Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

[PERSON], третя особа на стороні позивача без самостійних вимог [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку набувальної давності, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON], а [INFO] помер рідний брат матері - [PERSON]. 14.12.1985 року позивач зареєструвала шлюб та змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) в розмірі 2,70 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває в колективній власності КСП ім. Можайського, Вінницького району Вінницької області. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 31.10.2017 року за позивачем визнано право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Даним рішенням суду також встановлено, що рідна сестра [PERSON] - [PERSON] померла в смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області задовго до його смерті, а саме: [INFO]. [PERSON] своєї сім'ї не мав, мав одну рідну сестру - [PERSON], матір позивача, яка померла раніше за нього, в 1985 році. Позивач є племінницею по лінії сестри померлого [PERSON] З часу смерті дядька, позивач володіла правом на земельну частку (пай) - зі своєю сім'єю обробляла земельну ділянку, меж якої попередньо узгоджені із суміжними землевласниками. Про ту обставину, що позивач користується правом на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] було відомо всім: іншим родичам, сусідам, Вороновицькій селищній раді Вінницького району Вінницької області. Держава в особі Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області не виявляла вимог про визнання даного права відумерлим, про визнання права власності на земельну ділянку. Таким чином, позивач на протязі 16-ти років відкрито володіє та користується правом на земельну частку (пай) площею 2,70 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП ім. Можайського смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області. За наведених обставин, позивач звертається до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право за набувальною давністю на земельну частку (пай) площею 2,70 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП ім. Можайського смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області. В підготовче судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути зі стадії підготовчого судового засідання в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Третя особа на стороні позивача без самостійних вимог [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути його відсутність, не заперечує щодо задоволення позову [PERSON] Представник відповідача Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області в підготовче судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву, в якій справу просить розглянути в його відсутність, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Відзив на позовну заяву позивача відповідачами у встановлений судом строк не подавався, а тому відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 31.10.2017 року, ухваленим по цивільній справі № 128/1243/17 за позовом [PERSON] до Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності, за позивачем [PERSON] визнано право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказаним рішенням суду також встановлено, що [INFO] в смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], який належав йому на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та [PERSON], який діяв як представник колективного сільськогосподарського підприємства ім. Можайського, посвідченого 7 грудня 1994 року завідуючою Вінницької районної державної нотаріальної контори - Надольською Т.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-181. Вказане будинковолодіння було зареєстроване Вінницьким обласним бюро технічної інвентаризації за [PERSON] 21 лютого 2007 року, про що було внесено запис в реєстрову книгу № 9 за реєстровим № 966, що підтверджується ксерокопією реєстраційного посвідчення. Судом також встановлено, що мати позивача по справі [PERSON] - [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] та померла в смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області ще задовго до його смерті, а саме: [INFO]. [PERSON] своєї сім'ї не мав, мав одну рідну сестру - [PERSON], матір позивача, яка померла раніше за нього, в 1985 році. Позивач є племінницею по лінії сестри померлого [PERSON] Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) площею 2,70 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП ім. Можайського смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області, що належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого ВРДА за № 22 від 30.12.1996 року, що підтверджується повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області № 2-0.20-182/105-17 від 16.11.2017 року (а.с. 10). Позивач на протязі 16-ти років відкрито володіє та користується правом на земельну частку (пай) площею 2,70 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП ім. Можайського смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області; зі своєю сім'єю обробляла земельну ділянку, меж якої попередньо узгоджені із суміжними землевласниками; держава в особі Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області не виявляла вимог про визнання даного права відумерлим, про визнання права власності на земельну ділянку, що визнається відповідачем - селищним головою Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області та не заперечується третьою особою - [PERSON], відповідно до поданих ними письмових заяв. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Статтею 344 ч.1 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до п.9 до Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. В п.11 вищевказаної Постанови вказано, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01.01.2004 року, положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року. Відповідно до п. п.13, 14 Постанови №5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.15, 16 ЦК України , а також частини 4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини 1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно ( пункт 5 частини першої статті 19 закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). За даних обставин суд приходить до висновку, що позивач добросовісно заволоділа земельною часткою (паєм), продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом більше, як 10 років, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved