Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Коверзнев Д.В., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, подали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримують повністю, а справу просять розглядати без участі позивача та представника, проти заочного розгляду справи не заперечують. Із позовної заяви видно, що 21 вересня 2018 року між сторонами було укладено договір позики про надання у борг грошових коштів у розмірі 1110 доларів США. На підтвердження факту отримання позики [PERSON] надав розписку, в якій визначено термін повернення - до 01 березня 2019 року. За користування коштами (позикою) відповідач мав сплачувати 38 % відсотків річних від суми позики. Однак, на даний час позичені грошові кошти позивачу не повернуто, проценти за користування коштами (позикою) не сплачено. А відповідач ухиляється від зустрічі з позивачем та повернення боргу, заходи досудового врегулювання конфлікту ігнорує. Таким чином, на сьогодні позивач позбавлений можливості відновити своє порушене право інакше, як шляхом звернення до суду. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та відзив на позовну заяву не подавав. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовоми ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Вимогами ч.2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно вимогст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Як було встановлено в судовому засіданні та видно із матеріалів справи, відповідач [PERSON] , 21.09.2018 року отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 1100 доларів США терміном до 01.03.2019 року, зі сплатою 38% річних за користування коштами, про що [PERSON] було власноручно написано розписку (а.с.4). Згідно вимог ст.ст. 526, 536 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства А з аналізу ст.ст. 610-612 та ст.625 ЦК України видно, що порушенням зобов`язання\~є його\~невиконання або\~виконання з\~порушенням умов,\~визначених змістом\~зобов`язання\~(неналежне\~виконання),\~яке тягне за собою правові наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, судом було встановлено, що відповідач прострочив виконання взятого на себе зобов`язання по поверненню позичених грошових коштів у строк передбачений власноручно написаною розпискою, та досі їх не виконав, що тягне за собою передбачені законодавством правові наслідки, а саме: стягнення на користь позивача як основної суми боргу, так і 3% річних від простроченої суми позики. Відповідно до ч.1,3 ст. 133 ЦПК України, \~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать зокрема,\~витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як передбачено ч.1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на заявлені позивачем вимоги, та їх повне задоволення, суд вважає, що на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] слід стягнути судові витрати понесені позивачем на загальну суму 2370 грн., а саме, оплачений позивачем судовий збір в розмірі 768,40 грн. та 1601,60 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суму якої підтверджено оригіналом квитанції (а.с.29) та актами-передачі документів та виконаних робіт (а.с.30, 31). На підставі наведеного, ст.ст. 625, 1046-1054 ЦК України та

Outcome: approved