Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, вказуючи, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.09.2011 р., [PERSON] отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, та штрафи при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов'язань. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, а відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. В зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором від 19.09.2011 р., відповідачка станом на 02.09.2018 року має заборгованість у розмірі - 18738,67 грн., яка складається з наступного: 827,07 грн. - тіло кредиту; 10519,89 грн. - відсотки за користування кредитом; 6023,20 грн.- заборгованість за пенею, 1368,51 грн. - штраф. Просять стягнути з [PERSON] вказану заборгованість за кредитним договором та понесені ними судові витрати в розмірі 1762 грн. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19.10.2018 р. у справі відкрито спрощене позовне провадження, сторонам роз'яснені їх процесуальні права та обов'язки. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідно до вимог ч.5 ст. 279 ЦПК України сторонами не заявлялося. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.35,36). Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами, надіслана судом у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 20.11.2018 року на адресу суду повернуто поштове відправлення на ім'я [PERSON] з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.46). Відповідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позов не подала, про поважність причин не подання відзиву в установлені строки не повідомила, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, вирішує справу за наявними у ній матеріалами. Відповідно до ст.247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Так, судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, що виникли в результаті укладення між ними кредитного договору. Факт перебування сторін у договірних відносинах підтверджується договором № б/н від 19.09.2011 року, згідно з яким відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом та зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та пеню на умовах, передбачених договором та штрафи при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.9-25). Розмір заборгованості відповідачки перед позивачем підтверджується розрахунком заборгованості, згідно якого у зв'язку із неналежним виконанням відповідачкою взятих на себе зобов'язань за вказаним кредитним договором від 19.09.2011 р., відповідачка [PERSON] станом на 02.09.2018 року має заборгованість у розмірі - 18738,67 грн., яка складається з наступного: 827,07 грн. - тіло кредиту; 10519,89 грн. - відсотки за користування кредитом; 6023,20 - пеня, 1368,51 грн. - штраф (а.с.8-10). Доказів на спростування вказаних обставин відповідачкою не надано. Згідно платіжного доручення від 05.09.2018 р., позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762,00 грн. (а.с.1). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.ч.1,2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму згідно ст.625 цього Кодексу. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON], відповідно до укладеного між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке змінило назву на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», договору № б/н від 19.09.2011 року, отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати пеню та комісії на умовах, передбачених договором та штрафи при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, однак свої зобов'язання відповідачка виконувала неналежним чином, не вносила платежі у строки і розмірах, встановлених договором, чим істотно порушила його умови, і внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за кредитом, розмір якої станом на 02.09.2018 року становить 18738,67 грн., в тому числі: 827,07 грн. - тіло кредиту; 10519,89 грн. - відсотки за користування кредитом; 6023, 20 грн.- пеня, 1368,51 грн. - штраф. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, пеня та штраф нараховані за одні і ті ж порушення, а за положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, враховуючи що відповідно до вимог ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, то у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки пені у розмірі 6023,20 грн. слід відмовити, стягнувши з відповідачки на користь позивача решту заборгованості у розмірі 12715,47 грн., що складається з наступного: 827,07 грн. - тіло кредиту; 10519,89 грн. - відсотки за користування кредитом; 1368,51 грн. - штраф. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. До того ж, розмір заборгованості за пенею не підтверджується наданим позивачем розрахунком, оскільки нарахування пені у зазначеному ним розмірі у даному розрахунку відсутні. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 525, 526, 554, 610, 611, 612, 615, 625, 651, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial