Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], у якому просили стягнути з відповідача на їх користь борг за розписками з урахуванням 3% річних у загальному розмірі 151\~196,02 грн. Позовна заява мотивована тим, що 07.12.2014р. позивачі позичили під розписки відповідачу грошові кошти у сумі 6\~000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 20.02.2015р. Позивачі свої зобовязання виконали, однак відповідач порушує взяті на себе зобовязання щодо повернення грошових коштів. Позивачі у судове засідання не зявились, натомість їх представник звернувся до суду із заявою, у якій позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивачів є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 07.12.2014р. [PERSON] уклала договір позики з [PERSON] шляхом надання грошових коштів під розписку у розмірі 3\~000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 20.02.2015р. (з.а.с.5). Окрім того, 07.12.2014р. [PERSON] уклала договір позики з [PERSON] шляхом надання грошових коштів під розписку у розмірі 3\~000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 20.02.2015р. (з.а.с.8). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Однак, відповідач порушила взяті на себе грошові зобовязання та не повернула позику позивачам у строки, встановлені договорами позики, внаслідок чого загальна сума боргу перед позикодавцями за договорами позики склала 6\~000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на час подання позову складає 147\~130,42 грн. Відповідач всупереч положенням статті 60 ЦПК України не надала суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості перед позивачами. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову також в частині вимог про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої заборгованості за вказаними договорами позики на користь кожного з позивачів у сумі 2\~032,80 грн. (73\~565,21\~грн * 3 : 100 = 2\~206,96 грн. : 365 = 6,05 грн. * 336 днів (прострочення боргу). З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з їх боку та підлягають задоволенню, а отже з відповідача на користь позивачів слід стягнути заборгованість за договорами позики у загальному розмірі 151\~196,02 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved