Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], звертаючись до суду, просила оголосити [PERSON], [INFO], померлим. Заявник [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити заяву та оголосити [PERSON], [INFO], померлим, пояснила, що з 22 жовтня 1998 року перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбу, під час шлюбу народилось двоє дітей - донька [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. 17 вересня 2002 року шлюб між подружжям було розірвано. На початку 2003 року [PERSON] припинив проживати разом з сім'єю, переїхав на постійне місце проживання до с. Теплівка Пирятинського району Полтавської області, де був зареєстрований. З того часу вони бачились декілька разів на рік, коли приїздили в село Теплівка разом з дітьми. Останній раз заявниця бачилась з колишнім чоловіком в серпні 2005 року. Згодом, наприкінці 2005 року, приїхавши в село, дізналась від односельчан, що у жовтні 2005 року [PERSON] продав свій будинок і з вирученими від продажу будинку грошима направився потягом до місті Києва. З цього моменту його ніхто не бачив, до заявниці та дітей не телефонував, хоча раніше постійно виходив на зв'язок, цікався життям колишньої дружини та дітей, відвідував дітей за місцем їх проживання. Раптове зникнення колишнього чоловіка, спонукало заявницю звернутись до правоохоронних органів з метою його розшуку, під час проведення перевірок було перевірено обліки невстановлених трупів, невідомих хворих, доставлених до лікувальних закладів м. Києва та Київської області, осіб, затриманих міліцією, та осіб, що перебувають на обліку та лікуванні у психіатричних закладах, також були допитані родичі зниклого, що проживають у Полтавській області, однак проведеними розшуковими заходами місцезнаходження [PERSON] не встановлено, що спонукало заявницю звернутись до суду з заявою про оголошення [PERSON] померлим. Визнання колишнього чоловіка померлим необхідно заявнику для призначення її неповнолітнім дітям пенсії, у в'язку з втратою годувальника в установленому законом порядку. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, просила оголосити [PERSON], [INFO], померлим, з підстав викладених у поданій заяві та пояснень, наданих заявницею в судовому засіданні. Заінтересована особа - Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи. Заінтересована особа - Дніпровське РУ ГУ МВС України у місті Києві, в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи, зазначивши, що Дніпровським РУ здійснювались заходи по становленню місцезнаходження [PERSON], на даний час [PERSON] перебуває у розшуку з 2007 року, проведеними розшуковими заходами місцезнаходження [PERSON] не встановлено. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], представника заявника [PERSON], пояснення свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні матеріали оперативно-розшукової справи категорія «Розшук» №04-3433 від 11 вересня 2007 року відносно [PERSON], оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 1998 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу народились діти: донька [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 серпня 2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки Відділу державної виконавчої служби Пирятинського РУЮ від 03 липня 2015 року (вих. №03-15/293), надано інформацію, що [PERSON], як стягувач в процедурі виконавчого провадження, в період з 10 квітня 2002 року по 01 липня 2015 року по виконавчому листу №2-1455/2002 від 19 квітня 2002 року, виданим Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 10 квітня 2002 року, аліментів не отримувала. На підставі ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 28 травня 2012 року, виконавче провадження зупинено 10 липня 2012 року, оскільки боржник [PERSON], оголошений в розшук. Як з'ясовано судом, підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами оперативно-розшукової справи, в провадженні ВКР Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві знаходиться оперативно-розшукова справа категорія «Розшук» №04-3433 від 11 вересня 2007 року відносно [PERSON] Проведеними заходами було перевірено обліки невстановлених трупів, невідомих хворих, доставлених до лікувальних закладів м. Києва та Київської області, осіб, затриманих ОВС, та осіб, що перебувають на обліку та лікуванні у психіатричних закладах, проведеними розшуковими заходами місцезнаходження [PERSON], який перебуває у розшуку з 2007 року, не встановлено. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Будучи допитаним в судовому засіданні у якості свідка [PERSON], мати заявника [PERSON], пояснила, що після припинення шлюбу між її донькою та [PERSON], колишнє подружжя підтримували гарні стосунки, її зять постійно телефонував, цікався життям та здоров'ям дітей, приїздив до дітей в місто Київ, однак восени 2005 року [PERSON], який постійно після розлучення проживав в селі Теплівка Пирятинського району Полтавської області, продавши в селі хату, повідомив знайомим, що поїде до колишньої дружини та дітей в м. Київ, останній раз його бачили як він сідав у потяг, після того ніхто його ніде не бачив, в село він не повертався, рідні намагались його розшукати, звертались до правоохоронних органів, однак до цього часу місцезнаходження його невідоме. Будучи допитаним в судовому засіданні у якості свідка [PERSON], перебуває в дружніх стосунках з [PERSON], пояснила, що добре знає сім'ю [PERSON], була знайома з її колишнім чоловіком [PERSON], після розлучення колишнє подружжя підтримали гарні стосунки, [PERSON] дуже любив своїх дітей, постійно телефонував, цікався життям та здоров'ям дітей, приїздив до дітей за їх місце проживання, привозив продукти харчування, останній раз свідок бачила [PERSON] весною 2004 року, коли він лежав в лікарні, колишня дружина доглядала за ним, він проживав в її квартирі, після чого свідку стало відомого, що восени 2005 року [PERSON] зник при невідомих обставинах, до цього часу його ніхто ніде не бачив, місцезнаходження його невідоме. Відповідно до ч.1 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою , якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років , а якщо вона пропала безвісти за обставин , що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв'язку з воєнними діями може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи ,суд може оголосити особу померлою і до сплину цього строку , але не раніше сплину шести місяців ( ч.2 ст. 46 Цивільного кодексу України) Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності ,яка склалася щодо правовідносин за участю особи , яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання ;2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців . Виняток встановлений у ч.2 ст.46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа ,яка пропала безвісти , у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій ; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи , незважаючи на вжиті заходи. Особливості цієї категорії справ , є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи . Як роз'яснено у 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи , тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті .Встановлення факту смерті можливо ,якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить , тобто доведе обставини , які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час , обставини ,за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті . Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому має мати особисту цивільну-правову заінтересованість і зміні правового стану особи , яку він просить оголосити померлою . Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини , які свідчать про те , що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв'язок або за відсутності такого зв'язку - дані про те , що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб'єктивних прав або виконання обов'язків. Виходячи з обсягу досліджених судом доказів у їх сукупності, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, дає підстави дійти висновку про наявність між заявником та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв'язку, а саме з метою реалізації права заявника [PERSON], як законного представника неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на призначення у компетентних органах пенсії, у зв'язку з втратою годувальника. Крім того, у даному випадку існують і перешкоди заявнику у реалізації нею прав або виконання обов'язків, пов'язаних з відсутністю особи, яку вона просить оголосити померлою. Відповідно до ст.47 Цивільного кодексу України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Судом роз'яснено заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], заінтересовані особи: Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, Дніпровське РУ ГУ МВС України у місті Києві про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.7 ст.235 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved