Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 23.06.2007 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 593, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . Згідно із Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб вбачається, що [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Надалі, [INFO] [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , виданого Московським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції. 15.10.2010 року заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі № 2-11970/10 позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 700 грн. з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 липня 2010 року до повноліття дитини. В іншій частині позовних вимог відмовлено. На виконання вказаного рішення Московським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист. Державним виконавцем Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 05.01.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-11970/2010, виданого 06.11.2010 року Московським районним м. Харкова про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 700 грн. з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 липня 2010 року до повноліття дитини. Відповідно до довідки від 28.07.2020 року, заборгованість [PERSON] по аліментам на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , станом на 30.06.2020 року становить 84\~000, 00 грн., штраф на користь стягувача складає 42\~000, 00 грн. Крім того з боржника стягнуто виконавчий збір на користь держави у розмірі 4\~200, 00 грн. Згідно з Договором на освіту в Харківській приватній спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів «Харківській колегіум» Харківської області, учня [PERSON] , [INFO] зараховано до 8 класу. Даний договір укладено між Харківською приватною спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів «Харківській колегіум» Харківської області в особі директора Бєлічевої Т.М., що діє згідно з законодавством України, навчальним планом, Статутом школи, Конвенцією ООН про права дитини на ліцензію від 31.05.2010 року. серії АА № 214710 з одного боку та [PERSON] , що є законним представником дитини. Предметом даного договору є організація та здійснення «Колегіумом» за рахунок коштів «Батьків» навчання та виховання цієї дитини. Пунктом 2.1. означеного Договору передбаченого, що «Колегіум» зобов`язується: 2.1.1. забезпечити високу якість організації навчально-виховного та матеріально-побутових умов відповідно до вимог чинного законодавства України в сфері освіти. 2.1.2. забезпечити варіативність загальної освіти наявністю наступних компонентів: державного, що визначається Міністерством освіти України, та шкільного, що визначається з урахуванням інтересів і бажань учнів, їх батьків, згідно заяви «Батьків». 2.1.3. забезпечувати в разі хвороби дитини індивідуальні заняття з нею. Ліквідацію пропусків у знаннях. 2.1.4. організувати позаурочну роботу для розвитку дітей. 2.1.5.створювати умови для задоволення потреб дитини в емоційно-особистому спілкуванні, захисті від усіх форм психічного та фізичного насильства, її прав і гідності. 2.1.6. зберігати конфіденційність отриманої інформації про особливості розвитку дитини, історію сім`ї і специфіку сімейних взаємовідносин. 2.1.7. одиницею виміру послуги вважається місяць. По закінченні кожного місяця послуга вважається наданою та підлягає сплаті без надання актів наданих послуг. Акт наданих послуг надається не пізніше останнього дня дії цього договору. 2.1.8. За додаткову оплату організовувати триразове харчування (за бажанням батьків і вимогами санепідемстанції). Пунктом 2.3.6 Договору передбачено, що оплата послуг за навчання здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Плата вноситься в національній валюті України (грн.) і залежить від інфляційних процесів, чинного законодавства України та складається з витрат за здійснення фінансово-господарської діяльності «Колегіума» й обслуговування приміщення та території, що на день укладення Договору плата за організацію навчально-виховного процесу складає 54\~000, 00 грн. за календарний рік (вересень-серпень, по 4\~400, 00 грн. за 12 місяців) або 10 місяців (вересень-червень, по 5\~400, 00 грн.). Відповідно до долучених до матеріалів справи копій квитанцій, вбачається, що [PERSON] сплатила за послуги навчання [PERSON] у Харківській приватній спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів «Харківській колегіум» Харківської області. Згідно з довідкою про доходи, вбачається, що [PERSON] працює у Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кішкіної О.О., займає посаду помічника нотаріуса та за 2019 рік її заробітна плата склала 51\~568 грн. 08 коп. Відповідно до довідки № 15/2/Ц/29 від 01.09.2020 року, виданої військовою частиною [NUMBER] , вбачається, що капітан 3 рагну [PERSON] перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] з 15.11.2019 рок по теперішній час. \~ \~ \~ \~Також з матеріалів справи вбачається, а саме з довідки № 15/2/ц/30 від 01.09.2020 року, що на утриманні [PERSON] перебуває донька [PERSON] , 2009 року народження. Згідно з довідкою, отриманий від податкових агентів за період з 1 по 3 квартал 2020 року, дохід [PERSON] склав 208\~066, 52 грн. Загальна сума доходу [PERSON] , за період січень 2020 року грудень 2020 року, становить 206\~563, 20 грн., що підтверджується довідкою від 11.02.2021 року за № 15/2/ц/392. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] є пенсіонером за вислугою років. [PERSON] , також є пенсіонеркою, що підтверджується посвідченням, серії [NUMBER] . Відповідно до довідки від 11.11.2020 року, заборгованість [PERSON] по аліментам на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , станом на 31.10.2020 рік становить 86\~800,00 грн., штраф на користь стягувача складає 43 400, 00 грн. Крім того з боржника стягнуто виконавчий збір на користь держави у 8\~680,00 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як стверджує позивач, відповідач має постійний офіційний заробіток, його матеріальне становище покращилось і він має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначені рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. При цьому для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни сімейного стану. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. У правовій позиції Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», статті 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Між тим, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства можна дійти висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. З матеріалів справи вбачається, що з 15.11.2019 року відповідач офіційно працевлаштований та має відповідний дохід, що підтверджуються довідкою про доходи відповідача. Означене свідчить про зміну його матеріального стану, та проти чого не заперечує відповідач. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Так, виходячи із вказаних обставин, а також часткового визнання відповідачем позову та його згоди сплачувати аліменти в твердій грошовій у сумі 2\~500, 00 грн., наведених положень закону, змін, які відбулися у законодавчому регулюванні спірних правовідносин і засвідчують підвищення з боку держави рівня захисту інтересів дітей (Закон України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»), того, що позивач має право на зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, враховуючи, що розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. за заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.10.2010 року на даний час не задовольняє мінімальних потреб на утримання та розвиток дитини, що з віком дитини зросли, позовні вимоги позивача про збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню. Докази, що сплата аліментів у такому розмірі зашкодить інтересам відповідача, суду не надані. Судом враховано матеріальне становище сторін, стан здоров`я та матеріальний стан дитини, ті обставини, що дитина сторін проживає разом з позивачем, остання несе витрати по утриманню дитини, забезпечує її лікуванням в разі потреби, займається її вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль. Також судом враховано, що відповідач є здоровою, фізично працездатною особою. При цьому суд зазначає, що зміна способу стягнення аліментів за позовом одержувача передбачено вимогами чинного законодавства і така зміна забезпечить поліпшення майнового становища дитини, а законні права та інтереси відповідача не порушуються та не погіршують його матеріальне становище. Також суд зазначає, за факт наявності у відповідача ще однієї дитини від другого шлюбу не звільняє його від сплати аліментів у визначеному судом розмірі. Посилання відповідача на те, що він допомагає своїм батькам, які перебувають на пенсії, за відсутності належних доказів на підтвердження надання їх допомоги, самі по собі вищевказаних висновків суду не спростовує. Також суд зазначає, що до положення частини третьої статті 181 СК України спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 23\~200, 00 грн., суд зазначає наступне. Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Предметом доказування в справах даної категорії є наявність особливих обставин для понесення додаткових витрат, інших істотних обставин. Спір між батьками щодо розміру додаткових витрат може бути вирішено судом. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~навчається у\~Харківській приватній\~спеціалізованій \~школі І-ІІІ\~ступенів «Харківській\~колегіум» Харківської\~області за бажанням матері, що не є крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень статті 185 СК України. Суд зауважує, що навчання особи з метою здобуття освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини саме у приватній школі при наявності можливості проходження навчання в інших закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання дитини саме у приватній спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів «Харківській колегіум» Харківської області. Означений навчальний заклад позивачем було обрано позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем. При цьому, суд зазначає, що наявність матеріальної можливості одного з батьків забезпечити оплатне навчання чи придбання коштовних речей для дитини не вказує на те, що його половину зобов`язаний сплачувати інший з батьків, з яким не було погоджено такий розмір оплати і який такої матеріальної можливості не має. Таким чином, витрати позивача на навчання дитини у приватній школі, не є витратами, що викликані особливими обставинами, понесення яких одним з батьків обов`язково зумовлюють стягнення їх половини з іншого, а відтак означена вимога не підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат здійснюється судом згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial