Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві на його користь завдану моральну шкоду в сумі 7 000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що в 2015 році позивач надсилав до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м Києві, Прокуратури міста Києва та Головного управління Державної фіскальної служби України в м. Києві звернення (заяви) про вчинення певними особами правопорушень, які полягали у незаконній організації парковки (платного місця для зберігання автомобілів в м Києві по бульвару Перова, 27а), а також неодноразові нагадування про результати розгляду заяв (звернень). Заяви (звернення) позивача зазначеними державними органами були скеровані до Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, яким численними Листами від 16.12.2015 року, 19.02.2016 року, 29.01.2016 року, 10.03.2016 року 07.04.2016 року, 05.05.2016 року повідомлено про проведення перевірки за заявами (зверненнями) позивача, за наслідками якої порушень не виявлено. Разом з тим, позивач вважає, що надісланням листів зазначеного змісту відповідачем завдано йому моральної шкоди, оскільки жоден з листів відповідача не містить детального викладу обставин, які були встановлені під час перевірок щодо підтвердження факту існування нелегальної стоянки (парковки), її фактичного обслуговування, здійснення охоронної діяльності, встановлення тарифів надання послуг, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до положення статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Статтею 4 Закону України «Про звернення громадян» встановлено вимоги, яким мають відповідати звернення громадян до вищеперерахованих органів, серед інших, у зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. Згідно положення статті 18 Закону України «Про звернення громадян», громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень. Поняття збитків, яких завдано в результаті порушення цивільного права особи, визначено положенням ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, згідно якого збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 7 000,00 грн., завданої позивачу внаслідок ненадання відповідачем письмової відповіді на його звернення, які б містили детальний виклад обставин, що були встановлені відповідачем під час перевірок обставин, викладених у зверненнях позивача. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: dismissed