Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася із указаним позовом, який мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем, з яким має двох спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Відповідач жодної допомоги на утримання дітей не надає. З дітьми зустрічається вкрай рідко. Добровільно платити аліменти категорично відмовляється. Говорить, що буде сплачувати аліменти лише за рішенням суду. З 26.03.2019 позивач перебуває на обліку як безробітна в Тростянецькій районній філії Сумського обласного центру зайнятості. Донька [PERSON] навчається в Боромлянському навчально-виховному комплексі: Загальноосвітня школа І-ПІ ступенів - дошкільний навчальний заклад Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області, переведена до 3 класу. Син [PERSON] виховується в ДНЗ «Пролісок» с. Боромля. За навчання нашої доньки у школі кожного місяця позивач сплачує 250 грн. Також щомісяця витрачаються кошти на задоволення потреб дітей у харчуванні, оздоровленні, купівлі одягу та взуття. Вартість продуктів харчування постійно зростає, забезпечити мінімальні потреби дитини в основних харчових речовинах і енергії не так легко. Посилаючись на указані обставини та на те, що відповідач працює, за відомою їй інформацією має постійний дохід орієнтовно від 15 до 20 тисяч гривень на місяць, здоровий та працездатний, має достатньо високий дохід, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви. У відповідності до ст.178 ЦПК України, представником відповідача був поданий відзив до суду, у якому останній указав, що позов підлягає частковому задоволенню. Часткове визнання заявленого позову представник відповідача обґрунтовував тим, що вказані позивачем обставини не відповідають дійсності і позивачка навмисно вводить суд в оману. Відповідач постійно надає допомогу на утримання дітей в максимально можливому розмірі, виходячи із своїх матеріальних можливостей, також несе витрати на їх додаткові потреби. Вказане підтверджується копіями чеків про переказ коштів та придбання товарів. Твердження позивача про те, що відповідач вкрай рідко бачиться з дітьми також не точно відображає дійсні обставини. З квітня 2019 року відповідач почав працювати в ТОВ «БУД КОМ СЕРВІС», яке знаходиться у м.Києві. Графік роботи являє собою п`ятиденний робочий день (понеділок-п`ятниця) з двома вихідними. Тому відповідач має можливість бачити дітей лише у вихідні дні, коли приїжджає додому. Зниження регулярності побачення з дітьми у останні декілька місяців обумовлена об`єктивними обставинами. Відповідач працює на посаді електромеханіка з ліфтів та отримує заробітну плату в розмірі 4550 грн. на місяць. Дана сума є нарахованою, а не сплаченою, тому за відрахуванням всіх податків і зборів (податку на доходи фізичних осіб - 18% та військового збору - 1,5%, що разом становить 19,5 %, або 887,25 грн.). Фактично на руки отримує 3662,75 грн. на місяць. Виходячи з реального доходу, суми, які просить стягнути позивач є неможливими, частка відрахування аліментів із заробітної плати відповідача з 01.07.2019 буде складати більше, ніж половина його доходу, а саме 52%, що є недостатнім для забезпечення мінімальних потреб людини та суперечить законодавству України. Більше того, з 01.12.2019 року мінімальний прожитковий мінімум на дітей відповідного віку збільшиться, що призведе до ще більшого погіршення становища відповідача. Крім того, на утриманні відповідача перебуває брат - [PERSON] , який є інвалідом третьої групи з дитинства та потребує додаткового догляду та витрат на його утримання зі сторони відповідача, а позивачка є працездатною особою, яка маючи всі можливості для того, щоб знайти роботу, свідомо не бажає працювати, а лише вимагає повного забезпечення її та дітей від відповідача. За указаних обставин представник відповідача просив позов задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та Кіріла у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше 50 % від фактично отриманого щомісячного заробітку (доходу) (а.с.27-30). У судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала із підстав указаних у ньому, просила його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заявлений позов визнав частково із підстав указаних у відзиві на позов, а також на підтвердження позиції відповідача серед інших доказів, надав копію накладної про придбання відповідачем канцелярських товарів для дітей. Суд, заслухавши позицію позивача та представника відповідача, дослідивши всі докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що сторони з 07.08.2010 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 25.04.2014 був розірваний за рішенням суду (а.с.6, 9). Сторони мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7,8), які проживають разом із матір`ю [PERSON] (а.с.11). Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитини до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. На обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що діти перебувають на її утриманні. Відповідач жодної допомоги на утримання дітей не надає, добровільно платити аліменти категорично відмовляється. Вона є безробітною. Донька навчається у дошкільному закладі, а син виховується у садочку. За навчання доньки у школі кожного місяця позивач сплачує 250 грн. Вона оплачує харчування дітей у школі та садочку. Сума витрат на харчування однієї дитини у 2019 році коливається від 96 до 194 грн. Також щомісяця витрачаються кошти на задоволення потреб дітей у харчуванні, оздоровленні, купівлі одягу та взуття. На підтвердження указаних обставин позивач надала докази, зокрема: довідку про те, що вона з 26.03.2019 перебуває у Тростянецькій районній філії Сумського обласного центру зайнятості як безробітня (а.с.12); копії квитанцій про сплату коштів за харчування дітей у школі та садочку (а.с.10). Заперечуючи щодо заявленого розміру аліментів відповідач надав докази, зокрема: довідку про те, що він працює в ТОВ «БУД КОМ СЕРВІС» з 15.04.2019 на посаді електромеханіка з ліфтів та його дохід за період з 15.04.2019 по 31.05.2019 склав 6825,00 грн. (а.с.34); копії чеків про переказ грошових коштів [PERSON] з лютого 2019 року по червень 2019 року (а.с.40-49); копію накладної про придбання канцелярських товарів для дітей; медичну довідку, яка підтверджує наявність в його брата [PERSON] третьої групи інвалідності з дитинства та потребує стороннього догляду (а.с.36-39). Зазначене свідчить, що у період з лютого по червень 2019 року відповідач виконував свій обов`язок щодо утримання дітей, купував канцелярські товари, але розмір надання допомоги кожного місяця має різну суму та визначений самим відповідачем. Вирішуючи питання про стягнення розміру аліментів, суд виходить з того, що сторони мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини та відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, відносно стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, інших обставин, що мають значення для справи. З досліжених матеріалів справи, судом не встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON] мають незадовільний стан здоров`я чи потребують додаткових витрат на розвиток їх здібностей. Відомостей, що платник аліментів має незадовільний стан здоров`я судом також не установлено. З приводу посилання представника відповідача на те, що на утриманні відповідача перебуває брат, який потребує стороннього догляду та є інвалідом з дитинства, суд зазначає, що дані обставини не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти у встановленому законодавством мінімумі. Крім того, належних доказів того, що саме відповідач опікується братом суду не надано. За таких обставин справи, ураховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що розмір аліментів на одну дитину не може бути нижчим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріального та сімейного стану обох сторін, їх стану здоров`я, рівних прав та обов`язків сторін щодо утримання неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved