Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася з даним позовом до суду, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, що зареєстрований 31.05.2008 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. У середині червня 2015 року відповідач вигнав її із квартири своїх батьків і не віддав сина. Під час спільного проживання відповідач давав волю своїм ревнощам, ображав її, застосовував фізичну силу, рідко бував вдома, мотивуючи це тим, що зайнятий роботою Причиною постійних сварок стало також те, що відповідач вживає наркотичні засоби, курить марихуану, яку вона не раз знаходила у нього, проте він вважає, що не є залежним від наркотичних засобів. Відповідач не дозволяє їй спілкуватися з сином, лише з його дозволу вона може бачитися з сином, фактично догляд за дитиною здійснює мати відповідача. В даний час вони не мають ні бажання, ні можливості зберігати сімю, син любить їх обох, але потребує материнської турботи, уваги і догляду. Просить винести рішення яким розірвати шлюб, сина [PERSON], залишити на проживання з нею, стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 2000 гривень щомісячно, оскільки відповідач має достатні прибутки від підприємницької діяльності. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не явився будучи належним чином повідомлений про що свідчить поштове повідомлення. Відповідно до ст.169 ЦПК України, у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 31.05.2008 року (а.с. 5). На даний час сторони спільно не проживають і на примирення не згідні. Тому суд в цій частині задовольняє позов. Дослідивши висновок служби у справах дітей Баранівської районної державної адміністрації щодо визначення місця проживання дитини з якого видно, що служба пропонує визначити місце проживання дитини на розгляд суду з врахуванням позитивних характеристик та метеріально- побутових умов позивачки і відповідача, суд також враховує, що відповідач свої заперечення щодо місця проживання дитини не надав, тому надає перевагу у проживанні дитини з матір'ю, оскільки малолітній [PERSON], [INFO], потребує наданий час більшого догляду, турботи та уваги матері. Задовольняючи позов частково в частині стягнення аліментів, суд виходив із слідуючого. Згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON], [INFO], є сином відповідача [PERSON] (а.с. 6 ). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання сина. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вимоги даної статті, позивачка вимагаючи стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, не надала суду доказів про матеріальне становище, зайнятість та доходи відповідача, тому суд вважає, що розмір доходів невідомий. За таких обставин,

Outcome: partial