Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Адвокат Шкорка І.М., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою [ADDRESS]. Вказує, що разом з позивачем за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] Однак, з 01.01.2005 року по теперішній час відповідач за вищевказаною адресою не проживає, що підтверджується Актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 07.03.2018 року та довідкою ОСББ «Залізнична 4/22» від 07.03.2018 року. У зв'язку з тим, що відповідач не проживає за адресою [ADDRESS], без поважних причин понад один рік, зв'язатися з ними позивачу не вдається, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Позивач не скористався правом на участь у судовому засіданні та в матеріалах справи міститься заява його представника - адвоката Шкорка І.М., відповідно до якої він просить розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та будь яких пояснень суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання на його зареєстроване місце проживання копії ухвали про відкриття провадження у справі та додатків до неї, а в подальшому через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, яка додана до матеріалів справи. Згідно з наданими відомостями з відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області та довідкою з відділу реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради №949/19-06 від 31.08.2018 року, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. З дослідженого у судовому засіданні Акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 07.03.2018 року встановлено, що [PERSON], за адресою [ADDRESS], не проживає з 01.01.2005 року. Факт не проживання відповідача за вищевказаною адресою підтверджується також Довідкою від 07.03.2018 року, видана головою ОСББ «Залізнична 4/22». Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Доказів на спростування фактів щодо тривалого не проживання за вказаною адресою відповідач не надав, так само не надав доказів на підтвердження того факту, що залишив будинок і тривалий час був відсутній в ньому з поважних причин. Тому підстав, за якими б за відповідачем зберігалось право користування житловим приміщенням в судовому засіданні не встановлено. За приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved