Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) просить розірвати шлюб з [PERSON] (надалі відповідач) мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, протягом тривалого часу не підтримують відносини, сім'я фактично розпалася. Від шлюбу дітей не мають, спору про поділ майна немає. Позивач переконаний в неможливості примирення із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, проти задоволення позову - не заперечує. Суд вважає зібраних по справі доказів достатньо, тому розглядає справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.18), виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції від 12 лютого 2010 року, серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 лютого 2010 року, актовий запис № 133. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON]. Дітей від шлюбу у сторін немає. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків і категорично не погоджуються на примирення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивач просив покласти судові витрати на нього, тому суд приходить до висновку, що з відповідача судові витрати стягненню не підлягають.

Outcome: approved