Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

[PERSON], з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог від 03.08.2016 та стягнення судових витрат від 15.09.2016 року (а.с. 23, 29), звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 12415,84 грн. та 3000 грн. витрат на оплату правової допомоги. Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про безпідставне невиконанням відповідачем свого обовязку щодо сплати аліментів на утримання двох спільних дітей, визначених рішеннями суду від 09.02.2011 року та 23.07.2015 року, в результаті чого станом на 31.07.2016 року за останнім рахується заборгованість в уточненій за предметом позову сумі. Нормативно правовою підставою для задоволення позовних вимог зазначені положення ст.ст. 150, 181, 196 Сімейного кодексу України. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, натомість від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (в т.ч. через засоби масової інформації), про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення справи не надав, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що 06 лютого 2016 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом №31 (а.с. 5). Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами по народження серії 1-ФМ №131262 від 30.01.2003 та серії 1-ФМ №174199 від 18.03.2004 ( а.с. 6). Згідно з даними рішення Мукачівського міськрайонного суду від 09 лютого 2011 року, яке набуло законної сили 23.02.2011 (а.с. 7), з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 250 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 24 січня 2011 року і до повноліття дітей. На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 липня 2015 року та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 650 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 10). При розгляді позовних вимог за предметом спору суд передусім виходить з того, що ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з приписами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини пятої ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обовязками батьків є піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення \~здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування \~її до самостійного життя. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до вимог статті 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Як роз'яснено в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих положень Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року в справі № 6-94цс15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини та пені за прострочення сплати аліментів за заявою [PERSON] про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2015 року та від 01 червня 2016 року у справі №6-535цс16 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за заявою [PERSON] про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2016 року. Так, на підставі вищевказаних актів, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Відповідно до наданого позивачем розрахунку за період з 01 лютого 2011 року по 31 липня 2016 року загальна сума розміру неустойки становить 12415,84 грн. (а.с. 22). Судом перевірено правильність обчислення розміру неустойки (пені), яка визначена у відповідності з приписами ст. 196 Сімейного кодексу України, а також відповідає правовим позиціям Верховного суду України. Враховуючи те, що відповідач не виконує покладені на нього судовими рішеннями зобовязання з виплати аліментів на утримання їх спільних дітей, що призвело до наявності в останнього боргу в зазначену позивачем суму неустойки, суд приходить до висновку про підставність вимог та необхідність їх задоволення. Визначаючи розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню суд виходить з розрахунків наданих позивачем (а.с. 24), які відповідачем не спростовані. Також з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі, а саме 591,20 грн. (551,20 грн. - судовий збір, 40 грн. витрати за оголошення у пресі) в дохід держави та сума 3000,00 грн. (витрати на правовому допомогу) на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved