Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

[PERSON] (надалі також позивач) звернулася до суду із позовними вимогами до [PERSON] (надалі також відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи їх тим, що з 29.10.2010 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. На даний час подружні стосунки між ними припинені, на примирення не згодна, тому позивач просить розірвати їх шлюб. 12.03.2021 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 17-18). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 15.03.2021 р. суд направив на адресу відповідача поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі у спрощеному провадженні та копію позовної заяви з додатками, із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 19). Відповідач отримав цю ухвалу, проте відзиву на позов в установлений судом строк не подав (а.с. 20, 21). Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Глухову Глухівського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.10.2010 р., актовий запис за № 215, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 11). З оглянутої копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Судом встановлено, що на час розгляду справи сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач вважає неможливим збереження сім`ї, бажає шлюб розірвати, на примирення не згодна. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обов`язок збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася, збереження шлюбу буде суперечити інтересам як подружжя, і тому цей шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір. Враховуючи загальний обсяг наданих адвокатом послуг, рівень складності справи, та виходячи з принципів розумності виваженості і справедливості, з відповідача на користь позивача на підставі ст. 137 ЦПК України слід стягнути 500 грн. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved