Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

[PERSON] (надалі - також «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» (надалі - також «Відповідач») про стягнення з Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» на користь [PERSON] вихідної допомоги при звільненні в сумі 6184,95 грн. та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати в загальному розмірі 47255,92 грн.; стягнення з Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» на користь [PERSON] 18557,85 грн. за порушення вимог законодавства про працю та вимог колективного договору; стягнення з Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» на користь [PERSON] одноразову грошову допомогу в розмірі двох окладів у зв'язку із виходом на пенсію; стягнення з Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що при звільненні Позивача з роботи в Івано-Франківському національному академічному Гуцульському ансамблі пісні і танцю «Гуцулія» Відповідачем було порушено вимоги чинного трудового законодавства України в частині невиплати вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Враховуючи вищезазначене, посилаючись на положення статті 117 Кодексу законів про працю України, Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги в сумі 47255,92 грн., а також відповідні виплати, які передбачено колективним договором Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія». Представники Відповідача - Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія», - в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просили відмовити в їх задоволенні. Зокрема, як зазначили представники Відповідача в судовому засіданні, при звільненні Позивача з роботи відповідним наказом Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» від 23 березня 2016 року йому було надано вихідну допомогу при звільненні за станом здоров'я (п. 2 ст. 40 КЗпП України) в сумі 6220,22 грн. В той же час, як зазначили представники Відповідача, [PERSON] на неодноразові повідомлення про отримання в бухгалтерії ансамблю «Гуцулія» вихідної допомоги не реагував та не з'являвся за отриманням даної допомоги. Враховуючи вищевикладене, представники Відповідача покликалися на відсутність у спірних правовідносинах в діях роботодавця порушень трудового законодавства, у зв'язку з чим просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], колишній колега по роботі Позивача (керівник) балетмейстер, художній керівник ансамблю, в судовому засіданні пояснив суду про те, що він особисто був учасником процесу звільнення Позивача із посади в Івано-Франківському національному академічному Гуцульському ансамблі пісні і танцю «Гуцулія» і підтвердив той факт, що при звільненні [PERSON] з посади йшла мова про виплату йому вихідної допомоги, у зв'язку з чим він (свідок) особисто неодноразово телефонував Позивачу в період березень-квітень 2016 року з нагадуванням про необхідність її отримання. Однак, як вказав свідок, на неодноразові нагадування про отримання вихідної допомоги [PERSON] не реагував, і пропонував вирішувати всі питання з його адвокатом. Свідок [PERSON], колишній колега по роботі Позивача, артист балету, голова профспілки Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія», в судовому засіданні пояснив суду про те, що він був учасником процесу звільнення Позивача із посади в Івано-Франківському національному академічному Гуцульському ансамблі пісні і танцю «Гуцулія», особисто чув про існування наказу про виплату вихідної допомоги [PERSON] при звільненні. Допитаний в якості свідка рідний брат Позивача [PERSON] в судовому засіданні повідомив суду про те, що в день звільнення Позивача з посади був особисто присутнім з ним на роботі, однак про пропозицію виплатити Позивачу вихідну допомогу при звільненні не чув. [PERSON], дружина Позивача, в судовому засіданні в статусі свідка повідомила суду про те, що 23 березня 2016 року (наступний день за днем звільнення Позивача з роботи) вона була разом з Позивачем присутня на роботі в момент внесення запису про звільнення до трудової книжки. У вказаний день, як пояснила свідок, мова про виплату вихідної допомоги [PERSON] не йшла. Заслухавши пояснення представника Позивача, представників Відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, [PERSON] встановлено наступне. Статтею 43 Конституції України передбачено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. [PERSON] працював на посаді артиста балету в Івано-Франківському національному академічному Гуцульському ансамблі пісні і танцю «Гуцулія». Наказом Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» №40 від 22 березня 2016 року «Про звільнення з роботи» [PERSON] звільнено з посади артиста балету 22 березня 2016 року відповідно до пункту 2 статті 40 Кодексу законів про працю України за станом здоров'я без виплати компенсації. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 травня 2016 року у справі №344/3966/16-ц, залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2016 року, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» про поновлення на роботі і оплату за часу вимушеного прогулу та стягнення моральних збитків відмовлено. Відповідно до статті 44 Кодексу законів про працю України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Строки розрахунку при звільненні врегульовано статтею 116 Кодексу законів про працю України. Так, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно з пунктом 3.1.10 Колективного договору Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» (а.с. 43-44) відповідно до ст. 44 КЗпП при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 ст. 36, та пунктах 1, 2 і 6 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 ст. 36) - не менше двомісячного середнього заробітку; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (ст. 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до пункту 3.1.11 Колективного договору Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» (а.с. 43-44) працівникам ансамблю, котрі досягли пенсійного віку і виходять на пенсію, виплачувати за рахунок ансамблю одноразову грошову допомогу, при наявності коштів, у розмірі: 10 років - один оклад, від 10-15 років - 1,5 окладу, від 15-20 років і більше - 2 оклади. Посилаючись на вищевказані норми Кодексу законів про працю України та Колективного договору Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія», а також на той факт, що при звільненні з роботи Позивачу не було виплачено передбаченої статтею 44 Кодексу законів про працю України вихідної допомоги (тобто порушено вимоги трудового законодавства з боку Відповідача), [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Так, як встановлено [PERSON], Позивача було звільнено з роботи Наказом Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» №40 від 22 березня 2016 року «Про звільнення з роботи». Наказом Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» №14 від 23 березня 2016 року «Про надання вихідної допомоги [PERSON].» [PERSON], артистові балету, надано вихідну допомогу при звільненні за станом здоров'я (п. 2 ст. 40 КЗпП України) в сумі 6220,22 грн. (п.1); нарахування та виплату провести по факту звернення [PERSON] в бухгалтерію ансамблю «Гуцулія» для отримання. Як зазначено у вищевказаному наказі, підставою для надання вихідної допомоги є наказ №40 від 22 березня 2016 року, колективний договір, ст. 44 КЗпП України, зазначених у п. 6 ст. 36 та п. 1,2 і 6 ст. 40 цього Кодексу. Як пояснили в судовому засіданні представники Відповідача, на момент звільнення [PERSON] з роботи та в подальшому йому повідомлялося про необхідність отримання вихідної допомоги, однак Позивач від цього відмовлявся, посилаючись на необхідність вирішення всіх питань, пов'язаних із звільненням, з його адвокатом. Представник Позивача в судовому засіданні факт повідомлення [PERSON] про необхідність отримання вихідної допомоги в день його звільнення заперечував. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (художній керівник ансамблю «Гуцулія»), [PERSON] (артист балету) в судовому засіданні підтвердили той факт, що вони особисто чули та неодноразову телефонували до Позивача (свідок [PERSON]) щодо необхідності отримання відповідної допомоги. Крім того, Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься Наказ Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» №14 від 23 березня 2016 року «Про надання вихідної допомоги [PERSON].», відповідно до якого [PERSON], артистові балету, надано вихідну допомогу при звільненні за станом здоров'я (п. 2 ст. 40 КЗпП України) в сумі 6220,22 грн. Законність даного наказу та сам факт його існування Позивачем не оскаржувалися. В той же час, за наявності факту існування вищевказаного наказу причини неотримання Позивачем вищевказаної вихідної допомоги не можуть бути підставою для нарахування відповідних передбачених трудовим законодавством санкцій за прострочення роботодавцем виплати такої вихідної допомоги, оскільки, як встановлено в ході судового розгляду справи, її не було отримано на момент звільнення Позивачем з його волі. При цьому, як вставлено [PERSON], в ході судового розгляду справи суму вихідної допомоги було виплачено Позивачу шляхом її перерахування на його банківський рахунок, що свідчить про наявність підстав для відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача суми вихідної допомоги при звільненні. Крім того, як вже було зазначено, відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, обов'язок організації виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України обумовлюється обов'язковою наявністю вини власника або уповноваженого ним органу у невиплаті належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Суд звертає увагу на те, що в даній цивільній справі Позивачем не доведено належними засобами доказування факту наявності вини Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» у невиплаті належної звільненому працівникові [PERSON] суми вихідної допомоги у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України. За таких обставин, позовна вимога про стягнення на користь Позивача середнього заробітку за час затримки виплати в загальному розмірі 47255,92 грн. не підлягає задоволенню. Оскільки позовна вимога про стягнення з Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» на користь [PERSON] 18557,85 грн. за порушення вимог законодавства про працю та вимог колективного договору (на підставі пункту 3.1.10 Колективного договору Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія») є похідною від позовних вимог про стягнення суми вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки її виплати (в чому Позивач і вбачає порушення Відповідачем трудового законодавства), Суд, дійшовши висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення суми вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки її виплати, знаходить підстави відмовити і в задоволенні похідної позовної вимоги про стягнення 18557,85 грн. за порушення вимог законодавства про працю та вимог колективного договору. Стосовно позовної вимоги про стягнення з Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» на користь [PERSON] одноразову грошову допомогу в розмірі двох окладів у зв'язку із виходом на пенсію на підставі пункту 3.1.11 Колективного договору Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія», Суд звертає увагу на наступне. Так, відповідно до пункту 3.1.11 Колективного договору Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» (а.с. 43-44) працівникам ансамблю, котрі досягли пенсійного віку і виходять на пенсію, виплачувати за рахунок ансамблю одноразову грошову допомогу, при наявності коштів, у розмірі: 10 років - один оклад, від 10-15 років - 1,5 окладу, від 15-20 років і більше - 2 оклади. Доказів на підтвердження того, що [PERSON] досягнув пенсійного віку і вийшов на пенсію, а, отже, в нього наявне право на отримання відповідних виплат на підставі пункту 3.1.11 Колективного договору Відповідача, представником Позивача [PERSON] не надано, а [PERSON] таких обставин досягнення Позивачем пенсійного віку та виходу на пенсію не встановлено. За таких обставин, дана позовна вимога є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Оскільки позовна вимога про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. є похідною від попередніх позовних вимог про стягнення коштів, які, за висновком [PERSON], є необґрунтованими та не підлягають до задоволення, Суд дійшов висновку про безпідставність позовної вимоги про стягнення моральної шкоди та вважає за необхідне відмовити в її задоволенні. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 5-1, 40, 44, 116, 117, 235 Кодексу законів про працю України, пунктів 3.1.10, 3.1.11 Колективного договору Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія»,

Outcome: dismissed