Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина, що 26 вересня 2015 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] та проживала з ним однією сім'єю до кінця 2017 року. Факт реєстрації шлюбу підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ЖС № 161663, виданого 26 вересня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану по М.Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 900. У сторін по справі 20 лютого 2016 народився син [PERSON]. Дані факти про шлюб та про народження підтверджуються відповідними свідоцтвами (до позову додаються копії). До кінця лютого 2018 року позивач з сином проживала за адресою відповідача, але з початку березня у зв'язку із розбіжностями у поглядах проживає разом із дитиною за місцем своєї реєстрації. Факт проживання дитини разом із матір'ю підтверджується відповідною довідкою ( до позову додається). У зв'язку із зазначеним відповідач станом на теперішній час не піклується про побут своєї жінки та сина, не забезпечує належних умов проживання, не утримує ані позивача, ані малолітню дитину. Позивач в теперішній час не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Як відомо позивачу, відповідач має постійне місце роботи, але офіційно не працевлаштований, отримує заробітну плату, тобто має сталий дохід. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до вимог ст. 84 Сімейного Кодексу України жінка, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною 3-річного віку. Такий розмір аліментів відповідно до вимог ст.80 СК України присуджується одному із подружжя у частці від заробітку ( доходу) або у твердій грошовій сумі. Отже на думку позивача відповідач зобов'язаний сплачувати на її утримання аліменти, а оскільки відповідач працює , то на думку позивача вона вправі вимагати виплати аліментів на її утримання в частині від заробітку. При цьому необхідно зазначити, що у відповідності до вимог ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вважає за доцільним зазначити, що оскільки діючим законодавством не передбачено мінімальний розмір стягуваних аліментів на дружину, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, то позивач вважає за можливими застосувати до таких спірних правовідносин між нею та відповідачем аналогію закону ( вимоги ст.8 ЦК України), а отже вважає, що у суду є підстави постановити рішення, що мінімальний розмір стягуваних аліментів на її утримання повинен становити 50 % прожиткового мінімуму для працездатної особи. Позивач одночасно зазначає, що до суду з позовом за тих саме підстав, з тим саме предметом вона не зверталася. Попередній розрахунок судових витрат позивачем не зазначається, оскільки станом на час подачі позову таких витрат позивач не понесла. Таким чином просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], який народився в м. Мелітополь Запорізької області на користь позивача аліменти: - на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу) відповідача, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову; - на утримання самої позивачки як на дружину, з якою проживає дитина до досягнення нею трирічного віку - 1/4 частини заробітку ( доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дня подачі позову та до 20 лютого 2019 року, тобто до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] надала письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також надав письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 26 вересня 2015 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] та проживала з ним однією сім'єю до кінця 2017 року. Факт реєстрації шлюбу підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ЖС № 161663, виданого 26 вересня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану по М.Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 900. У сторін по справі 20 лютого 2016 народився син [PERSON]. Дані факти про шлюб та про народження підтверджуються відповідними свідоцтвами. До кінця лютого 2018 року позивач з сином проживала за адресою відповідача, але з початку березня у зв'язку із розбіжностями у поглядах проживає разом із дитиною за місцем своєї реєстрації. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанція звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі зазначеного суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок в дохід держави.

Outcome: approved