Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять усунути перешкоди у їх спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] . Зобов`язати [PERSON] надавати можливість спілкуватися діду [PERSON] та бабці [PERSON] з онукою [PERSON] , [INFO] , кожної п`ятниці другого та четвертого тижня місяця з 17-00 год. до 19-00 год. без присутності матері з правом залишення місця постійного проживання дитини; кожної суботи кожного першого та третього тижня місяця з 10-00 год. до 19-00 год. без присутності матері з правом залишення місця постійного проживання дитини; спільний відпочинок з дитиною у липні кожного року поза межами місця її проживання протягом двох тижнів безперервно; з 01 січня щороку у період новорічних та різдвяних свят за домовленістю з відповідачем; у будь-який інший час - за домовленістю з відповідачем за межами місця проживання дитини. Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони, [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Їхній син [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 02.08.2019 було розірвано. Від вказаного шлюбу вони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин між їхнім сином та відповідачем, остання почала чинити перешкоди синові та їм у спілкуванні з дитиною [PERSON] . Вказані обставини стали підставою для звернення їх сина [PERSON] за захистом своїх порушених прав та інтересів до Мелітопольського міськрайонного суду з позовними вимогами про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною і визначення часів зустрічей. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 13.05.2020 позовні вимоги були задоволенні частково. Постановою Запорізького апеляційного суду від 16.09.2020 рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2020 року змінено в частині встановленої судом участі батька [PERSON] у спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , та участі у її вихованні, визначивши їх у такий спосіб: - кожної п`ятниці третього тижня місяця з 17.00 год. до 19.00 год. без присутності матері з правом залишення місця постійного проживання дитини; - кожної суботи кожного другого та четвертого тижня місяця з 10.00 год. до 19.00 год. без присутності матері з правом залишення місця постійного проживання дитини; - у день народження доньки з урахуванням її думки та стану здоров`я. В решті рішення залишено без змін. Крім того, що відповідач перешкоджала у спілкуванні з дочкою їхньому синові, вона також чинила і їм перешкоди у спілкуванні з онукою. Отримавши вказане вище судове рішення вони сподівалися на те, що вони матимуть можливість спілкуватися із онукою [PERSON] у часи, визначені для зустрічей з батьком, однак у зв`язку із його працевлаштуванням за кордоном їхній син поїхав до іншої держави і вони залишилися позбавленими можливості бачитись з онукою навіть у дні та часи, які визначені судовим рішенням для сина. Вони неодноразово телефонували відповідачці з наміром приїхати та поспілкуватися з онукою, але вона не відповідає на дзвінки. За місцем проживання відповідача їм не відчиняють двері. Доданими до позову роздруківками листування мессенджером Viber підтверджується їх намір спілкуватися з дитиною та спроби побачити онуку, привітати зі святом. Однак відповідач ігнорує як їхні дзвінки, так і відправлені повідомлення. Онука навчається в ЗОШ №23 ММР ЗО. Будучи обізнаними про це, вони неодноразово приїжджали до школи і намагалися в період перерви між уроками зустрітися з дитиною, однак вчителі повідомили їх про те, що відповідач забороняє їм зустрічатися з онукою і тому вони не мають права надавати їм можливість спілкуватися. Відповідач всіляко чинить їм перешкоди у спілкуванні з онукою, що порушує їхні права. Вони мають постійне місце проживання в належному їм на праві власності житловому будинку [ADDRESS] , позитивно характеризуються за місце проживання та роботи. З урахуванням того, що вони проживають у іншій місцевості, і приїздити в дні зустрічей, визначених за домовленістю з матір`ю дитини, з урахуванням її небажання дозволяти їм спілкуватися з онукою, це фактично даремно витрачений час і неможливість побачити онуку. Виходячи з цього, вважать, що доцільним просити суд визначити їм дні та часи спілкування з онукою та сумісного відпочинку у літній період, а також можливість спілкуватись з онукою у дні новорічних та різдвяних свят. На їхню думку, запропонований ними спосіб спілкування з онукою не буде шкодити її інтересам, а навпаки, сприятиме розвитку її кругозору, підтриманню тісних родинних стосунків з близькими родичами, оздоровленню у літній період. Оскільки вирішити питання щодо участі позивачів у вихованні та спілкуванні з дитиною в поза судовому порядку не вбачається можливим, вони вимушені звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 05.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.02.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Вирішено питання про виклик свідків з боку позивачів та відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що [PERSON] , [INFO] , є їхньою з дружиною [PERSON] онукою. З моменту народження онуки [PERSON] батьків відповідачки поруч не було. Дитина до першого класу постійно проживала з ними. В період канікул, дитячий садок, лікування дитини, всім займалися вони. Зараз вони не можуть навіть через свого сина дізнатися про онуку. У школі вони також позбавлені такої можливості. Чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною відповідачка почала після розірвання шлюбу з їхнім сином. Коли онука відвідувала дитячий садок, відповідачка дозволяла з нею спілкуватися. У цьому навчальному році до школи їх не пускають. Дитина ставилася до нього як до батька. У 2016 році він разом з онукою лежав у лікарні. Загалом у них було нормальне спілкування. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що [PERSON] , [INFO] є їхньою з чоловіком, [PERSON] онукою. Відповідач [PERSON] , яка є матір`ю дитини, була для них як донька. Після того, як їхній син розлучився з відповідачкою, стосунки між ними припинилися. Вони купили для онуки мобільний телефон, планшет, але відповідачка все одно не дозволяє їм спілкуватися. Теперішній чоловік відповідачки не дозволяє їм бачитися з дитиною. З трьох тижнів від народження та до шести років дитина зростала в них. Останній раз вони бачили онуку [INFO] на день її народження. 20.01.2020 останній раз вони приїздили до школи, де навчається онука, але поспілкуватися з дитиною відповідачка не дала, онука розплакалася з цього приводу. Онука радіє, коли бачить їх з дідусем. Останні два роки дитини у них вдома не була. Вона та її чоловік хочуть забирати дитину до себе додому, тобто за межі міста, а в крайньому випадку, хоча б спілкуватися з нею в місті Мелітополі. У судовому засіданні представник позивачів - адвокат Сивова Я.В. на задоволенні позову наполягала з підстав, викладених у позові та зазначених позивачами у судовому засіданні. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що вона не розуміє, чому позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, оскільки вона не перешкоджає позивачам у їх спілкуванні з онукою, так само вона не перешкоджає спілкуванню доньки з батьком. [PERSON] з батьком спілкувалася минулого тижня. Батько подарував їй планшет. Що стосується спілкування доньки з дідусем та бабусею, то донька сама не хоче з ними спілкуватися, а вона не може насильно примусити доньку це робити. Дитина перестала спілкуватися з дідусем та бабусею з вересня 2020 року. Позивачі дійсно приїжджали до школи, де навчається донька, хотіли її забрати, але без її згоди ніхто не може забирати дитину зі школи. Коли донька ходила до дитячого садка позивачі також хотіли забрати [PERSON] без її дозволу. Вона не заперечує проти запропонованого способу участі дідуся та бабусі у спілкуванні та вихованні з онукою, але просила, щоб зустрічі відбувалися за її участі хоча б перший час та не більше двох годин, бо дитина довгий час не спілкувалася з ними, відвикла від них. В подальшому, вона не заперечує проти зустрічей доньки з дідусем та бабусею без її участі та за межами її місця проживання, але за умови, якщо дитина виявить таке бажання. Вона також не заперечує проти зустрічей з 01 січня щороку у період новорічних та різдвяних свят за її домовленістю, а також у будь-який інший час - за домовленістю з нею за межами місця проживання дитини. Представник відповідача - адвокат Цимбалюк М.Г. проти задоволення позову заперечив у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю. Зазначив, що відсутні докази на підтвердження факту перешкоджання позивачам у спілкуванні з дитиною. Позовна заява не містить відомостей щодо ставлення дитини до бабусі та дідуся. Дитина сама не хоче спілкуватися з дідусем та бабусею. Всупереч волі дитини позивачі не можуть спілкуватися з нею. У судовому засіданні 16.03.2021 представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області пояснив, що законом передбачені права дідуся та бабусі на спілкування з онукою. На сьогодні не має документального підтвердження того, що таке спілкування може негативно впливати на дитину. З урахування викладеного в органу опіки та піклування не має заперечень проти позову. З мамою дитини необхідно узгодити дні та часи спілкування. У судове засідання, призначене на 06.07.2021 представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування та прийняття рішення на підставі наявних у справі документів, враховуючи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення часу зустрічей з [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 01.06.2021 №122/2. Відповідач та її представник просили визначити порядок спілкування з дитиною з урахуванням висновку, наданого Органом опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 01.06.2021. Суд, вислухавши сторін та їх представників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у шлюбних відносинах, від яких мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та відповідно дідом і бабою [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини проживає окремо. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.05.2020 усунуто перешкоди у спілкуванні [PERSON] з дитиною та її вихованні, визначивши [PERSON] , як спосіб участі у спілкуванні та вихованні доньки - [PERSON] , [INFO] : - систематичні побачення за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, у будні дні тижня в присутності матері дитини - [PERSON] ; - систематичні побачення у вихідні дні через тиждень у присутності матері дитини - [PERSON] ; - у будь-який час за домовленістю між батьками у присутності матері дитини - [PERSON] (а.с.18-20). Постановою Запорізького апеляційного суду від 16.09.2020 рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2020 року змінено в частині встановленої судом участі батька [PERSON] у спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , та участі у її вихованні, визначивши їх у такий спосіб: - кожної п`ятниці третього тижня місяця з 17.00 год. до 19.00 год. без присутності матері з правом залишення місця постійного проживання дитини; - кожної суботи кожного другого та четвертого тижня місяця з 10.00 год. до 19.00 год. без присутності матері з правом залишення місця постійного проживання дитини; -у день народження доньки з урахуванням її думки та стану здоров`я. В решті рішення залишено без змін (а.с.21-23). Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи від 03.12.2020 №909,910, виданих виконавчим комітетом Чкаловської сільської ради Веселівського району Запорізької області, [PERSON] , [PERSON] мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.29, 31). Вказаний житловий будинок належить на праві власності позивачам (а.с.35-37). Відповідно до характеристики, виданої виконавчим комітетом Чкаловської сільської ради Веселівського району Запорізької області від 04.12.2020, [PERSON] за час проживання в селі зарекомендував себе з задовільної сторони, спокійний, врівноважений, має 33 роки педагогічного стажу роботи у Корніївській ЗОШ, в порушені громадського порядку замічений не був, спиртними напоями не зловживає (а.с.33). Відповідно до характеристики, виданої виконавчим комітетом Чкаловської сільської ради Веселівського району Запорізької області від 04.12.2020, [PERSON] проживає на території Чкаловської сільської ради в с. Корніївка, користується повагою та авторитетом серед односельчан, приймає активну участь у діяльності села, має педагогічну освіту, довгий час працювала на посаді вихователя дитячого садка, педагога-організатора у Корніївській загальноосвітній школі (а.с.34). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Положеннями ст.257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст.263 СК України спір щодо участі баби у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст.159 СК України. У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба та дід мають право на особисте спілкування з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини, а той із батьків, з ким проживає дитина, має враховувати такі права та сприяти їх реалізації. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82). Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Чинним законодавством України, з однієї сторони, закріплено право позивачів, як баби та діда, на спілкування зі своєю онукою та право брати участь у її вихованні, а з другої сторони передбачено обов`язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні бабою чи дідом прав щодо виховання внуків та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку. У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України позивачі звернулись до суду за захистом своїх прав, мотивуючи тим, що відповідачка чинить їм перешкоди у спілкуванні з онукою, забороняє їм зустрічатися. Під час судового розгляду були допитані наступні свідки: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивачів [PERSON] та [PERSON] . Колишня їх невістка [PERSON] не дає їм спілкуватися з онукою. Дитина проживала з бабусею та дідусем з десяти днів до чотирьох місяців від дня свого народження. З шести років матір дитини перестали їм давати дитину. Вони, як сусіди, часто бачаться, спілкуються один з одним. [PERSON] часто їй розповідала, що вони їздять до онуки, але їх не пускають. Розповідала, як їх не пустили до школи, де онука навчається. Вони часто вчиняли спроби спілкування з дитиною. [PERSON] їй говорила, що це [PERSON] проти їхнього спілкування. До шести років [PERSON] часто була у позивачів вдома, в неї там є друзі, її вона також добре знає. Батька дитини вона бачила частіше, ніж матір, оскільки, як їй говорили, вона навчається. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є знайомим позивачів [PERSON] та [PERSON] . Неодноразово, коли позивачі приїжджали до дитини з подарунками, то виїжджали зі сльозами на очах. Їм чинили перешкоди у спілкуванні з онукою. На телефонні дзвінки матір дитини не відповідає. Одного разу він з [PERSON] під`їхали до школи, де навчається [PERSON] . [PERSON] пішов до школи, але йому заборонили поспілкуватися з дитиною, оскільки це можливо лише зі згоди батьків. Так йому стало зрозуміло, що матір дитини не дає можливості спілкуватися бабусі та дідусю з онукою. Коли вони під`їхали до будинку, де мешкає відповідачка, двері їм ніхто не відчинив, хоча було видно, що в будинку хтось є. Дані події відбувалися у 2020 році. Колишню невістку позивачів він бачив тільки тоді, коли в них були нормальні стосунки. За адресою, де зараз проживає відповідачка він був в гостях приблизно 3-4 роки тому. Позивачі бачили онуку приблизно 2 роки тому, вони приїжджали на перший дзвоник [PERSON] , коли вона йшла до першого класу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює педагогом-організатором в Мелітопольській ЗОШ І-ІІІ ступенів №20 ММР ЗО в якій навчається [PERSON] . Вона розмовляла з класним керівником дитини і з її слів дитина виховується мамою [PERSON] . Дитина охайна, розумна, добре розвинена, активна. Мати постійно цікавиться навчанням дитини. Психологічного тиску зі сторони матері немає. Рідний батько участі у вихованні дитини не бере. Їй не відомо, що [PERSON] перешкоджає позивачам у спілкуванні з онукою. Позивачі дійсно приходили до школи щоб поспілкуватися з [PERSON] , але класний керівник не дозволила цього, оскільки спілкування можливе лише зі згоди матері. Статтею 19 СК України регламентовано участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Положеннями частини п`ятої статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області №122/2 від 01.06.2021, зважаючи, що відповідно до закону правом на спілкування з дитиною водночас володіють батьки, які проживають окремо від дитини, бабусі та дід дитини, беручи до уваги розпорядок дня, завантаженість дитини при навчанні у загальноосвітній школі та у позашкільних навчальних закладах, визначити [PERSON] та [PERSON] можливість систематичного спілкування з онукою [PERSON] , [INFO] : з 17.00 до 19.00 щочетверга та щосуботи (перші три місяці у присутності матері дитини); у будь-який інший час - за попередньою домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] . Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області вважає можливим підтримати позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення часу зустрічей з [PERSON] , [INFO] , враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 24.05.2021. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 06.04.2021 за адресою: [ADDRESS] , про який зазначено у висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області №122/2 від 01.06.2021, у будинку наявні умови для проживання дитини: виділена окрема кімната, облаштована всіма необхідними меблями, ліжком, стільцем, письмовим столом, шафою для одягу, зроблено косметичний ремонт. З бесіди з бабою та дідом дитини з`ясовано, що вони мають велике бажання спілкуватися з онукою та брати участь у її вихованні. У судовому засіданні не встановлено жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про негативну поведінку позивачів щодо онуки. Графік спілкування має бути визначений із врахуванням інтересів дитини та має бути таким, що не порушує режиму дня та в майбутньому навчання дитини, не відриватиме її від нормального, звичайного для нього середовища та не заважатиме нормальному її існуванню. Оцінивши усі надані сторонами докази, встановивши взаємовідносини між сторонами, з огляду на зайнятість дитини у будні, необхідність відпочинку та спілкування з батьком у дні, визначені рішенням суду, а також вік дитини, який дозволяє їй усвідомити і висловити своє бажання чи небажання до вчинення певних дій, у тому числі і в частині спілкування з батьком, бабою, дідом та іншими членами сім`ї, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд доходить висновку, що у даному випадку слід встановити наступний порядок та способи участі баби та діда у вихованні онуки: кожної п`ятниці другого та четвертого тижня місяця з 17-00 години до 19-00 години без присутності матері з правом залишення місця постійного проживання дитини, за умови добровільного волевиявлення дитини на таке спілкування; - кожної суботи кожного першого та третього тижня місяця з 10-00 години до 17-00 години без присутності матері з правом залишення місця постійного проживання дитини, за умови добровільного волевиявлення дитини на таке спілкування;- спільний відпочинок з дитиною влітку кожного року поза межами місця її проживання протягом двох тижнів безперервно - за домовленістю з відповідачем та за умови добровільного волевиявлення дитини на такий відпочинок;- у період новорічних та різдвяних свят з 01 січня по 19 січня щороку - за домовленістю з матір`ю дитини - [PERSON] , враховуючи волевиявлення дитини;- у будь-який інший час - за домовленістю з матір`ю дитини - [PERSON] , враховуючи волевиявлення дитини. На думку суду, такий порядок спілкування відновить порушене право позивачів на участь у вихованні онуки, відповідатиме найкращим інтересам малолітньої дитини та сприятиме збереженню сімейного зв`язку [PERSON] , [INFO] з родичами по лінії батька. При цьому суд частково погоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області щодо вирішення спору між сторонами, зокрема, висновок органу опіки є необґрунтованим в частині доцільності встановлення позивачам днів зустрічей з онукою саме щочетверга з урахуванням завантаженості дитини при навчанні у школі та позашкільних закладах, оскільки жодного обґрунтування зазначеного висновок не містить, а відповідачем не доведено неможливості зустрічі дитини з бабусею та дідусем по п`ятницях, доказів зайнятості дитини у цей день також не надано. Крім того, суд бере до уваги той факт, що постановою Запорізького апеляційного суду від 16.09.2020 для батька дитини [PERSON] визначено дні спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , саме кожної п`ятниці третього тижня місяця з 17.00 год. до 19.00 год. Таким чином, при визначенні днів зустрічей саме по п`ятницях суд вважає необхідним визначити спосіб та порядок участі позивачів у спілкуванні та виховані з онукою у порядку, зазначеному у позові, що відповідає графіку побачень, встановлених судовим рішенням для батька дитини, оскільки такий порядок жодним чином не порушує прав матері. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачі мають негативний вплив на онуку, а присутність відповідача під час зустрічей позивачів з дитиною в подальшому не сприятиме перебуванню дитини у цей час у спокійному та стійкому середовищі, з огляду на непорозуміння сторін у справі. Суд не встановив будь-яких обставин, які виключають самостійне, без присутності матері, спілкування позивачів з онукою [PERSON] , а також, що таке спілкування якимось чином може зашкодити інтересам дитини, негативно вплинути на її психологічний та фізичний стан. З огляду на викладене, суд вважає зайвим визначення спілкування позивачів з онукою у присутності матері у визначені дні та часи. Щодо вимог позивачів про спільний відпочинок з дитиною у липні кожного року, то суд вважає необхідним зауважити, що графік зустрічей встановлюється не на один рік. Зазначивши конкретний літній місяць на відпочинок, тим самим сторони будуть поставлені у жорсткі умови, які вони повинні виконувати протягом декількох років. Однак забезпечивши право дідуся та бабусі на спільний відпочинок з дитиною протягом двох тижнів влітку без вказівки на конкретний місяць, суд обґрунтовано залишає на розсуд сторін, в які саме тижні якого місяця цей відпочинок має відбуватись в залежності від обставин, які будуть існувати кожного року, а саме наявність відпусток, матеріальних можливостей, стану здоров`я сторін та дитини тощо. Інтереси дитини в будь-якому випадку порушені не будуть, оскільки такий відпочинок залежатиме від її бажання. При визначенні порядку та способу участі баби та діда у вихованні онуки судом враховано, що таке спілкування можливе лише за умови добровільного волевиявлення дитини на таке спілкування. Спілкування у визначений спосіб повинно ґрунтуватися виключно на бажанні дитини, порозумінні та взаємних поступках сторін, здійснюватися без примушування дитини. На переконання суду, встановлений порядок спілкування є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримці зв`язків з родичами. Дотримано розумного балансу на участь у вихованні дитини її дідом і бабцею, як членом її сім`ї, яким надано таке право - з дотриманням принципу максимально можливого урахування інтересів дитини, який закріплено СК України та Конвенцією про права дитини. Сторони з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial