Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 20 вересня 2003 року перебуває в шлюбі з відповідачем. В шлюбі у сторін народилися діти - [PERSON] та [PERSON] В березні 2017 року відповідач залишив спільне проживання з позивачем. Діти залишилися проживати з позивачем. Відповідач матеріально дітей не утримує, хоча може надавати допомогу, оскільки займається приватними перевезеннями вантажним автомобілем «КАМАЗ», отримує середньомісячний дохід в розмірі 15000,00 грн., внаслідок чого позивач звернулася із позовом до суду. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Вказали на те, що відповідач має змогу надавати допомогу, є працездатним, інших осіб на утриманні, хронічних захворювань не має. Позивач не має змоги працювати, оскільки займається вихованням дітей. Визнали факт отримання від відповідача одягу та речей, ліків на суму 5214,51 грн. в червні 2017 року та серпні 2017 року, однак вказують, що дана сума не є аліментами, оскільки була спрямована на лікування дитини, їх оздоровлення та підготовку дітей до школи, розвиток їх творчих здібностей. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково на суму 1000,00 грн. аліментів на утримання кожної дитини. В наступному, представник відповідача в судовому засіданні просив позов задовольнити частково на суму 500,00 грн. на утримання кожної дитини. Вказав на те, що відповідач не має у власності нерухомого майна, допомагає дітям самостійно. З часу припинення спільного проживання з позивачем в березні 2017 року неодноразово придбавав дітям їжу, продукти харчування, одяг, однак доказів таких трат відповідач не має, оскільки не вважав за потрібне залишати платіжні документи. Зазначив, що відповідач також придбав одяг та речі, ліки для дітей на суму 5214,51 грн. в червні 2017 року та серпні 2017 року, про що надав відповідні докази. Послався на те, що на час розгляду справи офіційно та неофіційно не працевлаштований, джерел доходів не має. Посилання відповідача, що він отримує грошові кошти внаслідок використання автомобіля «КАМАЗ» не відповідають дійсності, оскільки даний транспортний засіб належить матері відповідача і використовується тільки на особисте прохання матері, коли їй потрібна допомога. Зазначає на відсутність доказів отримання ним доходів, вказаних позивачем та заперечення позивача щодо спілкування батька з дітьми. В судовому засіданні допитано в якості свідків [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] показала, що є знайомою з позивачем та відповідачем. Проживає в одному селі із ними. Станом на день розгляду справи позивач з дітьми проживає окремо від відповідача, про що вона особисто знає, оскільки відвідувала позивача за місцем проживання останньої. Зі слів позивача знає, що відповідач приблизно в серпні 2017 року придбав дітям одяг, взуття та шкільне приладдя. Відповідач до березня 2017 року працював водієм шкільного автобуса та водієм вантажного транспорту. Приблизно в січні-лютому 2017 року відповідач звільнився з місця роботи. В травні 2017 року відповідач почав використовувати автомобіль «КАМАЗ» для отримання доходу. Зі слів відповідача, проголошених останнім під час особистого спілкування знає, що відповідач отримує дохід від використання автомобіля «КАМАЗ» та розмір доходу інколи доходить до 30000,00 грн. в місяць, а в середньому 15000,00 грн. в місяць. Також відповідач показав їй певну грошову суму, яка була значною. Що відповідач використовує автомобіль вона знає особисто, оскільки неодноразово, після травня 2017 року бачила останнього за кермом означеного транспортного засобу. Про дітей опікується позивач, наглядає за ними. Свідок [PERSON] показала, що є знайомою з позивачем та відповідачем. Проживає в одному селі із ними. Знає особисто, що станом на день розгляду справи позивач з дітьми проживає окремо від відповідача. Відповідач до березня 2017 року працював водієм. Приблизно в лютому 2017 року відповідач звільнився з місця роботи. В травні 2017 року відповідач почав використовувати автомобіль «КАМАЗ» для отримання доходу. Зі слів відповідача, проголошених останнім під час особистого спілкування знає, що відповідач отримує дохід від використання автомобіля «КАМАЗ». Особисто відповідача для перевезень не наймала. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін дійшов до наступних висновків. 20 вересня 2003 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Саушиною) [PERSON]. Під час шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторонами визнано, що з березня 2017 року сторони проживають окремо. Діти проживають із матір`ю. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суду надано докази витрат відповідача на забезпечення дітей в розмірі 5214,51 грн. в червні 2017 року та серпні 2017 року /а.с.39-41/, однак позивачем дані витрати не визнаються в якості допомоги в утриманні дітей, внаслідок чого суд приходить до висновку, що доказів на підтвердження наявності домовленості між сторонами щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину матеріали справи не містять, позивач наполягав, а відповідачем не спростовано, що станом на день розгляду справи неповнолітні діти проживають разом з матірю та знаходиться на її утриманні, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дітей повинні бути стягнуті аліменти. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з наступного. За ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Матеріали справи не містять доказів негативного стану здоров`я дітей та відповідача. Сторонами визнано, що як діти, так і відповідач хронічних захворювань не мають. Відповідач є працездатною особою, доказів наявності протипоказань до праці, чи обмежень щодо умов та характеру роботи, яку може виконувати відповідач суду не надано. Доказів наявності у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб суду не подано. Сторонами не надано доказів наявності у дітей чи відповідача нерухомого та рухомого майна, грошових коштів, важкого матеріального становища останніх. Посилання позивача на наявність у відповідача доходу не підтверджено належними доказами. Так, покази свідків в цій частині не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що свідки, кожен окремо показали, що знають про наявність доходу відповідача лише зі слів останнього, проголошених під час особистого спілкування. Також, не доведено суду, що відповідач отримує грошові кошти від використання автомобіля «КАМАЗ», оскільки відповідачем надано докази належності означеного автомобіля іншій особі - своїй матері. Доказів того, що відповідач придбав даний автомобіль за кошти, отримані внаслідок спільної праці подружжя позивача та відповідача та здійснив оформлення транспортного засобу на іншу особу суду також не надано. Лише той факт, що відповідач використовує транспортний засіб не може свідчити про отримання останнім доходу. Також, позивачем не доведено належними доказами витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. За ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Інших обставин, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів сторонами не наведено, а тому суд, враховуючи повідомлені учасниками цивільного процесу обставини справи, розмір прожиткового мінімуму, встановлений законодавством, положення ч.2 ст.182 СК України приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1000,00 грн. щомісячно на кожну дитину. При цьому, саме означеного розміру аліментів, з урахуванням обставин справи, наданих сторонами доказів та прохальної частини позову буде достатньо для утримання дітей. Інших даних про матеріальний стан платника аліментів, а також стан здоровя дітей і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивач звернулась з позовом 22 березня 2017 року, тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, суд не може прийняти до уваги при ухваленні рішення щодо призначення аліментів документально підтверджені витрати відповідача на придбання одягу та речей, ліків для дітей на суму 5214,51 грн. в червні 2017 року та серпні 2017 року, оскільки грошові кошти, витрачені відповідачем для придбання означених речей, з огляду на невизнання їх позивачем в якості аліментів не можуть бути належними доказами на підтвердження виконання домовленості щодо надання допомоги в утриманні та не можуть бути віднесені до складу витрат на утримання дитини, встановлених ст.181 СК України. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial