Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] , через представника - [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до Лебединської міської ради, третя особа [PERSON] , в якій просить визначити йому додатковий строк терміном на 6 місяців для відчуження належної йому на праві власності 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 2,8908 га з кадастровим номером 5910500000:03:005:0038 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території м. Лебедина, яку він успадкував після смерті свого батька. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та третя особа є власниками земельної ділянки площею 2,8908 га з кадастровим номером 5910500000:03:005:0038. Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 28.12.2012 по справі № 1810/3413/12, право власності на вказану земельну ділянку було визнано за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині за кожним. У подальшому, після смерті [PERSON] , рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 07.03.2014 по справі № 580/250/14-ц, право власності в порядку спадкування на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки було визнано за [PERSON] . У 2020 році позивач вирішив відчужити належну йому земельну ділянку. Однак, звернувшись до державного нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу такої земельної ділянки, останній роз`яснив представнику позивача, що оскільки [PERSON] є громадянином Російської Федерації, ним було попущено річний строк для відчуження належної йому земельної ділянки. Як зазначив позивач у своєму позові, з моменту оформлення спадщини після смерті батька, він неодноразово пропонував як [PERSON] так і третім особам, придбати у нього належну йому частину земельної ділянки з кадастровим номером 5910500000:03:005:0038. Оскільки позивач проживає на значній відстані від міста Лебедина, враховуючи початок збройної агресії Російської Федерації на території України, у нього виникли труднощі з приїздом на територію України для оформлення відповідних правочинів. До цього часу ні Лебединська міська рада, на території якої розташована так земельна ділянка, ні інша установа не зверталися до суду з позовом про примусове відчуження вищевказаної земельної ділянки. За таких обставин позивач просить надати йому додатковий строк для відчуження належної йому частини земельної ділянки, оскільки на даний час [PERSON] виявила наміри придбати таку землю. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Також зазначив, що до 2014 року позивач щороку приїздив у м. Лебедин, однак в подальшому не мав такої можливості у зв`язку з об`єктивними причинами. На даний час [PERSON] виявила бажання придбати частину належної [PERSON] земельної ділянки, а тому просить встановити строк у шість місяців для відчуження земельної ділянки, який буде достатнім для оформлення усіх необхідних документів. Представник Лебединської міської ради у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд даної справи без його участі. Також зазначив, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати лише громадянам України, а чинним законодавством не передбачена заборона на продовження строку для відчуження земельної ділянки згідно з ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України. Третя особа - [PERSON] , у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] є громадянином Російської Федерації, проживає в м. Ноябрьск, Ямало-Ненецького автономного округу (а.с. 3). Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 28.12.2012 по справі № 1810/3413/12 встановлено факт належності [PERSON] , померлому [INFO] домоволодіння з надвірними будівлями, що розташоване в [ADDRESS] та складається з житлового будинку цегляного під літерою А, 1975 року забудови, загальною площею 70,2 кв. м., житловою 48,7 кв. м., вартістю 63462 грн., льоху цегляного під літ п/г вартістю 1303 грн., літньої кухні цегляної під літ Б вартістю 8190 грн., веранди дощатої під літ «б» вартістю 1576 грн., сараю цегляного під літ. Г, вартістю 2700 грн., сараю дерев`яного під літерою «Д», вартістю 1303 грн., сараю дерев`яного під літ. Е, вартістю 618 грн., навісу цегляного під літ. «Ж» вартістю 1526 грн., огорожі дерев`яної під літерою «№1-2, вартістю 2094 грн., а всього вартістю 82772 грн., що знаходиться в [ADDRESS] , присадибної земельної ділянки мірою 0,1684 га, з них під будівлями 0,1000 га, для ведення особистого селянського господарства 0, 00684 га, розташованої за цією ж адресою, а також земельної ділянки (паю) розміром 3,31 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташованої на території Лебединської міської ради Сумської області. Визнано право власності на це майно в порядку спадщини за заповітом за [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1/2 частині його за кожним (а.с. 7). Крім того, рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 07.03.2014 по справі № 5 80/250/14-ц за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину садиби, що розташована в [ADDRESS] та складається з цегляного житлового будинку під літерою «А», 1975 року забудови, загальною площею 70,2 кв. м., житловою 48,7 кв. м., цегляного льоху під літ. «п/г», цегляної літньої кухні під літ. «Б», дощатої веранди під літ. «б», цегляного сараю під літ. «Г», дерев`яного сараю під літ. «Д», цегляного сараю під літ. «Е», цегляного навісу під літ. «Ж», дерев`яної огорожі під літерою «№1-2», та присадибної земельної ділянки площею 0,1684 га, з них під будівлями 0,1000 га, для ведення особистого селянського господарства 0,00684 га, розташованої за цією ж адресою, а також на 1/2 частину земельної ділянки (паю) розміром 3,31 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що розташована на території Лебединської міської ради Сумської області (а.с. 8-9). Згідно з копією витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 16.12.2014 за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 5910500000:03:005:0038 площею 2,8908 га. Також, 16.12.2014, за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 5910500000:03:005:0038 площею 2,8908 га (а.с. 10- 11). Вказане також підтверджується копією витягу із Державного земельного кадастру (а.с. 12-14). Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. За ч. 2 ст. 1 Земельного кодексу України право власності на землю гарантується. При цьому, за ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Згідно з ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Відповідно до ч. 4 вказаної статті землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права (ч. 1 ст. 145 Земельного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 348 Цивільного кодексу України якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Як встановлено судом, [PERSON] є громадянином Російської Федерації. Право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 5910500000:03:005:0038 площею 2,8908 ганим набуто 16.12.2014. Тобто протягом року, а саме до 17.12.2015 позивач повинен був відчужити належну йому земельну ділянку згідно з приписами ст. 81 Земельного кодексу України та ст. 348 Цивільного кодексу України. Натомість як пояснив представник позивача у судовому засіданні, з початку 2014 року, коли почався конфлікт, пов`язаний зі збройною агресією Російської Федерації проти України, [PERSON] був позбавлений можливості прибути на територію України для належного оформлення відчуження земельної ділянки. За наведених обставин, враховуючи також значну відстань місця проживання позивача, а саме - м. Ноябрьск, Ямало-Ненецького автономного округу від м. Лебедин, суд вважає, що позивач пропустив строк на відчуження земельної ділянки з поважних причин. Відповідно до ст. 6 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З огляду на викладене, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] та вважає за необхідне встановити йому шестимісячний строк для відчуження земельної ділянки.

Outcome: approved