Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог вказує, що є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.04.2001 року. Відповідачка є племінницею позивача, зареєстрований як член сім`ї, однак за вказаною адресою не проживає, комунальні платежі та витрати на обслуговування житла не сплачує, речей належних відповідачу в будинку не має. Відповідач проживає за іншою адресою в с. Кудринці, Борщівського району, Тернопільської області, але знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у володінні та розпорядженні своєю власністю, в отриманні субсидії на оплату комунальних послуг. Тому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування будинком [ADDRESS] і зняти її з реєстрації. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 25.03.2020 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21.07.2020 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. В суді позивач та її представник позов підтримали, просять задовольнити. Відповідач та її представник позов не визнали, заперечили проти його задоволення, надали відзив на позов. Свої заперечення мотивують тим, що відповідач більше 10 років з 2010 року здійснювала і здійснює по мірі можливості догляд за позивачем, що включає: допомогу по господарству, догляд за подвір`ям, обробіток городу, заготівля дров на зиму, здійснення капітального та поточного ремонту житла, обладнання будинку газопостачанням та інше. Відповідач дійсно проживає з позивачем не постійно, оскільки має також інше місце проживання. Відповідач систематично використовує дане житло в межах своїх прав, передбачених Законом. Долучені позивачем письмові докази про не проживання відповідача за місцем реєстрації вважає неналежними, оскільки інформація не містить з якої дати по яку дату відповідач не проживає та не веде спільне господарство з позивачем, жодного твердження щодо системності або чіткого зазначення конкретної кількості календарних днів в році коли [PERSON] не проживала за місцем реєстрації, просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.2001 року серія АВР № 739785, зареєстроване в реєстрі №1-1157, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Слобідсько-Рихтівської сільської ради № 782/02-26 від 12.11.2019 р., [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] у власному житловому будинку. В цьому житловому будинку зареєстрована її племінниця [PERSON] , [INFO] , яка з тіткою спільного господарства не веде і не проживає. Актом обстеження місця проживання [PERSON] 1969 року народження від 12.11.2018 р., від 03.01.2019 р., від 11.03.2019 р., встановлено, що [PERSON] 1969 року народження, зареєстрована 23 листопада 2010 року в погосподарському номері [PERSON] в [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживає. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що її мати протягом 2 років здійснює догляд за [PERSON] [PERSON] проживає у будинку матері, яка весь цей час забезпечує [PERSON] родуктами харчування, обробляла її город. [PERSON] в цей період в будинку [PERSON] не було. В судовому засіданні свідок [PERSON] , соціальний працівник, показала, що [PERSON] тривалий час доглядала за [PERSON] , допомагала обробляти город, заготовляла дрова. Однак останні два роки [PERSON] до [PERSON] не навідувалась, не проживала в її будинку. [PERSON] сама купляла продукти харчування, ліки купляла вона. [PERSON] постійно проживає в с. Кудринці. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] дійсно доглядала за [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що з [PERSON] є близькі родичі, протягом життя багато допомагали їй. Так, він будував будинок, в якому проживає [PERSON] [PERSON] з 2010 року допомагала [PERSON] по господарству, робила ремонт в будинку, купляла продукти харчування, але в тітки постійно не жила, тільки декілька раз ночувала. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частина перша та друга статті 319 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб (частина перша статті 383 ЦК України). Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ця норма права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно зі статтею 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти, батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Частиною четвертою статті 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи. Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статті 71 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутністю поважних причин для такого не проживання. Відповідно до статті 405 ЦК України, статті 156 ЖК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відтак, на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені строки у жилому приміщенні, а на відповідача довести, що така відсутність обумовлена поважними причинами. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Подібний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц. Згідно з ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано доказів, що підтверджують відсутність її за місцем реєстрації більше одного року з поважної причини. Доводи представника відповідача про відсутність належних та допустимих доказів що підтверджують відсутність відповідача в спірному будинку суд оцінює критично. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Реєстрація відповідача [PERSON] за адресою позивача чинить перешкоди позивачу у розпорядженні майном. Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Враховуючи, що [PERSON] більше одного року не проживає за місцем реєстрації без поважної причини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. У відповідності до ст.. 141 ЦПК України судові витрати відшкодовуються пропорційно обсягу задоволених позовних вимог.

Outcome: partial