Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом в квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог вказує, що є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири, реєстр. № 27 від 13.01.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Швець А.О. Дану квартиру за договором купівлі-продажу від 27 листопада 2019 року продала [PERSON] . Згідно п. 9 договору купівлі-продажу продавець квартири зобов`язався в десятиденний термін після підписання договору забезпечити зняття з реєстрації усіх зареєстрованих та проживаючих членів сім`ї в квартирі. Станом на день звернення з позовом до суду [PERSON] дану умову договору не виконала і з реєстрації не знялася. Відповідач за місцем реєстрації не проживає, не є членом сім`є позивача, її особистих речей в квартирі немає, а також будь-якої участі в утриманні квартири не приймає та комунальні послуги не сплачує. Реєстрація відповідача в квартирі чинить їй перешкоди у праві вільно володіти та розпорядитись своєю власністю. Тому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом в квартирі [ADDRESS] . Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21.12.2020 року відкрито провадження Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 17.03.2021 року призначено справу до розгляду. Представник позивача в судовому засідання позов підтримав, просить задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, про час і місце слухання справи повідомлена своєчасно належним чином відповідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу реєстр. № 2798 від 27.11.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Саварчук С.Л., [PERSON] продала належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Вищевказаний договір купівлі-продажу не оспорений, є чинним. П.9 зазначеного договору передбачено, що за домовленістю сторін продавець зобов`язується в десятиденний термін після підписання цього договору забезпечити зняття з реєстрації усіх зареєстрованих та проживаючих членів сім`ї в квартирі. Право власності на квартиру [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстр.№ 1117303668104. 13 січня 2020 року [PERSON] подарувала [PERSON] безоплатно квартиру за номером [ADDRESS] . Право власності [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.01.2020 р. Згідно довідки УК «Житловик» № 07-62/317 за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Відповідач не є членом сім`ї позивача. Відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає, не заперечува щодо зняття з реєстрації, але жодних дій з дня укладення договору купівлі-продажу квартири для цього не зробила. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 ЦК України). За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК України), то власник на підставі статті 391 ЦК України не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71,72,109,110, 116 ЖК УРСР. Судом встановлено, що відповідач продав належну йому на праві власності квартиру позивачу, в зв`язку з чим позивач набув право власності на спірну квартиру. Відтак власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Реєстрація відповідача за адресою позивача чинить перешкоди позивачу у розпорядженні майном. Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ч.1 ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні рішення суду є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в зазначеному будинку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Outcome: approved