Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач зазначала, що вона разом з неповнолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вона та відповідач є батьками неповнолітньої дитини, однак відповідач належним чином не виконує свого обов`язку з утримання їхньої спільної дочки. Фактично відповідач не проживає з ними з квітня 2017 року. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 27 червня 2017 року №398 про надання висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини та відповідним висновком від 27 червня 2017 року №1-18/1491 підтверджується факт проживання неповнолітньої дочки з позивачем. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року відповідачу було відмовлено в задоволенні позову про визначення місця проживання неповнолітньої дочки [PERSON] разом з ним. Відповідач працює за трудовим договором у ТОВ «Ньютенд» на посаді керівника служби підтримки. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги уточнив, просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходів), мотивуючи тим, що він добровільно щомісяця перераховує грошові кошти на утримання дитини на картковий рахунок позивача, про що надав відповідні дублікати квитанцій. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої (а.с.7) і, на підставі ст.180 Сімейного Кодексу України, відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітню дочку до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] та неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 27 червня 2017 року №398 про надання висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини та відповідним висновком від 27 червня 2017 року №1-18/1491, яким визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю позивачем [PERSON] (а.с.9,10). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.8). Відповідач працює на посаді фахівця з інформаційних технологій в ТОВ «Інфотрейд», що знаходиться адресою: 04074, м. Київ, вул. Бережанська, 4. Як розяснено п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 182 СК України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та матеріальним становищем сторін, а також виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За таких\~обставин,\~з розрахунку\~на одну\~дитину та\~з урахуванням\~визнання відповідачем\~уточнених позовних\~вимог,\~а також\~того,\~що неповнолітня\~дитина проживає\~разом з\~матір`ю,\~домовленості між\~батьками про\~сплату аліментів\~не досягнуто,\~суд дійшов\~висновку про\~задоволення позовних\~вимог та\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~аліментів в\~розмірі ј\~частини від\~усіх видів\~доходів,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто з [INFO] червня 2019 року по 26 [INFO] . Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved