Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Позовні вимоги мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 23 січня 1996 року в Очамчирському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Очамчира, Республіки Абхазії. У шлюбі народились діти [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що протягом останніх років стосунки з чоловіком вона не підтримує, спільного господарства не ведуть, вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Вказує, що на даний час з відповідачем проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, примирення та збереження шлюбу не можливе. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.05.2019 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 25.06.2019 року о 09 год. 05 хв. (а.с. 24, 25). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 25.06.2019 р. підготовче провадження закрите, справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 26.07.2019 р. (а.с. 30). В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки відповідача суд не повідомлено. Позивачка до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, в заяві вказала, що позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Згідно норми ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3) відповідач не подав відзив;4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного 26.07.2019 р. судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається з матеріалів справи шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 23 січня 1996 року Очамчирським відділом запису актів громадянського стану Республіки Абхазія (а.с. 5). Сторони по справі є батьками трьох дітей, з яких неповнолітній [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-8). Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За нормою ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Разом з тим, відповідно положень ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. На час реєстрації між позивачкою та відповідачем шлюбу 23.01.1996 року був чинний Кодекс про шлюб та сім`ю України, за нормою ст. 12 якого було визначено, що шлюб укладається в державних органах реєстрації актів громадянського стану. Відповідно ст. 13 КпШС України, права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану. Україна не визнала Абхазію незалежною від Грузії державою, на міжнародному рівні це територія Грузії. Разом з тим, чинне законодавство передбачає, що розірвати можна тільки шлюб, укладений у законному порядку, з дотримання всіх умов його укладення, тобто лише дійсний шлюб. Відповідно ч. 1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Тлумачення норм чинного законодавства як на час укладення шлюбу (ст. 12 КЗпШС) так і натепер (ч. 1 ст. 21 СК України) дає підстави для висновку, що в Україні визнається дійсним лише шлюб, укладений в державних органах. Оскільки шлюб між сторонами був укладений поза межами державних органів, він не може бути розірваним, оскільки такий шлюб в юридичному значенні є неукладеним. З урахуванням викладеного позов задоволенню не підлягає. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові судові витрати по сплаті судового збору суд покладає на позивачку.

Outcome: dismissed