Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], звернулась до суду з позовом у якому за уточненими вимогами просить зобов'язати відповідача Дніпровську районну в м. Києві державну адміністрацію в особі управління житлово-комунального господарства та будівництва безоплатно передати у власність [PERSON] в особі законного представника [PERSON] житлове приміщення - кімнату [ADDRESS] загальною площею 21,5 кв.м. та у місячний строк з дня отримання рішення суду оформити необхідні документи і видати свідоцтво на право власності (а.с. 2-6, 132-133). Позовні вимоги мотивує тим, що у вказану кімнату [ADDRESS] вона вселилась, а згодом з 09 лютого 2007 року зареєструвалась, як член сім'ї наймача, як дружина [PERSON], за згодою власника гуртожитку - Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця». 25 березня 2008 року за цією ж адресою зареєстрований її син [PERSON], який народився [INFO] та проживає разом з нею по теперішній. Вона та її син у відповідності з вимогами ч. 2 ст.161 Житлового кодексу України з моменту вселення набули права користування значеним приміщенням і проживають в ньому на законних підставах. Оскільки її колишній чоловік [PERSON], як особа, на яку видавався ордер на вселення в зазначену кімнату, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 2-336/10 від 27 травня 2010 року був виселений з кімнати [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення, вона переоформила особовий рахунок на зазначену кімнату на себе. Нею частково реалізовано право на приватизацію житла і вона є власницею 1/3 частини квартири [ADDRESS], тому вона вирішила звернутись до органу приватизації Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про приватизацію кімнати [ADDRESS] на себе та сина [PERSON] в рівних частках, а в подальшому із заявами про приватизацію зазначеної кімнати тільки на сина [PERSON] Листами № 43/1-146 від 21.03.2016 р. та № 43/1-344 від 02.06.2016 р. управління житлово-комунального господарства та будівництва їй було відмовлено у зв'язку з тим, що при подачі документів на приватизацію кімнати відсутній ордер на право зайняття житлового приміщення. Проте ордер на зазначену кімнату [ADDRESS] вона не отримувала, а вселилась у зазначене житло на підставі частини 1 ст. 161 Житлового кодексу України, як член сім?ї [PERSON] та набула рівного з ним права користування вказаною кімнатою. У зв'язку з чим вважає відмову відповідача у приватизації неправомірною. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги та викладені у позові обставини. Представник відповідача Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації Яценюк Л.П. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» Мацієвська О.П. просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, посилаючись відсутність правових підстав для задоволення позову (а.с. 60-61). Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно листа Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» від 18.04.2012 року, кімната [ADDRESS] у 2005 році була надана для проживання [PERSON], який працював на посаді виконроба БМЕУ-1. У 2007 року [PERSON] було поселено, як дружину до чоловіка у кімнату [ADDRESS], та зареєстровано 09.02.2007 р. Також 25.03.2008р. зареєстровано їхнього сина -[PERSON] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] 14.04.2009 було розірвано (а.с. 108). Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є матір'ю [PERSON], який народився [INFO] (а.с. 8). Відповідно до довідки форми № 3 виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» 02.03.2016 р. за № 712, за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 2007 року та [PERSON] з 2008 року (а.с. 9), що також підтверджується довідкою від 10.02.2016 р. (а.с.10). Рішенням Дніпровського суду м. Києва від 27.05.2010 р. виселено [PERSON] з кімнати [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення (а.с. 24-25). Рішенням Дніпровського суду м. Києва від 03.04.2012 р. визнано [PERSON] такою, що втратила користування житловим приміщенням в гуртожитку по [ADDRESS] (а.с. 19-20). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.08.2012 р. рішення Дніпровського суду м. Києва від 03.04.2012 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову відмовлено (а.с. 16-18). Відповідно розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.11.2012 р. № 490 та наказу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва від 29.12.2012 року № 574 останнє прийняло від Київського будівельно-монтажного експлуатаційного управління №1 Державного територіального галузевого об'єднання «Південо-Західна залізниця» на баланс гуртожиток на вулиці Алма-Атинській, 36-А з додатком № 1 з 01.11.2012 року (а.с. 95, 97, 98). Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація державного житлового фонду в Україні здійснюється у відповідності до Конституції України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 та інших нормативно-правових актів. Зокрема, згідно п. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Відповідно до п.п. 4, 5 ст. 5 цього Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» листом №103/46-331 від 23.01.2015р. відмовило [PERSON] у зміні договору найму житлового приміщення (а.с. 60-61). Листом від 27.02.2015 р. Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація відмовила [PERSON] у видачі ордеру на кімнату [ADDRESS] (а.с. 86). За нормами ч. ч. 1, 3, 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом. Відповідно п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року N 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації. Пунктом 18 зазначеного Положення визначено, що громадянином до органу приватизації, серед іншого, подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Отже, із вище зазначеного пункту Положення вбачається, що копія договору найму надається тоді, коли житлова площа приватизується у гуртожитку, в інших випадках надається ордер про надання жилої площі. Управління житлово-комунального господарства та будівництва листом №43/1-344 від 02.06.2016 р. повідомило позивача, що у зв'язку з тим що [PERSON] належить 1/3 частина квартири за адресою: [ADDRESS], оформити передачу у приватну, спільну (сумісну або часткову) власність кімнати в гуртожитку за адресою [ADDRESS] не має підстав (а.с. 26-27). 04.05.2016 р. позивач звернулась до органу приватизації Дніпровської РДА в м. Києві із заявою про оформлення передачі спірного приміщення в приватну власність у рівних частках їй та [PERSON] (а.с. 34). Відповідно до витягу з розпорядження № 88 від 23.02.2016р. Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації «Про надання дозволу на вчинення правочинів щодо майна, право власності або право користування яким мають діти» надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на приватизацію кімнати [ADDRESS] на ім'я малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 38). Згідно інформаційної довідки Управління житлово-комунального господарства № 43/1-950 від 16.12.2016 р., у зв'язку з тим, що наданий [PERSON] пакет документів для оформлення передачі у приватну власність житла був не повний, а також на підставі наданих довідок з'ясувалось, що [PERSON] належить 1/3 частина квартири за адресою: [ADDRESS], справу повернуто на доопрацювання до Центру надання адміністративних послуг Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 96). У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач була належним чином повідомлена про надання нею неповного пакету необхідних документів щодо приватизації, однак не виконала вимоги передбаченні Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунальгного господарства України від 16.12.2009 року № 396, а тому відмова відповідача у оформлені передачі у приватну власність кімнати [ADDRESS] є обґрунтованою та законною. Крім того, вимоги позивача щодо зобов'язання Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в особі управління житлово-комунального господарства та будівництва безоплатно передати у власність [PERSON] в особі законного представника [PERSON] спірне житлове приміщення та у місячний строк з дня отримання рішення суду оформити необхідні документи і видати свідоцтво на право власності є формою втручання в дискреційні повноваження та виходить за межі завдань цивільного судочинства. Питання приватизації відносяться до внутрішньої компетенції районної державної адміністрації, а тому суд не може зобов'язати вчинити зазначені дії, оскільки їх вчинення за наявності передбачених законом підстав та дотримання встановленої процедури належить до виключних повноважень Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації. З урахуванням викладеного підстави для задоволення позову відсутні. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed