Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. У позові вказувала, що 18.05.2012 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрували у Відділі ДРАЦС Вижницького РУЮ Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за №11. 22.12.2012 року від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] Посилалася на те, що їх спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на життя, через що між ними часто виникали сварки та скандали. Вони уже не проживають спільно 12 місяців, тобто не підтримують жодних стосунків, не ведуть спільне господарство. Відповідач проживає у м. Чернівці, а вона в с. Чорногузи з дитиною, яка знаходиться на її утриманні. Таким чином фактичні шлюбні стосунки між ними припинено, а шлюб існує лише юридично. Між ними досягнуто згоди, що після розірвання шлюбу їх дитина буде проживати з нею. Вважає, що їх спільне життя з відповідачем є неможливим, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому і збереження шлюбу є неможливим. На примирення не згідна. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], що зареєстрований 18.05.2012 року відділом ДРАЦС Вижницького РУЮ Чернівецької області, актовий запис №11 та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримує повністю, на примирення не погоджується. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає, на примирення не погоджується. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 18.05.2012 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №11, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія І-МИ №077043 від 18.05.2012 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. У шлюбі 22.12.2012 року народилася дочка, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серія І-НО №493748 від 16.01.2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, спільно не проживають протягом року, не підтримують сімейних відносин, спільного господарства не ведуть, на примирення не згідні, позивач довела, а відповідач визнав, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, їх сімя розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає надалі іменуватись шлюбним прізвищем [PERSON]. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved