Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з його навчанням у розмірі 2 500 грн. 00 коп., починаючи стягувати з дати подання позову і до закінчення навчання, з проведенням індексації відповідно до Закону. Позовну заяву мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем у них є діти: повнолітній син [PERSON] , [INFO] ; неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . На даний час повнолітній син [PERSON] продовжує навчання в ВСП «Рівненському технічному фаховому коледжі НУВГН» (1 рівень акредитації), період навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року на денній, державній формі навчання. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні, батько приймав участь в утриманні сина шляхом сплати аліментів на підставі судового рішення, до часу досягнення дитиною повноліття - [INFO] . При цьому будь-якої матеріальної допомоги сину, який у зв`язку із продовженням навчання потребує її, відповідач надавати не бажає. Разом із тим, на утримання сина вона несе витрати по придбанню одягу, харчування, придбання комп`ютерної техніки, зошити та канцелярські товари, витрати на проїзд, придбання засобів гігієни тощо, орієнтовно мінімальна сума витрат в місяць становить 5 000 грн. 00 коп. Оскільки, [INFO] сину виповнилося 18 років і припинилося стягнення аліментів, присуджених судом до його повноліття, добровільно матеріальну допомогу сину відповідач не надає, хоча є здоровим, працездатним, матеріально забезпеченим, тому вона вимушена звертатися до суду про стягнення з батька аліментів на повнолітню дитину, яка навчається. У судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується їх розпискою. 15 квітня 2021 року представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився жодного разу, хоча про час, дату та місце судового розгляду, враховуючи, що його місце проживання невідоме, був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку за згодою представника позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Рівне 27 січня 2003 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 03 липня 2007 року. [PERSON] навчається у ВСП «Рівненський технічний фаховий коледж НУВГП» з 01 вересня 2018 року по 30 червня 20222 року на базі 9 класів, форма навчання денна, державна, що підтверджується довідкою ВСП «Рівненський технічний фаховий коледж Національного університету водного господарства та природокористування» від 04 грудня 2020 року №3902-М. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 28 вересня 2020 року №403/10-10/20 місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстроване і місце проживання позивача, що підтверджується копією її паспорта серії [NUMBER] , виданим Корецьким РВ УМВС України в Рівненській області 21 червня 2002 року. Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2018 року в справі №569/15909/17, яке набрало законної сили 26 лютого 2018 року, з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 950 грн. 00 коп. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дітьми повноліття. [INFO] [PERSON] досягнув повноліття. Як слідує з довідки про доходи, виданої ВСП «Рівненський технічний фаховий коледж НУВГП» від 16 лютого 2021 року №81, [PERSON] з серпня 2020 року по січень 2021 року доходів не мав. Як встановлено судом відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги повнолітньому сину [PERSON] на період навчання. Протилежного суду не доведено. Відповідно до частин першої та другої статті 199 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною третьою статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до частин першої та другої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Встановивши, що [PERSON] досягнув повноліття, продовжує навчання та потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги, суд доходить висновку, що відповідач, який є батьком [PERSON] , зобов`язаний надавати сину таку допомогу до завершення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років та може її надавати. Доказів відсутності у батька можливості надавати таку допомогу судом не встановлено. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд враховує позицію позивача, стан здоров`я сторін, потреби повнолітнього сина, матеріальне становище відповідача, який перебуває у працездатному віці, а також враховує відсутність даних про перебування на утриманні відповідача інших осіб. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з рівності прав та обов`язків батьків, суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 2 500 грн. 00 коп. щомісячно, на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги до закінчення навчання. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім. Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову повністю. На підставі частини першої статті 191 та статті 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня пред`явлення позову, тобто з 26 січня 2021 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved