Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,в якій просить суд стягнути з відповідача у користь [PERSON] 49960 грн. у рахунок відшкодування матеріальних збитків, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06.04.2018 відповідач [PERSON] керуючи транспортним засобом Renault Kangoo, д.н.з. [NUMBER] на автодорозі Київ-Чоп, 615 км+800м., не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримувався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль Audі A5, д.н.з. [NUMBER] під керуванням громадянина Італії [PERSON] , за що 04.05.2018 Миколаївським районним судом Львівської області був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, тобто за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Audі A5, д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень та на ремонт такого витрачено 49 960 грн. Окрім цього, потерпілому завдано і моральної шкоди, яку вони оцінюють в сумі 5000 грн.. Така полягає зокрема у нервовому стресі, душевних переживаннях та негативних емоціях, пов`язаних з пережитою подією ДТП, а також пошкодженням автомобіля. Окрім, цього потерпілий є громадянином Італії та у зв`язку з пошкодженням автомобіля останній не міг вчасно добратись додому, що суттєво вплинуло на його роботу та втрату заробітної плати. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві та додатково пояснив, що наявний спір з приводу відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди не вдалось врегулювати з відповідачем у добровільному порядку. Незважаючи на неодноразові обіцянки, відшкодувати завдані збитки та подані у зв`язку з цим клопотання про відкладення судових засідань, виявились виключно затягуванням розгляду справи. Окрім того зазначив, що оскільки ДТП мало місце на Великодні свята, потерпілий замість святкувати, змушений був займатись ремонтом автомобіля, в подальшому не зміг вчасно виїхати додому, що відповідно завдало йому додаткових незручностей. Відтак настійливо просить завершувати розгляд справи та задоволити їхні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомивши про неможливість прибуття, однак доказів у підтвердження поважності неявки у судове засідання не надав. А тому зважаючи, на те що клопотання про відкладення судових засідань з боку відповідача, вже було не вперше, суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних матеріалів. Так, згідно поданого відзиву, відповідач [PERSON] позовні вимоги заперечив та просив суд у їх задоволенні відмовити. Зокрема послався на те, що постанова Миколаївського районного суду Львівської області від 04.05.2018, згідно якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння 06.04.2018 на трасі Київ - Чоп адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме здійснення зіткнення з автомобілем AUDI A5, д.н.з. [NUMBER] , належного громадянину Італії [PERSON] , який рухався попереду є незаконною та необґрунтованою. Розглядаючи вказану справу про адміністративне правопорушення суддя не врахував всіх обставин, зокрема у постанові суду мова йде про автомобіль AUDI A5, номерний знак [NUMBER] . Такі ж дані щодо вказаного автомобіля зафіксовано і у протоколі про адміністративне правопорушення БР №232895 від 06.04.2018. Однак у довіреності від [PERSON] виданої на ім`я [PERSON] вказано зовсім інший автомобіль, а саме AUDI B8 CCC WAQ1 номерний знак [NUMBER] . Крім того, вказав, що позивач підтверджує завдання йому збитків на суму 49 960 грн. тільки рахунком фактурою, актом робіт та чеком саме на автомобіль AUDI А5, номерний знак [NUMBER] , при цьому не додає ні договору про ремонт автомобіля, ні акту виконаних робіт про ремонт пошкодженого на його думку автомобіля. Зазначив, що на підтвердження розміру шкоди надаються судові висновки спеціалістів, висновки авто -товарознавчого дослідження, звіти про оцінку та інші документи виготовлені суб`єктами оціночної діяльності, однак таких документів позивачем також не долучено. Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то вважає, що така є нічим іншим як намаганням позивача незаконного збагатитись за рахунок відповідача та така шкода жодними доказами не підтверджується. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не є перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що неявка представника відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, однак частково, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Так, судом встановлено, що 06.04.2018 близько 10:30 год. на автодорозі Київ - Чоп, 615 км+800м, відбулась ДТП, за участю автомобіля «Renault Kangoo», д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «AUDI A5, номерний знак [NUMBER] . / а.с.21-22/ Дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 04.05.2018, відповідно до якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. /а.