Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - «Відповідач») про стягнення з [PERSON] грошей в розмірі 8 565,85 грн., з яких: 8 252,95 грн. - пеня за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], 312,90 грн. - відшкодування суми індексації аліментів за період часу з грудня 2014 року по лютий 2016 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що, не зважаючи на свій обов'язок сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, визначений рішенням суду, відповідач фактично з моменту винесення судом рішення про стягнення аліментів здійснив лише вісім оплат аліментних платежів на загальну суму 8 420,00 грн., а тому станом на даний час заборгованість Відповідача становить 2 590,71 грн. Враховуючи загальний розмір заборгованості за аліментами в період, в який вона утворилася (з листопада 2014 року по лютий 2016 року) - 2590,71 грн., розмір пені, за підрахунком Позивача, складає 8 252,95 грн., і саме вказану суму Позивач просить стягнути з Відповідача. Крім того, Позивач просить стягнути з Відповідача 312,90 грн. суми індексації аліментів за період часу з грудня 2014 року по лютий 2016 року. Позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі. Представником Відповідача - [PERSON], - подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він посилається на погашення аліментів, на підтвердження чого суду надано копії квитанцій про відповідні оплати. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 210 грудня 2014 року у справі № 344/14812/14-ц, яке набрало законної сили 22 грудня 2014 року, вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти в користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 10 листопада 2014 року. 19 січня 2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області по вищевказаній цивільній справі видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ВП № 46688126 від 27 лютого 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання Виконавчого листа № 344/14812/2014, виданого 19 січня 2015 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Як підтверджується Довідкою-розрахунком Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції №/62-32/В13 від 16 березня 2016 року, загальна заборгованість по виконавчому листу № 344/14812/2014 від 19 січня 2015 року, виданого Івано-Франківським міським судом по стягненню аліментів з [PERSON] станом на 01 березня 2016 року становить 2 590,71 грн. Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України (надалі - «СК України») при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] звернулася до суду з даним цивільним позовом про стягнення з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у загальній сумі 8 252,95 грн. за період з грудня 2014 року по лютий 2016 року, а також суми індексації аліментів в розмірі 312,90 грн. Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд також звертає увагу на те, що відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Так, за змістом статті 549 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до наступних, а кількість днів прострочення за аліментами обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено по сплаті певної суми заборгованості кожного місяця. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 вересня 2013 року по справі № 6-81 цс 13. Відтак, Суд звертає увагу на те, що здійснений Позивачем розрахунок розміру пені у спірних правовідносинах відповідає вимогам закону та є вірним. Зокрема, Позивачем вірно проведено розрахунок пені з врахуванням кожної суми щомісячного платежу у 700,00 грн. (визначений судом щомісячний розмір аліментів), шляхом множенням суми платежу за місяць на кількість прострочених днів місяця та на 1 відсоток суми боргу, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів за період з листопада 2014 року по лютий 2016 року, що становить 8 252,95 грн. Отже, загальна сума неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення становить 8 252,95 грн. Суд приймає до уваги той факт, що 13 квітня 2016 року [PERSON] здійснено оплату на погашення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 3500,56 грн., що свідчить про погашення відповідної суми заборгованості. В той же час, Суд звертає увагу на те, що предметом даного цивільного позову є позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, і підставою для стягнення такого виду пені відповідно до вимог статті 196 СК України є наявність заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Станом на лютий 2016 року (строк, включно до якого розраховано пеню Позивачем) у Відповідача існувала заборгованість по сплаті аліментів, яка, відповідно до Довідки-розрахунку Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції №/62-32/В13 від 16 березня 2016 року станом на 01 березня 2016 року становила 2 590,71 грн. Таким чином, факт існування заборгованості станом на період, протягом якого заявлено позовні вимоги про стягнення пені, є наявним, оскільки підтверджується належними засобами доказування. Відтак, позовні вимоги про стягнення з Відповідача пені за несвоєчасне погашення присуджених рішенням суду аліментів в розмірі 8 252,95 грн., враховуючи встановлену судом вірність здійсненого Позивачем розрахунку пені, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, вірним та таким, що відповідає вимогам закону, є здійснений Позивачем розрахунок суми індексації аліментів в розмірі 312,90 грн., а, відтак, дані позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а стягненню з відповідача підлягає сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 8252,95 грн. та сума індексації аліментів в розмірі 312,90 грн., а всього - 8 565,85 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з Відповідача також слід стягнути на користь Позивача понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно дост. 196 Сімейного кодексу України, п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 88 ЦПК України,

Outcome: approved