Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] (далі - позивачі) в особі представника - адвоката Токарєвої О.Г. звернулись до суду з вказаним позовом до Покровської міської ради Донецької області (далі - відповідач), в якому просять визнати за [PERSON] та [PERSON] за кожною право власності на 1/2 частку житлової квартири за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що спірна квартира належить позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 24.02.1994, виданого виробничим об`єднанням «Красноармійськвугілля» м.Димитров; позивачі мають намір укласти договір купівлі-продажу вказаної квартири та надали нотаріусу всі необхідні документи, при вивченні яких нотаріусом було виявлено, що в свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 24.02.1994 відсутня повна адреса місцезнаходження квартири, а саме, замість правильної адреси місцезнаходження квартири « [ADDRESS] » вказано « [ADDRESS] ». Вказано, що усунути зазначену помилку не представляється можливим, оскільки згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня державна реєстрація Виробничого об`єднання «Красноармійськвугілля» м.Димитров, а також відсутня державна реєстрація підприємства, яке є правонаступником зазначеного об`єднання. Посилаючись на приписи статей 328, 379, 392 ЦК України, позивачі просять позов задовольнити. Ухвалою суду від 12.04.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.28). Позивачі та їх представник в судове засідання не прибули, представник позивачів надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити (а.с.44). Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, надіслав до суду лист про розгляд справи без участі представника міської ради та винесення рішення на розсуд суду (а.с.33). В силу приписів в ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю її учасників. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] (дошлюбні прізвища - [PERSON] , [PERSON] ) та [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на житло від 24.02.1994 № [NUMBER] , видане виробничим об`єднанням «Красноармійськвугілля» м.Димитров, за яким їм на праві спільної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі якого вказана квартира 25.02.1994 зареєстрована за позивачами в КП «БТІ» (а.с.7-10, 13) За змістом листа КП «БТІ» від 18.03.2021 №339/01-02 до 01.01.2013 квартира [ADDRESS] належала позивачам на підставі вищевказаного свідоцтва (а.с.14). 15.03.2021 на замовлення [PERSON] суб`єктом господарювання виготовлений технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] (а.с.15-16). Рішенням державного реєстратора від 16.04.2021 №57679800 [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна часткова, на вказану квартиру, оскільки відсутність повної адреси місцезнаходження об`єкта нерухомого майна не дає змоги зареєструвати відповідну частину права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.35). Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою - [ADDRESS] (а.с.5-6). Вирішуючи заявлений спір, суд виходить з таких норм права. За приписами ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Матеріалами справи підтверджено, що квартира за адресою: [ADDRESS] була приватизована позивачами згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідне свідоцтво про право власності на житло видане виробничим об`єднанням «Красноармійськвугілля», відомості про державну реєстрацію якого чи його правонаступника на теперішній час в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні. За приписами ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.2 ст.370 ЦК України). Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Враховуючи викладені законодавчі приписи, наведені докази в їх сукупності та встановлені на їх підставі обставини, суд дійшов висновку, що позивачі є власниками спірної квартири за адресою: [ADDRESS] в рівних частках. Відсутність в свідоцтві про право власності на житло повної адреси спірної квартири, а саме не зазначення повного найменування міста її розташування, позбавляє позивачів можливості в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відтак, таке порушене право позивачів підлягає судовому захисту шляхом задоволення позову про визнання права власності за ними на спірну квартиру. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved