Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] пред'явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON], в якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 2000 доларів США, що на день подання позову в гривневому еквіваленті складає 55706,20 гривень, починаючи із дня подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття шляхом перерахування на карту [NUMBER]. В обґрунтування позову посилалася на те, що 23 березня 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №298. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Декілька років сторони не проживають разом, відповідач мешкає у Сполучених Штатах Америки, а позивач разом з неповнолітнім сином - за адресою: [ADDRESS]. Неповнолітня дитини знаходиться на утриманні позивача. Раніше відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку, пересилаючи в середньому 2000 доларів США щомісячно на картку позивача, однак через особисті непорозуміння між сторонами, надалі відповідач відмовляється надавати таку допомогу, хоча і має можливість, оскільки працює в компанії TNT Crane &aА ; Rigging, Inc. та отримує регулярний дохід, який за період 2016-перша половина 2017 роки склав 145039,88 доларів США. Враховуючи ту обставину, що відповідач є громадянином США, працює та отримує дохід, не має інших аліментних зобов'язань, а також те, що протягом декількох років він надавав матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку у розмірі приблизно 2000 доларів США щомісячно і має можливість сплачувати аліменти саме у такому розмірі, однак на даний час у зв'язку з наявністю особистих непорозумінь між сторонами відмовляється надавати таку допомогу в добровільному порядку, посилаючись на правову неспроможність стягнути аліменти з нього за рішенням суду, позивач просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 55706,20 гривень. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 вересня 2018 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2018 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі та пояснила про обставини, викладені вище, а також зазначила, що стосунки між сторонами припинені в серпні 2018 року. У період шлюбу позивач не працювала, оскільки проти цього заперечував її чоловік. Відповідач до вересня 2018 року надавав матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 2000 доларів щомісячно. У вересні 2018 року відповідач перерахував кошти у розмірі 1000 доларів США, при цьому позивач змушена була повернути частину грошей, оскільки останній наполягав на цьому. У грудні 2018 року відповідач перерахував на рахунок позивача на утримання дитини 700 доларів США, однак остання вважає таку суму недостатньою для утримання неповнолітньої дитини. При цьому, після припинення стосунків між сторонами відповідач надає допомогу на утримання дитини нерегулярно, перераховуючи кошти, в подальшому просить частину цих коштів повернути. Позивачу не відомо, чи працює відповідач на даний час, однак вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, оскільки має великий будинок, декілька автомобілів, окрім цього має кредитні зобов'язання на суму 5000 доларів США. На даний час шлюб між сторонами не розірваний, позивач проживає разом з батьками, які не є пенсіонерами, у відношенні неї вироком суду встановлений іспитовий строк, який на даний час не закінчився, у зв'язку з чим працює неофіційно в онлайн школі англійської мови, однак заробітну плату ще не отримувала. Відповідач не має аліментних зобов'язань, оскільки він позбавлений батьківських прав відносно двох доньок, які на даний час усиновлені іншою особою. 10 жовтня 2018 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив відповідача на позовну заяву, в якій вона зазначила наступне. Перебуваючи у шлюбі, сторони проживали фактично окремо, позивач з дитиною - в Україні, відповідач - У Сполучних Штатах Америки, іноді навідуючись в Україну. Останнім часом між сторонами погіршилися відносини внаслідок заяв відповідача про небажання надавати синові матеріальної допомоги і такі заяви були викликані виключно у зв'язку з погіршенням стосунків між сторонами, а тому, за думкою позивача, не повинні впливати на інтереси дитини. Відповідач раніше надавав таку допомогу у розмірі не меншому 2000 доларів США і зазначена сума перераховувалася відповідачем добровільно та за його бажанням для забезпечення гідних умов життя, розвитку та відпочинку дитини, що свідчить про можливість і надалі останнього надавати матеріальну допомогу на утримання сина саме в такому розмірі. При цьому, сума визначена в твердій грошовій сумі через те, що рішення про стягнення аліментів буде виконуватись на території США, а тому потребує визначення конкретної суми. Зазначає, що така сума повністю відповідає матеріальному становищу відповідача, є допустимою та невеликою для нього, виходячи із доходів, які він отримує. Окрім отримання гідного доходу, під час перебування у шлюбі сторонами був придбаний великий будинок в США, автомобілі, будинок на колесах, відповідач по декілька разів на місяць має можливість прилітати в Україну, витрачаючи на такі поїздки не менше 5000 доларів США на місяць, що також свідчить про те, що він є достатньо забезпеченим. Отже, при визначенні розміру аліментів позивачем в першу чергу враховувалися доходи відповідача і розмір допомоги, яку він сплачував добровільно на утримання дитини протягом тривалого часу. Метою подання такого позову є не її збагачення за рахунок відповідача, а забезпечення інтересів неповнолітньої дитини та унеможливлення маніпуляцій з боку відповідача інтересами дитини. Відповідач не має будь-яких інших аліментних зобов'язань, оскільки позивачу відомо зі слів відповідача, що його доньки усиновлені іншими особами, а тому жодного відношення він до них не має та не сплачує аліменти на їх утримання. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON], які діють на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти стягнення з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти у розмірі 4000 гривень щомісячно та зазначили, що відповідач бажає утримувати неповнолітню дитину, а не позивача. Крім того, представник відповідача [PERSON] надала суду відзив на позов, в якому зазначила, що 23 березня 2013 року між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач в межах наявної у нього фінансової можливості на регулярній основі надсилав та надсилає грошові кошти на утримання сина шляхом грошових переказів. Фактично, проживаючи в Сполучених Штатах Америки, відповідач за наявності можливості, інколи два рази на місяць приїжджає в Україну і приймає участь у вихованні та розвитку його дитини. Посилання позивача на ухилення відповідача від матеріального забезпечення дитини на даний час не підтверджено жодними доказами та спростовуються тим фактом, що останнім 28 серпня 2018 року та 28 вересня 2018 року на ім'я позивача було надіслано грошові кошти в сумі 1300 доларів США на утримання неповнолітньої дитини, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 28 вересня 2018 року складає 36790 гривень та у 23 рази перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Відповідач від попереднього шлюбу має дві неповнолітні доньки, по відношенню до яких у відповідача є аліментні зобов'язання у розмірі 1000 доларів США на двох дітей. Крім того, відповідач має певні проблеми зі здоров'ям, зокрема гіпоехогенне утворення в печінці, яке можливо виявиться доброякісною або злоякісною пухлиною. На даний час відповідач проходить необхідні медичні обстеження, потребує гістологічних досліджень тканин утворення та очікує узгодження операції із лазерного видалення утворення. Відповідач за професією є крановщиком, однак через хворобу він не має змоги працювати. На даний час його звільнено з роботи. Задля того, щоб мати змогу задовольнити постійні потреби позивача, відповідач працював понаднормово та без вихідних на важкій, небезпечній роботі (крановщиком). Відповідач дізнався, що [PERSON] в момент укладання з ним шлюбу була підсудною, а згодом і осудженою за торгівлю людьми та займалася проституцією. Наразі через постійні стреси, надмірні навантаження та стан здоров'я відповідач не має змоги продовжувати утримувати позивача, яка з моменту укладення шлюбу не працювала та не мала власного доходу. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 23 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №298 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 23 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції), відповідач є громадянином США. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 13 травня 2014 року Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області). Малолітня дитина [PERSON], [INFO], зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з матір'ю, що підтверджується довідкою, виданою Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області №2946 від 20 серпня 2018 року. Відповідач має двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на утримання яких він сплачує 1000 доларів США щомісячно, починаючи з 1 лютого 2008 року, доки дитина не досягне 18-річного віку, або доки ця дитина перестане бути студентом повного дня, як це визначено законом штату Орегон, залежно від того, що відбудеться пізніше, що підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу, рішення суду про опіку, розподіл часу та грошових коштів по справі №С071631DRB. В матеріалах справи міститься виписка ПАТ КБ «ПриватБанк» по особовому рахунку [PERSON] про надходження грошових коштів на карту за період з 01 січня 2018 року по 20 серпня 2018 року, з якої вбачається щомісячне зарахування переказу на картку позивача в доларах США у зазначений період, а саме: 15 січня 2018 року - 500 доларів США, 09 лютого 2018 року - 500 доларів США, 18 лютого 2018 року - 1000 доларів США, 08 березня 2018 року - 1000 доларів США, 16 березня 2018 року 400 доларів США, 23 березня 2018 року - 700 доларів США, 26 березня 2018 року - 200 доларів США, 03 квітня 2018 року - 1000 доларів США, 14 квітня 2018 року - 1000 доалірв США, 27 квітня 2018 року - 300 доларів США, 08 травня 2018 року - 1000 доларів США, 25 травня 2018 року - 520 доларів США, 06 червня 2018 року - 500 доларів США, 08 червня 2018 року - 500 доларів США, 12 червня 2018 року - 1000 доларів США, 15 липня 2018 року - 1000 доларів США, 22 липня 2018 року100 доларів США, 31 липня 2018 року - 100 доларів США. Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Відповідно до ст. 51 Конституції України Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст.ст. 18, 27 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства» та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Отже, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. У ст. 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Сторонами не ставиться під сумнів право позивача на отримання, а відповідача обов'язок надання їй матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, у зв'язку з чим зазначені обставини відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в твердій грошовій сумі. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування відповідача та отримання ним стабільного, регулярного доходу. Як встановлено судом з пояснень представника відповідача, відповідач на даний час офіційно не працює, що не спростовувалось позивачем під час судового розгляду. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено судом під час розгляду справи, позивач працює неофіційно, проживає разом з дитиною [PERSON], 2014 року народження за адресою: [ADDRESS]. Відповідач не працює, окрім спільної з позивачем дитини, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відносно яких в нього маються аліментні зобов'язання. Позивачем не спростовані доводи відповідача про наявність у нього обов'язку щодо утримання цих дітей. Доводи відповідача щодо стану його здоров'я під час судового розгляду жодним чином не підтверджені. При визначенні розміру аліментів, окрім вищевказаних обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» для дітей віком до 6 років, який станом на станом на 1 грудня 2018 року становить 1626 гривень. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від:05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Позивачем жодним чином не обґрунтована та не доведена необхідність стягнення аліментів на дитину саме у розмірі 2000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 55706,20 гривень. Також позивачем не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному нею розмірі. Надані позивачем банківські документи суд не приймає до уваги, оскільки інформація, що міститься в зазначених документах відповідно до вимог Закону України «Про банки та банківську діяльність» є банківською таємницею та не підлягає розголошенню, відповідач заперечує проти такого розголошення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи постійне місце проживання дитини на території України, при цьому суд також враховує, що зазначений розмір аліментів визнається відповідачем. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дітей в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем також не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у вищевказаному розмірі, починаючи із дня пред'явлення позову до суду, а саме з 03 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. За змістом ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 гривень суд стягує з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial