Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Адвокат АО «Аргос» Остапенко О.П. в інтересах позивача [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В якій прохали: визнати за [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] право власності на гараж, що розташований по [ADDRESS] , площею 25,2 кв.м. В обґрунтування позову зазначила, що 30.01.1999 [PERSON] придбав у [PERSON] гараж, площею 25,2 кв.м., який знаходиться по [ADDRESS] . Угода між сторонами була укладена у простій письмовій форму у вигляді розписки. Відповідно до розписки відповідач отримала від [PERSON] 3 000,00 дол. США (еквівалент 10 290,00 грн.) за належний їй на праві власності гараж, який знаходиться в дворі будинку де вона проживає, а саме по [ADDRESS] Кошти за гараж відповідачем отримані при свідках: [PERSON] , 1961 року народження, паспорт [NUMBER] , виданий Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській обл., 21.11.1996, що проживав за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , 1924 року народження, паспорт [NUMBER] , виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській обл., 09.04.1998 р., що проживав за адресою: [ADDRESS] . На дату отримання коштів, документів, що підтверджують право власності на гараж, відповідач не мала так як не змогла їх знайти серед інших сімейних документів. Відповідач обіцяла знайти документи та передати їх [PERSON] для належного оформлення права власності на придбаний ним гараж. [PERSON] 30.01.1999 добросовісно заволодів майном відповідача. З моменту придбання гаража по сьогодні [PERSON] та члени його сім`ї відкрито, безперервно ним користуються. Під час придбання гаража [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . У травні 1999 року [PERSON] , як військовослужбовець, був переведений до нового місця проходження військової служби в м. Київ. Після звільнення в запас у званні - генерал-майор, [PERSON] . зі своєю сім`єю вирішив повернутися до м. Полтави та з поміж іншого і належним чином оформити право власності на придбаний ним в січні 1999 року гараж. В зв`язку з цим [PERSON] звернувся до відповідача з проханням передати йому документи, що підтверджували право власності на гараж відповідача, але відповідач пояснила, що документи на гараж у неї викрали, відновити їх вона не має можливості, так як не має на це коштів, крім того вона тяжко хвора та практично втратила зір. Маючи бажання оформити право власності на придбаний гараж [PERSON] у жовтні 2018 року звернувся до ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» з проханням виготовити технічний паспорт на гараж. 12 жовтня 2018 року [PERSON] отримав технічний паспорт на гараж по [ADDRESS] . Згідно до технічного паспорту гараж побудовано 1987 р. площею 25,2 кв.м. У травні 2019 року [PERSON] звернувся до державного реєстратора КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради для проведення державної реєстрації права власності на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] . Для державної реєстрації [PERSON] подав наступні документи: розписку від 30.01.1999, технічний паспорт від 12.10.2018, паспорт та ідентифікаційний код. 31.05.2019 від КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради [PERSON]. отримав лист № 394 відповідно до якого йому було відмовлено в державній реєстрації гаража, який розташований в [ADDRESS] в порядку ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» у зв`язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» і не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Також, даним листом державний реєстратор рекомендував [PERSON] звертатися до суду для визнання права власності на придбаний ним гараж. На сьогодні [PERSON] позбавлений свого законного права на оформлення права власності на гараж в поза судовому порядку, тому вони вимушені звернутися до суду з даним позовом. (а.с.1-2) 12 липня 2019 року ухвалою судді відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено справу до розгляду по суті на 21 серпня 2019 року на 09 год. 00 хв. (а.с.18) В судове засідання представник позивача [PERSON] за ордером Остапенко О.П. не з`явився надіславши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якому зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, прохали задовольнити. (а.с.43) В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася надавши суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає та прохає визнати за позивачем право власності. (а.с.30) Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 30.01.1999 [PERSON] , отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 3 000 доларів США, за належний їй гараж, що знаходиться у дворі будинку, де вона проживає, що підтверджується копією розписки від 30 січня 1999 року. (а.с.8). Згідно технічного паспорту на гараж по [ADDRESS] виготовленого 12.10.2018 гараж загальною площею 25,2 кв.м. побудований з цегли у 1987 році. (а.с.9-10). Як слідує із листа за №394 від 31.05.2019 КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради, відмовлено [PERSON] в державній реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна «Гараж», який розташований за адресою: [ADDRESS] оскільки подані документи не відповідають вимогам ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» і не дають змоги встановити набуття, змну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. (а.с.11). Таким чином, оскільки на даний час не має оригіналів та навіть копій правовстановлюючих документів на гараж на ім`я [PERSON] , так як вона ним володіла, користувалася та розпоряджалася відкрито з 1987 року, а [PERSON] на даний час не може реалізувати своє право на оформлення права власності на гараж. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, ст. 3 ЦПК України кожній особі надано право на звернення до суду за захистом своїх прав. Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено що: відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю необхідно враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності за відповідними вимогами (частина третя статті 344 ЦК). При цьому строк позовної давності починає обчислюватись з моменту закінчення строку дії договору, якщо інший строк повернення речі не був установлений самим договором. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. На момент передачі позивачу квартири, тобто на початковий момент, який включається в повний строк давності володіння, визначений законом позивач добросовісно отримав її та володіє і користується спірною квартирою відкрито, без укладання будь-яких договорів (оренди тощо). Позивач добросовісно заволодів гаражем, на законних підставах користується гаражем, утримує його у належному стані, відкрито та безперевно володіє ним більше 20 років, він набув права власності за набувальною давністю відповідно до ст.. 344 ЦК України. Аналогічна судова практика викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ 12.02.2015 у справі №6-41414 св 14. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до п.10 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, як громадянин, віднесений до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. (а.с.7) Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» відповідач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, як інвалід 1 групи. (а.с.33) Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved