Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом, який мотивують тим, що [INFO] року помер їх батько та свекор відповідно - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з будинку [ADDRESS]. Згідно заповіту від 30 серпня 2006 року, [PERSON] на випадок своєї смерті заповів їм все своє майно. Для оформлення спадщини вони звернулися до Перечинської державної нотаріальної контори, проте їм у оформленні такої було відмовлено за відсутності правовстановлюючих документів на вказаний будинок, тому просять позов задовольнити. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, однак подали заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю, просили такі задовольнити та не стягувати на їх користь судові витрати з відповідача. Представник Сімерківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача в судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер батько та відповідно свекор позивачів - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Сімерківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 17 травня 2007 року (а. с. 5-9, 32). Також встановлено, що [PERSON] все своє майно заповів своєму сину [PERSON] та невістці [PERSON], про що свідчить заповіт від 30 серпня 2006 року, посвідчений секретарем Сімерківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 15 (а. с. 15). Крім цього встановлено, що згідно довідок Сімерківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, [PERSON], який помер [INFO] року, являвся власником домогосподарства [ADDRESS], де на момент смерті останнього дійсно проживали його син [PERSON] та невістка [PERSON] (а. с. 16-18). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно повідомлення завідуючої Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 68/01-16 від 27 квітня 2016 року спадкова справа на майно померлого [INFO] року [PERSON] в Перечинській державній нотаріальній конторі не заведена (а. с. 28). Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 57/01-16 від 11 квітня 2016 року, [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за батьком [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 20). Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Отже враховуючи те, що оскільки позивачі на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем [PERSON], протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилися від її прийняття, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину, однак у них існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 0612850021 від 28 березня 2016 року позивачем [PERSON] сплачено 1 968,66 грн. судового збору (а. с. 1). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з поданих позивачами заяв, останні, з врахуванням принципу диспозитивності, просять не стягувати з Сімерківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області понесені ними судові витрати, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке їх волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому судовий збір у розмірі 1 968,66 грн. стягненню з відповідача не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: approved