Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Сорокіну А.В. звернулася із вище вказаним позовом до [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначила, що під час перебування [PERSON] у шлюбі з відповідачем [PERSON] , було придбано автомобіль, який після розірвання шлюбу продану відповідачем без її згоди. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.05.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрованим відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 821. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . З квітня 2017 року сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, проживають окремо один від одного. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, рішення набрало законної сили 17.11.2017 року. Перебуваючи в шлюбі, 30.01.2016 року за спільні кошти відповідачем було придбано автомобіль марки SKODA RAPID, номерний знак [NUMBER] , колір червоний, рік випуску 2013, який зареєстровано на відповідача. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві 18.12.2018 р. за вих. № 31/26-Б-1358 позивачу на її звернення було повідомлено, що станом на 13.12.2018 року зареєстрованих транспортних засобів за громадянином [PERSON] , [INFO] , не зареєстровано. На повторний запит до Регіонального центру МВС України у м. Києві, 20.12.2018 р. надано відповідь за № 31/26-Б-1352/1, що автомобіль SKODA RAPID, номерний знак [NUMBER] , колір червоний, рік випуску 2013, перебуває на реєстрації обліку в ТСЦ 8044 РСЦ МВС в м. Києві на ім`я гр. [PERSON] (підстава реєстрації ДКП № 8044/ 2018/998459 від 23.06.2018, укладений в ТСЦ). 28.12.2018 р. на запит адвоката Сорокіної А.В. отримано відповідь від Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві 18.12.2018 р. за вих. № 31/26-Б-1061аз, в якому відмовлено у наданні інформації про вартість проданого автомобіля, наявності згоди Позивача на продаж автомобіля та копій документів. 25.03.2019 р. оцінювачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] надано довідку, в якій визначена вартість пропозиції відкритого ринку аналогічних КТЗ як SKODA RAPID, рік випуску 2013, та становить: 240 840, 00 грн., вартість продажу та 258 870, 00 грн., як вартість пропозиції . Враховуючи, що відповідач продав автомобіль, який був у спільній сумісній власності сторін, без згоди позивача та скористався отриманими від продажу коштами у особистих цілях, позивач коштів від реалізації автомобіля не отримувала, вважає, що позивач має право на компенсацію 1/2 вартості реалізованого автомобіля відповідно до ст. 60, 63, 65 СК України, з урахуванням наданого оціночного висновку вартості автомобіля. Відвідачем направлено на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що на момент розірвання шлюбу в період з 26.05.2017 по 07.06.2018 року він знаходився на стаціонарному лікуванні від відкритої форми туберкульозу у Національному інституті фтизіатрії і пульманалогії ім. Ф.Г. Яновського. Довготривале лікування та подальша реабілітація фактично склали 20 місяців. Загальна вартість грошових коштів, витрачених на лікування становить декілька тисяч доларів США. До початку лікування був директором та засновником ТОВ «КЕШ-КОЛ», господарська діяльність якої була успішною та прибутковою. Завдяки доходу, який отримував від господарської діяльності утримував сім`ю, сплачував оренду житла для сім`ї, інші поточні витрати. 17.03.2017 р. ним, як директором фірми «КЕШ-КОЛ», було перераховано на рахунок ФОП [PERSON] 120 500, 00 грн. На грошове утримання позивача, дитини, харчування, поїздки, сплати податків по ФОП [PERSON] - здійснювалось фактично в повному обсязі за рахунок його грошових коштів. Діяльність позивача під час шлюбу була спрямована більше на особисту творчу самореалізацію (займалась творчістю, малювала картини), прибутку фактично не приносила. Після народження дитини, позивач додатково займалась вихованням дитини. Автомобіль було придбано за 149 000 грн., ціна підтверджується договором купівлі-продажу № 2064/8041 від 30.01.2016 року. Кошти на придбання транспортного засобу не являлись спільними коштами подружжя, а були залучені від третьої особи та сформовані за рахунок грошових переводів його матері - [PERSON] , оскільки на момент укладення шлюбу сторони не мали стабільного заробітку, стабільний заробіток у нього виник лише після початку роботи в ТОВ «КЕШ-КОЛ», яке було зареєстровано 13.06.2016 року. 04.11.2015 року він отримав в борг 7 000, 00 євро від [PERSON] . Позивач не приймала ніякої фінансової участі у придбанні автомобіля. Також не надавала ніякої допомоги на його лікування від туберкульозу. Автомобіль було продано за 246 300 грн., що становило гривневий еквівалент 9 400, 00 доларів США на момент продажу 23.06.2018 року. Після продажу автомобіля та враховуючи зазначений вище борг у розмірі 7 000, 00 євро та процентів а весь період, відправив [PERSON] в загальному розмірі 9 228 доларів США (двома переводами на 7 503, 0 та 1 725, 0 доларів США). Крім того, він самостійно ніс всі витрати по утриманню автомобіля, здійснював поточне технічне обслуговування автомобіля в орієнтовному розмірі близько 3000 - 4000 грн. Орієнтовна кількість таких ремонтів - 9 ( по чотири у 2016, 2017 та мінімуму один у 2018 році, перед продажем автомобіля). Орієнтовна загальна вартість на ремонт автомобіля - 30 000 - 36 000 грн. Крім того, самостійно оплатив витрати на ремонт автомобіля після пошкодження його винною особою, оскільки останній не відшкодував завдані збитки. Також на підставі судового наказу Шевченківського районного суду м. Києва він здійснює матеріальну допомогу на утримання дитини - сплачує аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку доходу, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, його мати, [PERSON] , регулярно направляла позивачу грошові кошти з березня 2018 року по травень 2019 року, всього у загальному розмірі 7 650, 00 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає більше 200 000, 00 грн., станом на день складення відзиву. З урахуванням наведених доводів, просить відмовити у задоволенні позовних вимоги в повному об`ємі. За клопотанням позивача та її представника, на підставі ухвали суду було призначено та проведено судове засідання в режимі відео конференції з Шевченківським районним судом м. Києва. В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Сорокіна А.В. підтримала заявлені вимоги, з підстав зазначених у позові, заперечували відносно доводів відповідача, наданих у відзиві на позов, як безпідставні та небгрунтовані. Зокрема, зазначили, що дійсно відповідач перераховував грошові кошти із своєї фірми «КЕШ-КОЛ» на рахунок ФОП [PERSON] у сумі 120 500, 00 грн., з метою уникнення матеріальної відповідальності по кримінальній справі, по якій [PERSON] був притягнений в якості обвинуваченого за вчинення шахрайських дій. Просили стягнути з відповідача грошову компенсацію у розмірі Ѕ вартості автомобіля SKODA RAPID, номерний знак [NUMBER] , колір червоний, рік випуску 2013, у розмірі 120 420 грн. (сто двадцять тисяч чотириста двадцять гривень 00 коп.) ; судовий збір у сумі 1204, 21 грн. ( одна тисяча двісті чотири гривні 21 коп.). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причина неявки до суду не відома. Заслухавши позивача, її представника, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Так, судом в ході розгляду справи встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.05.2015 року по 17.11.2017 року ( день набрання чинності судовим рішенням про розірвання шлюбу). Під час перебування у шлюбі, 30.01.2016 року подружжя придбало автомобіль SKODA RAPID, номерний знак [NUMBER] , колір червоний, рік випуску 2013, що підтверджується наданою копію договору та визнано сторонами по справі. Таким чином, вказаний автомобіль є і залишився таким на момент його продажу спільною сумісною власністю подружжя. Відповідачем не спростована вказана обставина, а наведені ним доводи та письмові докази не є належними та допустимими з наступних підстав. Так, відповідачем зазначено, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] , 17.03.2017 р. ним було перераховано на адресу ФОП [PERSON] грошові кошти у сумі 120 500, 00 грн. Але при цьому не вказано з якою метою були перераховані вказані грошові кошти і не надано доказів того, що ці грошові кошти були передані в рахунок половини вартості автомобіля. Грошові перекази, які направляла мати відповідача [PERSON] на адресу [PERSON] суд розцінює як матеріальну допомогу на утримання онуки та самої [PERSON] , оскільки сам відповідач ніяким чином не пояснює природу цих переказів. Боргові зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] , який виник у нього у листопаді 2015 року, не підтверджено відповідним договором, не надано доказів того, що цей борг виник через потреби сім`ї та існував на момент продажу автомобіля, тому не може розцінюватись як компенсація належної частини вартості автомобіля. Доводи відповідача про те, що автомобіль було придбано за кошти, надані його матір`ю [PERSON] також є сумнівними та непідтвердженими в належний спосіб, оскільки як слідує з наданих грошових переказів, мати відповідача переказувала різні суми грошових коштів на протязі декількох років, починаючи з 2013 року, тобто до укладення шлюбу у 2015 році відповідача з позивачем [PERSON] Що стосується сплати аліментів на утримання дитини, то це є обов`язком батька по відношенню до своєї дитини. Відповідачем не надано доказів існування домовленості з позивачем відносно надання фінансової допомоги на утримання дитини, а з її боку - відсутності претензій щодо компенсації вартості частини автомобіля. Враховуючи, що відповідач [PERSON] використовував вказаний автомобіль у власних потребах після розірвання шлюбу, відповідно він і несе тягар утримання та ремонту транспортного засобу. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачені ст. 65 СК України. Відповідно до частини 2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У відповідності до частини 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном. Отже, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя Ѕ частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби. Частина 1 ст. 369 ЦК України визначає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України, кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідач [PERSON] продав спірний автомобіль, на підтвердження чого надав договір купівлі-продажу 8044/2018/998459 від 23.06.2018 року, відповідно до якого він відчужив транспортний засіб [PERSON] за 246 300 грн. (двісті сорок шість триста гривень). Згідно оцінки аналогічного транспортного засобу, яка проведена фізичною особою-підприємцем [PERSON] , вартість продажу аналогічного автомобіля може складати 240 840, 00 грн. та 258 870, 00 грн. - як вартість пропозиції. Позивач просить врахувати при визначенні компенсації суму вартості автомобіля при продажу згідно оцінки, яка в свою чергу менше дійсної вартості продажу автомобіля відповдіачем та становить 240 840, 00 грн. Тому Ѕ частина вартості автомобіля буде складати 120 420 грн. Суд обмежений заявленими позовними вимогами, тому не може їх збільшити на власний розсуд. Таким чином, оскільки вищевказаний автомобіль, який є спільним сумісним майном подружжя та було відчужено третій особі без згоди дружини, а доказів того, що отримані відповідачем кошти було використано в інтересах сім`ї матеріали справи не містять, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація Ѕ вартості автомобіля у розмірі 120 420 грн. та сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1204, 21 грн. в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved