Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Акціонерне товариство [PERSON] банк «Приватбанк» звернулось з позовом до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення та виселення. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на наступні обставини. Так, відповідно до укладеного договору № OD23GA0000000001 від 15.09.2008 року [PERSON] (далі - Відповідач) 15.09.2008 року отримала кредит у розмірі 45999.98 (Долар США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.09.2018 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 03.07.2013 року має заборгованість - 146823.24 (Долар США), що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.07.2013 року складає 1173117.70 грн., яка складається з наступного: 48530.47 [Долар США] - заборгованість за кредитом; 27993.66 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7275.75 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 56001.98 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 31.29 [Долар США] - штраф (фіксована частина), 6990.09 [Долар США] грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 15.09.2008 року уклали договір іпотеки № OD23GA0000000001 (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 52.00 кв.м., житловою площею 32.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 320 232 грн. 00 коп. Відповідно до довідки про склад сім'ї від 23.12.2013 року в предметі іпотеки зареєстровані та проживають [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідач підлягає виселенню з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного, АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК»\~просить\~суд: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № OD23GA0000000001 від 15.09.2008 року, в розмірі 146823.24 [Долар США], яка складається з наступного: 48530.47 [Долар США] - заборгованість за кредитом; 27993.66 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7275.75 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 56001.98 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 31.29 [Долар США] - штраф (фіксована частина); 6990.09 [Долар США] грн. - штраф (процентна складова). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~звернути стягнення на квартиру загальною площею 52.00 кв.м., житловою площею 32.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № OD23GA0000000001 від 15.09.2008 р.) ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) за початковою ціною, яка встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом, з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~виселити [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які зареєстровані та проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~ \~ \~ В судове засідання представники позивача не зявились, однак згідно поданого клопотання просили справу розглянути у їх відсутність. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про розгляд справи була особисто повідомлена під розпис, причини неявки суду не повідомила. Окрім того, відповідачці [PERSON], як особі, яка спільно проживає з відповідачкою [PERSON] була вручена судова повістка на імя [PERSON] про явку в судове засідання. Однак відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, у звязку із чим, вважається такою, що була повідомлена про розгляд справи. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутності відповідачів. \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так, відповідно до укладеного договору № OD23GA0000000001 від 15.09.2008 року [PERSON] (далі - Відповідач) 15.09.2008 року отримала кредит у розмірі 45999.98 (Долар США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.09.2018 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 03.07.2013 року має заборгованість - 146823.24 (Долар США), що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.07.2013 року складає 1173117.70 грн., яка складається з наступного: 48530.47 [Долар США] - заборгованість за кредитом; 27993.66 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7275.75 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 56001.98 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 31.29 [Долар США] - штраф (фіксована частина), 6990.09 [Долар США] грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 15.09.2008 року уклали договір іпотеки № OD23GA0000000001 (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 52.00 кв.м., житловою площею 32.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 320 232 грн. 00 коп. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі та інші повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобов'язання містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки іпотекодержателем не є вичерпним. Відповідно до довідки про склад сім'ї від 23.12.2013 року в предметі іпотеки зареєстровані та проживають [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку». Заборгованість за кредитним договором № OD23GA0000000001 від 15.09.2008 року станом на 03.07.2013р., складається з наступного: 48530.47 (доларів США) - заборгованість за кредитом; 27993.66 (Доларів США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7275.75 (Доларів США) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 447455 гривень 82 копійки, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 250 гривень - штраф (фіксована частина); 55850 гривень 81 копійка - штраф (процентна складова): Стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. \~ \~ \~ \~Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Отже, аналіз положень статей 33, 36-39 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку про те, що законодавець визначив три способи захисту на задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових - на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Умовами іпотечного договору сторони узгодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Закон визначає спеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі правила для здійснення реалізації предмета іпотеки за рішенням суду, зокрема в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Крім того, за вимогами частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. За змістом частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. Так, [PERSON] Верховного Суду у своїй постанові від 21 березня 2018 року № 14-11цс18 дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень. Відповідно до таких засад цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України) співмірність заборгованості та предмета іпотеки необхідно оцінювати з урахуванням конкретних обставин справи: розміру боргу та характеристики предмета застави. Матеріали справи містять погоджену між іпотекодавцями та іпотекодержателем у розумінні частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціну продажу предмета іпотеки 320232 грн. (п.1.3 іпотечного договору від 17.11.2014 року), що за відсутності інших наданих сторонами доказів є достатнім для виконання судом вимог статті 39 Закону України «Про іпотеку» щодо встановлення початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Таким чином, вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу за початковою ціною, визначеною сторонами при укладанні договору відповідає вказаному правому висновку [PERSON] Верховного Суду, з урахуванням розміру заборгованості та вартості предмета іпотеки визначеної сторонами. Судом також встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] 26.08.2004р.. (а.с. 22) Іпотечний договір між ЗАТ КБ „Приватбанк та [PERSON] було укладено 15.09.2008р.. Необхідно відзначити, що Верховний Суд України в постановах\~№ 6-1049цс15 від 02.09.2015 року, № 6-1484цс15 від 21.10.2015 року, № 6-1033цс15 від 21.10.2015 року, № 6-1469цс15 від 16.12.2015 року, № 6-3064цс15 від 02.03.2016 року, № 6-197цс16 від 22.06.2016 року неодноразово підтримував позицію, що при вирішенні питання про виселення з іпотечного майна суди повинні окрім статті 40 Закону України «Про іпотеку» враховувати положення статті 109 ЖК УРСР, яка говорить,\~що громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.\~Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Отже оскільки квартира, яка предметом іпотеки не була придбана за кредитні кошти, а позивач не визнає інше постійне місце проживання для відповідачів, то позовні вимоги в часті виселення не підлягають задоволенню. Окрім того, суд вважає, що до даних правовідносинах також необхідно застосувати дію Закону України «Про мораторій на \~\~стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII. Так відповідно до п.1 ст.1 Закону України\~\~ «Про мораторій на \~\~стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII, який опубліковано 07.06.2014р., протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. З кредитного договору вбачається, що кредити видався в іноземній валюті у розмірі 52919,08 доларів США на споживчі цілі. (а.с. 17-зворот). Квартира площею 52 кв.м., житлова площа 32,30 кв.м. \~ \~ \~ \~Таким чином, на відповідачку розповсюджується дія Закону України\~\~ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII. Необхідно також визначити, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.05.2015р. рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.04.2014р. та рішення апеляційного суду Одеської області від 05.12.2014р. було скасовано в частині позовних вимог про звернення стягнення на квартиру шляхом продажу та виселення, а отже, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.04.2014р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку залишено без змін. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial