Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 21 червня 2003 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із батьком. У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення між ними сімейних відносин внаслідок різних поглядів на життя, втрати взаємопорозуміння, чуття любові та взаємоповаги, у зв`язку із чим вважав подальше збереження сім`ї неможливим. Зазначав, що спільного господарства з відповідачем не веде, примирення не бажає. Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 січня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 08 жовтня 2019 року задоволено заяву відповідача [PERSON] , скасовано заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 січня 2019 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , та розгляд справи призначено у порядку загального провадження. При подальшому розгляді справи позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав за заявленими підставами, не заперечує розглянути справу у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`являється, 31.10.2019 року надала до суду заяву про перенесення розгляду справи у зв`язку з тим, що їй призначені зустрічі зі шкільним психологом УВК №6 ім. Кожедуба та її дітьми, які страждають та показують низьку успішність у школі; 05.12.2019 року до суду електронною поштою надійшла заява [PERSON] про перенесення розгляду справи та направити їх (сторони) на психологічну консультацію для можливості вирішення деякі спірні питання, які заважають інтересам їх дітей, і це протиричить ч.2 ст. 112 та ст. 109 СК України. У судове засідання, призначене на 11 березня 2020 року, відповідач [PERSON] повторно не з`явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи відповідно до вимог 128-130 ЦПК України, причини своєї неявки не повідомила. Враховуючи наведене, відповідно до вимог ст. 223, 280-281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити у справі повторне заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені статтею 112 СК України. Як вбачається з наданих сторонами доказів шлюбні відносини між ними припинені у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя і шлюб, що потягло за собою втрату між ними почуття любові та поваги. Позивач [PERSON] в своїх заявах посилається на те, що особисті відносини між ним та [PERSON] вже тривалий час мають негативний характер, відновлення сім`ї та примирення з відповідачем є неможливими, тому просить задовольнити його позов про розірвання шлюбу. Матеріали справи свідчать про те, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, тобто доказів можливості відновлення сім`ї до суду не надано. Посилання відповідача [PERSON] на те, що можливість збереження сім`ї не втрачена, та прохання направити їх (сторони) на психологічну консультацію для можливості вирішення деяких спірних питань, які заважають інтересам їх дітей, тому задоволення позову [PERSON] протиричить ч.2 ст. 112 та ст. 109 СК України, суд вважає необґрунтованими. Відповідно до вимог ст. 111 СК України суд не зобов`язаний вживати заходів щодо примирення подружжя. Вжиття судом конкретних заходів примирення подружжя має обґрунтовуватися обставинами їх життя. Відповідачкою не надано до суду доказів, які б свідчили про наявність між подружжям паритетних засад, взаємних дій по збереженню сім`ї, які б свідчили про відновлення між сторонами поваги, взаємодопомоги, підтримки тощо, що є морально-правовою основою шлюбу. Також [PERSON] не надано до суду й конкретних даних, які б свідчили про порушення інтересів дітей, що мають істотне значення, наявність між сторонами спору про утримання дітей, їх місця проживання тощо та не заявлено з цього приводу будь-яких зустрічних вимог. Застосування судом до виниклих правовідносин вимог ст. 109 СК України неможливо, оскільки ця норма права застосовується у випадку розірвання шлюбу лише за спільною заявою подружжя. У зв`язку із зазначеним суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам подружжя. Спору щодо поділу спільного майна та утриманням їх неповнолітніх дітей між сторонами на час розгляду справи не виникає. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу задоволені, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України клопотання [PERSON] про стягнення на її користь понесених судових витрат за подання заяви про скасування заочного рішення, задоволенню не підлягає.

Outcome: approved