Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) звернулась до суду з позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександра Валентиновича, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), Державного підприємства «СЕТАМ», (код ЄДРПОУ 39958500), про визнання недійсними електронних торгів, проведених Державним підприємством «СЕТАМ» 04.05.2020 року із реалізації арештованого майна за лотом № 417117, а саме - гаражу № [NUMBER] , загальною площею 19,2 кв. м, який розташований по [ADDRESS] ; Протоколу № 478345 від 04.05.2020 року проведення електронних торгів реалізації арештованого майна за лотом №417117; Акту від 06.05.2020 року про проведені електронні торги арештованого нерухомого майна, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В.; Свідоцтва, виданого 07.05.2020 року на ім`я [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського територіального округу Харківської області Ганшиною О.Ю. про право власності на гараж № [NUMBER] , загальною площею 19,2 кв м , який розташований по [ADDRESS] на підставі акту про проведені електронні торги арештованого нерухомого майна від 06.05.2020 року, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. та державну реєстрацію 07.05.2020 року права власності [PERSON] на нього. В позовній заяві позивач вказує, що в рамках виконавчого провадження №60792042 приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. виніс постанови про опис та арешт майна боржника - [PERSON] , зокрема і гаража № [NUMBER] , загальною площею 19,2 кв м. В подальшому приватним виконавцем передано гараж на реалізацію ДП « СЕТАМ» відповідно до заявки від 02.03.2020 року № 1189. Згідно з Протоколом № 478345 від 04.05.2020 року ДП « СЕТАМ» торги відбулися, лот ( гараж) №417117 був проданий відповідачу 2 - гр. [PERSON] за 108 710,00 грн., які ним були сплачені в повному обсязі. Після цього, приватним виконавцем Ярмоленко О.В. складено і видано покупцю Акт від 06.05.2020 року про проведені електронні торги, на підставі якого 07.05.2020 року приватним нотаріусом Харківського міського територіального округу Харківської області Ганшиною О.Ю. видано [PERSON] свідоцтво про право власності на гараж № [NUMBER] , загальною площею 19,2 кв м, який розташований по [ADDRESS] , право власності за покупцем зареєстровано відповідно до ст.182 Цивільного кодексу України в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також позивач зазначила, що гараж № [NUMBER] , загальною площею 19,2 кв м, який розташований по [ADDRESS] , був придбаний у період шлюбу з [PERSON] , за їх спільні кошти, тому гараж є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання. Оскільки на торгах було реалізовано гараж без визначення частки боржника та без її згоди, стверджує про наявність підстав для визнання торгів недійсними та задоволення інших позовних вимог. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.11.2020 відкрито провадження у справі, надано строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення на відзив. 11.12.2020 від ДП « СЕТАМ» надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав дотримання ДП « СЕТАМ» встановленої законом процедури проведення торгів. 21.01.2021 до суду надійшов відзив приватного виконавця Ярмоленко О.В., в якому він просив відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що ним дотримано вимог чинного законодавства при виконанні рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.12.2018р. у справі №638/5172/17. В тому числі при поданні заявки та інших документів до ДП « СЕТАМ» для проведення торгів; що боржник не повідомив його про форму власності майна; що позивач також не повідомляла приватного виконавця про наявність у неї права спільної сумісної власності на гараж. Зазначає, що позивачем не надано до суду жодного доказу порушення порядку проведення електронних торгів, не надано доказів того, що при проведенні електронних торгів було порушено її права. 03 березня 2021 року представником позивача подано до суду копію свідоцтва про смерть третьої особи - [PERSON] (боржника у виконавчому провадженні №60792042). Ухвалою суду від 03.03.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 12.04.2021р. У судове засідання 12.04.2021р. з`явилися, представник позивача - адвокат Плугатирьов В.В., відповідач [PERSON] , відповідач - приватний виконавець Ярмоленко О.В. Представник ДП « СЕТАМ» та третя особа - приватний нотаріус Ганшина О.Ю. до суду не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином. Представник позивача підтримав позов у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Зазначив, що приватний виконавець повинен був визначити часту майна боржника у спільному гаражі, що реалізація частки позивача без її згоди на торгах з метою погашення боргу чоловіка є протиправною, а самі торги необхідно визнати недійсними. Приватний виконавець Ярмоленко О.В. заперечував проти задоволення позовних вимог, повідомив, що він відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та іншого законодавства не зобов`язаний при здійсненні виконавчих дій щодо опису майна та передачі його на торги перевіряти сімейний стан боржника. Що ним було вжиті всі встановлені законом заходи щодо визначення власника гаража. Що право спільної сумісної власності позивача припинилося після проведення торгів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що він придбав гараж на торгах та сплатив за нього грошові кошти у повному обсязі, що він є належним відповідачем, просив вказати суд за чий рахунок йому будуть повернуті кошти у разі задоволення позовних вимог позивача. За результатом повного та всебічного вивчення матеріалів та обставин справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. 01 липня 1988 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.07.1988 року. Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.03.1999 року, серія ААН № 624149, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 07.02.2007 року, [PERSON] було придбано гараж № [NUMBER] , загальною площею 19,2 кв м , який розташований по [ADDRESS] . Дзержинським районним судом м. Харкова розглянуто справу №638/5172/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення боргу. Рішення Дзержинського суду від 06.12.2018р. у вказаній справі стягнуто з [PERSON] грошові кошти в сумі 25795 510,80 (двадцять пять мільйонів сімсот девяносто пять тисяч пятсот десять гривень 80 копійок) грн. В задоволенні позовної вимоги до [PERSON] - відмовлено. Примусове виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.12.2018р. у справі №638/5172/17 здійснював приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. в рамках виконавчого провадження №60792042. При виконанні рішення суду приватний виконавець виніс постанову про опис та арешт майна боржника - [PERSON] , зокрема і гаража № [NUMBER] , загальною площею 19,2 кв м. В подальшому приватним виконавцем передано гараж на реалізацію ДП «СЕТАМ» відповідно до заявки від 02.03.2020 року № 1189. Згідно з Протоколом № 478345 від 04.05.2020 року ДП «СЕТАМ» торги відбулися, лот ( гараж) №417117 був проданий відповідачу 2 - гр. [PERSON] . Приватним виконавцем Ярмоленко О.В. складено і видано [PERSON] Акт від 06.05.2020 року про проведені електронні торги, на підставі якого 07.05.2020 року приватним нотаріусом Харківського міського територіального округу Харківської області Ганшиною О.Ю. видано [PERSON] свідоцтво про право власності на гараж № [NUMBER] , загальною площею 19,2 кв. м, який розташований по [ADDRESS] . За результатом аналізу наданих сторонами пояснень та копій документів суд робить висновок, що з метою виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.12.2018р. у справі №638/5172/17 за результатом виконавчих дій та торгів було відчужено гараж, який перебував у спільній сумісній власності боржника у виконавчому провадженні та позивача, яка не була боржником у виконавчому провадженні №60792042 та з якої рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.12.2018р. у справі №638/5172/17 борг не стягувався. В рішенні районного суду м. Харкова від 06.12.2018р. у справі №638/5172/17 суд встановив: «Позивач за первісним позовом не надав жодних переконливих доказів, щодо укладання Відповідачем-1 Договору позики № 1 від 27 березня 2014 року та Договору позики № 2 від 10 березня 2016 року в інтересах сім`ї та доказів того, що майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. На підставі чого, суд робить висновок про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо відповідальності [PERSON] по боргам свого чоловіка [PERSON]». Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом статей 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (частина перша статті 61 Закону України «Про виконавче провадження). Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором. Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частина перша статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України). Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба (приватний виконавець) та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Отже, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17. При вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5 (далі - Порядку) та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно частини першої статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 ЦК України). Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Відповідно до статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) підтверджено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу та зазначено, що відсутність згоди одного із співвласників на розпорядження нерухомим майном є підставою визнання правочину, укладеного іншим співвласником щодо розпорядження спільним майном, недійсним. Підстав для відступу від цього правового висновку суд не вбачає. Відповідно до частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення звертається саме на майно боржника. Звернення стягнення проводиться в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Згідно частини третьої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Виконавець перед вирішенням питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника повинен з`ясувати питання, чи не володіє він даним нерухомим майном спільно з іншими особами, вирішувати питання про необхідність визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. Питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця (частина перша статті 443 ЦПК України). Подібні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 462/518/18 (провадження № 61-13422св19). При розгляді справи встановлено, що гараж № [NUMBER] , загальною площею 19,2 кв. м, який розташований по [ADDRESS] був придбаний під час шлюбу. Гараж реалізовано з торгів з метою виконання рішення суду, яким з позивача борг не стягувався. Позивач не була боржником у виконавчому провадженні №60792042. Позивач не надавала згоду на реалізацію гаража з торгів. Гараж № [NUMBER] , загальною площею 19,2 кв. м, який розташований по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові і дружині в рівних частках з моменту його придбання, а відчуження спірного нерухомого майна, частка якого належить [PERSON] , на електронних торгах без її участі у виконавчому провадженні, в рахунок стягнення заборгованості із [PERSON] , порушує право дружини як співвласника цього майна на вільне володіння, користування і розпорядження ним, що є неприпустимим. При цьому, факт реєстрації спірного нерухомого майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. при проведенні виконавчих дій лише пересвідчився в тому, що гараж зареєстрований за боржником і не з`ясував його сімейний стан та не встановив, чи придбано це майно в період шлюбу, отже залишив поза увагою, що передане на примусову реалізацію майно належить [PERSON] та [PERSON] (боржнику у виконавчому провадженні) на праві спільної сумісної власності. Таким чином, дії приватного виконавця щодо звернення стягнення та передачу на торги гаража № [NUMBER] загальною площею 19,2 кв. м, який розташований по [ADDRESS] , і який перебував у спільній сумісній власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , є протиправними по відношенню до [PERSON] . Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 червня 2020 року у справі № 430/1281/14-ц (провадження № 61-43510сво18) зазначив, що якщо об`єкт належить на праві спільної сумісної власності кільком особам, то право власності кожного із співвласників у спільній сумісній власності поширюється на весь об`єкт, відтак передати у власність можна лише об`єкт в цілому. Договір відчуження спільного майна подружжя, укладений без згоди іншого з подружжя, підлягає визнанню недійсним в цілому, оскільки укладений з порушенням вимог закону, без отримання згоди співвласника цього майна, розмір ідеальних часток яких не визначений. Встановивши, що на електронних торгах було відчужено нерухоме майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, суд приходить до висновку про недійсність електронних торгів, проведених ДП «Сетам», з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України, а також задоволення похідних позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог про визнання недійсними електронних торгів, проведених Державним підприємством «СЕТАМ» 04.05.2020 року із реалізації арештованого майна за лотом № 417117, а саме - гаражу № [NUMBER] , загальною площею 19,2 кв. м, який розташований по [ADDRESS] , підлягають визнанню недійсними Протокол № 478345 від 04.05.2020 року проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна за лотом №417117, Акт від 06.05.2020 року про проведені електронні торги арештованого нерухомого майна, затверджений приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В., Свідоцтво, видане 07.05.2020 року на ім`я [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського територіального округу Харківської області Ганшиною О.Ю. про право власності на гараж № [NUMBER] , загальною площею 19,2 кв м , який розташований по [ADDRESS] . Як похідна підлягає задоволенню й позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на гараж № [NUMBER] , загальною площею 19,2 кв м , який розташований по [ADDRESS] . У зв`язку із задоволенням позовних вимог судовий збір покладається на відповідачів відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved