Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про поділ спадкового майна. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 жовтня 2018 року до участі у розгляді справи залучено співвідповідача [PERSON] Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 червня 2020 року закрито провадження у справі за первісним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про поділ спадкового майна, визнання заповіту недійсним в зв`язку з відмовою від позову та закрито провадження в частині позовних вимог позивача за зустрічним позовом [PERSON] щодо визнання права власності на земельну ділянку площею 2,31 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серія ЯГ № 632954, що належала померлому [INFO] [PERSON] . Позивач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,600 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в [ADDRESS] , земельну ділянку площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адмінмежах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий номер 7123783500:02:001:0013, земельну ділянку площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адмінмежах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий номер 7123783500:02:001:0015. Спадщину після смерті [PERSON] по закону прийняла позивач шляхом подачі заяви до державної нотаріальної контори та [PERSON] по заповіту шляхом подачі заяви до державної нотаріальної контори, однак нотаріус не в змозі видати їй свідоцтво про право власності на спадкове майно оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому звернулася до суду з даною позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно по закону, оскільки позбавлена можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивач по зустрічному позову [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила визнати право власності по закону на спадкове майно померлого чоловіка, [INFO] , а саме на будинковолодіння [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,600 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в [ADDRESS] , земельну ділянку площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адмінмежах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, земельну ділянку площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адмінмежах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Представник відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] - Геріх М.А. та відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечували. Представник відповідача [PERSON] - Каракоця Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував, щоб за [PERSON] було визнано право власності по закону на спадкове майно померлого [PERSON] . Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає зустрічну позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , яке видане 20 липня 2015 року виконавчим комітетом Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с.8). Із свідоцтва про одруження серія [NUMBER] виданого Куцівською сільською радою Смілянського району Черкаської області 30 серпня 1969 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб і дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (.с. 13). Відповідно до довідки Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області № 104/2-15 від 10 листопада 2015 року вбачається, що [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . В будинку як на день смерті [PERSON] так і по даний час зареєстрована та проживає дружина [PERSON] (а.с. 23). З довідки Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області № 71/2-15 від 22 липня 2016 року вбачається, що [PERSON] на підставі запису з погосподарської книги № 2 був власником будинковолодіння [ADDRESS] (а.с.24). Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 119252 виданого 15 липня 2008 року Смілянською райдержадміністрацією вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,95 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 18). Із державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЧР № 019209 виданого 19 серпня 2003 року Куцівською сільською радою Смілянського району Черкаської області вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,95 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 19). Згідно державного акта на право приватної власності на землю серія ЧР № 13-08-70 виданого 19 лютого 2001 року Куцівською сільською радою Смілянського району Черкаської області вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,600 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 20). З листа Смілянської державної нотаріальної контори №1940/02-14 від 19 жовтня 2016 року вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , із заявою про відмову від прийняття спадщини звернулася [PERSON] . Крім того, державний нотаріус звернув увагу, що з ідентичними даними у приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Білоуса В.П, 24 серпня 2015 року заведена спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] та видане свідоцтво про право на спадщину 26 березня 2016 року за реєстровим № 599 (а.с. 40-41). Із спадкової справи № 109/2015 наданої приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області Білоус В.П. вбачається, що із заявою про прийняття спадщини по заповіту звернулася [PERSON] т їй 26 березня 2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,3137 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в Матусівській сільській раді Шполянського району Черкаської області (а.с. 165-185). Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок [ADDRESS] , що залишилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів . Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Стаття 1270 ЦК України визначено для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п.3.1 державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 та зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на житловий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Окрім того, статтею 131 ЦК 1963 року визначено, складовою частиною речі є все те, що не може бути відділене від неї без пошкодження і істотного знецінення речі. При переході права на річ складові частини її не підлягають відділенню. Стаття 132 ЦК 1963 року передбачає, приналежністю є річ, призначена служити головній речі, зв`язана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше. З письмових доказів наявних в матеріалах справи, а саме з довідки № 71/2-15 від 22 липя 16 року Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області та технічного паспорта на житловий будинок від 04 квітня 1988 року, вбачається що спадкодавець набув право власності на спірний будинок та надвірні споруди. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З копії державних актів на право власності на земельну ділянку вбачається належність на праві власності земельних ділянок площами, 3,05 га, 3,05, га та 0,600 га [PERSON] . Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та державної реєстрації права власності на нього позбавляє права спадкоємця оформити спадщину у нотаріуса після смерті [INFO] [PERSON] , відтак її звернення до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим. Стаття 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно, а саме на будинковолодіння та земельні ділянки. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved