали рівне право на частку в майні двору, в тому числі і батько, після смерті якого його частку фактично прийняла мати та склала заповіт на ім'я , яка 08.08.2018 року вже успадкувала 1/7 частку майна двору на яку безпосередньо мала мати, а на 1/7 частину батька, яку мати прийняла, але нотаріально не оформила, позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька, а тому щодо вимог позивача не заперечує, просить справу розглядати за її відсутності. Представник третьої особи: Жовківської державної нотаріальної контори в підготовче судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала клопотання про розгляд справи без її участі, при вирішенні питання по суті покладається на думку суду. Третя особа [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином. Від неї на адресу суду не надходило жодних клопотань. Суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності учасників та на підставі поданих до суду доказів постановити рішення по справі, зважаючи на подані учасниками заяви, а без участі [PERSON] у зв'язку із тим, що остання належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З витягу з погосподарської книги Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області за № 02-09/374 від 12.06.2018 року, № особового рахунку [NUMBER] по господарству в [ADDRESS] вбачається, що станом на 15.04.1991 року житловий будинок за даною адресою належав до колгоспного типу двору, головою якого була [PERSON], 1944 року народження, членами двору: [PERSON], 1941 року народження- чоловік, [PERSON], 1969 року народження-дочка, [PERSON], 1978 року народження- дочка, [PERSON], 1965 року народження- зять, [PERSON], 1987 року народження-онук, [PERSON], 1987 року народження- онук. При будинку є в користуванні 0,37 га землі. Довідкою № 02-19/949, яка видана виконкомом Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області 30.10.2018 року, стверджується про те, що відповідно до рішення сесії Сопошинської сільської ради від 19.03.1999 року № 7 [ADDRESS] переіменована на [ADDRESS]. З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.09.1998 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 19.09.1998 року в Сопошинській сільській раді, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 4. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Наведене підтверджує, що дошлюбним прізвищем позивача [PERSON] було [PERSON]. Згідно ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 року належав до колгоспного типу двору, а станом на 15.04.1991 року членами колгоспного типу двору у [ADDRESS] були [PERSON], 1944 року народження, [PERSON], 1941 року народження, [PERSON], 1969 року народження, [PERSON], 1978 року народження, [PERSON], 1965 року народження, [PERSON], 1987 року народження, [PERSON], 1987 року народження, то відповідно всім належало по 1/7 частині даного двору, оскільки всі члени двору мали рівне право на частку в майні двору. З копії технічного паспорта, виготовленого Червоноградським бюро технічної інвентаризації вбачається, що загальна площа будинку [ADDRESS] становить 65,2 кв.м, житлова 41,5 кв.м, допоміжна 23,7 кв.м. При будинку є господарська будівля, колодязь. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об'єктом права приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Отже позивач [PERSON] була членом колгоспного типу двору [ADDRESS] та до 15.04.1991 року не втратила права на частку в майні, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору, яких було семеро, та наведених обставин справи за нею слід визнати право власності на 1/7 частину житлового будинку [ADDRESS] як членом колишнього колгоспного типу двору. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON].

Outcome: approved