Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

[PERSON] , як законний представник який діє в інтересах неповнолітнього, піклувальник звернулась 06 липня 2017 року до Приморського районного суду м. Одеси з позовом в інтересах [PERSON] до Одеської міської ради, [PERSON] , третя особа: державний нотаріус Другої Одеської державної нотаріальної контори Маслова М.В., в якому просить визнати за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, яка належала його батькові [PERSON] , померлому [INFO] . Мотивує свої вимоги тим, що [PERSON] є сином померлого [PERSON] . Згідно Свідоцтва про право на житло від 22 липня 2002 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 179/1000 частки квартири (кімнати у квартирі спільного заселення) за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] померли. У квартирі наразі проживає [PERSON] . 27 березня 2017 року державним нотаріусом Масловою М.В. відмовлено у видачі свідоцтва про праву на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] . Виходячи з Постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 27 березня 2017 року, державний нотаріус Маслова М.В. мотивує своє рішення тим, що правовстановлюючі документи про належність частки квартири [ADDRESS] , спадкодавцеві - [PERSON] , померлому [INFO] , а саме оригінал свідоцтва про право власності на житло від 22 липня 2002 року за р. № [NUMBER], розпорядження органу приватизації від 22 липня 2002 року та технічний паспорт, в спадковій справі № 244/2012, відсутні. Однак, у позивача відсутні оригінали, які необхідно було надати нотаріусу до спадкової справи, так як позивач не є власником і співвласником вказаного майна, в зв`язку з чим його представник змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 07 липня 2017 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк на усунення недоліків. 13 липня 2017 року подано уточнений позов [PERSON] , який став повнолітнім, до [PERSON] , третя особа державний нотаріус Другої Одеської державної нотаріальної контори Маслова М.В., в якому позивач просить визнати за ним право власності на 179/3000 часток квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, яка належала його батькові [PERSON] , померлому [INFO] . Позивач додатково мотивує свої вимоги тим, що оригінали правовстановлюючих документів, які вимагає нотаріус, знаходяться у відповідача по страві, брата померлого [PERSON] , який відмовляється їх надати, чим порушує законні права позивача, як спадкоємця першої черги за законом. Провадження по справі відкрито 24 липня 2017 року. Ухвалою від 19 жовтня 2017 року на підставі результатів повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, справа прийнята в провадження судді Чернявської Л.М. Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 03 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 23 липня 2018 року судом отримано копію спадкової справи №244/2012 до майна [PERSON] , померлого [INFO] . 07 листопада 2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні вимог [PERSON] повністю, посилаючись на те, що загальна позовна давність становить три роки. При цьому, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в липні 2017 року, що значно перевищує строки звернення до суду за даною категорією справ. Позивач мав заявити про свої вимоги до 18.10.2010 року так як йому був відомий факт смерті спадкодавця, оскільки позивач був присутній під час його поховання. В судове засідання позивач не з?явився, надав заяву якою просив провести судове засідання за його відсутності, вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явився, надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа в судове засідання не з?явилась, просила провести судове засідання за її відсутності. Суд розглядає справу за відсутності сторін і третьої особи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.07.2002 року №11-14348, 179/1000 частин квартири спільного заселення за адресою: [ADDRESS] належали на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. Позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] померли, що не заперечує відповідач. Крім того, [PERSON] помер [INFO] . 12 листопада 2012 року до Другої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, звернулась його дружина [PERSON] , надавши до нотаріальної контори також свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , матір?ю якого записана [PERSON] , а батьком [PERSON] . 24 березня 2017 року до Другої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] у вигляді спадкового майна - 179/4000 частин квартири [ADDRESS] , звернулась піклувальник [PERSON] , [PERSON] , яка була призначена піклувальником 28.01.2014 року (розпорядження Київської РА ОМР №60 від 28.01.2014 року), зазначаючи, що інших спадкоємців померлого, окрім його сина [PERSON] , не має, так як дружина померлого [PERSON] - [PERSON] сама померла [INFO] . 27 березня 2017 року державним нотаріусом Масловою М.В. Другої Одеської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про праву на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] , так як правовстановлюючі документи про належність частки квартири [ADDRESS] , спадкодавцеві - [PERSON] , померлому [INFO] , а саме оригінал свідоцтва про право власності на житло від 22 липня 2002 року за р. № [NUMBER], розпорядження органу приватизації від 22 липня 2002 року та технічний паспорт, в спадковій справі № 244/2012, відсутні. Позивач вказує на те, що відповідач утримує у себе правовстановлюючі документи на вказане майно, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності та також вказує на те, що він є власником 179/4000 частин квартири [ADDRESS] . З наданої суду інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, вбачається, що [PERSON] є власником: - 179/4000 часток квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 1-2008, видане 11.12.2017 року державним нотаріусом Другої Одеської держаної нотаріальної контори Масловою М.В . (номер запису про право власності 23846848); - 179/ 4000 часток квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 1-780, видане 17.05.2016 року державним нотаріусом Другої Одеської держаної нотаріальної контори Масловою М.В. (номер запису про право власності 14567512). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Оскільки померлий [INFO] [PERSON] заповіту не вчиняв, спадкування здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини [PERSON] належало 179/4000 часток квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності, які наразі ніким не успадковані, що не заперечував відповідач. При цьому, будь-яких інших доказів, належності померлому інших часток даної квартири суду не надано, як і не надано доказів отримання цих часток у власність в порядку спадкування чи будь-яким іншим чином. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено судом, з наданих доказів, єдиним спадкоємцем першої черги, після смерті [PERSON] є його син - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1, 4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч.2-4 ст. 1273 ЦК України, фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування. Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Судом встановлено, що [PERSON] , на момент смерті батька був малолітнім, а його мати не відмовлялась від прийняття спадщини, навпаки мала наміри отримати спадщину після смерті свого чоловіка та батька малолітнього сина - [PERSON] , звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою в 2012 році. [PERSON] померла [INFO] . За таких обставин, суд вважає доведеними права [PERSON] на отримання спадщини після смерті [INFO] його батька [PERSON] у вигляді 179/4000 часток квартири [ADDRESS] , що належали померлому на час його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, який, відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України, є днем смерті особи. Наразі, судом встановлено, що питання поновлення пропущеного [PERSON] строку прийняття спадщини нотаріусом не ставиться, а тому суд не оцінює даний факт. Що стосується пропуску строку позовної давності, то відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] був малолітнім на час відкриття спадщини, в зв?язку з чим, з заявою про прийняття спадщини в його інтересах в 2012 році до нотаріуса зверталась його мати, а 24.03.2017 року звернулась його піклувальник [PERSON] Фактичну відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно, нотаріусом вчинено 27 березня 2017 року. Тобто, на переконання суду ця дата є початком відліку строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а відтак, звернувшись до суду 06.07.2017 року, позивач [PERSON] не пропустив строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] в частині лише визнання за ним права власності на 179/4000 часток вказаної квартири, а тому задовольняє позов частково.

Outcome: partial