overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON].(надалі-Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з Відповідачем 22.08.1996 року уклали юридичний шлюб. Від спільного подружнього життя народилось двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Причиною розпаду сім'ї послужило те, що вони є людьми різних характерів, з різними поглядами на життя. Шлюб носить лише формальний характер, з серпня 2015 року шлюбні стосунки фактично припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить його інтересам. Просить розірвати шлюб. Позивач надав в судове засідання письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач надала в судове засідання письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позовних вимог. Справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України (надалі -ЦПК України) в редакції від 15.12.2017 року, що передбачено ч.1 п.9 Розділу X111 Перехідні Положення ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 22.08.1996 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Синівської сільської ради Старовижівського району Волинської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з Відповідачем 23 лютого 2007 року уклали шлюб. На момент подання позовної заяви від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з Відповідачем не склалося, через несумісність характерів. Протягом останнього часу сторонни жодних шлюбних та сімейних відносин не підтримують. Позивач вважає, що подальше спільне життя з Відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, термін для примирення позитивних результатів не дасть. Просить розірвати шлюб. Позивач скерував до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач звернулася до Суду з письмовою заявою про розгляд справи без її участі та про визнання позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі-ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 23 лютого 2007 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Видраницькою сільською радою Ратнівського району Волинської області, про що зроблено відповідний актовий запис №01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (надалі- СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачає ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачає ч. 4 цієї статті. Із матеріалів справи встановлено, що подружнє життя сторони припинили, збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача, підстав для збереження шлюбу немає, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з Відповідачем 27 травня 2004 року уклали юридичний шлюб, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-АП №0121799 від 27.05.2004 року. Від спільного подружнього життя народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які на час розгляду справи є неповнолітніми. Причиною розпаду сім'ї послужило те, що вони люди різних характерів, з різними поглядами на сімейні відносини, на цьому грунті виникають сварки, непорозуміння. Переконаний, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо. В судове засідання Позивач не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог, на примирення не згідний. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позовних вимог, на примирення не згідна. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підставний,\~обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, з свідоцтва про шлюб серії 1-АП №0121799 від 27.05.2004 року слідує, що сторони перебувають в шлюбі з 27.05.2004 року. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачає ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачає ч. 4 цієї статті. Із матеріалів справи встановлено, що подружнє життя сторони припинили. Ці обставини свідчать про те, що сімя сторін розпалась, підстав для збереження шлюбу немає, а тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з Відповідачем 29.05.2015 року уклали юридичний шлюб. Від спільного подружнього життя народилась одна дитина, дочка [PERSON], яка на даний час є малолітньою. Причиною розпаду сім'ї послужила несумісність їх характерів. Протягом останнього часу вони разом не проживають, жодних шлюбних та сімейних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Між ними постійно виникали кофлікти з приводу різних поглядів, способу життя Відповідача. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. Позивач надав в судове засідання письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог, на примирення не згідний. Відповідач в судове засідання надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позовних вимог, на примирення не згідна. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 29.05.2015 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Видраницької сільської ради Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ №130034. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (надалі-СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачає ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачає ч. 4 цієї статті. Із матеріалів справи встановлено, що подружнє життя сторони припинили, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, на примирення сторони не згідні, підстав для збереження шлюбу немає, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернувся в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач, про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.02.1992р. відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому, актовий запис №155, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося, вони не розуміють один одного, їх шлюб носить формальний характер, тривалий час не проживають разом, не ведуть спільне господарство, втратили почуття любові. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] та представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечують проти розірвання шлюбу. Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.02.1992р. [PERSON] та [PERSON] у Відділі ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому, актовий запис №155. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 27.07.1992р. та серії [NUMBER] від 15.03.1999р. відповідно. Між подружжям склалися неприязні відносини, втратилось почуття поваги і любові один до одного, сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, вони не проживають разом однією сім'ю, не ведуть спільне господарство, а тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує в супереч його внутрішньому волевиявленню, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Протягом розгляду справи сторонами не подано доказів, пояснень в підтвердження можливості подружжя на продовження сумісного життя та збереження сім'ї, про що підтримано самою відповідачкою в судовому засіданні. З врахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Ратнівського району Волинської області (надалі-Відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийнятття спадщини. В обґрунтування поданої заяви Позивач зазначив, що в с. Мельники-Річицькі по вул. Зеленій, 9 Ратнівського району одиноко проживала його мати [PERSON], яка померла 02.04.2016 року. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все майно заповіла Позивачу. При житті спадкодавця Позивач про існування зазначеного заповіту не знав, так як [PERSON] нічого про нього не говорила, у зв'язку з чим пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Являючись спадкоємцем на майно за заповітом, має намір оформити відповідні документи на прийняття спадщини, в звязку з чим звернувся в нотаріальну контору, де було відмовлено в звязку з пропущенням шестимісячного терміну подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання Позивач не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Ратнівського району Волинської області, заявлений позов визнала, просить справу розглянути по суті у відсутності представника, подавши про це письмову заяву до суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про підставність заявлених вимог. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. За ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З довідки виданої [PERSON] сільською радою № 2104 від 30.12.2016 року слідує, що житловий будинок з погосподарськими будівлями розташованими на вул. Зеленій, 9 в с. Мельники-Річицькі Ратнівського району Волинської області належить [PERSON], яка померла 02.04.2016 року. Заповіт посвідчувався 15.06.2015 року за № 30. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] З заповіту від 15.06.2015 року, посвідченого [PERSON] сільською радою і зареєстрованого за № 30 слідує, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] Свідоцтвом про смерть стверджено, що [PERSON] померла 02.04.2016 року. За таких обставин, в звязку з володінням і розпорядженням майном за заповітом, фактичним прийняттям спадщини, доглядом за будинком та зберіганням особистих документів спадкодавця, не повідомленням Позивача про складання заповіту на його користь, суд вважає, що пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини є з поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа Дочірнє підприємство «3» Житлово-експлуатаційна контора №13 житлово-будівельних кооперативів, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою №58 по вул. Л.Українки,37, в м. Тернополі. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що [PERSON] є його колишньою дружиною, яка була зареєстрована по місцю їхнього проживання у квартирі, яка є його особистою власністю. [PERSON] виїхала із квартири по вул. Л.Українки,37/58, в інше місце проживання в [INFO], її речей в квартирі не має, всі витрати на комунальні послуги оплачує він, а відтак згідно ст. 405 ЦК України є всі підстави визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою. Відповідач в судове засіданні не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень проти позову не подала. Тому, суд в порядку ст. ст. 169, 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Згідно заяви від 16.06.2015р. №73 представник третьої особи просить справу розглядати без його участі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти. Відповідно до договору дарування квартири від 18.05.2000р. [PERSON] отримав в дар квартиру [ADDRESS]. Згідно реєстраційного посвідчення від 26.05.2000р. квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON]. Як підтверджується долученою позивачем будинковою книгою відповідач [PERSON] зареєстрована у [INFO] із 22.11.1994р. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 31.01.2005р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 10.12.2004р., актовий запис №786. Із наданих позивачем в судовому засіданні пояснень вбачається, що його колишня дружина [PERSON] виїхала із квартири більше 10 років, він її не бачить, речей в квартирі не має, оплата всіх комунальних платежів покладається на нього. В судовому засіданні свідок [PERSON] надав покази, з яких свідчить, що він є сусідом [PERSON], їхні квартири розташовані на одній сходовій клітці будинку. Позивача знає із шкільних літ, його колишню дружину [PERSON] не бачив більше десяти років. Відповідно до вимог ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені терміни проводиться у судовому порядку ( ст.72 ЖК України). У відповідності до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд, оцінивши зібрані по справі докази приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог під час розгляду справи не подано, а судом не здобуто. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернувся в суд з позовом до Видраницької сільської ради Ратнівського району Волинської області (надалі-Відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийнятття спадщини. В обґрунтування поданої заяви Позивач зазначив, що 29.04.2005 року його матір [PERSON] рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області позбавлено батьківських прав щодо його та брата [PERSON]. Матір виховувала його в статусі матері одиночки. [PERSON] тим самим рішенням суду було позбалено батьківських прав щодо його брата [PERSON] 09.12.2013 року за спільні кошти Позивача та [PERSON] у [PERSON] було куплено житловий будинок №7, розташований по вул. 1-го Травня в с.Видраниця Ратнівського району Волинської області. Однак згідно договору купівлі-продажу будинку від 09.12.2013 року, покупцем будинку, було зазначено лише [PERSON] 14.02.2014 року помер його брат [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина. Позивач вважає, що даний шестимісячний строк для прийняття спадщини пропустив з поважної причини, оскільки більше п'яти років проживає у м.Києві і вважав, що брат подарував даний будинок [PERSON] У червні 2017 року відвідавши тітку [PERSON] дізнався, що будинок їй не був подарований. Вона віддала Позивачу документи для оформлення спадщини. В судове засідання Позивач та його представник [PERSON] не з'явились, надали письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про підставність заявлених вимог. За ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно договору купівлі-продажу від 09.12.2013 року вбачається, що [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з будівлями та спорудами №7, розташований по вул. 1-го Травня в с.Видраниця Ратнівського району Волинської області, загальною площею 52,8 кв.м, житловою площею- 33,5 кв.м Свідоцтвом про смерть стверджено, що [PERSON] помер 14.02.2014 року. За таких обставин, суд вважає, що пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини є з поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся в суд з позовом до генерального директора ТзОВ науково виробничого підприємства «Кітва» [PERSON] (надалі - відповідач) про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в листі вих. №81 від 31 червня 2014 року, адресованому генеральному директорові ДК «Укроборонпром» [PERSON], відповідач наводить матеріали, які є неправдивими і шкодять діловій репутації позивача. Такими матеріалами є викладена наступна інформація: «

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся в суд з позовом до генерального директора ТзОВ науково - виробничого підприємства «Кітва» Вірт Івана Олексійовича (надалі - відповідач) про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в листі вих. №81 від31 червня 2014 року, адресованому генеральному директорові ДК «Укроборонпром» Романову Р.А., відповідач наводить матеріали, які є неправдивими і шкодять діловій репутації позивача. Такими матеріалами є викладена наступна інформація: «

Outcome: dismissed