Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Адвокат Шевченко М.М., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся в Сокирянський районний суд Чернівецької області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, посилався на те, що 06.06.2016 року о 18 год. 54 хв. На вул.Ватутіна в м.Сокирни Чернівецької області [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , порушив правила дорожнього руху, а саме не вибрав безпечної швидкості та не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого допустив наїзд на інформаційний стенд «АЗС», який знаходиться у власності [PERSON] , чим порушив п.12.1 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Згідно постанови судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17.06.2016 року, винним у вчиненні даної ДТП визнаний водій автомобіля марки «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] . Відповідно до висновку експерта №ED-6604-1-4.16 шкода, яка виражається у вартості відновлювального ремонту майна, становить 44069 грн. З підстав, передбачених ст.ст.1166, 1187ЦК України, а також враховуючи заяву про уточнення позовних вимог від 11.05.2018 року, просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 44069 грн., а також судові витрати: 704,80 грн. судового збору; 3080 грн. витрат на професійну правничу допомогу; 3000 грн. витрат на проведення експертизи. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримали в повному об`ємі та з наведених у позовній заяві підстав просили їх задовольнити. Вважають, що на явний в матеріалах справи висновок судової будівельно-технічної експертизи №493 від 19.08.2019 року, є неналежним доказом, завданої позивачу шкоди, оскільки на час його виготовленння у судового експерта Созонтової К.С. закінчився строк дії, виданого їй свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, у зв`язку з чим вважають, що даний висновок було складено неуповноваженою особою. В судове засідання 14.12.2021 року представник позивача [PERSON] не з`явився і про причини своєї неявки суд не повідомив. Однак, присутній в судовому засіданні позивач [PERSON] , позов підтримав та просив його задовольнити. Крім цього,\~позивач заявив\~в судовому\~засіданні про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ним буде подано докази, що підтверджують розмір понесених ним витрат на правничу допомогу. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили у їх задоволенні відмовити, оскільки вважають, що позивачем не доведено розмір, завданої йому шкоди на суму 44069 грн., так як наданий ним до суду висновок експертного будівельно-технічного дослідження №ED-6604-1-4.16 від 14.09.2016 року не є належним доказом на підтвердження вказаних обставин. Заслухавши думку учасників судового розгляду та показання свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи та заяви учасників по суті спору, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Згідно із ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Як встановлено із Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №62754604 та №62756416 від 05.07.2016 року, позивач [PERSON] був власником земельної ділянки, площею 0,1108 га, та розташованої на ній нежитлової будівлі АЗС, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.126-127 Т.2). Як вбачається із схематичного плану земельної ділянки, на території вказаної АЗС розташована мала архітектурна форма інформаційний стенд (стелла) АЗС, власником якого також є позивач [PERSON] , що підтверджується накладною про придбання майна №15 від 12.10.2007 року (а.с.27, 94-95 Т.1). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що 06.06.2016 року о 18 год. 54 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , по вул.Ватутіна в м.Сокирни Чернівецької області, не вибрав безпечної швидкості та не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого допустив наїзд на інформаційний стенд «АЗС», який знаходиться у власності [PERSON] , після чого, не повідомивши підрозділ поліції та не дочекавшись їх приїзду, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п.п.2.10, 12.1 ПДР, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.122-4, 124 КУпАП. Постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17.06.2016 року, яка 29.06.2016 року набрала законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.5 Т.1). Вказані обставини, в силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п.8 ч.2 ст.16 ЦК України). Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з\~ч.1\~ст.1166\~ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №493 від 19.07.2019 року, розмір завданої матеріальної шкоди об`єкту (інформаційного стенду (стели) АЗС по [ADDRESS] ) внаслідок ДТП, яка відбулася 06.06.2016 року, складає поточну вартість витрат на відтворення об`єкту дослідження та становить 8646 грн. з ПДВ (а.с.21-42 Т.2). Доводи позивача та його представника щодо визнання вказаного висновку судової будівельно-технічної експертизи неналежним доказом, суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до\~ч.1\~ст.7\~Закону України\~«Про судову\~експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. Згідно п.1.12. Розділу І Інструкції про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року №53/5 (у редакції наказу Мінюсту від 26.12.2012 року №1950/5) (далі-Інструкція №53/5) експерти, які не є працівниками державних спеціалізованих установ та на професійній основі здійснюють судово-експертну діяльність, забезпечують проведення експертиз та досліджень відповідно до вимог Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3505/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 року за №1431/20169. Відповідно до\~п.4\~Розділу І\~Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року №3505/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.122011 року за №1431/20169 (далі-Інструкція №3505/5), судовий експерт здійснює свою діяльність з певного виду експертної спеціальності на підставі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України відповідно до Положення про Центральну експертно-кваліфікаційну\~комісію при\~Міністерстві юстиції\~України та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2015 року №301/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 березня 2015 року за №249/26694. Згідно п.п.1,\~5\~Розділу ІІІ\~Інструкції №3505/5 обов`язковою умовою здійснення судово-експертної діяльності судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих установах, є наявність свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, яким надається право на проведення конкретних видів експертиз. У разі закінчення терміну дії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта експерт втрачає право на проведення судових експертиз та експертних досліджень до підтвердження ним кваліфікації судового експерта. Як вбачається із висновку судової будівельно-технічної експертизи №493, дата його складення зазначена судовим експертом Созонтовою К.С. 19.08.2019 року. Із змісту Розділу І «Вступ» вказаного висновку експертизи, а також письмової відповіді Міністерства юстиції України №49173/44639-33-19/9.2.1 від 26.12.2019 року вбачається, що за даними Реєстру атестованих судових експертів строк дії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта №836, виданого та продовженого [PERSON] , як фахівцю, який не є працівником державної спеціалізованої установи, на підставі рішень Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України від 19.03.2004 року, від 25.04.2007 року, від 28.05.2010 року, від 31.05.2013 року, від 28.07.2016 року за експертними спеціальностями 10.6, 10.7 та 10.10, закінчився 28.07.2019 року (а.с.68 Т.2). Згідно листа судового експерта Созонтової К.С. від 31.01.2020 року встановлено, що 03.01.2019 року нею була отримана копія ухвали Сокирянського районного суду від 13.12.2018 року про призначення судової будівельно-технічної експертизи по даній цивільній справі. 08.01.2019 року до суду нею направлений лист-прохання про надання кольорових фотографій належної якості. 24.01.2019 року необхідні документи нею отримані, проведення експертизи призначено на 31.01.2019 року. Всі роботи по отриманню необхідних документів та огляд об`єкту експертизи були проведені в січні 2019 року. У висновку №493 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи нею помилково зазначена дата складання висновку 19.08.2019 року. Дата складання звіту 19.07.2019 року. Вказані обставини також були підтверджені судовим експертом Созонтовою К.С. 02.06.2020 року під час її допиту в судовому засіданні в порядку, передбаченому ст.239 ЦПК України. Відповідно до правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду від 29.01.2021 року у справі №22-ц/354/11, суд може виправити лише ті арифметичні помилки, яких він сам припустився. Арифметичні помилки у висновку експерта усуваються шляхом допиту експерта та уточнення ним свого висновку або враховуються судом під час оцінки цього доказу. З огляду на викладене, а також враховуючи те, що судовим експертом як у письмовій формі, так і в ході його допиту в судовому засіданні підтверджено обставини щодо допущеної помилки у зазначенні дати складання висновку та при цьому уточнено, що датою складання висновку є саме 19.07.2019 року, суд вважає, що висновок судової будівельно-технічної експертизи №493 від 19.07.2019 року складений судовим експертом Созонтовою К.С. в період строку дії, виданого їй свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, тобто особою, яка вправі здійснювати судово-експертну діяльність. Враховуючи положення ст.ст.77-79 ЦПК України, суд вважає, що наявний в матеріалах справи висновок судової будівельно-технічної експертизи №493 від 19.07.2019 року, із урахуванням сукупності інших досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах даної справи, є належним, допустимим і достовірним доказом на підтвердження обставин щодо розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу неправомірними діями відповідача. При цьому, суд вважає, що наданий позивачем висновок експертного будівельно-технічного дослідження №ED-6604-1-4.16\~від 14.09.2016\~року (а.с.111-129\~Т.2) не може бути визнаний належним та допустимим доказом з огляду на наступне. Так, ст.106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст.106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з\~ч.5\~ст.106\~ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Разом з тим, в порушення зазначених вимог процесуального закону, у висновку експертного будівельно-технічного дослідження №ED-6604-1-4.16\~від 14.09.2016\~року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З огляду на викладене, а також враховуючи те, що висновок експерта не є належним та допустимим доказом, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не доведено обставин щодо заявленого ним розміру спричиненої відповідачем [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 44069 грн. Висновки суду в цій частині відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №522/1029/18. Також, суд вважає неналежним доказом показання допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] , оскільки повідомлені ним обставини не містять інформації щодо предмета доказування та не спростовують висновків суду щодо належності як доказу висновку судової будівельно-технічної експертизи №493 від 19.07.2019 року. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, стягнувши на його користь з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8646 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] слід відмовити. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені останнім судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, в розмірі 726,85 грн. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Позивач [PERSON] під час виступу в судових дебатах заявив про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ним буде подано докази, що підтверджують розмір понесених ним витрат на правничу допомогу. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу призначити судове засідання, надавши позивачу строк п`ять днів з дня ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial