Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у них в шлюбі з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею, а відповідач сплачує аліменти на його утримання. Закінчивши навчання у загальноосвітній школі, син в вересні 2020 року вступив на контракту форму навчання до Тернопільського національного медичного університету ім.І.Я.Горбачевського на медичний факультет по спеціальності «Фізична терапія, еготерапія». Згідно умов договору нею було сплачено за навчання сина 15\~500 грн. та 155 грн. комісії за прийом платежу. Син проживає в гуртожитку, за що нею сплачено кошти в сумі 4800 грн. Син є неповнолітнім, самостійно оплачувати вартість свого навчання не в змозі, а тому всі витрати на його навчання несе сама, відповідач в них участі не приймає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь половину понесених витрат на освіту неповнолітнього сина [PERSON] , в сумі 10227,500 грн. В судове засідання позивач не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позов визнав, просить справу слухати у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сторін син залишився проживати із позивачкою, перебуває на її утриманні. З відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] 16 вересня 2020 року позивачем в інтересах неповнолітнього сина було укладено договір із Тернопільським національним медичним університетом ім.І.Я.Горбачевського про надання платної освітньої послуги. З 16 вересня 2020 року неповнолітній [PERSON] навчається в Тернопільському національному медичному університеті ім.І.Я.Горбачевського на факультеті по спеціальності «Фізична терапія, еготерапія». За навчання сина позивачем було сплачено 15\~500 грн. та 155 грн. комісії за прийом платежу. Син проживає в гуртожитку, за що нею сплачено кошти в сумі 4800 грн., що підтверджується копіями квитанцій, наданими позивачем в обґрунтування позовних вимог. Відповідно до\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Пунктом 18\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року\~роз`яснено, що відповідно до\~ст. 185 СК України\~до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Сімейний кодекс\~\~України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно\~\~до правової позиції, висловленої Верховним Судом України\~\~при розгляді\~\~справи №6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року, і яка\~\~в силу ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~\~враховується судом\~\~ при виборі і застосуванні норм\~\~права до спірних правовідносин, згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей.\~\~Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою\~статті 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню як додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. З огляду на вказане вище, витрати понесені позивачем по оплаті за навчання сина пов`язані з необхідністю розвитку здібностей дитини, отримання нею освіти, і в розумінні ст. 185 СК України є додатковими. Сімейний кодекс України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків (ст. 141 СК). Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Враховуючи, що понесені позивачем додаткові витрати на утримання їх неповнолітнього сина, розмір яких на оплату вартості навчання становить 15\~500 грн., 155 грн. комісії за прийом платежу та 4800 грн. проживання в гуртожитку, а всього 20455 грн., що підтверджені документально та у відповідності до вимог\~ст. 185 СК України\~повинні бути понесені й відповідачем незалежно від сплати ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи те, що відповідач позов визнав повністю, суд дійшов висновку, що вимоги позивача стягнути з відповідача 1/2 частину понесених додаткових витрат на навчання неповнолітнього сина підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з викладеним, необхідно стягнути з відповідача на користь держави 454 грн. судового збору.

Outcome: approved