Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до Управління комунальним майном Луганської міської ради, в обґрунтування якої вказали, що в квартирі [ADDRESS] мешкають [PERSON] та [PERSON] У 1995 році на замовлення начальника ЖКВ проведено розрахунок частки, що відповідає квартирі [ADDRESS]. За розрахунком проведеним 27.02.1995 року МКП БТІ м. Луганська вартість квартири складає 23 відсотки від вартості домоволодіння. Та 27.02.1995 році в МКП БТІ було видано технічний паспорт на квартиру, що свідчить про підготовку приватизації житла в 1995 році. Однак, розпорядження органу приватизації щодо безоплатної передачі мешканцям у власність квартири [ADDRESS] прийнято не було. Свідоцтво про право власності на житло у встановленому законом порядку будь-кому не видавалось. З 25 вересня 2001 року [PERSON] у спірній квартирі не мешкає та зареєстрован за іншою адресою, тому права на приватизацію житла за адресою спірної квартири він не має. У 1995 році процедура приватизації проведена до кінця не була і розпорядження щодо безоплатного передання квартири наймача у власність не прийнято, одночасно в приватизації займаного житла не відмовлено. В 2013 році [PERSON] та [PERSON] звернулись до Управління житлово-комунального господарства Луганської міської ради із заявою про безоплатну передачу їм у спільну часткову власність квартири [ADDRESS], та позивачам було відмовлено з посиланням на відсутність повноважень зазначеного управління, оскільки будинок [ADDRESS] не належить до комунального житлового фонду і квартира не належить територіальній громаді м. Луганська, одночасно з питань приватизації житла рекомендовано звертись до суду. Таким чином позивачі звернулись до суду з даним позовом та просять суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності в рівних частках, тобто по ? частці за кожним, на квартиру [ADDRESS] в порядку приватизації державного житлового фонду згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». У подальшому представник позивача уточнила позовні вимоги та просила визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності в рівних частках, тобто по ? частці за кожним, з 23/100 будинку [ADDRESS] в порядку приватизації державного житлового фонду згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» В судове засідання позивачі не з'явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, повністю підтримали заявлені вимоги та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Управління комунальним майном Луганської міської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] розташована на першому поверсі 1-поверхового будинку та складається з двох жилих кімнат житловою площею 18,6 кв. м., кухні 8 кв. м., коридору площею 6.1 кв. м., передпокій площею 10 кв. м., верандою 5,6 кв. м. та топочна площею 3,4 кв. м. Загальна площа квартири дорівнює 56,1 кв. м. На цей час в квартирі мешкає сім'я з двох осіб [PERSON] та її син [PERSON]. В 1995 році на замовлення начальника ЖКВ було проведено розрахунок частки, що відповідає квартирі [ADDRESS]. За розрахунком, проведеним 27.02.1995 року МКП БТІ [ADDRESS] складає 23 відсотка від загальної вартості домоволодіння. 27.02.1995 року, МКП БТІ м. Луганська було видано технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] (а.с. 11-13). Відповідно до п. 22 Положень затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009р. № 396 « Про порядок передачі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян» На підставі розпорядження органу приватизації щодо квартир, орган приватизації готує та/або замовляє в бюро технічної інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, технічний паспорт на квартиру і відповідно до пункту 6.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. № 7/5 свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності. Оскільки [PERSON] та [PERSON] мають технічний паспорт та проводили розрахунок часткової вартості квартири [ADDRESS], це свідчить про наявність оформленої заяви на приватизацію квартири. Таким чином, у 1995 році процедура приватизації проведена не до кінця і розпорядження щодо безоплатного передання квартири у власність постановлено не було, одночасно в приватизації займаного позивачами житла відмовлено не було. Відповідно до витягу Державної реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відсутня інформація, щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.68,69). З 2003 року, [PERSON] та [PERSON] мешкають у квартирі [ADDRESS] вдвох, цей факт підтверджується актом обстеження квартири за грудень 2005 року, контролерами управління «Луганськміжгаз». Абонентом за договором газопостачання № 400004 на квартиру [ADDRESS] зазначено [PERSON]. Згідно акту обстежень, останній з 11.10.2003р. в спірній квартирі не мешкає і не зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 17). Згідно довідок виконавчого комітету Кам'янобрідської районної ради у місті Луганську, [PERSON] та [PERSON] мешкають у двох за адресою: [ADDRESS]. Домоволодіння [ADDRESS] належить і належало до цього часу до державного житлового фонду. [PERSON] та [PERSON] є наймачами у спірній квартирі. Як вбачається із робочого проекту газопостачання у 1987 році бабуся та мати чоловіка [PERSON] за власні кошти газифікували квартиру [ADDRESS] (а.с. 14-16). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», До об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ч. 4 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Відповідно до ч. 5 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. [PERSON] є ветераном праці і безпосередньо працювала на виробництві понад 25 років. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», Незалежно від розміру загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними:ветерани праці, що пропрацювали: не менше 25 років - жінки, 30 років - чоловіки. Згідно з ч.1 ст. 345 ЦК України, Приватизація здійснюється в порядку, встановленому Законом України « Про приватизацію державного житлового фонду». Таким чином, суд вважає за можливим визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності в рівних частках, тобто по ? частці за кожним, з 23/100 будинку [ADDRESS] в порядку приватизації державного житлового фонду згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved