Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

[PERSON] пред`явила у суді позов до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] є користувачем квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі Ордеру на житлове приміщення № 43216. У вищевказаній квартирі було зареєстровано також колишнього чоловіка позивача - [PERSON] , шлюб з яким наразі розірвано. Враховуючи те, що відповідач з 2001 року не проживає у вищевказаній квартирі, позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась. До суду представники позивача звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 15.06.20 постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що відповідно до Ордеру № 43216 від 05.01.1989 року [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , було надано у користування квартиру за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 4 з.в.) Відповідно до Витягу з розпорядження № 534 від 15.05.2011 року, [PERSON] уклала договір найму квартири за адресою: [ADDRESS] на своє ім`я у зв`язку з виїздом її матері до іншого житла. (а.с. 5) Згідно Довідки Форма-3 у вищевказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4) Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.02.2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 6) Правовідносини, що виникли регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Житлового кодексу Української РСР. Згідно положення ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частина 2 вказаної норми передбачає, що якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання особи має бути зареєстроване у встановленому законодавством порядку. На підтвердження факту не проживання відповідача у вищевказаній квартирі позивачем було надано 2 заяви від позивача на ім`я начальника ЖЕКу, зі змісту яких позивач повідомляє про не проживання відповідача з 201 року у спірній квартирі. Ці заяви містять підписи, як зазначено, сусідів позивача. Такі заяви, суд не приймає в якості належних та допустимих доказів на підтвердження факту не проживання відповідача у спірній квартирі. Жодного підтвердження уповноважених житлових органів на них не міститься. Відтак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту не проживання відповідача понад 6 місяців у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог та відмову у їхньому задоволенні. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed