Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON], в якому просять визнати за [PERSON] і малолітнім [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], та визнати договір купівлі-продажу від 18 червня 2001 року зареєстрований на Українській товарній біржі чинним. Свої позовні вимоги мотивують тим, що після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді вище зазначеного жилого приміщення, однак оскільки договір купівлі-продажу, було зареєстровано на товарній біржі, а не в нотаріальній конторі, вказаний договір не є правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності на квартиру. В зв'язку з чим вони не можуть зареєструвати на своє ім'я спадщину, і в повній мірі реалізувати своє право власності на вищевказане жиле приміщення. В судовому засіданні позивачки свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Пояснила, що 10 червня 2001 року вона разом з [PERSON] придбала на біржі спірну квартиру. Разом з [PERSON] вони користувались квартирою до самої смерті [PERSON] в жовтні 2013 року. Тому вважає, що позивачі, як спадкоємці померлого мають право на 1/2 частину квартири. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу від 18 червня 2001 року зареєстрованого на Українській товарній біржі (а.с. 5), [PERSON] і [PERSON] придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Вищевказана квартира зареєстрована в Южноукраїнському БТІ за № 63 кн. 12 стор. 288 і належить [PERSON] і [PERSON], на праві приватної власності (а.с. 5). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10). У померлого є двоє дітей: [PERSON], [INFO] (а.с. 7-9) і [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] є спадкоємцями [PERSON]. Згідно до ст. 334 ЦК України 1. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. 2. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. 3. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. 4. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У зв'язку з тим, що [PERSON] і [PERSON] за договором купівлі-продажу нерухомого майна повністю виконали свої обов'язки по цьому договору, а продавці квартири відмовились його нотаріально посвідчити, то суд вважає необхідним вказаний договір визнати дійсним. У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що при укладенні договору купівлі-продажу ні одна із сторін не порушила умов договору.

Outcome: approved