Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказували на те, що домоволодіння за [ADDRESS] в місті Маріуполі належало на праві власності їх дідусеві [PERSON] на підставі договору про право на забудову та безстрокове користування земельною ділянкою від 06 липня 1954 року, яке було забудоване останнім на час шлюбу з [PERSON], у зв'язку із чим є їх сумісною власністю подружжя. [INFO] року помер батько позивачів [PERSON], а [INFO] року померла їх бабуся [PERSON], після смерті якої спадкоємцями першої черги були її син [PERSON], чоловік [PERSON] та позивачі за правом представлення. Спадщину вони всі прийняли, оскільки фактично проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем на час смерті за адресою [ADDRESS]. Спадкове майно після смерті бабусі складається з 1/2 частини зазначеного будинку, тобто у вигляді частки у сумісному майні подружжя, яка фактично не була виділена за час життя останньої та на яке вона не отримувала свідоцтво про право власності. Оформити свідоцтво про право на спадщину позивачі не можуть, оскільки після смерті їх дідуся [PERSON], відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірне домоволодіння у цілій частині. Однак, зазначене свідоцтво про право власності на спадкове майно позивачі просять визнати недійсним в 1/6 частині, оскільки вважають що ним порушено їх право на спадкування після смерті їх бабусі [PERSON] в зазначеній частині. У зв'язку із визнанням свідоцтва частково недійсним, відповідно до уточнених позовних вимог, просять перерозподілити спадкове майно та визнати за ними право власності по 1/12 частині за кожною в порядку спадкування на домоволодіння за [ADDRESS] у місті Маріуполі, за відповідачем [PERSON] визнати право власності на 5/6 частини зазначеного будинку. В судове засідання представник позивачів [PERSON], що діє на підставі угоди про надання правової допомоги, не з'явились, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання відповідач та його представник не з'явилися, від його представника [PERSON] до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. З'ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] (після шлюбу [PERSON]) є рідними дітьми [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6,7). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 26 серпня 2006 року Міським ВДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище [PERSON] після шлюбу [PERSON]. [PERSON] є рідним сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 21 серпня 1957 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в м.Маріуполі. [PERSON] є рідним сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 04 жовтня1968 року (а.с.51 об.) [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 1951 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 31 жовтня 1951 року Орджонікідзевським районим РАЦС м.Маріуполя. (а.с.69 об.) [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданого [INFO] року Орджонікідзевським відділом РАЦС Донецькій області (а.с.10). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданого [INFO] року Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області (а.с.10). Відповідно до ст. Згідно ст.ст. 1220, 1261 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були чоловік [PERSON], син [PERSON], та онучки за правом представлення [PERSON] та [PERSON], які фактично прийняли спадщину після смерті останньої, оскільки фактично прийняли її відповідно до ст.1268 ЦК України. Зазначений факт н підтверджується довідкою КСН «Азовець» щодо реєстрації міста проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.9), а також копією домової книги на будинок за [ADDRESS] (а.с.27-29). З заявою щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звертався тільки її чоловік [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи (а.с.67-73). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини домоволодіння за [ADDRESS] у м.Маріуполі, що встановлено наступними матеріалами справи. Домоволодіння за [ADDRESS] в м.Маріуполь належало на праві власності у цілій частині [PERSON] на підставі договору про право на забудову та безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого державним нотаріусом нотаріальної контори м. Маріуполь 06 липня 1954 року (а.с.56). Право власності було зареєстровано у БТІ м. Маріуполь, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданого 26 березня 1964 року(а.с.8). З зазначеного вбачається, що будинок за [ADDRESS] в м.Маріуполі, було набуто [PERSON] за час шлюбу з [PERSON]. Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на час виниклих правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, судом встановлено, що доля [PERSON] становила 1/2 частку в будинку за [ADDRESS] у м.Маріуполь, яка не була нею виділена за час життя, однак це не позбавляє отримати у спадок зазначену частину її спадкоємцями після її смерті, оскільки її право власності встановлено судом. З огляду на наведене, після смерті [PERSON], її чоловіком [PERSON] була фактично прийнята 1/6 частина будинку (із розрахунку 1/2 :3), сином [PERSON] 1/6 частина будинку та онучками [PERSON] та [PERSON] за правом представлення 1/6 частина на двох, а за кожною по 1/12 частини. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції 16 жовтня 2012 року, актовий запис 1340.(а.с.11) [PERSON] за час життя залишив заповіт на все належне йому майно на ім'я сина [PERSON] (а.с.48). [PERSON] спадок прийняв та 04 липня 2014 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка складалася з житлового будинку за [ADDRESS] у місті Маріуполі, загальною площею 89,3 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м., в цілій частині (а.с.13). Таким чином судом встановлено, що зазначеним свідоцтвом порушено право власності позивачів, які є такими що фактично прийняли спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON] в 1/6 частині. Відповідачу [PERSON] належить 5/6 частки домоволодіння, а саме 1/2+1/6 частини після смерті батька в порядку спадкування за заповітом та 1/6 в порядку спадкування після смерті матері. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадкування визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видано, не мало право на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. З підстав наведеного, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право на спадкування за законом на ім'я [PERSON], на домоволодіння за [ADDRESS] в місті Маріуполі, видане 04 липня 2014 року нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори, повинно бути визнано недійсним судом в 1/6 частині. Ураховуючи той факт, що [PERSON] при житті не було отримано право установчий документ на свою долю в сумісному майні подружжя, а також частковому визнанню недійсним свідоцтва про право на спадкування за заповітом на спірне майно, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог позивачів в частині визнання права власності на будинок за [ADDRESS] в м.Маріуполь за сторонами по справі. Так, відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Постановами нотаріуса Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори від 19 січня 2015 року позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки остання свідоцтво про право власності на 1/2 частину житлового будинку не отримувала, а відповідно відсутній документ, що посвідчує її право власності. З урахуванням керівних роз'яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, вищевикладеного, та з урахуванням того, що позивачі звернулася в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved