Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] у поданому позові просила розірвати шлюб, укладений 05.08.1994 року з відповідачем [PERSON] У період шлюбу в сторін народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. В обґрунтування причин розлучення позивач вказала, що вона та відповідач мають різні погляди на сімейне життя та обовязки, внаслідок чого між ними виникали сварки та непорозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, взаємозвязок як дружини та чоловіка. На даний час вони є зовсім чужими людьми, подружні відносини між ними припинились, тому на примирення вона не погоджується, а збереження сімї вважає неможливим, так як це буде суперечити їх інтересам. Ухвалою від 12.12.2017 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. За клопотанням відповідача, ухвалою суду від 12.02.2018 року сторонам надано строк для примирення терміном на два місяці. У призначене судове засідання сторони не зявились. Позивач подала в канцелярію суду заяву, у якій просила розглядати справу у її відсутності та розірвати укладений з відповідачем шлюб, оскільки між собою вони не примирились. Також не заперечила проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, будь-яких заяв чи клопотань по суті справи чи процедури її розгляду суду не подав. За викладених обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України, а судове засідання проводить без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЕГ № 257979 від 05.08.1994 року, сторони уклали шлюб 05 серпня 1994 року, який зареєстровано у Вишнівській сільській раді Любомльського району Волинської області та в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №16 (а.с.5). Відповідно до копій свідоцтв про народження серії І-ЕГ № 281055 від 31.07.1995 року та серії І-ЕГ №140955 від 07.09.2011 року, у період шлюбу у сторін народились: син [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7). Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст.110 СК України,\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до розяснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що між сторонами, як подружжям, втрачено взаєморозуміння, у них відсутні спільні інтереси та позивач не має бажання на подальше спільне життя. Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, безрезультатність наданого сторонам строку для примирення, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що\~\~сімя сторін розпалася та збереження їх шлюбу є неможливим. Виходячи з викладеного та давши оцінку обставинам справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та шлюб між сторонами розірвати. У відповідності до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені і документально підтверджені останньою судові витрати у виді судового збору в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved