Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись з позовною заявою до Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання за кожним з них права спільної часткової власності по Ѕ частині житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами по [ADDRESS] , як на майно «колгоспного двору», посилаючись на те, що після смерті батька позивачів [PERSON] , вони - [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, зокрема, на житловий будинок по [ADDRESS] . Проте нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що згідно правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме - свідоцтва про право власності виданого 22.11.1988 Самбірським МБТІ вищевказаний житловий будинок належить до суспільної групи «колгоспний двір», тому спадщина на вказане майно не може бути відкрита. Оскільки позивачі є членами колгоспного двору, не втратили частки у ньому, чинне законодавство не передбачає реєстрацію права влаcності на майно колгоспного двору через реєстраційні органи, та вказане майно не є об`єктом спадкових прав, виникла потреба у виділенні часток в майні колгоспного двору і зокрема, визнання права власності за кожним із позивачів. В судове засідання позивачі не з`явились, подали письмову заяву, у якій позов підтримали, просили про розгляд справи за їхньої відсутності (а.с. 145). Представник відповідача - Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області в судове засідання не з`явився, сільський голова подав до суду заяву, у якій позов визнав та просить про розгляд справи у його відсутності (а.с. 54). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, заяви позивачів та представника відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.328ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із оглянутих в суді матеріалів справи, а саме: технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с.22-26), будинкової книги (а.с.27-30), витягів із погосподарських книг за 1991-1995 рр.;1986-1990рр.;1983-1985рр.; 1980-1982рр. (а.с.31-38) вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] побудований у 1988 році, відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був [PERSON] , який помер [INFO] ,та був останнім членом колгоспного двору. Відповідно до виписки з погосподарської книги, виданої виконкомом Угрівської сільської ради, згідно із записами за 1991-1995 року головою колгоспного двору записано [PERSON] , який помер [INFO] , членами [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] (помер [INFO] ), та [PERSON] (позивач 1) , [PERSON] (позивач 2) (а.с.15-17,31-32). Відповідно до ч. 1ст. 120 ЦК УРСР 1963 р. (в редакції, що діяла до 1991 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.ст.120,123,563ЦКУкраїни в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦКУкраїни в редакції 1963року. Згідно ч. 2 ст. 123ЦК УРСР 1963року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 р. позивачам належало право власності на Ѕ частку майна у колгоспному дворі кожній, як його членам, що не втратили право на частку в його майні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, позов [PERSON] та [PERSON] підлягає до задоволення та вони набувають право власності на будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташованими за адресою по [ADDRESS] по Ѕ частці кожна. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору залишає такий за позивачами. На підставі викладеного,

Outcome: approved