Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

[PERSON] у липні 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 03 вересня 2010 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1387. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області 13 листопада 2013 року шлюб був розірваний. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], народження [INFO] року, яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить позивачку у край скрутне матеріальне становище. Позивачка зазначає, що дитина часто хворіє, що вимагає додаткових витрат на лікування, розвиток. Відповідач до недавнього часу працював, тому має можливість надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просить стягти з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], народження [INFO], у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення донькою повноліття. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд уважає, що справу можливо розглянути у відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 03 вересня 2010 року по 13 листопада 2013 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі (а.с.4), від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], народження [INFO] (а.с.3). Неповнолітня донька проживає разом із матір'ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні (а.с.6). Позивачка отримує дохід, проте цих коштів не вистачає, щоб належним чином утримувати неповнолітню доньку [PERSON] (а.с.5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість і зобов'язаний надавати таку допомогу. Відповідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних. Згідно ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За приписами ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача повинні стягуватись аліменти на утримання дитини сторін. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з відповідача стягуються судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved