Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за тестом - відповідач), третя особа - приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» (надалі за текстом - третя особа), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Посилаючись на те, що 04.11.2013 року о 09 год. 10 хв. по вул. Вишгородська в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП) за участю автомобілів «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 02.12.2013.2012 року винним у ДТП було визнано відповідача. Оскільки цивільно-правову відповідальність відповідача було застраховано за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0918670 з терміном дії до 04.07.2014 року третьою особою, позивач звернувся до останньої із заявою про виплату страхового відшкодування. Третьою особою було повідомлено позивача про можливість виплати йому страхового відшкодування у розмірі 3 258 грн. 87 коп., крім того, було зазначено, що відповідачем не було вчасно повідомлено страхову компанію про страховий випадок. З метою визначення матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER], за замовленням позивача було проведено оцінку вартості збитку. Відповідно до звіту, розмір збитку становить 9 211 грн. 81 коп. за виконання якого, позивачем понесено витрати у розмірі 400 грн. Крім того, позивач зазначав, що у зв'язку з невиплатою відповідачем коштів йому завдано моральної шкоди, що виражалась у зривах робочого графіку, постійні роз'їзди по СТО, страховим компаніям, що призвело до погіршення самопочуття, яке виражалось у безсонні, головними болями, постійним переживанням, моральну шкоду оцінив у розмірі 60 000 грн. Також, у зв'язку з порушенням своїх прав, позивач звернувся за наданням правової допомоги, у зв'язку з чим поніс витрати у розмірі 8 526 грн. У зв'язку з порушенням своїх прав, позивач звернувся до суду. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, просили суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував повністю. Третя особа в судове засідання не з'явилась, участь представника не забезпечила, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направила на адресу суду письмові пояснення, згідно яких вважає обґрунтованим позовних вимог в частині стягнення всієї суми збитку з особи, яка його заподіяла (а.с. 93 - 95). Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, заперечення відповідача, дослідивши пояснення третьої особи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом, автомобіль «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] належить позивачу на праві власності, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 15). 04.11.2013 року о 09 год. 10 хв. по вул. Вишгородська в м. Києві сталось ДТП за участю автомобілів «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача, що підтверджено довідкою ДАІ (а.с. 14). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 02.12.2013 року винним у ДТП було визнано відповідача (а.с. 13). Цивільно - правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент ДТП було застраховано третьою особою відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0918670 з терміном дії до 04.07.2014 року (а.с. 153). 05.11.2012 року позивач звернувся до третьої особи з заявою (повідомленням) про ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (а.с. 16). Згідно акту огляду, складеного спеціалістом третьої особи - [PERSON] під час огляду автомобіля «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] виявлено: деформацію заднього бампера та деформацію підсилювача заднього бамперу з лівої сторони (а.с. 17). Відповідно до звіту з оцінки транспортного засобу № 1782 від 02.12.2013 року, здійсненного ФОП [PERSON] за заявою третьої особи, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] складає 5 019 грн. 53 коп. (а.с. 96 - 101). 08.11.2012 року позивач звернувся до третьої особи з заявою про здійснення страхового відшкодування на рахунок СТО ТОВ «Преміум Сервіс», згідно рахунку - фактури від 06.11.2013 року за № ПС-0000664 на загальну суму 6 964 грн. 80 коп. (а.с. 18 - 19). Згідно звіту про оцінку вартості розміру матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] № С12-497 від 30.08.2012 року, здійсненного СПД-ФО [PERSON] ФОП на підставі договору з позивачем, вартість матеріального збитку завданого власнику складає 9 211 грн. 81 коп. (а.с. 33 - 60). За виконання робіт з оцінки вартості розміру матеріального збитку позивач поніс витрати у розмірі 400 грн., що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру № 13 від 17.01.2014 року (а.с. 32). Страхове відшкодування позивачу на момент розгляду справи в суді, третьою особою сплачено не було, що не заперечувалось сторонами. Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) особа, якій заподіяно збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. У відповідності до загальних положень про відшкодування шкоди параграфу 1 глави 82, передбачених ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Стаття 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 7 ЗУ «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов'язково. Статтею 25 ЗУ «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. Відповідно до положень ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Частиною 2 статті 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування зменшується на суму франшизи. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно - правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент ДТП було застраховано відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0918670 з терміном дії до 04.07.2014 року у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Відповідно до преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Положеннями ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Таким чином, саме у третьої особи по справі - ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», як страховика, у зв'язку із настанням страхового випадку виникає обов'язок по сплаті страхового відшкодування позивачу по справі - власнику автомобіля «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER], відповідно до встановлених у страховому полісі лімітів відповідальності страховика. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності; д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу працівникам міліції та медичним працівникам закладів охорони здоров'я згідно з чинним законодавством; е) за інших обставин, визначених законодавством про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів. Суду не надано було доказів, що третя особа визнана банкрутом чи її ліквідовано. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 при пред'явленні позовних вимог про відшкодування шкоди в результаті ДТП, безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільно-правову відповідальність володільця транспортного засобу. Непредявлення вимог до страховика є підставою для відмови до завдавала шкоди у відповідному розмірі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0484543, дійшов висновку про чинність дії договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП та, як наслідок, наявність страхування цивільно-правової відповідальності перед третіми особами відповідача. Враховуючи, що полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0484543 передбачена франшиза, як частина збитків, що не відшкодовується страховиком, передбачена лімітами відповідальності у розмірі 1 000 грн., а відповідачем по справі не було її відшкодовано позивачу, а відтак, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача суму франшизи у розмірі 1 000 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до положень ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦКУкраїни. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст. 23 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю потерпілого. Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного - процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач на підтвердження завдання моральної шкоди зазначив, що в результаті неправомірних дій відповідача, а саме не здійснено заходів по повній виплаті страхового відшкодування, крім того змушений витрачати багато часу на отримання та складання документів, звертатись за консультаціями до спеціалістів, яку позивач оцінив в розмірі 60 000 грн. До суду, доказів звернення позивача до страховика - третьої особи з вимогою про відшкодування спричиненої моральної шкоди в межах лімітів та, у відповідності до п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, позивачем та його представником надано не було. Доказів звернення за медичною допомогою безпосередньо після ДТП, позивач та його представником також не надавалось. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач не обґрунтував та не довів факт спричинення йому моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, належними та допустимими доказами позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, обґрунтовано не було, а відтак позовна вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однак, згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Згідно ст. ст. 84, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягнення на користь позивача документально - підтверджені понесені витрати на правову допомогу. Згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року N 4191-VI передбачені граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ. Позивачем та його представником, надано договір про надання правової допомоги та представництво в суді з копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність (а.с. 61 - 62), акти надання правової допомоги (а.с. 110 - 112), квитанції про оплату послуг (а.с. 108), якими частково доведено розрахунок понесених витрат на правову допомогу, пов'язаних з участю представника позивача в судовому засіданні та часу затраченого по підготовці позовної заяви. З урахуванням чого, суд приходить до висновку, що позивач обґрунтував та довів факт понесення витрат на правову допомогу, пов'язаних з участю представника позивача в судовому засіданні та часу затраченого по підготовці позовної заяви з розрахунку 2 год. 52 хв. на загальну суму 1 396 гривень 64 копійки, в зв'язку з чим, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі - 1 396 гривень 64 копійки. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial