Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування арешту з нерухомого майна, накладеного Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 13.12.2011 року на все нерухоме майно, яке належить позивачу на підставі права власності а саме: свідоцтва серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 01.01.2015 року на Ѕ частки квартири [ADDRESS] , та земельної ділянки, право власності на яке підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданого 17.10.2018 року державним реєстратором Державного підприємства «Центр обслуговування громадян», право власності № 28409960, кадастровий номер земельної ділянки №5122786400:02:001:1014, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №11967587. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 29.03.2005 року, [PERSON] є власником Ѕ частини вищевказаної квартири, а також відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274421, виданого 18.02.2005 року Комінтернівський районним відділом земельних ресурсів, є власником земельної ділянки, кадастровий номер:5122786400:02:001:1014. Лише у 2019 році при вирішенні питання щодо продажу квартири, позивач дізналася, що на її нерухоме майно накладено арешт постановою про арешт майна ВП №30232990, №В-8/1083 від 13.12.2011 року головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Боржемовським С.І. Листом Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.02.2019 року № 6138, повідомлено, що виконавче провадження 2011-2012 року знищено, у зв`язку із закінченням трьохрічного терміну зберігання. Перевіркою журналу обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, встановлено, що виконавче провадження ВП №30232990 завершено у 2012 році. Оскільки виконавче провадження завершено, наявність вказаного арешту порушує її права як власника майна на розпорядження, а тому позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надсилав. Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з положеннями ст.ст.280,281 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 29.03.2005 року, [PERSON] є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274421, виданого 18.02.2005 року Комінтернівським районним відділом земельних ресурсів, вона є власником земельної ділянки, кадастровий номер:5122786400:02:001:1014. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомості, на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП№30232990, №В-8/1083 від 13.12.2011 головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції С.І. Боржемського. Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області №6138 від 06.02.2019 року повідомив, що на виконання наказу від 26.04.2011р. №28/95-09-3074 Господарського суду Одеської області про зобов`язання ФОП [PERSON] звільнити торгівельне місце №Б-10, обладнане тимчасовою нестаціонарною спорудою (павільйоном) загальною площею 15 кв. м., розташованого на території ТОВ «Ринок Північний» за адресою: м.Одеса, просп. Добровольського, 114/2, шляхом демонтажу тимчасової нестаціонарної споруди (павільйону), відкрито виконавче провадження ВП№30232990, в рамках якого накладено арешт на все майно боржника. Перевіркою журналу обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, встановлено, що вищевказане виконавче провадження завершено у 2012 році. Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників, станом на 23.06.2020 року за параметрами запиту « [PERSON] » інформація відсутня. Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Проаналізувавши вказані норми та оцінивши надані докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, оскільки наявний арешт і заборона на відчуження майна порушує право власності, тому арешт та заборона на відчуження підлягає зняттю.

Outcome: approved