Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON], покликаючись на те, що 18 лютого 1989 року вони зареєстрували шлюб, від якого народилося п'ятеро дітей, четверо з яких повнолітні, та неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, не утримує неповнолітнього сина, не допомагає вести домашнє господарство. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. З огляду на вказане просить розірвати шлюб, прізвище змінювати на дошлюбне не бажає, на примирення не згідна. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 18 лютого 1989 року Терпилівською сільською радою народних депутатів, 18 лютого 1989 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають п'ятьох спільних дітей, четверо з яких повнолітні, та неповнолітній син - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], виданеТерпилівською сільською радою народних депутатів 12 січня 2004 року). Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач, як і Відповідач, не мають бажання зберегти сім'ю та подальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», в своїй заяві зазначила про бажання надалі іменуватися цим прізвищем. З огляду на вказане, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved