Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог [PERSON] та [PERSON] вказали, що 27 липня 2007 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1119. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося. До народження дитини сімейні відносини були досить різними, але вони сподівалися, що все владнається з народженням дитини. Проте після народження сина вони зрозуміли, що їхнє спільне життя не складається. У них діаметрально-протилежні погляди на шлюб та сім`ю, роль кожного із подружжя у сімейному житті, формування принципів такого життя. Вони різні за характерами та темпераментом, неодноразово намагались пристосуватись один до одного, налагодити стосунки, однак це призвело до негативних результатів. Пошук компромісів і мирного співіснування дається важко. Свідком їхніх суперечок і сварок нерідко ставав їхній син, панувала напружена обстановка, що також негативно впливала на моральний стан їхньої дитини. Відносини між ними погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до їх фактичного припинення. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважають, що шлюбні відносини існують лише формально, подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Просять суд розірвати шлюб, визначити місце проживання сина - [PERSON] з батьком. Заявники [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час та дату розгляду справи належним чином, подали 27.04.2020 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області заяви, в яких заяву про розірвання шлюбу підтримують в повному обсязі, просять її задоволити та розгляд справи проводити у їх відсутність. Представник заінтересованої особи - Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду заяви належним чином, причину неявки суду не повідомив. Врахувавши заяви заявників про розгляд справи у їх відсутність, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має дітей. Відповідно до положень СК України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Судом встановлено, що 27 липня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1119 (а.с. 12). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Спільне життя у сторін не склалося. На даний час шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечить їхнім інтересам. Подружжям 20.01.2020 року було укладено договір про місце проживання дитини, визначення розміру участі матері у вихованні та умови здійснення нею права на особисте виховання дитини, матеріального забезпечення дитини (а.с. 15-17). Зі змісту вказаного договору вбачається, що заявники [PERSON] та [PERSON] досягли згоди з приводу того, що неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] залишається проживати разом з батьком [PERSON] . Мати дитини [PERSON] буде за власним бажанням надавати неповнолітній дитині матеріальну допомогу та брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. З заяви вбачається, що остання відповідає дійсній волі подружжя, а також що після розірвання шлюбу їх особисті та майнові права, а також права їх сина порушуватися не будуть. Судом встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками неможливе і суперечить інтересам подружжя та їх дитини. Стосовно вимог заяви щодо визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне. Згідно вимог ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно вимог ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З огляду на зазначені вимоги Закону, суд вважає, що в задоволенні вимог заяви стосовно визначення місця проживання дитини з батьком слід відмовити, оскільки чинним законодавством не передбачено вирішення вказаних питань судом в порядку окремого провадження. Вказана вимога може бути вирішена судом в порядку позовного провадження за участю сторін по справі та органу опіки та піклування. Також, згідно вимог ч. 8 ст.\~294\~ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Суд, вважає за доцільне, з огляду на вимоги заявника [PERSON] , не змінювати їй після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі, виходячи із права наданого ст.\~113\~СК України на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про часткове задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

Outcome: dismissed