Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] (далі позивач 1, [PERSON]В.) та [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] (далі позивач 2, [PERSON]П.) звернулися до суду з позовом до Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області (далі - відповідач),\~ про переведення прав забудовника в порядку спадкування. В обгрунування вимог, позивачі вказують, що 10.03.2014 року помер [PERSON]. Померлим 10.10.2008 року було складено заповіт, зареєстрований в реєстрі за ВКТ № 440429, відповідно до якого спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до зазначеного заповіту [PERSON] та [PERSON] отримують у спадок земельну ділянку, площею 0,2147 та будинок побудований на даній ділянці в рівних частинах. Проте отримати у встановленому законом порядку спадкове майно сторони не мають можливості, адже спадкодавець за свого життя не встиг завершити будівництво та не ввів його в експлуатацію, а відтак оформити первинне право власності на індивідуальну житлову забудову не виявилося можливим. У звязку з чим були вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання Позивач 1 та Позивач 2 не прибули, подали заяву з проханням слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Лишнянської сільська рада Макарівського району Київської області у судове засідання свого представника не направили, через канцелярію суду подали заяву, в якій просили слухати справу за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечили. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10.03.2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть № 297972 від 11.03. 2014 року. Померлим 10.10.2008 року було складено заповіт, зареєстрований в реєстрі за ВКТ № 440429, відповідно до якого спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до статті 1233 Цивільного кодексу України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1220 Цивільного кодексу України визначено спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).? Статтями 1216, 1217 Цивільного кодексу України визначено - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до зазначеного заповіту особи отримують у спадок земельну ділянку, площею 0,2147 га та будинок побудований на даній ділянці в рівних частинах. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 Цивільного кодексу України). Від інших спадкоємців заяв про право на прийняття спадщини не надходило. Відповідно до ст. 1270, ч. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом шести місяців, з моменту відкриття спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. 06.11.2014 року нотаріусом [PERSON], девятої Київської нотаріальної контори спадкоємцям було видано свідоцтва про право власності на 1/2 частини земельної ділянки Серія ЕАХ № 479897. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. (Стаття 1296 Цивільного кодексу України). В той же час в Свідоцтво про право на спадщину до складу спадкового майна, що перейшло Позивачам в порядку спадкування за заповітом, не було включено індивідуальний житловий будинок та відмовлено нотаріусом в видачі свідоцтва на право власності в звязку з наступними обставинами: 14.08.1997 року Актом про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Лишнянської селищної ради народних депутатів від 23.03.1997 року було відведено для будівництва індивідуального житлового будинку земельну ділянку, загальною площею 2500 кв.м по вулиці Чапаєва село Осиково, Макарівського району Київської області. Відповідно до свідоцтва на забудову індивідуальної садиби [PERSON] зареєстрованого під № 9 від 14.08.1997 року в відділі архітектури Макарівської районної державної адміністрації та плану на забудову садиби погодженого 31.07.1997 року головним архітектором Макарівського району він розпочав будівництво індивідуального житлового будинку. В звязку з не завершенням будівництва індивідуального житлового будинку [PERSON], не міг ввести його в експлуатацію, а відтак оформити первинне право власності на індивідуальну житлову забудову. Обєктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (статті 179 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки Відтак, на момент відкриття заповіту індивідуальна житлова забудова не була введена в експлуатацію померлим, що призвело до переходу прав і обовязків, щодо завершення та введення в експлуатацію будинку, які належали спадкодавцеві до спадкоємців, що кореспондується з положеннями статті 1218 Цивільного кодексу України якою визначено до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Такої ж позиції придержується Верховний суд України з приводу розгляду спорів про визнання права власності на обєкти незавершеного будівництва в порядку в п.8 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7. Якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини, адже відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так, відповідно до частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Враховуючи те, що нерухоме майно на законних підставах належить спадкодавцю, відповідач не заперечує проти позову, спадкоємці у встановлений законом строк прийняли частину спадкового майна тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved