Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернулась в суд з позовом до [PERSON].(надалі-Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з Відповідачем 07.11.1999 року уклали юридичний шлюб. Від спільного подружнього життя народилось троє дітей, які на даний час є неповнолітніми. Причиною розпаду сім'ї послужило те, що відповідач зловживає спирними напоями, через це в сім'ї виникають часті сварки, непорозуміння. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. Позивач надала в судове засідання письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог, на примирення не згідна. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча своєчасно був повідомлений про час, місце та дату розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України (надалі -ЦПК України) в редакції від 15.12.2017 року, що передбачено ч.1 п.9 Розділу X111 Перехідних Положень ЦПК України. Суд приймає до уваги відсутність згоди позивача на заочний розгляд справи, а також неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, та приходить до висновку про ухвалення рішення про розірвання шлюбу в порядку загального позовного провадження. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 07.11.1999 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Поступельської сільської ради народних депутатів Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачає ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачає ч. 4 цієї статті. Із матеріалів справи встановлено, що подружнє життя сторони припинили, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, підстав для збереження шлюбу немає, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved