Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

[PERSON] (Позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом, під час розгляду справи надано уточнений позов в редакції від 15.04.2016 року, який і є розглядом, в обґрунтування уточнених вимог зазначено, що на підставі рішення виконкому Центрально-Міської районної ради депутатів трудящих від 08.01.1958 року №22, батькові Позивача, [PERSON] за життя була надана земельна ділянка, розміром 600 кв.м., цільове призначення якої, для будівництва індивідуального житлового будинку. Цей факт підтверджено актом від 05 травня 1958 року про відведення в натурі земельної ділянки під індивідуальне будівництво житлового будинку. У 1962 році батько Позивача збудував житловий будинок А-1, загальною площею 50.8 кв.м, житловою площею 32.7 кв.м, та літню кухня «Б», в якій проживав Позивач зі своєю родиною. На той час йому виповнилося два роки. Згідно довідки від 28 травня 1960 року за №672 батько отримував будівельні матеріали для будівництва будинку. Згідно рішення виконкому Криворізької міської Ради депутатів трудящих від 28.10.1975 року №350 2-й провулок Брянський був перейменований на вулицю Арктична. Батько Позивача, [PERSON], помер 21 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія 1-КИ за № 628164). За життя він заповіт не складав. Після його смерті, у відповідності до ст.1261 ЦК України, єдиним спадкоємцем першої черги, є Позивач, як син спадкодавця, оскільки його рідний брат [PERSON], помер 28.01.1996 року, а матір, - [PERSON], померла 14 листопада 2002 року. У відповідності до вимог ст.ст.1268, 1270 ЦК України Позивач прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавцем, померлим батьком, на час відкриття спадщини, де і мешкає по теперішній час, за адресою: будинок №29, по вулиці Арктична, у місті Кривому Розі. Згідно документів, долучених до матеріалів справи, батько був зареєстрований за вказаною адресою з моменту будівництва будинку, по час смерті, а Позивач з 11.05.1983 року по теперішній час. 31.07.2015 року, Позивач, у встановлений законом строк, звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька. Однак, із-за відсутності відомостей про реєстрацію права власності на даний будинок, йому відмовлено у видачі свідоцтва, тому вимушений звертатися до суду із вказаним позовом тому, що отримати спадщину в органах нотаріату не представляється можливим. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] просила суд у задоволенні уточнених вимог, Позивачу, - відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, свідка, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 21 червня 2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №672 від 21.06.2013 року (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження Позивача, померлий [PERSON], є батьком [PERSON], [INFO], актовий запис №950 від 04.05.1960 року (а.с.13). Як убачається з акту від 05 травня 1958 року про відведення в натурі земельної ділянки під індивідуальне будівництво житлового будинку, на підставі рішення виконкому Центрально-Міської районної ради депутатів трудящих від 08.01. 1958 року, №22, [PERSON] за життя була надана земельна ділянка, загальною площею 600 кв.м., цільове призначенням якої, для будівництва індивідуального житлового будинку, що розташована за адресою: місто Кривий Ріг, ІІ провулок Брянський, 27 (а.с.9). У 1962 році батько Позивача, на відведеній йому земельній ділянці збудував житловий будинок А-1, загальною площею 50.8 кв.м, житловою площею 32.7 кв.м, та літню кухня «Б», зазначена обставина підтверджується висновком про незалежну оцінку, складеним субєктом оціночної діяльності [PERSON], де встановлений рік забудови зазначених будівель, як 1962 (а.с.10-11); та підтверджено показами свідка [PERSON], проживаючого за адресою: [INFO], який у судовому засіданні пояснив, що батько Позивача, [PERSON] збудував будинок №29, по вулиці Арктична, у місті Кривому Розі, у 1962 році, де потім разом зі своєю родиною проживав до дня смерті. Згідно рішення виконкому Криворізької міської Ради депутатів трудящих від 28.10.1975 року, за №350, ІІ провулок Брянський, був перейменований на вулицю Арктична (а.с.46). Як убачається з довідок від 28.05.2015 року, виданої Центрально-Міським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, від 31.07.2015 року, виданої головою квартального комітету №6, та відповідним записом паспорті Позивача, батько останнього був зареєстрований за адресою: [INFO], з моменту будівництва будинку по час смерті, а Позивач з 11.05.1983 року по теперішній час. Згідно довідки КП Дніпропетровської обласної ради «Криворізького БТІ» від 05.08.2015 року, відповідно до даних архівної справи, станом на 31.12.2012 року відомості про реєстрацію права власності на будинок №29, по вулиці Арктична, у місті Кривому Розі, відсутні (а.с.12). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно відповіді в.о. державного нотаріуса Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від 29.10.2015 за №889/01-21 року архів Першої державної нотаріальної контори за 1958 рік, в якій був посвідчений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку між забудовником, батьком Позивача, [PERSON] та Центрально-Міською районною радою депутатів трудящих, не передавався (а.с.73). Відповідь від 29.01.2016 року №161/01-16, надана завідувачем Першої Державної нотаріальної контори [PERSON] свідчить, що архів нотаріальної контори за 1958 рік не зберігся. Згідно архівного витягу із Державного архіву Дніпропетровської області від 17.03.2016 року, за №Л-25-2016, з протоколу засідання виконкому Центрально-Міської районної ради депутатів трудящих м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.01.1958 року, №2, розглянувши заяви громадян про виділ земельних ділянок для будівництва житлових будинків, виконком вирішив … виділити [PERSON], земельну ділянку, розміром 600 кв.м., для будівництва індивідуального будівництва житлового будинку №27, по ІІ провулку Брянський, у місті Кривому Розі (а.с.72). Технічний паспорт на спірне домоволодіння підтверджує, що на земельній ділянці, розміром 600 кв.м., за адресою місто Кривий Ріг, вулиця Арктична, 29 знаходяться житловий будинок А-1, загальною площею 50.8 кв.м, житловою площею 32.7 кв.м, літня кухня «Б», водоколонки 1, замощення 11, огорожа №1-3 (а.с.15-18). У відповідності до висновку від 12.08.2015 року вказані будівлі збудовані у 1962 році, та не належать до самочинного будівництва, оскільки наказом Міністерства Регіонального розвитку, будівництва, та житлово-комунального господарства України від 09.08.2012 року №404 «Про внесення змін до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» - індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинку, господарчі (присадибні будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року не вважається самочинним будівництвом. Згідно листа ВССУ України від 16.05.2013 року №24- 75/04/13, в якому вказано, що відповідно до ЗУ від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки на той час регулювалася підзаконними нормативними актами, а саме: Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56 та Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та ЗУ від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень» Отже у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створено та оформлено в передбаченому законом порядку до набрання чинності ЗУ від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину, а у разі нотаріальної відмови до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Згідно довідок комунальних підприємств, батько Позивача (спадкодавець) рахується, як споживач послуг для обслуговування будинку. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] від 10.08.2015 року Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с.19). У відповідності до приписів ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. На підставі викладеного,

Outcome: approved