Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

[PERSON] ( надалі Позивач), звернувся до суду з позовом в якому просить визнати, право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS], після смерті дружини [PERSON], яка померла 28 квітня 2013 року. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що його дружині в порядку приватизації державного житлового фонду належало при житті спірна частка у квартирі, яку вона не встигла зареєструвати через смерть. Після смерті дружини [PERSON] він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину фактично, однак не може оформити спадкові права, через те, що спадкодавиця при житті не зареєструвала свою власність належним чином, йому було відмовлено нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії. У судове засідання сторони не з’явилися. Представник позивача надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, на позові наполягала. Представник відповідача - Управління комунальним майном Луганської міської ради просив розглянути справу за його відсутності та вирішити справу на розсуд суду. Представник третій особи – Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного Управління юстиції у судове засідання не з»явився, причину неявки суду не повідомив. Суд дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ЯТ № 477745 від 29 липня 1952 року, зареєстрованого Кзугликовським с/загс Успенського р-ну, Ворошиловградської області, актовий запис № 9 (а. с.8). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 17 травня 1993 року, за реєстровим № I/995 (а. с.4), виданого відділом приватизації житлового фонду Луганської міської Ради народних депутатів[ADDRESS] у буд. № 2 на кв. [PERSON], у м. Луганську належить на праві спільної сумісної власності – [PERSON] та [PERSON]. 28 квітня 2013 року [PERSON] померла, що свідчить копія свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 363733 від 03 травня 2013 року, зареєстрованого та виданого Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 489 (а. с. 7). При житті [PERSON] не залишила заповіту, тому спадкування здійснюється за законом. Після смерті [PERSON], у склад спадкової маси увійшла ? частка у спірній квартирі. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], який у відповідності ст. 1261 ЦК України прийняв спадщину фактично, оскільки проживав зі спадкодавецею на час смерті у спірній квартирі, був і станом на даний час зареєстрований в ній, утримує спірне майно, що підтверджується довідкою міського комунального підприємства «Цетрожилком» (а. с. 12), довідкою державного нотаріуса Другої Луганської державної нотаріальної контори від 20.05.2014 року про відсутність інших заяв, окрім заяви позивача, про прийняття або відмови від прийняття спадщини після померлої [PERSON] У грудні 2013 року позивач звернувся до Другої Луганської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину на спірну частку квартири, однак постановою від 12.12.2013 року отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивованою тим, що спадкодавець [PERSON] за життя не зареєструвала ні вказану квартиру, ні право власності на нею, а за нормами діючого законодавства така реєстрація є обов’язковою , здійснити державну реєстрацію права на нерухоме майно за померлою особою неможливо (а.с.9). Відсутність реєстрації є перешкодою у оформленні спадщини позивачем. Згідно ст.60, 63 СК України, 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження таким майном. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно ст. 41 Конституції України право власності в Україні захищається законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Від 18.12.2009 Року № 14 «Про Судове Рішення У Цивільній Справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Враховуючи вищевикладене, а саме факт належності спадкодавцю зазначеного майна, у вигляді ? частки зазначеної квартири , відсутність інших спадкоємців, а також неможливість оформлення позивачем права на спадщину в нотаріальній конторі , суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та ст. ст. 60, 63 СК України, 4, 16, 368 328,392, 1216, 1218, 1261, 1268, ч.1 ст.1278 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved