Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 05.09.2011 року між ним та [PERSON] у письмовій формі був укладений договір позики на підставі якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі один мільйон гривень на строк до 05.09.2013 року. Однак у визначений договором строк відповідач борг не повернув. У жовтні 2013 року позивач звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою про повернення боргу, яку відповідач отримав особисто 19.10.2013 року, однак до теперішнього часу [PERSON] борг не повернув. За таких обставин [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики в сумі один мільйон гривень та сплачений при зверненні до суду судовий збір. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог. Додатково пояснив, що [PERSON] та [PERSON] були знайомі один з одним у звязку із веденням бізнесу. 05.09.2011 року [PERSON] позичив [PERSON] для розвитку бізнесу грошові кошти в сумі 100\~000 доларів США, які у договорі позики за спільною домовленістю сторони визначили у гривні в сумі один мільйон гривень. Згідно умов договору, сума позики повинна бути повернута до 05.09.2013 року. Однак оскільки у встановлений строк [PERSON] борг не повернув [PERSON] у жовтні 2013 року звернувся до нього із письмовою вимогою про повернення грошей. Відповідач отримав вказану вимогу однак до теперішнього часу ні повністю ні частково суму боргу не повернув. З кінця 2013 року [PERSON] взагалі перестав виходити на звязок із [PERSON]. Позивач намагався самостійно розшукати відповідача, однак лише довідався що останній нібито виїхав за межі України та має борг не лише перед позивачем, а й перед іншими особами. Після чого позивач вирішив звернутися до суду. Справу розглянуто за відсутності відповідача [PERSON], повідомленого про час та місце судового засідання шляхом неодноразового направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання, при цьому суд не має відомостей про причину неявки відповідача, та згідно ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно Договору позики від 05.09.2011 року укладеного у письмовій формі між [PERSON], як позикодавцем та [PERSON], як позичальником, останній взяв в позику від [PERSON] кошти в сумі 1000000 (один мільйон) гривень, які зобовязався повернути до 05.09.2013 року. Згідно пунктів 2 та 9 Договору позики, - кошти передані позичальнику з моменту підписання даного договору, а доказом повернення коштів є відповідна розписка, яка складається позикодавцем та надається позичальнику Оригінал Договору позики від 05.09.2011 року (а.с. 38) надано суду представником позивача. 12.10.2013 року [PERSON] складено письмову вимогу до [PERSON] про повернення суми позики за договором від 05.09.2011 року та вручено її позичальнику 19.10.2013 року, про що свідчить відмітка на вказаній вимозі (а.с. 5). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст.ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч.1 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. У розглядуваній справі суду не надана розписка позикодавця про одержання виконання зобов'язання. За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що 05.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, умови якого відповідачем не виконані, сума позики до теперішнього часу не повернута, а тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] боргу в сумі один мільйон гривень підлягають задоволенню. Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б обґрунтовували такі заперечення відповідач суду не надав. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України cудові витрати у вигляді судового збору в сумі 3654 гривні понесені [PERSON] при зверненні до суду та підтверджені квитанцією (а.с. 1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 526-527, 545, 1046-1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: approved