Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

[PERSON], звертаючись 24 грудня 2015року до суду з даним позовом, вказав, що згідно наказу №5 від 03.09.2015 року його було звільнено з роботи з ТзОВ « Полонська сільгосптехніка». При звільненні відповідач не виплатив розрахунок при звільненні, внаслідок чого утворилася заборгованість по заробітній платі в розмірі 14851,17 грн. Посилаючись на ці обставини позивач просить стягнути заборгованість розрахунку при звільненні в сумі 14851,17 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду в сумі 3000грн. Позивач та його представник [PERSON] до суду не прибули, подала заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача повідомлений належним чином в судове засідання не прибув причини неявки суду не повідомив. Суд, за згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів. Дослідивши обставини та перевіривши матеріали справи, судом установленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] 30 вересня 2015 року згідно наказу №5 був звільнений з посади токаря-слюсаря ТзОВ «Полонська сільгосптехніка» .При звільненні відповідач не провів розрахунок з ним, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 14851 грн. 17 коп. Відповідно до ст.ст. 47,116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорюваних ним суму. В порушення вищезазначених норм відповідачем під час звільнення не був проведений розрахунок із [PERSON] і він не отримав належні йому суми. Відповідно до ч.1ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини уповноваженого власником підприємства органу належне звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, за відсутності спору про його розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки. На день розгляду справи відповідач розрахунок з [PERSON] не провів, будь-яких перешкод для його проведення не було. Із наданої позивачем довідки про розмір заробітної плати вбачається, що його середньоденний заробіток перед звільненням становив 61,95 грн. (61,95грн.*82дн.=5079,90грн.). Таким чином, на користь [PERSON] підлягає стягненню не виплачений розрахунок у розмірі 14851,17грн. та середньомісячний заробіток за затримку розрахунку по день винесення рішення - 27.01.2016 р. у розмірі 5079,90 грн. Несвоєчасне отримання позивачем при звільненні грошових коштів порушило його законні права, призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, чим спричинило моральні страждання, тому, враховуючи обставини справи та тривалість невиплати заробітної плати, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України, стягнути з відповідача на користь [PERSON] компенсацію моральної шкоди в розмірі 2000 грн. З урахуванням наведеного, суд вважає , що заявлений позов є законним, тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню і судовий збір. Відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні працівникові виплати заробітної плати. На підставі викладеного та

Outcome: partial