с.11/ Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у заподіянні неправомірними діями шкоди позивачу, не підлягає доказуванню, оскільки встановлена постановою судді у справі про адміністративне правопорушення, яка 15.05.2018 набрала законної сили і яка є обов`язковою для суду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю маркиAUDI A5, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , що належить [PERSON] на відповідній правовій підставі згідно реєстраційних документів, копія яких знаходиться у матеріалах справи, завдано технічних пошкоджень. /а.с. 19-20/ Зокрема, як вбачається з копії схеми місця ДТП долученої до протоколу про адміністравтивне правопорушення серії БР №232895 від 06.04.2018 автомобілю «AUDI A5, н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] внаслідок ДТП завдано наступних пошкоджень, а саме пошкоджено заднє праве крило, бампер, задній правий габаритний ліхтар. Отже, вчинення [PERSON] зазначеного вище адміністративного правопорушення перебуває у прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди у вигляді механічних ушкоджень автомобіля марки «AUDI A5, номерний знак [NUMBER] . Розмір матеріальної шкоди завданої позивачу стверджується наявними у матеріалах справи рахунком -фактурою № 000516 від 14.04.2018 та актом виконаних робіт № 000516 від 14.04.2018 наданих ПП [PERSON] , згідно яких вартість запчастин та робіт по ремонту транспортного засобу «AUDI A5, номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , замовник [PERSON] становить 49 960 грн. Дана сума була оплачена виконавцю робіт, що стверджується товарним чеком від 14.04.2018 /а.с.12-17/. Також у ході розгляду справи, судом було з`ясовано, що цивільно-правова відповідповідальність відповідача [PERSON] на час керування транспортним засобом не була застрахована, що також стверджується наявною у матеріалах справи копією постанови про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. /а.с.23/. А тому відповідальність за завдані збитки несе володілець джерела підвищеної небезпеки, в даному випадку [PERSON] .. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. За умовами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання, що представником позивача доведено факт заподіяння позивачу [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 49960 грн.. Будь- яких належних, достовірних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України на підтвердження меншого розміру шкоди або на спростування такої відповідачем та представником відповідача суду не надано, та таких у судовому засіданні не здобуто, а тому суд стягує на користь позивача матеріальну шкоду у заявленому розмірі. Окрім цього, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що позивачем у підтвердження суми заданої матеріальної шкоди не надано висновку експерта чи звіту про оцінку, оскільки з часу зверненя позивача до суду, відповідачем не подавалось жодного клопотання про проведення у справі експертизи, яка б визначила суму завданого збитку. Що стосується посилання представника відповідача у відзиві на те, що постанова Миколаївського районного суду Львівської області від 04.05.2018, якою відповідача визнанно виним у вчинені адміністравтивного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення є незаконною та необгрунтованою, то такі на думку суду є безпідставними, оскільки вказана постанова суду набрала законної сили 15.05.2018, а тому у відповідності до ст. 81 ЦПК України має преюдиціальне значення в даній справі, а саме щодо фактів чи мали місце ДТП та чи вчинені вони [PERSON]. Окрім цього відповідач [PERSON] у разі з незгоди з вказною постановою не скористався правом на її апеляційне оскарження. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Щодо посилання представника відповідача у відзиві на те, що автомобіль AUDI A5, номерний знак [NUMBER] , який вказаний у постанові суду і у протоколі про адміністративне правопорушення та автомобільAUDI В8 номерний знак [NUMBER] , який вказаний у довіреності виданій на особу представника [PERSON] на представництво інтересів [PERSON] є різними транспортними засобами, то такі є надуманими та спростовуються реєстраційними документами на автомобіль «AUDI A5, номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , а також копією протоколу та схеми місця ДТП, де чітко вказаний номерний знак та номер кузова автомобіля, який збігається з номерами у реєстраційному свідоцтві. Що стосується вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того, п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] , який є громадянином Італії була заподіяна моральна шкода, яка полягає в його душевних стражданнях та негативних емоціях, пов`язаних з пережитою подією ДТП, а також пошкодженням його автомобіля, що мало місце не у звичній для нього обстановці, поза межами країни його проживання, у зв`язку з чим останній затратив певний час на ремонт автомобіля та не міг вчасно добратись додому. Суд враховуючи конкретні обставини справи, характер правопорушення, глибину та тривалість завданих позивачу фізичних і душевних страждань, а також

Outcome: partial