Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, посилаючись на те, що [PERSON] з 02.09.1995р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано на підставі рішення суду від 16.12.2008р. Від шлюбу мають сина - [PERSON] (після подачі позову до суду змінив прізвище на «[PERSON]»), [INFO], який навчається на юридичному факультеті Інституту кримінально-виконавчої служби на 2-му курсі очної форми навчання до 26.12.2017 року. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоч і має таку можливість, оскільки є пенсіонером ГУ МВС України. Позивачі просять суд стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на його утримання на період навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно до 26.12.2017 року. В судове засідання позивачі не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю та про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Позивачка [PERSON] надала письмові пояснення про те, що син [PERSON] перебуває на неповному державному забезпеченні, що включає в себе харчування та плату за гуртожиток. Форму, одяг їй треба придбати за власні кошти. На покупку форми вона витратила 1934 грн., на покупку спортивної форми для занять фізичною культурою - 1510 грн. Оскільки викладання всіх предметів ведеться в системі он-лайн, вона придбала сину ноутбук з підключенням до системи Інтернет, на що витратила 3570 грн. Вартість Інтернет 125 грн. в місяць. Дитина двічі на місяць приїжджає з м.Київ до м.Роздільна Одеської області додому, вартість квітка від 219,85 до 322,07 грн. Окрім форми сину треба придбати й цивільний одяг для відвідування культурних заходів. Також зазначає, що останній 5 курс навчання в Інституті платний та вартість навчання складає 11 500 грн. за семестр. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі 450 грн. щомісячно на утримання сина. Пояснив, що отримує пенсію за вислугу років в розмірі 3542 грн. 34 коп. в місяць, що на 10-15% нижче зарплати позивачки, проживає один, має численні захворювання, які не дозволяють йому працювати, власного житла не має, між тим позивачі житлом забезпечені. Погодився з доводами позивачки, що сину треба придбати труси, шкарпетки, майки та спортивний одяг, але вважає ціни, зазначені позивачкою, завищеними. Заперечує проти придбання сину форми, ноутбука, модему та оплати за Інтернет, так як цими речами, на його думку, курсантів повинен безкоштовно забезпечувати навчальний заклад. Стосовно оплати за навчання в магістратурі зауважив, що це витрати на майбутнє, і така обставина може й не настати. Крім того, вважає, що їздити два рази на місяць додому нема потреби, цей час необхідно використовувати на навчання та зайняття спортом. Зазначив, що позивачі не вказали про отримання сином стипендії, з проханням добровільно надавати матеріальну допомогу на навчання сину до нього не звертались, а замість цього розповсюджують про нього негативні чутки по м.Роздільна Одеської області. Підсумовуючи заперечення, відповідач зробив висновки, що позивачі не особо потребують матеріальної допомоги, а зверненням до суду просто бажають його понервувати, та порекомендував сину бути скромнішим в своїх витратах та більш самостійним від впливу матері. Заслухавши заперечення відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.09.1995р., який розірвано на підставі рішення суду від 16.12.2008р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, наявним в матеріалах справи (а.с.5). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.2) та свідоцтвом про зміну імені з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.18). За рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.12.2008р. з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина стягувались аліменти до 02.08.2014р. (а.с.8). [PERSON] досяг повноліття, з 01.08.2014р. зарахований на 2-й курс юридичного факультету очної форми навчання Інституту кримінально-виконавчої служби IV рівня акредитації Національної академії внутрішніх справ і з 01.09.2013р. знаходиться на неповному державному забезпеченні, строк закінчення навчання - 26.12.2017 року (а.с.9). Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] сама виховує сина [PERSON], який навчається на денній формі навчання, отже не може працювати і мати самостійний заробіток, у зв'язку з цим потребує допомоги з боку батьків. Наявність у дитини стипендії в силу її незначного розміру не може покрити всіх потреб дитини на період її навчання. Позивачка працює, але обов'язок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, покладений на обох батьків. Тому суд вважає, що відповідач [PERSON] як батько повинен також приймати участь в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання і потребує допомоги. При визначенні суми матеріальної допомоги суд враховує наступні обставини. Так, син [PERSON] перебуває на неповному державному забезпеченні, навчається на очній формі навчання, а тому не може працевлаштуватись та мати самостійний заробіток. Але дитину на протязі року потрібно забезпечувати одягом по сезону, форменим одягом, предметами побуту та особистої гігієни, оргтехнікою, щомісячно - додатковими (окрім харчування за місцем навчання) продуктами харчування, канцтоварами, кишеньковими грошима для відвідування культурних заходів та на інші особисті потреби, сплачувати вартість мобільного зв'язку, Інтернету, купувати квітки для проїзду з місця навчання додому та в зворотному напрямку. Все це потребує значних коштів. Так, на покупку форменого одягу позивачка витратила в цьому році вже1934 грн., на покупку спортивної форми для занять фізичною культурою - 1510 грн., придбала сину ноутбук з підключенням до системи Інтернет, на що витратила 3570 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.33-35, 38-40, 42-44). Вартість послуг Інтернет складає 125 грн. в місяць (а.с.37), вартість автобусного квітка з м.Київ до м.Роздільна Одеської області складає від 219,85 до 322,07 грн. (а.с.41). Позивачка [PERSON] працює вчителем в НВК (школа-гімназія) №1 м.Роздільна, її середньомісячна зарплата складає 4550 грн. (а.с.32), але це не є підставою вважати дитину такою, що не потребує матеріальної допомоги та покласти весь тягар по її утриманню на плечі матері. Той факт, що позивачка [PERSON] має на праві власності пів будинку (а.с.26.28), не дає підстав вважати, що вона отримує від цього майна які-небудь додаткові доходи, та не звільняє відповідача від обов'язку утримувати дитину. Доказів про наявність власного житла у позивача [PERSON] відповідачем не надано. Суд вважає слушними заперечення відповідача з приводу доводів позивачки про оплатне навчання дитини на 5 курсі в магістратурі, оскільки ця подія ще не настала. Відповідач [PERSON] є пенсіонером за вислугою років, отримує пенсію в розмірі 3542 грн. щомісячно, інших утриманців у нього не має, доказів про наявність чисельних захворювань суду не надав. Тому суд робить висновок, що відповідач може надавати матеріальну допомогу сину на період навчання в розмірі ? частки від його заробітку (доходу). У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст.182, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved