Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) після смерті [PERSON]. В позові посилалися на те, що їх батько [PERSON] помер 6 січня 2015 року. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) на території [PERSON] сільської ради із земель колишнього КСП імені Кірова розміром 4,72 умовних кадастрових гектари, яка належала покійному на підставі сертифіката серії ПЛ № 0236972 від 5 травня 1997 року. Позивачі є спадкоємцями після [PERSON] і належним чином прийняли спадщину, дружина померлого [PERSON] відмовилась від спадщини, подавши до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини. Таким чином, інших спадкоємців ні по заповіту ні по закону немає, але позивачі не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину та вільно розпорядитися спадковим майном в звязку з відсутністю оригінала вищевказаного сертифіката, а позивач [PERSON] також в звязку з тим, що при видачі йому паспорта була допущена помилка і замість вірного прізвища «Мищенко» вказане «Міщенко» внаслідок чого не підтверджується його родинний звязок з померлим батьком. В звязку з цим вказаний позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій додатково до раніше зазначених вимог просив встановити факт родинних відносин, а саме що він є сином померлого [PERSON] В судовому засіданні позивачі свої позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та визнати за ними в порядку спадкування після батька в рівних частках право на земельну частку (пай) на території [PERSON] сільської ради із земель колишнього КСП імені Кірова розміром 4,72 умовних кадастрових гектари. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання свого представника не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином(а.с. 23, 37). Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, пояснила що померлий [PERSON] був її чоловіком, а позивачі є їх спільними дітьми, вона на спадщину не претендує та подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини. Позивачі не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідно до правил ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних доказів у справі, постановивши заочне рішення. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] помер 6 січня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). На час смерті померлому належало на підставі сертифікату серії ПЛ № 0236972, виданого Миргородською райдержадміністрацією 25 травня 1997 року під реєстраційним № 733 право на земельну частку (пай) площею 4,72 умовних кадастрових гектари, із земель колишнього КСП імені Кірова розташованих на території [PERSON] сільської ради Миргородського району (а.с.14, 15). За повідомленням Управління Держземагентства у Миргородському районі Полтавської області державний акт на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] не реєструвався (а.с.41, 42), отже у [PERSON] на момент смерті не виникло право власності на конкретну земельну ділянку, отже до складу спадщини входить право на земельну частку (пай). У свідоцтві про народження [PERSON], що народився 10 березня 1984 року, батьком зазначений [PERSON] (а.с. 6). Він же зазначений батьком у свідоцтві про народження [PERSON], який народився 10 серпня 1970 року (а.с.4). Проте в паспорті цього позивача його прізвище зазначене «Міщенко», внаслідок чого приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] відмовила цьому позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] (а.с.12). Позивачу [PERSON] було також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.11). Факт, що позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] підтвердили у судовому засіданні третя особа [PERSON] та свідки [PERSON], [PERSON], які показали, що знали [PERSON] за життя, спілкувалися з ним і їм достовірно відомо, що [PERSON] є батьком позивачів. Отже судом встановлено факт, що позивач [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON] Таким чином, позивачі є спадкоємцями померлого [PERSON] за законом і прийняли спадщину (а.с.13). Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України. Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Оскільки вищевикладені обставини перешкоджають позивачам оформити право на спадщину в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати за позивачами право на неї в рівних частках. В звязку з тим, що позивачі не заявляють вимог про стягнення з відповідача на їх користь судових витрат, суд,

Outcome: approved