Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

[PERSON] подав до Івано-Франківського міського суду позов до [PERSON] про поділ майна подружжя та виділення позивачу 1/2 частки квартири. 26.05.2015р. було уточнено вимогу в частині визначення 1/2 частки квартири, замість виділення. Позивач підтримав позовні вимоги з уточненими вимогами. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні клопотали про відкладення розгляду справи, в подальшому подавши заяву про визнання позову (а.с.48). Суд, заслухавши пояснення, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що однокімнатна квартира за адресою [ADDRESS] загальною площею 47.6 м.кв., належить на праві власності [PERSON], згідно Свідоцтва про право власності 11.06.2014 року (а.с.3). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 12.06.2009 року, що посвідчується Свідоцтвом про шлюб (а.с.4), як ствердив позивач останній період сторони не проживають спільно. Однак щодо вільного використання, володіння і розпорядження майном між сторонами є неузгодженість. У силу статті 60, 63 Сімейного кодексу України та ст.368, 369 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із частиною першою статті 61 Сімейного кодексу України, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі статтею 70 Сімейного кодексу України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Установивши, що на об'єкт нерухомого майна - квартиру набуто право власності на отримання свідоцтва за рішенням відповідного органу за одним із подружжя, суд приходить до висновку, що квартира є правом спільної сумісної власності подружжя, і тому слід визначити рівні частки на це майно, що також визнано відповідачем. Як слідує зі ст..372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі вищевикладеного, статтей 368, 369 370, 372 ЦК України, ст..60, 63, 70, 71 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved