Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом про визнання права власності на нежитлову будівлю. В позовній заяві позивачі зазначили, що на майновий пай їхньому батьку [PERSON] було видано приміщення [ADDRESS]. Також, позивачі зазначили, що вони відкрито, безперешкодно, добросовісно користуються даною будівлею з 2003 року. Не зважаючи на те, що позивачі користуються даною будівлею, вкладають в неї грошові кошти, на даний момент вони не можуть вільно розпоряджатися та користуватися даною будівлею. Не маючи Свідоцтва на право власності позивачі не мають можливості ні укласти договір на постачання енергії, ні договір з газовим господарством, тобто вони обмежені у користуванні майном, тож за захистом своїх прав, що передбачені чинним законодавством України, вони змушені звернутися до суду. Просять суд визнати за ними право власності на нежитлову будівлю [ADDRESS] Справу розглянуто відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачів, представника відповідача Гаврилівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області та представника третьої особи Реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, які надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивачі позов підтримали та просять його задовольнити. Представник відповідача не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи просить винести рішення на розсуд суду. Розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 02 травня 2011 року виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Так, із матеріалів справи вбачається, що згідно копії технічного паспорту на нежитлову будівлю, [PERSON] являвся власником нежитлової будівлі, розташованої по [ADDRESS] (а.с.7-9). Відповідно до ст. 344 ЦК України: 1. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. 2. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. 3. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. 4. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, суд вважає дану позовну заяву обґрунтованою, оскільки позивачами було дотримано всіх істотних умов набуття права власності за набувальною давністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved