Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з Відповідачем 14.11.1996 року уклали юридичний шлюб. Від спільного подружнього життя народилась дочка [PERSON], яка на даний час є повнолітньою. Причиною розпаду сім'ї послужило те, що з відповідачем з 2002 року спільно не проживають, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбні відносини. Подружнє життя не склалось, оскільки мають різні характери і погляди на сімейні відносини, в зв'язку з чим між ними постійно виникають суперечки, сварки. Відсутнє між ними спільне розуміння сутності проблем, не можуть підтримувати нормальну атмосферу сім'ї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. Відповідач нехтує сімейними цінностями, такими, як повага до чоловіка, піклування про створення сім'ї, доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. Позивач надав в судове засідання письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог, на примирення не згідний. Відповідач в судове засідання не з'явилась , надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, визнання позовних вимог, на примирення не згідна. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони з 14.11.1996 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Млиниської сільської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-СГ №334550. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачає ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачає ч. 4 цієї статті. Із матеріалів справи встановлено, що подружнє життя сторони припинили, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, підстав для збереження шлюбу немає, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved