Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

[PERSON] , третя особа на боці позивача [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа на боці відповідача секретар Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області Сіряк С.М., про визнання заповіту недійсним, стягнення вивезеного майна. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер дядько позивача [PERSON] , який на протязі останніх десяти років життя потребував догляду, оскільки хворів та був одинокою людиною. Позивач доглядала його і тому 20.05.2010 року він склав заповіт на її ім`я, яким заповідав позивачеві все належне йому майно. Після смерті [PERSON] позивач зі своєю матір`ю [PERSON] здійснили його поховання, понісши при цьому значні витрати. Пізніше вони дізналися, що [PERSON] 02.06.2016 року зробив ще один заповіт на користь [PERSON] , яка була соціальним працівником Великоолександрівського територіального центру соціального обслуговування та здійснювала догляд за дядьком позивача в період з 04.09.2015 року по 17.07.2017 року. Як соціальний працівник відповідач не мала права використовувати власність клієнта в особистих цілях. Після смерті [PERSON] відповідач вивезла з його будинку майже все цінне майно на суму 6950,00 грн. Вважає заповіт, який посвідчено 02.06.2016 року секретарем Білокриницької селищної ради на ім`я [PERSON] , недійсним, оскільки відповідач як соціальний працівник не мала права використовувати власність клієнта в особистих цілях. Згідно заяви про зміну підстав позову, наданої до суду [PERSON] та третьою особою на боці позивача [PERSON] , на час смерті [PERSON] постійно хворів, при лікуванні використовував антибіотики. Під час складання заповіту 02.06.2016 року спадкодавець був дуже хворий, не міг адекватно оцінювати свої дії та керувати ними. Тому просять задовольнити позов у зв`язку з тим, що [PERSON] , який помер [INFO] , при складанні заповіту 02.06.2016 року, посвідченому Білокриницькою селищною радою Великоолександрівського району, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні [PERSON] вимоги позову підтримала і суду пояснила, що [PERSON] доводився їй дядьком і проживав на Білій Криниці . Оскільки дядько проживав одиноко, вона часто їздила до нього та допомагала. В 2010 році [PERSON] склав на її користь заповіт. В 2016 році стан здоров`я дядька значно погіршився, він хворів та приймав багато ліків. Після його смерті вона зі своєю матір`ю за власні кошти здійснила поховання. Потім дізналася, що в 2016 році померлий склав заповіт на користь соціального працівника [PERSON] Просить суд визнати заповіт [PERSON] , складений в 2016 році недійсним, оскільки він на той час через хворобу не розумів значення своїх дій та не керував ними. Третя особа на боці позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала і суду пояснила, що [PERSON] був її братом. Мав непростий характер, поводився неадекватно, але лікуватися не хотів. Її донька доглядала дядька, а після його смерті вони з позивачем здійснили поховання, на що витратили значні кошти. [PERSON] після смерті брата вивезла з його будинку майже все цінне майно, хоч не мала на це права. Просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримала, пояснила, що [PERSON] був рідним братом [PERSON] Протягом останніх 10 років життя він дуже хворів, що підтверджується медичними записами. Позивач по справі доводиться померлому племінницею і він 20.05.2010 року склав на її користь заповіт. Однак 02.06.2016 року [PERSON] склав заповіт на користь відповідача [PERSON] , який було посвідчено секретарем Білокриницької селищної ради Сіряком С.М. На час складання заповіту в 2016 році [PERSON] міг мати тимчасові розлади психіки. Він приймав багато ліків, часто поводився неадекватно, намагався покінчити життя самогубством. На обліку у лікаря-психіатра не перебував. Крім того, відповідач як соціальний працівник не мала права приймати майно [PERSON] в дар за заповітом, це є порушенням правил опіки. Просить суд задовольнити вимоги позову. [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнала і пояснила, що [PERSON] вона знала на протязі 30 років. Проживав він одиноко, дружина та діти померли. Вона вирішила йому допомогти і звернулася в центр соцзахисту, привезла їм документи і [PERSON] взяли на обслуговування. Після цього вона доглядала за ним два роки. Він хворів на цукровий діабет та інші хвороби. Які саме ліки він приймав, їй невідомо. За той час, що вона доглядала [PERSON] родичі до нього не приїздили взагалі. Він говорив, що родичам потрібна від нього лише квартира. В 2016 році він попрохав принести її паспорт та код, з даними документами пішов у Білокриницьку селищну раду та склав заповіт на її користь. Помер він в лікарні 16.07.2017 року. Вона була присутня на похованні, але матеріально участі в ньому не приймала. Вона дійсно забрала з квартири померлого холодильник, диван, обігрівач та інші речі. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа на боці відповідача [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] двічі складав заповіт. 02.06.2016 року в Білокриницькій селищній раді він склав заповіт на користь соціального працівника [PERSON] , заповів їй все своє майно. Під час складання заповіту пояснив, що складає заповіт повторно, оскільки родичі ним не цікавляться. При цьому спадкодавець перебував у нормальному стані, керував своїми діями. Хвилювання помітно не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає в смт Біла Криниця з 1978 року. Може підтвердити, що [PERSON] до смерті був адекватною людиною. Вона спілкувалася з [PERSON] , купувала для нього воду. Їй відомо, що в 2016 році він ходив в селищну раду переписувати квартиру. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знав сім`ю [PERSON] давно. В 2007 році він купив синові квартиру по сусідству з [PERSON] Той проживав одиноко і просив його про догляд, обіцяючи залишити квартиру. Говорив, що своїм родичам він не потрібен, їм потрібна лише його квартира. Він відмовився доглядати [PERSON] і пізніше той повідомив, що знайшов людину, яка буде його доглядати - [PERSON] Коли він помер, [PERSON] повідомила, що родичі померлого змінили замок і вона не має доступу в квартиру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знала [PERSON] з1998 року по день його смерті, бачила його кожного дня. Він проживав один, оскільки дружина і діти померли. Він особисто отримував пенсію, нормально спілкувався, до нього приходили друзі. Вона особисто не помічала за ним неадекватної поведінки. Позивач якийсь час їздила до нього, а потім перестала. Останні два роки перед смертю його доглядала [PERSON] , родичі його не провідували. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] вона знала давно, ще коли він проживав в с. Токарево. Він є рідним братом [PERSON] . В березні 2016 року вона зустріла [PERSON] на вулиці і він сказав, що переписав би квартиру на неї, якби вона погодилася з ним жити. Вона відмовилась. [PERSON] на той час поводився неадекватно, сказав, що зустрічає сестру з московського потягу, хоча його сестра проживає в районному центрі. Та й московський потяг на той час взагалі не ходив. Свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомо, що [PERSON] робив складав кілька заповітів. Спочатку він склав заповіт на свою племінницю [PERSON] , але родичі перестали їздити до нього. Потім його стала доглядати соціальний працівник [PERSON] і він склав заповіт на її користь. Хоронили його позивач з матір`ю. Незадовго до смерті [PERSON] став хворіти і поводився неадекватно, надавав їй знаки чоловічої уваги. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] переніс інсульт. Після смерті свого сина він поводився нездорово. Явно нічого не виражалося, але помітно, що людина була неадекватною. За останні три роки його життя він тричі зустрічав [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] перебував на лікуванні у Великоолександрівській ЦРЛ. Він був самотній, його ніхто не доглядав та не цікавився ним. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд приймає до уваги наступне. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Заповітом від 20 травня 2010 року [PERSON] усе своє майно заповів [PERSON] . Заповітом від 02 червня 2016 року [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] [INFO] . Як встановлено ч.ч.1-3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Таким чином, заповіт [PERSON] від 02.06.2016 року на користь [PERSON] скасував його попередній заповіт від 20.05.2010 року на користь [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що заповіт [PERSON] від 02.06.2016 року посвідчено секретарем Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області Сіряком С.М., записано ним зі слів [PERSON] та до підписання прочитано уголос заповідачем. За клопотанням представника позивача, для визначення належності підпису на заповіті від 02.06.2016 року, призначено та проведено судово-почеркознавчу експертизу. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 18-4 від 27.04.2018 року підпис та рукописний текст від імені [PERSON] в Заповіті, що був складений 02.06.2016 року, виконані самим [PERSON] під впливом відносно постійного «збиваючого» фактора, який міг бути викликаний наявністю хронічного захворювання, а також під впливом тимчасового внутрішнього «збиваючого» фактора, такого як незвичайний психофізіологічний стан виконавця, стан природного емоційного збудження, хвилювання. З письмових роз`яснень по висновку експерта № 18-4 від 27.04.2018 року вбачається, що ознаки невизначеності виконання підпису та тексту обумовлені хворобливим станом виконавця та наявністю у нього хронічного захворювання, яке вплинуло на його письмово-рухові навички. На момент підписання заповіту на [PERSON] , окрім постійного внутрішнього збиваючого фактора, такого як стан здоров`я, впливали ще й додаткові внутрішні «збиваючі» фактори, до яких може відноситися незвичайний психофізіологічний стан виконавця, такий як стан природного емоційного збудження, хвилювання, характерного для особи при виконанні такого роду документів. Із заяви про зміну підстав позову, наданої позивачем та третьою особою на боці позивача, вбачається, що на час своєї смерті [PERSON] постійно хворів. Згідно з діагнозом мав наступні хвороби:бешиха правої нижньої кінцівки, некротична форма, ІХС, кардіосклероз, дифузійний НК ІІБ ІІІст., ФК ІІІ-ІV, серцева астма, цукровий діабет ІІ типу, ІНФ середнього ступеня тяжкості, Дабетична ангіопатія нижніх кінцівок, ретинопатія, нефропатія, ХНН ІІ-ІІІ, діабетична стопа праворуч. Під час складання заповіту від 02.06.2019 року [PERSON] був дуже хворий та не міг адекватно оцінювати свої дії, керувати ними та правильно усвідомлювати значення своїх дій, що є підставою для визнання заповіту недійсним. Оглянута в судовому засіданні медична документація померлого [PERSON] та покази головного лікаря Великоолександрівської ЦРЛ [PERSON] не підтверджують страждання [PERSON] психічним розладом в момент складання заповіту на користь [PERSON] , до того ж розладом, який би мав результатом неусвідомлення значення своїх дій і (або) незмогу керувати ними. Для такого висновку суд вважає необхідними спеціальні знання в галузі психіатрії, однак від сторін по справі не надходили клопотання про призначення посмертної судової психіатричної експертизи. На обліку у лікаря-психіатра [PERSON] не перебував. Частиною 2 статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що волевиявлення [PERSON] на час підписання заповіту не було вільним і не відповідало його волі, він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Суд не приймає до уваги покази позивача, третьої особи на боці позивача та свідків щодо психічного стану померлого [PERSON] на момент складання заповіту, оскільки вказані особи не мають необхідних спеціальних знань в галузі психіатрії, їх доводи носять суб`єктивний характер. Таким чином суд дійшов висновку, що позивачем та її представником не доведено в судовому засіданні недійсність заповіту [PERSON] від 02.06.2016 року, посвідченого секретарем Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області, з підстав неусвідомлення [PERSON] значення своїх дій та неможливості керувати ними. За таких обставин позовні вимоги про визнання заповіту [PERSON] від 02.06.2016 року недійсним задоволенню не підлягають. Так як в судовому засіданні недійсність заповіту [PERSON] від 02.06.2016 року не встановлена, то і підстав для задоволення позовних вимог про стягнення вивезеного майна не вбачається, оскільки вони є похідними від позовних вимог про визнання заповіту недійним. Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, підстав для стягнення з відповідача судових витрат на користь позивача не вбачається (ст. 141 ЦПК України).

Outcome: dismissed