Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) просить розірвати шлюб з [PERSON] (надалі відповідач) мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, відразу після реєстрації шлюбу сторони припинили спільне проживання, не підтримують відносини, сім'я фактично розпалася. Від шлюбу дітей не має. Спору про поділ майна немає. Позивач переконана в неможливості примирення із відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилася, проте подала заяву в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В разі відсутності відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи Відповідач в судове засідання не з'явився жодного разу. Надіслані на адресу відповідача, зазначену в позові судові повістки та копії документів, повернулися до суду з позначкою на конверті «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.4), виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції від 05 липня 2013 року, серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 липня 2013 року, актовий запис № 773. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON]. Від шлюбу дітей не мають. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як слідує з позовної заяви [PERSON] вказує, що не підтримує подружніх стосунків з відповідачем і категорично не погоджується на примирення, відповідач фактично фіктивно уклав з нею шлюб в особистих цілях, а не заради створення сім'ї. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 551,20 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved