Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] народився 19.05.1970 року. У свідоцтві про народження батьками зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.4). \~ \~ \~ \~[PERSON] померла 29.06.2016 року у селі Сергіївка Покровського району (а.с.5). \~ \~ \~ \~Спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита у Другій покровській державній нотаріальній конторі. Заяву про прийняття спадщини за заповітом подав син спадкодавця [PERSON]. Заяву про прийняття спадщини за законом подав син спадкодавця [PERSON] (а.с.16). \~ \~ \~ \~12 лютого 2016 року у селі Сергіївка Покровського (колишнього Красноармійського) району Донецької області складено та посвідчено секретарем виконавчого комітету Сергіївської сільської ради [PERSON] заповіт від імені [PERSON], яка все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповідала [PERSON]. Заповіт, у звязку з неможливістю заповідача його прочитати і підписати, посвідчено в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] За проханням [PERSON] за неї заповіт підписано [PERSON] (а.с.49). \~ \~ \~ \~Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 114 від 03.04.2018р., яка проведена у відділенні СПЕ КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська», [PERSON] [INFO], на період складання заповіту 12.02.2016 року, страждала хронічним психічним захворюванням у формі органічного розладу особистості з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням внаслідок церебрального атеросклерозу 3 стадії з гіпертензією, з дисциркуляторною (ендотоксичний (діабетичної), гіпертонічної енцефалопатією, з хронічною судинно-мозкової недостатністю 3 ст. Ступінь вираженості інтелектуально-мнестического зниження, обумовленого судинною патологією головного мозку, позбавляли її можливості в момент складання заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними. \~ \~ \~ \~Крім того у висновку зазначено, що при аналізі\~наданих на\~експертизу матеріалів\~звертає на\~себе увагу\~той факт,\~що стан\~підекспертного за\~тиждень до\~підписання юридичного\~документа різко\~погіршився,\~медиками констатовано\~порушення свідомості\~з порушення\~загального орієнтування\~на тлі\~судинного кризу\~(ПНМК).\~З урахуванням\~сказаного,\~[PERSON]\~на момент\~здійснення правочину\~(складання\~заповіту)\~12.02.2016р.\~не могла\~усвідомлювати свої\~дії,\~розуміти значення\~своїх дій\~та керувати\~ними. (а.с.81-92). \~ \~ \~ \~В судовому засіданні допитані свідки. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON], яка є головний лікарем КЗ ОЗ «[PERSON] районний центр первинної медико-санітарної допомоги» суду показала, що знала [PERSON] давно. Наглядала померлу як лікар 20 років. [PERSON] зверталась за медичною допомогою, перебувала на обліку з приводу хвороби «цукровий діабет». За допомогою зверталася постійно. Вона була практично сліпа, страждала гіпертонією, ангелонамією на тлі захворювання «цукровий діабет». 13 або 15 лютого 2016 р. направила медичну сестру до [PERSON] як до стаціонарного хворого. Медична сестра поміряла тиск, зробила маніпуляції, при цьому хвора лежала та майже не розмовляла. Коли хвору відвідувала свідок у житловому будинку нікого не бачила, хвора завжди просила писати на паперу призначення та казала, що прийде онук до неї. Про синів не говорила. Від госпіталізації відмовлялись родичі. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] вони мешкали у одному селі та перебувала з нею в нормальних стосунках, товаришує з дружиною [PERSON]. За проханням [PERSON] підписувала від її імені заповіт. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON], суду пояснила, що знайома з [PERSON] з 1973 року, вони були найкращими подругами, разом зростали дітей, були кумами. Померла хотіла все майно залишити сину [PERSON], тому що [PERSON] від неї відмовився. Свідок була присутня при посвідченні заповіту. [PERSON] 12.02.16р. всіх впізнавала, називала, їй прочитано було вголос заповіт. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] у неї були добрі стосунки, вони були кумами. [PERSON] та його дружина кожен день приходили до померлої. Син [PERSON] два роки як перестав приїжджати. [PERSON] хотіла все переписати на онука, потім дізналась що це дорого та вирішила переписати майно на сина [PERSON]. Свідку запропонувала бути свідком при складанні заповіту. В день складання заповіту були свідки, секретар сільради. Померла приймали ліки від діабету, невістка робили уколи. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює сімейним лікарем у Сергіївській амбулаторії. [PERSON] була її пацієнткою з 01.08.2012 року. 10.02.2016 р. свідок наполягала на госпіталізації у стаціонар. Родичі відмовились, тому що не могли там за нею доглядати. 10.02.2016 року [PERSON] не могла сама розмовляти. Після лікування стан здоровя став краще. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON]В, суду пояснила, що була сусідкою [PERSON] Періодично зустрічала її на вулиці. Останній раз бачила на початку 2016 року. В 2015 року [PERSON] скаржилась на голову, забула що куди поклала. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду пояснила, що навчалась в одній школі з [PERSON] У них спільна онука, тому вони спілкувались. Бачила [PERSON] восени 2015 року, коли та йшла з магазину. Свідку казала, що її сини між собою не ладнають, [PERSON] грубий, [PERSON] мякіший. В 2014-2015 роках померла казала, що її майно буде синам. Потім свідок чула, що [PERSON] захворіла. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду пояснила, що є дружиною позивача. Коли дізналися у лютому 2016 року, що [PERSON] захворіла, вирішила поїхати провідати. Коли приїхали побачили на подвірї брата чоловіка, який став їх виганяти. Коли все ж таки зайшла до матері, побачила що та лежить на ліжку паралізована. Брат з невісткою почали знову їх виганяти. Раніше мати казала, що кожному брату буде по земельному паю, а будинок на двох. \~ \~ \~ \~Надаючи оцінку показанням свідків, суд вважає, що враховуючи стан здоровя [PERSON], покази свідків [PERSON] та [PERSON], які наглядали за станом здоровя [PERSON] протягом тривалого часу, достовірними та такими, що узгоджуються з висновком судово-психіатричної експертизи. З показів даних свідків вбачається, що [PERSON] дійсно за станом свого здоровя під час складання та посвідчення заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. \~ \~ \~ \~У Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 зазначено у пункті 18, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Згідно\~ст.55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є - договори та інші правочини. Одним із способів захисту цивільних прав і інтересів, згідно п.2 ч.2\~ст.16 ЦК України, може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно\~ст. 30 ЦК України\~цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. За положеннями\~ст.202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.2\~ст.203 ЦК України\~особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Підставою недійсності правочину, згідно ч. 1\~ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього кодексу. За вимогами ч. 1\~ст. 225 ЦК України\~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно ч.1\~ст. 236 ЦК України\~нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, згідно\~ст. 1234 ЦК України. Відповідно\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст.1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування відповідно\~ст.1223 ЦК України\~мають особи, визначені у заповіті.\~\~У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього кодексу. \~ \~ \~ \~Висновок судово-психіатричної експертизи № 114 від 03.04.2018р., не оспорюється. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до положеньст.110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, суд вважає належним, достатнім та допустимим доказом висновок посмертної судово-психіатричної експертизи № 114 від 03.04.2018р. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на час складання заповіту [PERSON] за станом свого здоровя не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання заповіту недійсним. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved