Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Адвокат Савицька О.М . в інтересах [PERSON] 20.08.2019 року звернулась до суду з позовом до Одеської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, та просить суд: встановити, факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є сином [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] (актовий запис про смерть №12205 від 02 грудня 2014 року), встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , померлої [INFO] (актовий запис про смерть №12778 від 09.12.2018 року), та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в період з 1 грудня 2015 року по день смерті [PERSON] ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що у свідоцтві про народження [PERSON] , виданому 11.07.1946 року, його батьками записані: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Також батькові [PERSON] було видано атестат зрілості 30.05.1950р . Проте у свідоцтві про народження батька, виданому повторно 21.11.1953р., його паспорті, виданому 12.11.2001р., свідоцтві про укладення шлюбу 29.09.1945р. із [PERSON] , виданому повторно 08.12.2004р., ордері на отримання квартири [ADDRESS] від 29.12.1963р., свідоцтві про смерть від 02.12.2014р., свідоцтві про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] від 15.03.1993р., розпорядженні органу приватизації від 15.03.1993р. ПІБ батька записано як [PERSON] [INFO] батько позивача [PERSON] помер. Мати позивача [PERSON] проживала разом із своїм чоловіком та батьком позивача [PERSON] , тому фактично прийняла спадщину після його смерті, проте спадкова справа не відкривалась, свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] не отримувала. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Спадкова справа після її смерті не відкривалась. У визначений законом шестимісячний строк після смерті матері позивач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки фактично постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , сплачує комунальні послуги за цю квартиру. На заяву від 19.08.20109р., подану нотаріусу з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, [PERSON] , позивач отримав лист від 19.08.2019р. про неможливість відкриття спадкової справи у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини, що і стало приводом для звернення до суду. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2019 року розгляд даної справи призначено в порядку загального позовного провадження. 06.02.2020 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено для розгляду по суті. Представник [PERSON] адвокат Савицька О.М. була присутня у підготовчому судовому засіданні, у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та згоду на заочний розгляд справи. У судове засідання представник відповідача Одеської міської ради не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст.280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] , народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 11.07.1946 року. [PERSON] було видано атестат зрілості № [NUMBER] від 30.05.1950р., який знаходиться у позивача [PERSON] . Проте у інших документах батька позивача, а саме: свідоцтві про народження [NUMBER] , виданому повторно 21.11.1953р., паспорті [NUMBER] , виданому 12.11.2001р., свідоцтві [NUMBER] про укладення шлюбу 29.09.1945р. із [PERSON] , виданому повторно 08.12.2004р., ордері № [NUMBER] на отримання квартири [ADDRESS] від 29.12.1963р., свідоцтві про смерть [NUMBER] від 02.12.2014р., свідоцтві № [NUMBER] про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] від 15.03.1993р., розпорядженні № 1584 органу приватизації від 15.03.1993р., його прізвище, ім`я та по-батькові зазначено як [PERSON] . Те, що [PERSON] та [PERSON] є однією особою та батьком позивача підтверджується ідентичним місяцем та роком його народження ( [INFO] ), місцем народження та видачі (м.Золотоноша Полтавської області), зазначеними в свідоцтві про народження [PERSON] [NUMBER] та атестаті зрілості [PERSON] № [NUMBER] від 30.05.1950р. Зазначене також підтверджується укладенням шлюбу 29.09.1945р. [PERSON] з [PERSON] , яка записана як мати в свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому 11.07.1946 року, позивача [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що [PERSON] на склад сім`ї: дружина [PERSON] , 1923 р.н., син [PERSON] , 1946 р.н., було видано ордер № [NUMBER] від 29.12.1963р. на право заняття квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до експертного висновку № 056/368 від 04.12.2019р., виконаного Українським бюро лінгвістичних експертиз, записи імені Меєр (паспорт громадянина України, запис [PERSON] ; свідоцтво про право власності на житло, запис [PERSON] ; свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ), Меер (свідоцтво про укладення шлюбу, запис російською мовою [PERSON] ; свідоцтво про народження, запис російською мовою [PERSON] ) і [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON] , запис російською мовою батько [PERSON] ) у документах є ідентичними. [PERSON] та [PERSON] були співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 15.03.1993року № [NUMBER], виданого згідно з розпорядженням від 15.03.1993 року УЖКГ виконкому Одеської міської ради, та були зареєстровані за цією ж адресою, що підтверджується довідками КП «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» № 515 від 22.07.2019р., № 515а від 22.07.2019р., 515б від 22.07.2019р. Право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 15.03.1993року № [NUMBER] станом на 31.12.2012 р. було зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , дата реєстрації: 21.05.1993р. (запис в реєстровій книзі 19пр на сторінці 192, р.№ 387) (лист КП «Бюро технічної інвентаризації ОМР від 04.11.2019р.) Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 173578462 від 12.07.2019р., відомості про реєстрацію вказаної квартири у реєстрі з 01.01.2013р. відсутні. [INFO] у віці 89 років помер [PERSON] , про що 02.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 12205 та видано свідоцтво [NUMBER] . Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Дружина померлого [PERSON] , яка була зареєстрована та постійно проживала із спадкодавцем [PERSON] на час його смерті, спадщину прийняла, проте спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується листами приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С.Б. від 19.08.2019р. № 123/01-16 та від 18.11.2019р. № 177/01-16. Документи про право на спадщину [PERSON] не оформляла. [INFO] у віці 95 років померла [PERSON] , про що 09.12.2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зроблено відповідний актовий запис № 12778 та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . Після смерті батьків позивача відкрилася спадщина, яка складається з квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті своїх батьків. З метою оформлення спадщини, необхідно встановити факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] . На день смерті матері позивач [PERSON] фактично постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом про проживання та наявність особистих речей від 21.07.2019р. Також судом встановлено, що згідно з Договором-замовленням від 10.12.2018р., позивач був замовником послуг з поховання [PERSON] . Відповідно до квитанцій на оплату за комунальні послуги по квартирі за адресою: [ADDRESS] за період з квітня 2018р. по червень 2019р., їх сплачував позивач [PERSON] з банківської картки [NUMBER], що також підтверджує постійне проживання в квартирі та користування комунальними послугами. У встановлений ст.1270 ЦК України строк заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] позивач до нотаріуса не подавав. На звернення від 19.08.20109р., подане приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С.Б. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, [PERSON] , позивач отримав лист від 19.08.2019р. про неможливість відкриття спадкової справи у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини та рекомендацію звернутися до суду. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується листами приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С.Б. від 19.08.2019р. № 123/01-16 та від 18.11.2019р. № 177/01-16. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Встановлення даного факту має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. У відповідності до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. У даному випадку наявний спір про право, тому що на спадщину померлої [PERSON] може претендувати Одеська міська рада, як орган місцевого самоврядування територіальної громади, до якої входить спадкове майно в порядку відумерлості спадщини. Таким чином, з метою реалізації права позивача на спадкування, судом саме в порядку позовного провадження розглядається зазначена справа. Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1,2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] .

Outcome: approved