Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи тим, що 11.09.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду про відшкодування власнику землі заподіяних збитків. Предметом вказаної угоди є грошове зобов'язання по оплаті за фактичне користування земельною ділянкою площею, 2044,92 кв.м, в тому числі 317,41 кв.м спільного користування, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Громова, 138. Дана земельна ділянка є комунальною власністю [PERSON] міської ради і використовується відповідачем під час комплексу будівель, які перейшли до нього у власність згідно договору купівлі-продажу від 30.12.1999 року. Відповідно до угоди відповідач зобовязався сплачувати позивачу щомісячний платіж за фактичне використання ним земельної ділянки починаючи з 01.09.2006 року в розмірі 140,75 грн., тому за період з 01.09.2013 року по 31.01.2017 рік позивачу було нараховано 5770,75 грн. Проте, в порушення взятих на себе договірних зобовязань за вказаний період користування земельною ділянкою відповідач не сплачував відповідачу коштів, у зв'язку з цим у нього утворилася заборгованість в розмірі 5770,75 грн., які і просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] міської ради. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] міської ради [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив застосувати строк позовної давності, а також зазначив, що нежитлова будівля, що знаходиться в м. Черкаси, вул. Громова, 138/14 продана, що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.07.2016 року. В подальшому відповідач в судове засідання не з'являвся, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що 11 вересня 2006 року між [PERSON] міською радою та приватним підприємцем [PERSON] було укладено угоду про відшкодування власнику землі заподіяних збитків, зареєстровану в управлінні земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету [PERSON] міської ради 11.09.2006 р. за № 259. Предметом вказаної угоди є грошове зобов'язання по оплаті за фактичне користування земельною ділянкою площею 2044,92 кв.м., в тому числі 317,41 кв.м. спільного користування, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Громова, 138. Дана земельна ділянка є комунальною власністю [PERSON] міської ради і використовується [PERSON] під частиною комплексу будівель, які перейшли до нього у власність згідно з договором купівлі-продажу від 30.12.1999 року. Відповідно до п. 2 Угоди відповідач зобов'язався сплачувати [PERSON] міській раді щомісячний платіж за фактичне використання ним земельної ділянки, починаючи з 01.09.2006 року в розмірі 140 грн. 75 коп. В пункті п. 4 Угоди, зазначено, що угода діє з моменту її реєстрації в управлінні земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету [PERSON] міської ради до державної реєстрації землекористувачем документів, що посвідчує право на земельну ділянку, за умови повної плати суми зазначеної в пункті 1 угоди. В порушення взятих на себе договірних зобовязань відповідач використовував вищезгадану земельну ділянку, однак, за період з 01.09.2013 року по 31.01.2017 рік кошти позивачу не сплачував, у зв'язку з цим у нього утворилася заборгованість в розмірі 5770,75 грн. Також в судовому засіданні встановлено, що 06.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі. Відповідно до якої нежитлову будівлю, яка що знаходиться в м. Черкаси, вул. Громова, 138/14 продана відповідачем було продано [PERSON] Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні була оглянута цивільна справа № 711/9244/13-ц. в ході чого було встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.06.2014 року в задоволенні позову [PERSON] міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання недійсною угод про відшкодування збитків від 11.09.2006 року № 259 та змін до угод про відшкодування збитків від 08.02.2011 року задоволено частково. Також визнано недійсними зміни від 08.02.2011 року до угоди про відшкодування збитків власнику землі заподіяних збитків від 11.09.2006 року № 259. В решті позовних вимог відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 12.02.2015 року вказане рішення залишено без змін. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Висновок про застосування норм матеріального права щодо позовної давності міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13. Відповідно до цього висновку для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях\~252-255 ЦК України. Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позивач звернувся до суду з позовом 06.04.2017 року та просив стягнути заборгованість за період з 01.09.2013 року по 31.01.2017 року. Відповідач в судовому засіданні просив застосувати строк позовної давності, що відповідачає ч.4 ст. 267 ЦК України. Таким чином суд вважає застосувати строк позовної давності та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за період з квітня.2014 року по липень 2016 року, тобто по дату продажу земельної ділянки [PERSON] Суд вважає стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3800 гривень (з 06.04.2014р. по 31.12.2014 р. в сумі 1266,75 грн., з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р . в сумі 1689 грн., з 01.01.2016 р. по 01.06.2017 р. в сумі 844,50 грн). Постільки відповідач є інвалідом та учасником АТО та звільнений від сплати судового збору, судовий збір необхідно віднести за рахунок держави. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Outcome: approved