Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

[PERSON] подано до Октябрського районного суду м.Полтави позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 29 липня 2016 року близько 12 год 30 хв він рухався на належному йому автомобілі Volksvagen Passat ДНЗ [NUMBER] по вул. Європейській (Фрунзе) від вул. К. Лібкнехта в напрямку вул. Чапаева. В районі перехрестя з вул. Миколи Дмитрієва (коли\-шня Володарського) внаслідок порушення правил обгону водій автомобіля ГAЗ 33021 ДНЗ [NUMBER] [PERSON] здійснив зіткнення із його автомобілем в результаті чого спричинив йому механічні ушкодження. Власником автомобіля ГАЗ 33021 д.н.з [NUMBER] є [PERSON] і тому згідно вимог закону є відповідачем по справі, також як і [PERSON] . Внаслідок невідповідності з правилами дорожнього руху дій відповідача, належному на праві власності [PERSON] автомобілю Volksvagen Passat ДНЗ [NUMBER] , нанесені механічні ушкодження, які призвели до виникнення майнової шкоди, що полягає у витратах на відновлення транспортного засобу. Відповідно до висновків, викладених у звіті спеціаліста-автотоварознавця №29/08 від 18.08.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає: 24156 грн. Згідно Акту виконаних робіт № 362 від 03 вересня 2016 року дійсна сума заподіяної матеріальної шкоди складає 32 202, 20 грн. Згідно квитанції № 038260 від 18 серпня 2016 року позивачем було сплачено на користь експерта [PERSON] 1850 грн. вартості наданих послуг по оцінці заподіяної шкоди . 16 серпня 2016 року на адресу: [ADDRESS] на ім`я відпові\-дачки [PERSON] позивачем була направлена телеграма з повідомленням часу і місця прове\-дення експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Volksvagen Passat, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до квитанції №721652 від 16.08.2016 р. позивач сплатив за цю послугу ПАТ Укртелеком 353,98 грн. Таким чином, загальна сума матеріальних збитків, завданих позивачеві складає 34406,18 грн. Внаслідок порушення конституційних прав власника автомобіля Volksvagen Passat, д.н.з. [NUMBER] на володіння, розпорядження та користування ним, протягом тривалого часу, йому завдана моральна шкода. Так в обгрунтування завданої моральної шкоди позивач зазначає, що приблизно у 2000 році в нього діагностували хвороби: кардіосклероз, гіпертонію, діабет . Він тривалий час лікувався амбулаторно і в умовах стаціонару, але радикально стан його здо\-ров`я не покращився і тому 28 січня 2013 року йому була зроблена хірургічна операція на серці: був імплантований штучний електрокардіостимулятор. За результатами висновку обласної медико-соціальної експертної комісії ( МСЕК) від 1 березня 2013 року йому встановлена безтерміново друга група інвалідності . За висновками МСЕК, йому протипоказані фізична праця, психоемоційні наванта\-ження та відрядження. За викладених обставин він став непрацездатним як за віком, так і за станом здоров`я . Зміст завданої йому моральної шкоди з урахуванням стану його здоров`я полягає в тому, що він, як людина похилого віку ( [INFO] - 74 на час подачі позову, роки) вимушений за станом здоров`я і віку, користуватися автомобілем щоденно, бо він є для нього засобом забезпечення життєвих потреб і існування. Він на той час головою кваліфікаційної палати КДКА Полтавської області і вів активну дія\-льність по організації та прийому кваліфікаційних іспитів, організації стажування майбутніх адвокатів, підвищенні їх кваліфікації, у зв`язку з цим власний автомобіль, як засіб пересування, окрім того, є невід`ємною частиною його професійного буття, та налагодженого ритму діяль\-ності КДКА Полтавської області. Сталі події, ДТП та її наслідки , призвели до суттєвого погіршення його стану здо\-ров`я та психологічної урівноваженості. В нього підвищився артеріальний тиск і, незважаючи на широкий спектр медикаментозного лікування, тривалий час тримався на високому рівні показників. Його спіткало безсоння, майже кожний день він не міг заснути без застосування спе\-ціальних медичних засобів, а у спілкуванні із людьми його супроводжував загальний стан ро\-здратованості, а в окремих випадках навіть нестриманість. Загалом це потягло за собою довготривалий стан змін звичайних навичок у влас\-ному і суспільному житті, інтенсивне медикаментозне лікування та невиправдане викорис\-тання матеріальних коштів на подолання виниклих проблем. Він вимушений був збільшити потужність та кількість лікарських засобів, частоту і тривалість їх прийому на подолання під\-вищення артеріального тиску, змушений був вживати лікарські препарати заспокійливої дії, щоденно користуватися послугами таксі і таке інше. В порушення вимог п. п. г ст.2.1 Правил дорожнього руху України на час скоєння ДТП у власника джерела підвищеної небезпеки автомобіля ГАЗ 33021 ДНЗ [NUMBER] [PERSON] був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності влас\-ників наземних транспортних засобів, що є не тільки порушенням цього Закону, але і пору\-шенням його прав на отримання страхових відшкодувань. 28.08.2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, де останній просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , в обгрунтування відзиву вказував, що станом на 29 липня 2016 року, тобто на момент дорожньо-транспортної пригоди, він був володільцем джерела підвищеної небезпеки-автомобіля ГАЗ 33021, д.н.з. [NUMBER] за домовленістю(дозволом) з власником [PERSON] , тобто володів ним на відповідній правовій підставі відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України . Якщо б існувала відповідальність за пошкодження транспортного засобу відповідача шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду,оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створю підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює вказану діяльність дійсно несе відповідальність і відповідає за завдану шкоду ,якщо не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. При стягненні матеріальної та моральної шкоди, що виникла внаслідок зіткнення транспортних засобів, позивачу необхідно довести протиправну поведінку відповідач та причинний зв`язок між заданою шкодою та протиправною поведінкою. Виниклі деліктні правовідносини, про які вказано в позові [PERSON] , повинні регулюватися загальними підставами, що наведені у ст.1166 ЦК України, частина 2 якої передбачає необхідність наявності вини особи для відшкодування завданої шкоди : «Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдана не з її вини.» Відповідно до постанови Полтавського апеляційного суду від 31 січня 2019 року постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2016 року, згідно з якою [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого, ст.124 КУпАП скасована та прийнята нова постанова, якою адміністративна справа відносно нього закрита за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Таким чином; докази чого винних дій у завданні матеріальної та моральної шкоди позивачу [PERSON] в матеріалах цивільної справи відсутні, на проти є докази відсутності його вини у завданні шкоди. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день час та місце слухання будучи належним чином повідомленою про день час місце слухання справи в судове засідання не з`явилась. Представник відповідача та відповідач [PERSON] , проти задоволення позову заперечували, просили відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог [PERSON] виходячи з наступного. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. ст.993,1166,1187,1191 Цивільного кодексу УкраїнитаЗаконом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортним засобів». Відповідно до вимог частини 1статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, яка заподіяна неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода,завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Матеріалами справи встановлено, що 29 липня 2016 року близько 12 год 30 хв [PERSON] рухався на належному йому автомобілі Volksvagen Passat ДНЗ [NUMBER] по вул. Європейській (Фрунзе) від вул. К. Лібкнехта в напрямоку вул. Чапаева. В районі перехрестя з вул. Миколи Дмитрієва (коли\-шня Володарського) в наслідок порушення правил обгону водій автомобіля ГAЗ 33021 ДНЗ [NUMBER] [PERSON] здійснив зіткнення із автомобілем позивача, в результаті чого спричинив йому механічні ушкодження. Власником автомобіля, ГАЗ 33021 д.н.з [NUMBER] є [PERSON] . Внаслідок невідповідних правил дорожнього руху дій відповідача, належному на праві власності [PERSON] автомобілю Volksvagen Passat ДНЗ [NUMBER] , нанесені механічні ушкодження, які призвели до виникнення майнової шкоди, що полягає у витратах на відновлення транспортного засобу. Відповідно до висновків, викладених у звіті спеціаліста-автотоварознавця №29/08 від 18.08.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає: 24156 грн. Згідно Акту виконаних робіт № 362 від 03 вересня 2016 року дійсна сума заподіяної позивачу шкоди складає 32 202, 20 грн. Згідно квитанції № 038260 від 18 серпня 2016 року позивачем було сплачено на користь експерта [PERSON] 1850 грн. вартості наданих послуг по оцінці завданої шкоди. 16 серпня 2016 року на адресу: [ADDRESS] на ім`я відпові\-дачки [PERSON] була направлена телеграма з повідомленням часу і місця прове\-дення експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Volksvagen Passat, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до квитанції №721652 від 16.08.2016 р. сплачено за цю послугу ПАТ Укртелеком 353,98 грн. Загальна сума матеріальних збитків, завданих позивачеві складає 34406,18 грн. Згідно ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно вимогст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивач вказує, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до пункту 1 частини 2 цієї статті моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 29-08 від 18 серпня 2016 року, яке проводив експерт [PERSON] вартість завданих позивачеві матеральних збитків складає 24 156,87 грн. Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходив із положень ст. 23 Цивільного кодексу України та враховує характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, тривалість судових процесів, спрямованих на відновлення порушених прав та законних інтересів позивача, враховуючи засади розумності, співмірності та справедливості та вищенаведені обставини та вважає за доцільне стягнути моральну шкоду в розмірі 50000 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Частиною 1ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що у разі одержання потерпілим страхового відшкодування, якого недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Предметом позову в цій справі є стягнення грошових коштів, належних до сплати в якості відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, яку зазнав позивач. У зв`язку з тим, що позивачем доведена обґрунтованість свого звернення до суду, за наявності порушення прав позивача, необхідністю їх захисту, визначені підстави для звернення до суду, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по справі, які складаються з судовий збору, витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та витрат на правову допомогу.

Outcome: approved