Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

[PERSON] пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17 січня 1998 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Торезького міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 13. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 17 січня 1998 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що тривалий час між нею та відповідачем були непорозуміння, суперечки та постійні сварки. Відносини між сторонами зіпсовані, погляди на життя різні, внаслідок чого спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано до Харківського районного суду Харківської області за територіальною підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 січня 2021 року, справу передано в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2021 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала, після розірвання шлюбу прізвище просила не змінювати. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 17 січня 1998 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Торезького міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 13, під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 08 жовтня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 16 вересня 2010 року Гірницьким відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] у заяві просить після розірвання шлюбу її прізвище просить не змінювати. Згідно квитанції № 25 від 03 листопада 2020 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved