Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

[PERSON] у серпні 2019 року звернулася у суд із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що з 1972 року вона постійно мешкає в [ADDRESS] . Станом на 1980 рік її сім`я, до складу якої входили: її співмешканець [PERSON] та двоє синів, 1975 та 1977 років народження, проживали однією сім`єю з батьками чоловіка в їх будинку і мали гостру потребу в окремій жилплощі. Її чоловік на той період часу працював зварювальником в Вовчанській міжгосподарській будівельній організації (МСО), яка забезпечувала сім`ї своїх працівників жилплощею і перебував на черзі як потребуючий забезпечення жилплощею. В 1981 році проводився розподіл квартир в новозбудованому будинку, де їх сім`я мала отримати окрему квартиру, але несподівано виявилося, що чоловіка за порушення трудової дисципліни зняли з черги на житло. В зв`язку з тим, що чоловік пиячив, їх сімя в той час знаходилася на межі розпаду, залишатися проживати в будинку батьків чоловіка у неї не було можливості і вона звернулася до керівництва МСО з проханням надати житло, в якому мали потребу. Пропозиція начальника МСО її повністю задовольнила, їй видали ключі від квартири [ADDRESS] , куди вона засилилася зі своїми двома синами. 23 жовтня 1981 року вона була зарахована на роботу до Вовчанської міжгосподарської будівельної організації (МСО), пізніше перейменованої в Вовчанську МПМК. Працювала на даному підприємстві до 1988 року. Вказала що оскільки сім`я зі [PERSON] у неї розпалася і її житлові потреби повністю забезпечувала надана їй квартира [ADDRESS] вона залишалася в ній проживати, не вимагаючи розширення жилплощі. З 29 березня 1982 року вона була офіційно зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , де постійно мешкає до цього часу. В зв`язку з тим, що зазначена квартира надавалася їй з порушенням житлових норм і планувалося подальше надання більшої квартири з жилплощею належного розміру, ордер на заселення їй не видавався. В 1993 році розпочалася приватизація житлового фонду, але вона із-за відсутності часу не стала займатися цим питанням. В 2018 році у неї виникла необхідність в отриманні правовстановлюючого документу на належну їй квартиру і вона звернулася до Старосалтівської селищної ради з приводу приватизації квартири, яка на цей час перебуває у комунальній власності Старосалтівської селищної ради. Не заперечуючи проти її права на приватизацію квартири, їй запропонували надати необхідні документи для оформлення приватизації, зокрема ордеру на квартиру. Оскільки ордера вона не отримувала і в зв`язку з ліквідацією організації, яка надавала їй квартиру для проживання, отримати документ про підтвердження правомірності вселення до квартири неможливо, реалізувати своє право на приватизацію квартири через селищну раду вона позбавлена можливості і вимушена була звернутися до суду з вказаними позовом. Просила визнати за нею право власності на вказану квартиру. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, її представник надала суду заяву в якій вказала, що свої позовні вимоги [PERSON] підтримує та просила позов задовольнити у повному обсязі, справу розглянути у її відсутності. Представник Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином, надав суду заяву, у якій просив винести рішення на розсуд суду та розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 65-1 ЖК України та ст. 345 ЦК України закріплене право громадян на придбання займаних ними жилих приміщень у приватну власність та встановлено, що наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім`ях, які проживають разом з ними придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством. Однією з підстав є приватизація державного житлового фонду, передбачена Законом України від 19 червня 1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду», в ст. 3 якого зазначено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 кв. метрів загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 кв. метрів на сім`ю. З рішення Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області № 86 від 14 червня 2019 року, вбачається що [PERSON] було відмовлено в наданні дозволу на приватизацію квартири [ADDRESS] та рекомендовано звернутися до суду про визнання права власності за зазначеною квартирою. (а.с. 15). Довідкою Старосалтівської селищної ради від 18 лютого 2019 року та від 26 червня 2019 року підтверджено, що в квартирі [ADDRESS] проживає і значиться зареєстрованою з 29 березня 1982 року, [PERSON] (а.с.20-21) Довідкою Старосалтівського селищного комунального підприємства «Салтів водоканал» від 12 лютого 2019 року, підтверджено, що з 1983 року [PERSON] сплачує квартплату та комунальні платежі, заборгованості не має.(а.с. 19) Довідкою БТІ від 13 лютого 2019 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 березня 2019 року підтверджено відсутність у [PERSON] на праві власності нерухомого майна. (а.с.22) З довідки Вовчанського БТІ за № 244 та технічного паспорту на квартиру від 25 березня 2019 року, вбачається, що квартира [ADDRESS] , право власності на яку не зареєстровано. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації жилого приміщення у будинках державного чи громадського житлового фонду, що є однією із законних підстав набуття жилих приміщень у приватну власність. Суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved