Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаною заявою. В обґрунтування доводів заяви заявники зазначили, що 24 листопада 2012 року уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1515. Від шлюбу народились діти: син - [PERSON] , 2013 року народження, донька - [PERSON] , 2015 року народження. Протягом останнього часу сімейне життя між заявниками поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час ведення між заявниками спільне господарство та сумісне проживання припинено. Посилаючись на викладені обставини, заявники просили розірвати шлюб, зареєстрований між ними. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку окремого провадження. [PERSON] до судового засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, доводи заяви про розірвання шлюбу підтримав та просив задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, доводи заяви про розірвання шлюбу підтримала та просила задовольнити. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи, приходить до наступного висновку. Згідно матеріалів справи 24 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, актовий запис № 1515 (свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 24 листопада 2012 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , про що, 09 квітня 2013 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис №235 (свідоцтво про народження [NUMBER] від 09.04.2013 р.). [INFO] у подружжя, народилась донька [PERSON] , про що, 08 вересня 2015 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис №460 (свідоцтво про народження [NUMBER] від 08.09.2015 р.). Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Заявники зазначили, що припинили шлюбні відносини більше року назад, на теперішній час мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір між ними відсутній. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Матеріали справи містять нотаріально посвідчений договір між батьками про проживання, виховання їх спільних дітей та сплату аліментів від 22 січня 2021 року. З вищевказаного договору вбачається, що після розірвання шлюбу: - місцем проживання дітей [PERSON] , 2013 року народження, та [PERSON] , 2015 року народження, є місце проживання матері [PERSON] (п. 1.3 договору); - [PERSON] зобов`язується сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі не менше 100 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожного (п. 4.2 договору). Відповідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Пунктом 8 ППВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року встановлено, що розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя. Судовим розглядом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі [PERSON] та [PERSON] , після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права спільних дітей заявників. Згідно ч. 4 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. З огляду на те, що від дня подання заяви про розірвання шлюбу сплинув один місяць, заявниками заяву не відкликано, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved