Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернулась в суд з позовом до [PERSON]М.(надалі-Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з Відповідачем 07 червня 1996 року уклали юридичний шлюб. Від спільного подружнього життя народилась одна дитина, дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою. Причиною розпаду сім'ї послужило те, що на протязі останніх років їхні сімейні відносини постійно погіршувались, виникали конфлікти з приводу різних поглядів, аморального способу життя чоловіка, що суперечить сімейним цінностям. Відповідач дуже часто проявляв агресивне ставлнення по відношенню до неї, в результаті чого виникали скандали, свідком яких була дитина. Через несумісність характерів їхнє подружнє життя не склалось. Протягом останього часу вони разом практично не проживають, жодних шлюбних та сімейних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. Позивач надала в судове засідання письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог, на примирення не згідна. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча своєчасно був повідомлений про час, місце та дату розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 07 червня 1996 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Видраницькій сільській раді Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЕГ №027070. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачає ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачає ч. 4 цієї статті. Із матеріалів справи встановлено, що подружнє життя сторони припинили, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, підстав для збереження шлюбу немає, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved