Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася із заявою в Острозький районний суд та просить визнати недієздатним її чоловіка - [PERSON], [INFO], мотивуючи свою заяву тим, що [PERSON] хворіє психічним розладом, внаслідок чого потребує постійного стороннього догляду, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала та надала пояснення аналогічні до викладених в заяві. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні вважає, що заява задоволенню не підлягає, посилаючись на висновок судово-психіатричної експертизи. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що заява не підлягає до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є дружиною [PERSON], [INFO], щодо якого вона ставить питання про визнання недієздатним. Згідно довідки №168 від 29.05.2015р. [PERSON] з 04.03.2015р. по даний час перебуває на стаціонарному лікуванні в КЗ «Острозька обласна психіатрична лікарня» Рівненської обласної ради з діагнозом: хронічне психічне захворювання. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Виходячи із змісту вказаної статті, обов'язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов'язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України. Стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов'язкового проведення судово-психіатричної експертизи. Таким чином, для визнання особи недієздатною у передбаченому законом порядку, тільки наявністі психічного захворювання недостатньо. Суттєве значення має встановлення наслідків, які настали в результаті захворювання та здатності особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визначення якого віднесено до компетенції судово-психіатричних експертів. На відміну від психічного розладу, наявність якого в особи може стати підставою для обмеження її цивільної дієздатності, для визнання фізичної особи недієздатною психічний розлад має бути одночасно хронічним та стійким. Крім того, внаслідок такого розладу особа має не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Ухвалою Острозького районного суду від 13.08.2015р. з метою визначення психічного стану [PERSON], а також здатності усвідомлювати ним значення своїх дій та керувати ними у даній справі було призначено судово-психіатричну експертизу. З висновку судово-психіатричної експертизи № 332/15 від 15.09.2015 року вбачається, що під час психіатричного обстеження [PERSON] було встановлено, що [PERSON] хворіє на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Дане захворювання не носить ознак психозу чи недоумства та не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. З зазначеного висновку експертів вбачається, що експертами не було встановлено, що [PERSON] має хронічний та стійкий психічний розлад, що свідчило про наявність підстав для визнання його недієздатним. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено належних та допустимих доказів того, що [PERSON] внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.1ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Оскільки підстав для визнання [PERSON] суд не вбачає, то і підстави для призначення йому опікуна відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України відсутні. У відповідності до ч. 1ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За наведених обставин, суд вважає заяву [PERSON] необґрунтованою і такою, що задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed