Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Адвокат Булкіна О. І. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу: Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №033214, виданого Привільнянською сільською Радою народних депутатів 30 жовтня 2000 року на підставі рішення сесії Привільнянської сільської Ради народних депутатів № 77 від 04 квітня 2000 року на ім`я [PERSON] . На обґрунтування заяви посилається на те, що згідно паспорту правильним написанням імені заявника є «Євген». Однак, уДержавному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №033214 його ім`я записане як «Евген». У зв`язку з вказаними розбіжностями в написанні імені заявника у нього виникли ускладнення під час розпорядження належною йому земельною ділянкою, оскільки він не зміг здійснити її реєстрацію в Державному реєстрі речових прав через розбіжності в написанні його імені. У судовому засіданні представник заявника - адвокат Булкіна О. І. заяву підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на те, що невідповідність написання імені заявника в Державному акті створює йому перешкоди у реалізації його права власності. Представник заінтересованої особи - Солонянської селищної ради, згідно поданої заяви просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності (а.с.37). З`ясувавши думку представника заявника суд постановив здійснювати розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він разом з заявником працював в КСП імені Суворова та приблизно в 2000 році відбувалося паювання землі. Всім членам колгоспу, в тому числі і свідку, і заявнику видавали земельні паї. Також свідку відомо про те, що в державному акті у заявника невірно записано його ім`я. Свідок [PERSON] пояснила суду, що з 1970 по 2000 роки працювала в КСП імені Суворова на посаді інспектора по кадрам та особисто займалася оформленням документації в частині складання списків членів КСП, які мають право на земельний пай. У зв`язку з тим, що друкарка не мала машинки з українським алфавітом, тому прізвища, імена та по батькові осіб, у написанні яких необхідно було застосовувати українські літери, друкувалися російськими літерами та із застосуванням цифри «І» замість літери «і». Зокрема під час написання імені « [PERSON] » не було літери [PERSON] , а тому ім`я заявника в списках до державного акту КСП імені Суворова було надруковано як « [PERSON] », а по батькові як « [PERSON] ». Суд, заслухавши пояснення представника, вислухавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини справи і визначив відповідно до них наступні правовідносини та прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як з`ясовано з копії паспорту громадянина України заявника серії [NUMBER] , виданого 02 квітня 1998 року Солонянським РВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.6), ім`я заявника українською мовою записано як «Євген», а російською мовою записане як « [PERSON] ». З дослідженої судом копії форм Ф-1, яка підтверджує документування заявника наявним у нього на даний час паспортом громадянина України (а.с. 35-36) з`ясовано, що ім`я заявника зазначено як «Євген», що відповідає написанню його імені в паспорті громадянина Україна, та не відповідає написанню в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №033214, виданого на ім`я [PERSON] . Судом встановлено, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] від 10 вересня 2021 року №60294672 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, заявнику було відмовлено у державній реєстрації з тих підстав, що з такою заявою звернулася неналежна особа (а.с.17). Судом встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю був виданий 30 жовтня 2000 року, в той час як паспортом громадянина України заявник був документований 02 квітня 1998 року, а згідно рішення сесії Привільнянської сільської Ради народних депутатів № 77 від 04 квітня 2000 року «Про надання громадянам, які вийшли із членів КСП імені Суворова земельних часток (паїв) в натурі» підтверджується факт того, що членам вказаного КСП дійсно виділялися земельні паї. Так, в Додатку № 1 до Державного акту Сл І-ДП №000088 КСП імені Суворова підтверджується факт того, що членам вказаного КСП під номером 327 зазначений « [PERSON] », а написання його імені та по батькові із застосуванням російських літер та цифр доведено показаннями свідка [PERSON] . Тому суд вважає, що досліджені докази підтверджують факт того, що заявник дійсно отримав право власності на земельну ділянку, яке підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №033214, виданим на ім`я [PERSON] . Таким чином, встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, оскільки надає йому право на правомірну реалізацію належного йому права власності, а можливість внести зміни до правовстановлюючого документу в позасудовому порядку не можливо, тому вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Статтею 294 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні дослідженими доказами було достовірно встановлено факт належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №033214, виданого ім`я [PERSON] , а в позасудовому порядку заявник позбавлений можливості виправити допущену описку. На підставі викладеного,

Outcome: approved