Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом та просили визнати за ними право власності за кожним по 1/2 частці житлового будинку №1, розташованого по вул. Зіначова в с. Городище Черняхівського району Житомирської області (разом з господарськими будівлями та спорудами), як за спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 24.10.2004 року в м. Житомирі. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлений позов підтримали з викладених в ньому підстав, просили його задовольнити. Представник відповідача обєднаної територіальної громади в особі Високівської сільської ради в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява з обєднаної територіальної громади в особі Високівської сільської ради, в якій висловлене клопотання про слухання справи у відсутності їх представника, позов визнав в повному обсязі. В звязку з визнанням позову відповідачем, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову на попередньому розгляді справи згідно ст.130 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 24.10.2004 року в м. Житомирі померла баба позивачів [PERSON] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок № 1, розташований по вул. Зіначова в с. Городище Черняхівського району Житомирської області, який побудований у 1948 році. Реєстрація будинку проведена згідно діючого на той час законодавства шляхом внесення відповідного запису до погосподарської книги сільської ради, у відповідності з яким в погосподарській книзі №1 за 2001-2005 роки по особовому рахунку №20, [PERSON] записана власником спірного будинку (а.с.24). За життя, 23.05.1996 року, [PERSON] уклала заповіт, яким заповідала своїм онукам, позивачам по справі, все належне їй на день смерті майно, заповіт не змінено та не скасовано (а.с.9). Позивачі прийняли спадщину як спадкоємці за заповітом, шляхом подачі заяви про її прийняття до нотаріальної контори, на підставі яких заведено спадкову справу №94/2005 року. У відповідності із відповіддю нотаріальної контори, наданою позивачами, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, або осіб, які мали право на обовязкову частку в майні спадкодавця немає. (а.с.7). Оформлення права на спадщину на спірний будинок в позасудовому порядку неможливо тому що, із довідки БТІ № 188 від 30.03.2016 року вбачається, що право власності на спірний будинок за [PERSON] не зареєстровано (а.с.17). Вказані факти сторонами не оспорюються ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачами позову суд не вбачає. В звязку з цим, судом у відповідності із ст. 61 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Спірний будинок не є самовільною забудовою, та документи на підставі яких проводилась його реєстрація в сільській раді не збереглися і відновити їх неможливо (а.с.23). З огляду на викладене суд приходить до висновку, що реєстрація будинку в погосподарських книгах сільської ради свідчить про те, що на зазначений будинок його власник мав правоустановлюючі документи без яких реєстрація була б неможливою. А тому, суд приходить до висновку, що [PERSON] за свого життя та на час відкриття спадщини, володіла на праві власності будинком № 1, розташованим по вул. Зіначова в с. Городище Черняхівського району Житомирської області. Враховуючи викладене, суд вважає, що спірний будинок увійшов до складу спадщини після смерті [PERSON] в силу ст. 1218 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В звязку з цим, спірний будинок належить позивачам, як спадкоємцям за заповітом після смерті [PERSON] з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. У відповідності із ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В звязку з цим, та оскільки право власності на будинок зареєстроване не було, з моменту відкриття спадщини пройшло шість місяців, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, або осіб, які мали право на обовязкову частку в майні спадкодавця, немає, нотаріус відмовив спадкоємцям у видачі свідоцтва про право власності на спадковий будинок, іншого, позасудового порядку для визнання такого права не існує, а тому слід визнати за позивачами [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частку спірного будинку як за спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved