Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі - Відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне Акціонерне Товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» (надалі - Третя особа) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з Відповідача на його користь витрати, завдані внаслідок ДТП у розмірі 91 877, 90 грн.; витрати, пов`язані із проведенням автотоварознавчого дослідження (оцінки) ТЗ, у розмірі 1500 грн.; витрати, пов`язані із наданням правової допомоги адвокатом Шимко А.О. у розмірі 8400 грн.; витрати, пов`язані із вчиненням нотаріальних дій, а саме посвідчення довіреності у розмірі 500 грн.; витрати, пов`язані із паркуванням пошкодженого автомобіля у розмірі 3150 грн.; моральну компенсацію у розмірі 20 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.12.2018 року [PERSON] о 23-20 год. в м. Києві, на перехресті вул.Басейна та вул. Еспланадна, керуючи автомобілем марки «Ауді», дн.нз. [NUMBER] , порушила п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України, а саме зіткнення з автомобілем марки «Фольцваген», д.н.з. [NUMBER] , що зі слів позивача, належить йому, [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до звіту № 22/12 - ТЗ «Про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу» від 24.12.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольцваген», д.н.з. [NUMBER] з урахуванням зносу, становить 191 877, 90 грн. Разом з цим, ПрАТ СК «Євроінс Україна» було перераховано на рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн. За таких обставин, [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав та відшкодування коштів, а саме витрат, завданих внаслідок ДТП; витрат, пов`язаних із проведенням автотоварознавчого дослідження (оцінки) ТЗ; витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги адвокатом Шимко А.О. ; витрат, пов`язаних із вчиненням нотаріальних дій, а саме посвідчення довіреності; витрат, пов`язаних із паркуванням пошкодженого автомобіля ; моральну компенсацію. Так, згідно з положеннями процесуального закону, та врахувавши пункти 1-8 частини 3 статті 274 ЦПК України, при вирішенні питання визначення порядку розгляду позовного провадження, вбачається можливість розгляду справи у спрощеному порядку. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 18.11.2019 року справу передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд Дарницькому районному суду м. Києва (а.с. 57). Постановою Київського апеляційного суду від 17.03.2020 року , ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18.11.2019 року скасовано, направлено справу до Печерського районного суду м. Києва для продовження розгляду (а.с. 78-79). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (а.с. 83-84). В засіданні позивач [PERSON] та його представник, адвокат Шимко А.О. підтримували позовну заяву, просили її задовольнити, з підстав наведених у позові. Відповідач [PERSON] в засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Крім того, відзив на позовну заяву відповідачем надіслано не було, свою позицію щодо розгляду справи, відповідач не виклала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Як вбачається з позовної заяви, 20.12.2018 року [PERSON] о 23-20 год. в м. Києві, на перехресті вул. Басейна та вул. Еспланадна, керуючи автомобілем марки «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , порушила п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України, а саме зіткнення з автомобілем марки «Фольцваген», д.н.з. [NUMBER] , що зі слів позивача, належить йому, [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2019 року, вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, доведено повністю. Провадження по справі закрито, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 15). Разом з тим, відповідно до звіту № 22/12 - ТЗ «Про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу» від 24.12.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольцваген», д.н.з. [NUMBER] з урахуванням зносу, становить 191 877, 90 грн. (а.с. 16). Як зазначив позивач, він звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку із чим ПрАТ СК «Євроінс Україна» було перераховано страхове відшкодування у розмірі 100 000, 00 грн. Крім того, відповідно до квитанції № 22/12-ТЗ від 22.12.2018 року, позивачем понесено витрати, пов`язані із проведенням автотоварознавчого дослідження (оцінки) ТЗ, у розмірі 1500 грн. (а.с. 45). Згідно копії квитанції від 29.01.2019 року, позивачем понесено витрати, пов`язані із наданням правової допомоги адвокатом Шимко А.О. у розмірі 8400 грн. (а.с. 50). Відповідно до довідки № 146/2019 , яка була видана [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К., про те, що за вчинення нотаріальних дій, а саме посвідчення довіреності та засвідчення вірності двох копій цієї довіреності, справлено плату у розмірі 500, 00 грн. (а.с. 46). Згідно копій квитанцій №№ 507533, 508104, 408120, позивачем понесено витрати, пов`язані із паркуванням пошкодженого автомобіля у розмірі 3150 грн. (а.с. 47). Крім того, позивач просить відшкодувати йому моральну компенсацію, яку оцінив у сумі 20 000 грн. Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних , житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Нормами ст.ст. 395, 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно (зокрема, право володіння), має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 ЦК України. Так, як вбачається, відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 14.08.2018 року, власником автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 12). Згідно копії довіреності від 08.10.2018 року, [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси в будь-яких установах , органах (в тому числі нотаріату), в органах поліції, Центрах обслуговування, регіональних територіальних сервісних центрах МВС України, організаціях, незалежно від їх форм власності та підпорядкування з питань, які будуть стосуватися управління та розпорядження (а при необхідності продажу, обімну, оренди) належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 8046 14.08.2018 року, автомобіля марки Volkswagen, модель Passat, тип ТЗ - загальний легковий - загальний седан -В, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований ТСЦ 8046 14.08.2018 року (а.с. 13). Тобто, з наведеного вбачається, що ушкоджений транспортний засіб належить [PERSON] , а [PERSON] має право розпоряджатися ним на підставі довіреності від 08.10.2018 року. Проте, наявність нотаріально посвідченої довіреності на право керування та розпорядженням автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] у [PERSON] , права на відшкодування йому заподіяної шкоди не дає, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Також не підлягають задоволенню вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Посилання позивача на положення ст. 23 та ст. 1167 ЦК України не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки цими нормами передбачено таке право для власника майна, яке було знищено чи ушкоджено. Таким чином, позивач не є власником ушкодженого автомобіля, він не довів понесення витрат на його відновлення, а тому ушкодження вказаного автомобіля не може розглядатись як факт заподіяння йому моральних страждань. Оскільки суд відмовляє у позові, то понесені позивачем судові втрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed