Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

[PERSON] (позивачка) звернулась до суду 14.12.2016р. з позовом, в якому просила суд розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 24.12.2005р. відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 2354. Також позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що сімейні відносини сторони припинили півроку тому, через те що вони мають різні погляди на життя та життєві проблеми. Крім того, відповідач вже має іншу сімю, тому примирення між сторонами неможливе. Також відповідач в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітньої дитини. В судове засіданні сторони не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та задовольнити її вимоги. Також позивачка просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище та покласти судові витрати по справі на відповідача. Відповідач надав суду заяву, в якій також просив розглянути справу у його відсутність та зазначив, що визнає позов в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 24.12.2005р. між сторонами укладений та зареєстрований шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб /а.с.3/. На теперішній час сім'я фактично розпалася, оскільки сторони мають різні погляди на життя та життєві проблеми. Сторони проживають окремо і не ведуть спільного господарства. На момент розгляду справи судом перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 Сімейного кодексу України, відсутні. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину донька [PERSON], 06.04.2006р.н. /а.с.4/. Донька проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою з місяця проживання /а.с.5/. Відповідач в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання доньки. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами немає. Спору з приводу місця проживання дитини між сторонами немає, оскільки після розірвання шлюбу донька мешкатиме з позивачкою. Зазначені обставини справи визнаються сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК, не підлягають доказуванню. Оскільки в добровільному порядку відповідач не бажав розірвати шлюб та не надає достатньої матеріальної допомоги позивачці на утримання дитини, вона звернулася до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами існує спір з приводу регулювання шлюбних відносин та забезпечення утримання дитини, що регулюються Сімейним кодексом України (далі СК). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на характер спірних відносин, зміст позовних вимог, враховуючи положення ст.ст.24, 110, 112, 181, 191 СК, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд, зважаючи на вимоги ст.111 СК, вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення, оскільки, за твердженням сторін, це не відповідатиме їх інтересам і не матиме результату, бо вони дійшли остаточного висновку про неможливість спільного проживання та перебування у шлюбних відносинах. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи клопотання позивачки, суд вважає за необхідне відновити її дошлюбне прізвище «Шинкаренко». Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Стосовно розподілу судових витрат суд зауважує наступне. Позовна заяви містить дві вимоги розірвання шлюбу (немайнового характеру) та стягнення аліментів (майнового характеру). За вимогою немайнового характеру позивачкою сплачений судовий збір в розмірі 551,20грн, а за вимогами майнового характеру позивачка звільнена від сплати судового збору, тому цей збір є несплаченим на момент ухвалення рішення по справі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 551,20грн в якості відшкодування понесених нею судових витрат. Частиною третьою статті 88 ЦПК передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, за вимогами про стягнення аліментів з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, розмір якого відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» на момент подання позову складав 551,20грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved