Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду з позовом до [PERSON] просить, з посиланням на ст.ст. 71,72 ЖК України, визнати його таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] та зняти його з реєстрації (а.с.2-3). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач після реєстрації шлюбу з його донькою зареєстрований у вказаному будинку, але з січня 2014 року виїхав за кордон і не проживає у [ADDRESS]. Вказує, що відповідач більше року не мешкає у спірному будинку, а тому втратив право користування ним. До розгляду справи по суті надав заяву про зміну підстав позову, а тому відповідно до ст. ст. 405, 383,392 ЦК України просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком та зняти його з реєстрації (а.с.39). Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений, надав суду письмові пояснення (а.с.35-36, 45) у відповідності до яких покладався на розсуд суду в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, в іншій частині позов не підтримує, просив розглянути справу у відсутності представника. Суд, у відповідності до ст. 169 ЦПК України визнав можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного: Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради, реєстраційний номер 36771132 (а.с.14,15). Відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.21,22) з 25.01.2014 року, однак у вказаному квартирі будинку не проживає більше року, що підтверджується актом вуличного комітету №6 від 21.06.2015 року (а.с.16). Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач за вказаною адресою відсутній більше року, поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі в судовому засіданні встановлено не було, а отже відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України він втратив право на користування цим будинком. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. За вказаних обставин ухвалення судом рішення про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є достатньою правовою підставою для зняття відповідача з реєстрації у відповідному житловому приміщенні. Відповідач підлягає зняттю з реєстрації в спірному житлі після подання позивачем до органу реєстрації цього рішення за умов, що воно набрало законної сили. Отже, вимога позивача про зняття відповідача з реєстрації не підтверджена доказами про порушення його права, не обґрунтована правовими підставами, а тому в її задоволенні необхідно відмовити. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 243,60 грн.(а.с.1), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: partial