Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

[PERSON] інтереси якої представляє адвокат Бобрушко Любов Юріївна, звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 4.09.2012 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 12. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що причиною розірвання шлюбу є те, що протягом останніх чотирьох років сімейне життя між ними погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач у присутності доньки затівав безпідставні сварки, що погано впливало на психічний стан дитини та зловживав спиртними напоями. Вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини, немає, оскільки подружнє життя є неможливим. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася та забезпечила явку свого представника. В заяві від 12.05.2021 року просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та зазначає, що примирення не можливе. Представник позивача адвокат Бобрушко Л.Ю. у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Ствердила, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки тривалий час, жодних стосунків з відповідачем не підтримують. Додатково повідомила, що позивачка вимушена була поїхати в м. Хмельницький, просила розглянути справу без неї. Місце фактичного проживання відповідача їй не відоме, однак, їй відомо що сторони спілкувалися в телефонному режимі. Майнового спору не виникає. Місце проживання дитини буде встановлено окремим позовом. Просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] будучи відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовими ідентифікаторами №№9050004500555, 9050004516680 та 9050000882488, а також оголошенням про виклик особи шляхом розміщення виклику на офіційному веб-сайті судової влади від 13.05.2021 року, в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суду не повідомив та клопотань про відкладення розгляду справ не подавав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд відповідно до положень п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 4.09.2012 року між сторонами укладено шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 4.09.2012 року зареєстрованим виконкомом Вільховецької сільської ради за актовим записом № 12. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Майнового спору на час розгляду справи, не заявлено. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що нормальних сімейних стосунків вони не підтримують більше чотирьох років та на даний час разом не проживають. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін не заявлено. У прохальній частині позовної заяви, вимог щодо визначення місця проживання дитини не заявлено, позицію, щодо цього у заяві від 12.05.2021 року позивач не виразила та представник позивача [PERSON] таких вимог під час розгляду справи не заявляла та не підтримувала, а тому питання щодо визначення місця проживання дитини не дивлячись на виклад цих обставин в мотивульній частині позову, ураховуючи засади диспозитивності цивільного судочинства, судом не вирішувалося. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останнім судовий збір у сумі 908 грн.

Outcome: approved