Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вони є власниками житлового будинку [ADDRESS] Одеської області. В зазначеному будинку з 23.10.1995 року зареєстрований їх син [PERSON], який 2007 року в ньому не проживає, обов'язки по оплаті житлово-комунальних послуг не виконує. Через реєстрацію відповідача вони несуть додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг та обмежені у праві розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Де їх син знаходиться на даний час їм не відомо. У судовому засіданні позивачі заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своєї думки щодо позову не висловив. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, - Ізмаїльський РВ ГУ ДМС України в Одеській області, у судове засідання представника не направила, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивачів, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 5 ст.74 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської Ради народних депутатів №691/3 від 08.12.1978 року користувачами земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.38). Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської Ради за №1244 від 02.12.1997 року [PERSON] та [PERSON] передано в спільну сумісну власність земельну ділянку, площею 0,0500 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а.с.10). Відповідач [PERSON] зареєстрований як член сім'ї позивачів за адресою: [ADDRESS] з 23.10.1995 року (а.с.12, 13, 24). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони є сусідами [PERSON] та [PERSON] З 2007 року по даний час сина позивачів та його особистих речей в будинку вони не бачили. Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням в будинку №18, розташованому по вул. Бєлінського в м.Ізмаїл Одеської області, а тому позов підлягає задоволенню. Приймаючи таке рішення, суд також зважає на ту обставину, що відповідач має інше житло, розташоване за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, Садівничий кооператив №12, б.68 (а.с.19, 20).

Outcome: approved