Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів. Позивач зазначала, що 25 грудня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] в особі її представника [PERSON] , що діє на підставі довіреності, було укладено попередній договір купівлі-продажу №25/12-15, згідно із пунктом 2.1. якого [PERSON] продає, а [PERSON] купує майнові права на об`єкт нерухомості: квартиру [ADDRESS] . Пунктом 5.2.4. договору зазначено, що [PERSON] зобов`язується ввести в експлуатацію зазначений в п. 1 цього договору житловий будинок до 26.11.2016 р. та підписати акт прийому-передачі квартири. Згідно п. 4.2. даного договору, загальна вартість майнових прав складає 328 000,00 грн. [PERSON] перерахувала на користь [PERSON] , що діяв від імені та в інтересах [PERSON] , суму в розмірі 306 000,00 грн. Пунктом 6.4. вказаного договору зазначено, що за повернення покупцю грошових коштів, в разі розірвання договору з вини продавця, встановленої рішенням суду, останній сплачує покупцю винагороду в розмірі 1 500,00 грн. Станом на дату подачі позову будинок [ADDRESS] не добудований та не введений в експлуатацію. 04.01.2017 р. Рішенням інвестиційної ради відмовлено в будівництві індивідуальних житлових будинків: - по [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що наміри забудови земельної ділянки по [ADDRESS] (житловий будинок квартирного типу на 24 квартири) не відповідають містобудівній документації «Детальний план території VI житлового району. І етап. Схема планування території», затверджений рішенням Броварської міської ради від 14.06.2007 р. №363-22-05 та відсутністю інженерних мереж водопостачання та каналізування в зазначеному районі: - по [ADDRESS] , в зв`язку із відсутністю інженерних мереж водопостачання та каналізування в VI житловому районі, відсутня можливість підключення житлового будинку площею 1428,3 кв.м. до магістральних мереж водопостачання та каналізування та дотримання санітарних та будівельних вимог при будівництві. У зв`язку з чим, [PERSON] , що діяв від імені та в інтересах [PERSON] , не маючи дозвільних документів на будівництво, вводячи в оману [PERSON] , продовжував безпідставно вимагати грошові кошти за неіснуючу квартиру. 10.08.2020 р. на адресу [PERSON] та [PERSON] були надіслані вимоги про повернення грошових коштів. Станом на дату подання позову, відповіді отримано не було. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути солідарно із відповідачів суму боргу в розмірі 354 139,00 грн., з яких: 306 000,00 грн. - основний борг, 17 027,00 грн. - 3% річних, 29 612,00 грн. - інфляційні нарахування, 1 500 грн. - штрафні санкції, згідно умов договору, а також понесені судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 25 грудня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] в особі її представника [PERSON] , що діє на підставі довіреності, було укладено попередній договір купівлі-продажу №25/12-15, згідно із пунктом 2.1. якого [PERSON] продає, а [PERSON] купує майнові права на об`єкт нерухомості: квартиру [ADDRESS] (а.с.9-18). Пунктом 5.2.4. договору зазначено, що [PERSON] зобов`язується ввести в експлуатацію зазначений в п. 1 цього договору житловий будинок до 26.11.2016 р. та підписати акт прийому-передачі квартири. Згідно п. 4.2. даного договору, загальна вартість майнових прав складає 328 000,00 грн. Вказаним пунктом також зазначено, що на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу [PERSON] передала, а [PERSON] отримала забезпечувальний платіж у розмірі 98 400,00 грн. Сторони встановили, що передбачений у договорі забезпечувальний платіж не є одним з видів забезпечення виконання зобов`язання, які передбачені ст. 546 ЦК України, тобто не є завдатком, неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням. Пунктом 6.4. вказаного договору зазначено, що за повернення покупцю грошових коштів, в разі розірвання договору з вини продавця, встановленої рішенням суду, останній сплачує покупцю винагороду в розмірі 1 500,00 грн. 25.12.2015 р. [PERSON] , який діяв в інтересах та від імені [PERSON] було підписано заяву (розписку), посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою О.М., зареєстровану в реєстрі за №5683, із підтвердженням того, що [PERSON] сплатила суму в розмірі 98 400,00 грн., як часткову попередню оплату за придбання у [PERSON] квартири [ADDRESS] (а.с.19). 01.02.2017 р. [PERSON] , який діяв в інтересах та від імені [PERSON] було підписано заяву (розписку), посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою О.М., зареєстровану в реєстрі за №533, із підтвердженням того, що [PERSON] сплатила суму в розмірі 169 400,00 грн., як часткову попередню оплату за придбання у [PERSON] квартири [ADDRESS] (а.с.21). Решту заборгованості у розмірі 158 600,00 грн. було запропоновано сплачувати на нові реквізити, а саме: картку № [NUMBER] АТ «Акцент-Банк», на ім`я [PERSON] (а.с.20). 08.02.2017 р. платіжним дорученням Врублевською Л.В. на вищевказані реквізити було перераховано суму в розмірі 600,00 грн.; 07.03.2017 р. платіжним дорученням перераховано суму в розмірі 24 975,00 грн.; 07.03.2017 р. платіжним дорученням - суму в розмірі 25,00 грн.; 07.04.2017 р. платіжним дорученням - суму в розмірі 7 000,00 грн.; 08.05.2017 р. відповідачем [PERSON] , що діяв від імені [PERSON] , було отримано 5 000,00 грн., про що було видано розписку; 08.06.2017 р. відповідачем отримано 8 000,00 грн., про що було видано розписку; 17.07.2017 р. відповідачем [PERSON] було отримано 9 000,00 грн., про що було видано розписку; 03.08.2017 р. відповідачем було отримано 6 000,00 грн., про що було видано розписку; 01.10.2017 р. платіжним дорученням Врублевською Л.В. перераховано суму в розмірі 20 000,00 грн.; 04.10.2017 р. платіжним дорученням перераховано суму в розмірі 10 000,00 грн.; 02.11.2017 р. платіжним дорученням - суму в розмірі 11 000,00 грн.; 11.06.2018 р. платіжним дорученням - суму в розмірі 4 000,00 грн.; 12.06.2018 р. - суму в розмірі 5 000,00 грн.; 12.07.2018 р. - суму в розмірі 5 000,00 грн.; 08.08.2018 р. - суму в розмірі 7 000,00 грн.; 11.09.2018 р. - суму в розмірі 7 000,00 грн.; 10.10.2018 р. - суму в розмірі 7 000,00 грн. Всього у період із 08.02.2017 р. по 10.10.2018 р. [PERSON] сплатила на користь [PERSON] суму у розмірі 136 600,00 грн. (а.с.22-35). З урахуванням раніше підписаної заяви (розписки) від 25.12.2015 р., та від 01.02.2017 р. та перелічених вище платіжних доручень, [PERSON] перерахувала на користь [PERSON] , що діяв від імені та в інтересах [PERSON] , суму в розмірі 306 000,00 грн. Станом на 17.08.2020 р. будинок [ADDRESS] не добудований та не введений в експлуатацію. 04.01.2017 р. Рішенням інвестиційної ради відмовлено в будівництві індивідуальних житлових будинків: - по [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що наміри забудови земельної ділянки по [ADDRESS] (житловий будинок квартирного типу на 24 квартири) не відповідають містобудівній документації «Детальний план території VI житлового району. І етап. Схема планування території», затверджений рішенням Броварської міської ради від 14.06.2007 р. №363-22-05 та відсутністю інженерних мереж водопостачання та каналізування в зазначеному районі: - по [ADDRESS] , в зв`язку із відсутністю інженерних мереж водопостачання та каналізування в VI житловому районі, відсутня можливість підключення житлового будинку площею 1428,3 кв.м. до магістральних мереж водопостачання та каналізування та дотримання санітарних та будівельних вимог при будівництві. 10.08.2020 р. на адресу [PERSON] та [PERSON] були надіслані вимоги про повернення грошових коштів (а.с.36,37). Згідно ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 ЦК України зазначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 540 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно із статтею 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на викладене, суд вважає, що хоча відповідач [PERSON] діяв по довіреності від імені та в інтересах [PERSON] , грошові кошти отримував на власну банківську картку, тому й відповідати він повинен солідарно разом із відповідачем [PERSON] . З урахуваннями вищевикладеного, відповідачі [PERSON] та [PERSON] повинні солідарно повернути позивачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 306 000,00 грн., та у відповідності до п. 6.4. договору сплатити штраф у розмірі 1 500,00 грн. Крім того, статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до умов попереднього договору купівлі-продажу №25/12-15 від 25.12.2015 р., кінцевий строк укладення основного договору та передачі у власність [PERSON] квартири настав 26.11.2016 р., проте виплачування коштів на будівництво будинку здійснювалось позивачем до 10.10.2018 р., у зв`язку із чим початком застосування штрафних санкцій є дата останнього платежу, а саме із 10.10.2018 р. Станом на 17.08.2020 р. основна сума боргу [PERSON] та [PERSON] складає 306 000,00 грн.; 3% річних (ст. 625 ЦК України) становлять суму в розмірі 17 027,00 грн., інфляційні нарахування (ст. 625 ЦК України) - 29 612,00 грн. Таким чином, солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають грошові кошти з урахуванням 3% річних та інфляційних нарахувань в розмірі 352 639 грн. 00 коп. Загальний розмір грошових коштів, які підлягають стягненню, становить 354 139 грн. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно витягу з договору про надання правової допомоги від 06 серпня 2020 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Березка Р.М., копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1050469, копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2304, копії акту виконаних робіт від 17.08.2020 р. та копії квитанції №4 від 17.08.2020 р., позивач [PERSON] понесла витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн. (а.с.51-55). Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн. Також суд,

Outcome: approved