Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] у липні 2021 року звернулася до суду із указаним позовом, який мотивувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, на все належне йому майно, у тому числі на земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS] , але державний акт на яку не було отримано. Позивачка є єдиною спадкоємцем після смерті [PERSON] , прийняла спадщину після його смерті та отримала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на 54/100 частини житлового будинку з надвірними та побутовими спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Разом із тим, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка розташована за указаною адресою у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Зазначена земельна ділянка була передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради Сумської області «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» за №225 від 28.06.1996, однак завершити приватизацію земельної ділянки він не встиг. З огляду на викладене, щоб завершити процедуру приватизації земельної ділянки та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на земельну ділянку позивачка вимушена звернутися до суду. Посилаючись на указані обставини, позивачка просить суд визнати за нею право на завершення приватизації та отримання на її ім`я правовстановлюючого документа на 54/100 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Тростянець Сумської області. Ухвалою суду від 12.07.2021 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 18.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивачка не з`явилася та подала заяву, у якій просить суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача також у судове засідання не з`явився та подав заяву, у якій просить суд справу розглядати без його участі, відзив на позовну заяву не має наміру подавати, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спадковими спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] у м. Тростянець Сумської області (а. с. 6, 7). Після смерті [PERSON] позивачка прийняла спадщину та 05.11.2020 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видано державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Сумської області Воропай В.В. на 54/100 частини житлового будинку з надвірними та побутовими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належали спадкодавцю на підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 15.12.2001 та зареєстровані у КП «Охтирське МБТІ» 15.02.2002 за №5666 в книгу 37. Також позивачка зареєструвала своє право власності на успадковане майно (а. с. 8 - 10, 13-17). Разом із тим, постановою державного нотаріуса Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. від 01.07.2021 представнику позивачки було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 54/100 частини земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 11). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що державним нотаріусом відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивачка обґрунтовано звернулася до суду. Відповідно до повідомлення та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 65658956 від 20.07.2021, наданих державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа за № 508/2011 та 16.11.2016 видано свідоцтво про право на спадщину на ім`я [PERSON] на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ницахської сільської ради та 05.11.2020 довидано свідоцтво про право на спадщину на 54/100 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.30- 32). Отже, позивачка [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , а інших спадкоємців, крім позивачки, які б прийняли спадщину після його смерті судом не встановлено. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З витягу з протоколу засідання виконкому Тростянецької міської ради вбачається, що рішенням виконкому №225 від 28.06.1996«Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1000 кв. м. для ведення індивідуального жилого будівництва по [ADDRESS] (а.с.12). Згідно повідомлення наданого відділом № 3 Управління в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 16.07.2021 № 629/111-21 у електронній базі та книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку, на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] факту реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку не встановлено (а. с. 33). Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до частини 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті [PERSON] набула право на спадкування усіх його прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації 54/100 частини земельної ділянки розташованої по [ADDRESS] однак через відсутність правовстановлюючого документа позивачка, згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат», не одержала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивачки, таке право у порядку спадкування за заповітом слід визнати за нею рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved