Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] у лютому 2014 року звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Артемвугілля» про відшкодування моральної шкоди, вказавши, що тривалий час працював на шахті ім. Калініна ДП «Артемвугілля» на підземних роботах. Внаслідок шкідливих та небезпечних факторів виробництва отримав професійне захворювання - пневмоконіоз. Висновком МСЕК від 06.03.2013 року йому вперше встановлена втрата професійної працездатності за вказаним професійним захворюванням на рівні 25 %. Висновком МСЕК від 20.11.2013 року йому встановлена втрата професійної працездатності за вказаним професійним захворюванням на рівні 40 % безстроково. Позивач вважав, що внаслідок отриманого професійного захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчуває фізичний біль та душевні страждання, змінився уклад його життя, він вимушений застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя. У грошовому виразі позивач оцінив заподіяну йому моральну шкоду у 40 000 гривень, яку просив стягнути з відповідача на свою користь. У судове засідання позивач та його представник надали письмові заяви у яких підтримали позовні вимоги та просили розглянути справу без їх участі. Представник відповідача у судове засідання надала письмові заперечення проти позову у яких просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позивачем не доведено факт спричинення йому моральної шкоди, позивач втратив професійну, а не загальну працездатність, що не позбавляє його можливості вести звичний спосіб життя. Суд оголосивши заву позивача і його представника, а також заперечення проти позову представника відповідача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. За відомостями трудової книжки позивача (а.с. 2) [PERSON] з 16.01.1989 року по 01.06.2000 року працював на шахті ім. Калініна ДП «Артемвугілля» на підземних роботах. Остання посада - електрослюсар підземний, з повним робочим днем у шахті. Звільнений з роботи 01.06.2000 року за п.4 ст.40 КЗпП України за прогули. 19 грудня 2012 року у [PERSON] під час обстеження у Клініці професійних захворювань вперше виявлене професійне захворювання - пневмоконіоз, про що складено медичний висновок та Повідомлення до ДП «Артемвугілля» (а.с. 8). Відповідно до інформаційної довідки Горлівської міської СЕС (а.с. 6-7) на робочому місці [PERSON] на шахті ім. Калініна ДП «Артемвугілля» наявні такі шкідливі та небезпечні фактори як рудничний пил, шум, несприятливий мікроклімат. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.01.2013 року, встановлено, що [PERSON] під час виконання трудових обов'язків на шахті ім. Калініна ДП «Артемвугілля» отримав професійне захворювання - пневмоконіоз, яке виникло внаслідок тривалого багаторазового впливу вуглепородного пилу у шкідливих концентраціях. При цьому професійне захворювання виникло у тому числі внаслідок недостатньої ефективності засобів пилоподавлення (а.с 3). Висновком МСЕК від 06.03.2013 року (а.с. 4) позивачу вперше з 13.02.2013 року встановлено 25% втрати професійної працездатності за професійним захворюванням - пневмоконіоз. Висновком МСЕК від 20.11.2013 року (а.с. 5) позивачу з 06.11.2013 року та безстроково встановлено 40 % втрати професійної працездатності за професійним захворюванням - пневмоконіоз. [PERSON] визнаний інвалідом 3 групи та йому рекомендоване медикаментозне і санаторно-курортне лікування. Згідно виписки із медичної картки [PERSON] (а.с. 9) вбачається що позивач проходив курс лікуванням наявного в нього професійного захворювання, виказуючи скарги на кашель, слабкість та віддишку під час ходи. Вказані факти свідчать про те що стан здоров'я позивача внаслідок отриманого професійного захворювання суттєво погіршився. У судовому засіданні не заперечувалося, що Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань м. Горлівки позивачу призначені та сплачуються одноразова та щомісячні страхові виплати у зв'язку із вказаним професійним захворюванням. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Надані позивачем докази у повній мірі підтверджують, що ушкодження здоров'я [PERSON] у зв'язку із професійним захворюванням - пневмоконіоз, сталося при виконанні ним трудових обов'язків, що в свою чергу призвело як до фізичних, так і до душевних страждань. Втрата працездатності за вказаним професійним захворюванням призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, спілкування з оточуючими, внаслідок чого позивач вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Причиною професійного захворювання [PERSON] є порушення відповідачем прав позивача на належні, здорові та безпечні умови праці (ст. 43 Конституції України, ст. 2 КЗпП України). Разом з тим, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди заявлений позивачем у 40 000 гривень підлягає зменшенню до 11 000 гривен, оскільки такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд визначає виходячи з характеру та тривалості правопорушення, погіршення здібностей позивача і глибини його душевних страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості. Крім того визначаючи розмір відшкодування суд враховує, що у судовому засіданні сторонами не заперечувалося, що позивач своєчасно та в повному обсязі отримує від держави передбачені законодавством щомісячні страхові виплати по відшкодуванню шкоди заподіяної внаслідок втрати працездатності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору у визначеному законом розмірі необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст. 43 Конституції України, ст.ст. 2, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial