Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON], з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 13.12.2013, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 500,00 грн. (п'ятсот гривень) щомісячно, та на утримання сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 600,00 грн. (шістсот гривень) щомісячно, починаючи з 22 листопада [INFO] та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Змінені позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в добровільному порядку не приймає участі у матеріально - фінансовому забезпеченні дітей, які знаходяться на утриманні позивача. Відповідач матеріально сім'ї допомагати відмовляється, вихованням дітей не займається. В свою чергу, вона (позивач) не має можливості матеріально забезпечити дітей на належному рівні. В судовому засіданні позивач змінений позов підтримала повністю, посилаючись на те, що діти проживають разом з нею, вона одноосібно займається вихованням дітей, створює для них належні умови виховання. Після розірвання шлюбу з відповідачем, останній не піклується про дітей, їх здоров»ям та розвитком не цікавиться. Діти є здоровими, однак їй важко утримувати їх самостійно, оскільки відповідач грошей на їх утримання не надає. Також зазначила, що вона ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною від повторного шлюбу. Відповідач, прийнявши участь у судовому розгляді справи, змінені позовні вимоги визнав частково з посиланням на те, що 23.02.2012 року уклав шлюб з [PERSON], в якої перебували на утриманні двоє дітей. Вказаних дітей усиновив та записаний в свідоцтві про народження, як їх батько, а також від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Він одноосібно утримує новостворену сім»ю, оскільки його дружина знаходиться у декретній відпустці. Також, на його утриманні перебуває батько - інвалід другої групи, якого матеріально утримує, та який потребує витрат на лікування, одяг і харчування. На підставі наведеного просив позовні вимоги задоволити частково у розмірі 250 гривень щомісячно на кожну дитини, і до досягнення ними повноліття. Заслухавши доводи учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 23.12.2010, що стверджується рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області (а.с. 6). В шлюбі між сторонами народилися діти: донька - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження [NUMBER], [NUMBER] (а.с. 4, 5). Поряд з цим, 23 лютого 2012 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачевому Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Під час вказаного шлюбу, [INFO], у позивача з [PERSON] народився син - [PERSON], що стверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №85 (а.с.30). Наявні у матеріалах справи копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 10.05.2001 та серії [NUMBER] від 21.01.2006, виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області свідчать про те, що відповідач [PERSON] записаний, як батько дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 28, 29). Як свідчать дані довідки виданої 28.12.2013 ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом з дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON] з 07.09.2010 по теперішній час не працює (а.с. 32). Згідно з даними посвідчення, [PERSON] (батько відповідача) є інвалідом - ІІ групи (а.с. 33). З урахуванням вищевказаних фактичних обставин справи суд приймає також до уваги наступне. При розгляді позовних вимог за предметом спору суд передусім виходить з того, що ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язками батьків є піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дітей, а також вищевказані фактичні обставини справи, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дітей у відповідності до ст. 184 Сімейного кодексу України, тобто у твердій грошовій сумі, та у розмірі, що становить 400,00 гривень, щомісячно на кожну дитину. Одночасно, суд не може взяти до уваги прохання відповідача щодо зменшення розміру аліментів до 250 гривень на кожну дитину, з урахуванням того, що такий розмір аліментів є незначним та не задовольнить мінімальних потреб дітей [PERSON] та [PERSON], незважаючи на те, що у відповідача також є іще троє дітей від іншого шлюбу. За таких обставин справи, змінені позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, з стягненням з відповідача вищевказаного розміру аліментів. Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Пунктом 1 частини першої ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з урахуванням ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню в доход держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved