Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Кредитної спілки «Злагода» про стягнення заборгованості. Позивачі позовні вимоги мотивувавали тим, що у звязку із закінченням строків дії депозитних договорів, укладених з відповідачем, вони повинні були отримати кошти: тіло внесків і відсотків. Однак, замість виконання власних зобовязань по договорам, відповідач не повернув кошти, з остаточним строком розрахунку визначитися ухиляється, чим створює перешкоди у користуванні приватною власністю. Така поведінка відповідача негативно вплинула на усталений розклад життя позивачів, створила дискомфортні умови, примусила відмовитися від запланованого ремонту квартири, лікування та відпочинку, зубного протезування, що вимагають суттєвих витрат коштів. В судовому засіданні [PERSON], позовні вимоги підтримав та надав остаточний розрахунок заборгованості на день розгляду справи. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача кредитної спілки «Злагода» в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. Суд, вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 15 квітня 2013 року між [PERSON] та КС «Злагода» укладено договір про залучення вкладу члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 2464дВ. Датою закінчення договору є 15 квітня 2015 року (а.с.7). [PERSON] вніс кошти, що підтверджується квитанція до прибуткових касових ордерів:15 квітня 2013 року 50\~000 , 00 грн. 23 квітня 2013 року 25\~800,00 грн., 16 квітня 2013 року 1\~400, 00 грн., 24 травня 2013 року 510, 00 грн., 25 квітня 2013 року 5\~200, 00 грн., 16 липня 2013 року 1\~000, 00 грн., 17 червня 2013 року 700, 00 грн., 2 грудня 2013 року 14\~100, 00 грн., 21 листопада 2013 року 4\~850, 00 грн., 16 грудня 2013 року 14\~000, 00 грн., 6 грудня 2013 року 13\~500, 00 грн., 16 січня 2014 року 1\~000, 00 грн., 14 січня 2014 року 18\~940, 00 грн. (а.с. 10-12). 30 травня 2013 між [PERSON] Юрієвичем та КС «Злагода» укладено договір № 2568дВ про залучення вкладу члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Датою закінчення договору є 30 травня 2015 року, відповідно до якого останній вносить вклад у розмірі 2\~000,00 грн. Таким чином, загальна сума боргу становить 218\~209, 55 грн., моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 15 000 гривень, а також просить стягнути судові витрати повязані з подачею позову в розмірі 12.50 коп. Згідно ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка відповідно до свого статуту залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій так і в безготівковій формі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, у порядку та строки, які визначені відповідно до ч. 7 ст. 10 даного закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. За умовами ч. 7 ст. 10 ЗУ «Про кредитні спілки» повернення вкладу проводиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. Таким чином, Закон України «Про кредитні спілки» як спеціальний закон який регулює діяльність кредитної спілки не передбачено право кредитної спілки не повертати вклади після закінчення строку розміщення вкладу та не надає право кредитній спілці в односторонньому порядку продовжувати строк розміщення вкладу. Згідно із ст. 530 ЦК України зобов'язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно із п. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до п. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання припиняються. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачів суму внесків, невиплачених відсотків, втраченої вигоди, 3-х% річних, інфляційних, моральної шкоди та відшкодування витрат повязаних з подачею позову в розмірі 223, 222, 05 грн., з яких 218\~209, 55 заборгованість по договорам, 5\~000, 00 грн. моральна шкода та витрати повязані з підготовкою позову 12,50 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, наявним в матеріалах справи. Статтею 23 ч. 2 п. 3 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яку відповідач повинен відшкодувати позивачу, приймає до уваги конкретні обставини справи, характер заподіяної шкоди, ступень та тривалість моральних страждань позивача, тому суд приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню в сумі 5\~000, 00 гривень. Суд звертає увагу, що згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 88 ч.3 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відмовлено частини вимог. Суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволено частини позовних вимог. Враховуючи вищевикладене ст.ст. 525, 530, 625 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215 - 218, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: partial