Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третьої особи Органу опіки та піклування Буської РДА про позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], покликаючись на те, що остання у 2004 році виїхала за межі України, на роботу до Польщі. Спочатку телефонувала, присилала кошти, однак вже останні п'ять років донька не приїжджає, не телефонує, не надає жодної допомоги. Відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків щодо доньки [PERSON], не цікавиться станом здоров'я дитини, її навчанням, не приймає участі у матеріальному забезпеченні. Просить позбавити доньку [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] та призначити її опікуном над онучкою, оскільки остання проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. В судовому засіданні заявниця позов підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча була судом належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. Заяви про слухання справи у її відсутності, заперечення проти позову, не подала. Представник Органу опіки та піклування Буської РДА, керівник служби у справах дітей Бучко Н.Р., згідно довіреності № 04-08/1295 від 01.07.2015 року, позов підтримала, зазначивши що не заперечує проти позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, заявниця не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Вислухавши заявницю, представника третьої особи, думку прокурора Буського району, вивчивши та дослідивши обставини по справі, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Судом встановлено що відповідач [PERSON] є донькою заявниці. Відповідач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. [PERSON], у 2004 році поїхала за кордон в Республіку Польща на роботу. Протягом останніх років відповідач додому не приїжджає, дитиною не цікавиться, ні її здоров'ям, ні фізичним, ні духовним розвитком, не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання. Згідно з п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Батько неповнолітньої, [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Кізлівської сільської ради Буського району Львівської області 18.09.2013 року, актовий запис № 14. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Судом встановлено що дитина проживає з бабцею [PERSON] та дідом [PERSON] в [ADDRESS], знаходиться на їх повному утриманні. Останнє також підтверджується довідкою Управління будинками м. Буська Буського району Львівської області № 2338 від 04.11.2015 р.. Даний факт в судовому засіданні також ствердили свідки, дочка заявниці [PERSON] та класний керівник неповнолітньої [PERSON], яка додала, що відповідач не цікавиться навчанням та розвитком дитини, не приходить до школи на класні збори, заявниця повністю заміняє матір неповнолітньої дитини. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як показала, в якості свідка [PERSON], мати [PERSON] до неї не навідується, не телефонує, не цікавиться її життям, навчанням, розвитком, не надає жодної матеріальної допомоги. Вона проживає з бабцею [PERSON] та дідом [PERSON], які її доглядають, забезпечують, купляють їй необхідні речі, піклуються про неї, її фізичний та духовний розвиток, тому й надалі хоче проживати з ними. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Згідно ст.155 ч.4 Сімейного Кодексу, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Також ухилення від виконання батьківських обов'язків, що виражається в систематичному невиконанні чи неналежному виконанні обов'язків по вихованню неповнолітнього при наявності об'єктивної можливості їх виконання, тягне за собою позбавлення батьківських прав. Відповідач систематично ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї доньки, протягом багатьох років вихованням дитини не займається, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не бачиться з дитиною, не шукає зустрічей, тощо. З висновку комісії з питань захисту прав дитини Буської районної державної адміністрації № 04-08/2148 від 23.10.2015 року вбачається доцільність позбавлення відповідача батьківських по відношенні до доньки [PERSON], [INFO] та призначення позивача піклувальником над неповнолітньою, так як таке є доцільним та в інтересах дитини. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо своєї доньки батьківського піклування, ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, що є підставою, відповідно до ст. 164, 166 СК України позбавити її батьківських прав відносно доньки [PERSON], 2000 року народження.

Outcome: approved