Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Адвокат Казьонний Р.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, з вимогою поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] з частками по Ѕ. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вказана квартира придбана [PERSON] за час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , а тому є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, однак право власності на вказаний об`єкт зареєстроване за позивачкою. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинено, до суду також подана позовна заява про розірвання шлюбу, і [PERSON] бажає поділити це спільне майно, що стало підставою для пред`явлення позову. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явились, представник позивача адвокат Казьонний Р.В. подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. На підставі ст.223 ЦПК України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності позивачки та її представника на підставі поданих доказів, яких достатньо для вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомленим про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки суд не інформував, відзив на позов не подав. З урахуванням думки представника позивача, викладеній у поданій письмовій заяві, на підставі ст.280 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши подані позивачем докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. При цьому суд встановив та врахував наступне. Судом встановлено, що [PERSON] з 13 жовтня 1995 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане Червонозаводським відділом РАГС м.Харкова. На час розгляду судом даної справи шлюб між сторонами не розірвано. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири, посвідченого від 18 травня 2001 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємельяновою І.Г., квартиру [ADDRESS] , загальною площею 93,9кв.м., [PERSON] придбала у [PERSON] за 33000,00 грн. Право приватної власності позивачки [PERSON] на дану квартиру на підставі вищезазначеного договору 25 травня 2001 року зареєстровано КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про що виконано запис в реєстрову книгу № 194-406 за реєстровим № 60557. Таким чином, зі змісту свідоцтва про укладення шлюбу та договору купівлі-продажу спірної квартири судом встановлено, що квартира [ADDRESS] придбана за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] . Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна норма передбачалась і ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, що діяла на час придбання [PERSON] спірної квартири. Вказаною нормою права передбачено презумпцію віднесення придбаного за час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач [PERSON] звільняється від обов`язку доведення цієї обставини, у той час як відповідач [PERSON] будь-яких заяв чи доказів у спростовування такої обставини суду не подавав. За таких обставин, виходячи з вищезазначеної правової презумпції, суд прийшов до висновку, що квартира [ADDRESS] є об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відтак, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, на нього, одночасно з припиненням права спільної сумісної власності, виникає право спільної часткової власності. Разом з тим, оскільки позивач не заявляє вимог про поділ спільного майна в натурі, визначенню підлягають ідеальні частки сторін у праві спільної часткової власності. Передбачені ст.70 СК України підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя у праві власності на спільне майно відсутні, і сторони про їх наявність не заявляють. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що за кожною зі сторін слід визнати право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Судові витрати слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.60, 65, 70 СК України, ст.ст.368, 372, 392 ЦК України,

Outcome: approved