Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-12 00:00:00

Адвокат Ковтун Любов Яківна в інтересах [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа - Лисичанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). В обґрунтування заявлених вимог представник заявника зазначає, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] . Встановлення факту смерті особи потрібне заявнику з метою отримання свідоцтва про смерть відповідно до чинного законодавства України. Заявник та представник заявника в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, розгляд справи просили проводити без їх участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно із копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 04.11.1997 2 МВМ Стахановського МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , уродженець дер. Ложкіне Немського району Кіровської області, з 21.01.2000 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що заявник [PERSON] має право на звернення до суду з цією заявою відповідно до приписів ч. 1 ст. 317 ЦПК України, що підтверджується належними та достатніми доказами, наявними в матеріалах справи. З матеріалів справи судом встановлено, що, згідно з копіями лікарського свідоцтва про смерть № 524 та довідки про причину смерті № 524, складених за формою первинної облікової документації № 106/у, затверджених «Наказом» «Міністерства охорони здоров`я Луганської народної республіки» № 591 від 28.08.2015 та виданих 07.09.2021 установою, що здійснює свою діяльність на тимчасово окупованій території України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] внаслідок злоякісного новоутворення лівої легені. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.09.2021 «Відділом запису актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Міністерства юстиції «Луганської Народної Республіки», [PERSON] (російською), [INFO] , помер [INFO] у м. Стаханов «Луганської Народної Республіки», про що складено відповідний актовий запис № 1254. Суд враховує, що м. Кадіївка (Стаханов) Луганської області станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті померлого батька у встановленому законом порядку. При цьому, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки розуміє, що можливості збору доказів щодо факту смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Враховуючи вищевикладені обставини та письмові докази, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець дер. Ложкіне Немського району Кіровської області, помер [INFO] у м. Кадіївка (Стаханов) Луганської області, Україна, у віці 81 років, внаслідок злоякісного новоутворення лівої легені. При цьому органи державної реєстрації актів цивільного стану на території України, яка підконтрольна органам влади України, не можуть зареєструвати факт його смерті, адже довідка про причину смерті та свідоцтво про смерть [PERSON] видані установою, яка розташована на тимчасово окупованій території України. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку із чим заява адвоката Ковтун Любові Яківни в інтересах [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення.

Outcome: approved