Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

[PERSON] у своєму позові посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 02.08.2013 року, зареєстрованому виконавчим комітетом Вашковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області по актовому запису за №13. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімя розпалася по тій причині, що вони не знайшли взаєморозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Поновлювати сімейні відносини позивачка не бажає. Відповідач ухиляється від надання їй матеріальної допомоги на утримання сина, у звязку з чим вона бажає, щоб з нього в примусовому порядку стягувалися аліменти. Просила суд ухвалити рішення, яким шлюб між нею та відповідачем розірвати, стягувати з відповідача на її користь на сина аліменти в розмірі 1500,00 грн., щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Сторони в підготовче судове засідання не зявилися, однак направили до суду письмові заяви, якими просили суд розглянути справу без їхньої присутності. При цьому, представник позивача [PERSON] уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просила суд стягувати з відповідача на користь [PERSON] на сина аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини, а відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, у звязку з чим суд відповідно до положень ст.178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Ст.211 ч.3 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову у продовжує судовий розгляд. Передбачених ч.4 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ст.247 ч.3 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 82 ч. 1 ЦПК України обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання.\~Обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~зазначаються в\~заявах по\~суті справи,\~поясненнях учасників\~справи,\~їхніх представників. Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Врахувавши думку сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази, врахувавши визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 02.08.2013 року виконавчим комітетом Вашковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області по актовому запису за №13 (свідоцтво І-МИ №146773). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімя сторін фактично розпалась, поновлювати її позивач не бажає, збереження шлюбу не відповідає його інтересам. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу, не допускається. Виходячи з цього, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість. Таким чином, у суду відсутні підстави для примусового збереження сімї між сторонами, при наявності категоричного заперечення щодо цього позивача. Оскільки у поданій на адресу суду письмовій заяві представник позивача [PERSON] не висловила пропозицій щодо зміни після розірвання шлюбу прізвища останньої, її прізвище «Нікульча» слід залишити без змін. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 19.05.2014 року серії І-МИ №199997. Відповідач ухиляється від надання позивачці матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку. Стаття 180 СК України передбачає обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 СК України суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача. На підставі ст. 184 ч. 1 СК України якщо платник аліментів має нерегульований, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд, враховуючи положення ст.182 СК України, вважає, що з відповідача, який не має постійної роботи та стабільних заробітків, слід стягувати аліменти на користь позивачки на неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн., щомісячно. При цьому, суд виходить з розумності та достатності вищезазначеного розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання неповнолітнього сина, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. За таких обставин, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому його слід прийняти, а позовні вимоги задовольнити, зі стягненням з відповідача на користь позивачки та на користь держави судового збору. На підставі ст.ст.110,112,180,182,183,184 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved