Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом в обґрунтування якого зазначили, що [INFO] помер їх батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після померлого є позивачі - доньки спадкодавця та відповідач - дружина останнього. З матір'ю позивачів [PERSON] померлий розлучився у 1988 році та в 90-х роках одружився з відповідачкою, після чого відносини доньок з батьком почали погіршуватись, а після того як відповідач вигнала їх з батьківського дому, припинились взагалі. Після того батько життям дітей не цікавився і останнім часом вони взагалі не спілкувались. Про смерть батька [PERSON] та [PERSON] дізнались після спливу 6-місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини від знайомої, отже вчасно подати заяви про прийняття спадщини не мали можливості. Відповідач про смерть батька позивачів не повідомляла. Ту обставину, що про смерть батька позивачі дізнались після спливу 6-ти місяців, останні просять визнати поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини та надати додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі та пояснили, що до 1988 року вони разом з матір'ю [PERSON] та батьком [PERSON] мешкали однією сім'єю [ADDRESS]. Після розлучення батьків, коли їм було 13-ть та 9-ть років відповідно, вони з матір'ю проживали по [ADDRESS] проте фактично кожний день бачились з батьком. Приблизно у 1993 році батько познайомив їх з відповідачкою, з якою в наступному одружився. На початку знайомства з відповідачем відносини були нормальні, вони продовжували щотижня та на вихідних спілкуватись з батьком. Поступово зустрічі з батьком порідшали через, на думку позивачів, відповідача, яка почала віддаляти батька від них. В 1997 році відносини з батьком фактично були припинені через конфлікт, який стався на дні народженні дідуся, під час якого відповідач вигнала позивачів з квартири батька, а останній не заступився за них. З того часу батько перестав спілкуватись як з ними, так і з іншими родичами, не був присутній на похоронах свого дядька та брата, хоча йому було відомо про ці події. На дзвінки до батька відповідала відповідач, яка неможливість взяти трубку батьком пояснювала хворобливим станом останнього та необхідністю бути у спокої. В останнє з батьком [PERSON] бачилась у 2008 році на ринку, залишила йому контактний телефон, проте спілкування не відновилось. Відносини з батьком, на думку позивачів, перестали підтримувати через відповідача, яка усіляко намагалась усунути їх та інших родичів від батька. Про смерть батька позивачі дізнались від [PERSON], куми батька, якій про це більш ніж через пів року повідомила відповідач. Відповідач проти позову заперечувала, зазначивши, що у відносини чоловіка з позивачами не втручалась, не перешкоджала їх спілкуванню, коли приходили останні їхала до своїх батьків аби не заважати чоловіку спілкуватись з дітьми. Конфлікт 19.02.1997 на дні народженні батька чоловіка (дідуся позивачів) дійсно мав місце, проте через поведінку позивачів, якою були незадоволені як батько, так і дідусь останніх. [PERSON] був ображений тим, що його не запросили на весілля молодшої доньки, можливо це стало причиною погіршення їх відносин. Із родичів чоловік до останнього спілкувався з братом свого батька на ім'я [PERSON]. На похоронах дядька чоловік не був, так як не дозволяв стан здоров'я. З тих же причин вона не повідомляла чоловіку про смерть брата. Де мешкають родичі чоловіка, діти [PERSON] та [PERSON] на момент смерті їх батька не знала, тому про смерть чоловіка повідомила подругу позивачів, [PERSON]. Чому остання не сповістила дітей, не знає. Про похорон знали усі сусіди та жильці будинку, труну з тілом чоловіка виставляли у дворі, в наступному замовляла кафе для проведення поминків, проте родичів та дітей на похоронах не було. Представник відповідача додав, що не знання про смерть спадкодавця не є, відповідно до закону та судової практики, підставою для поновлення строку для прийняття спадщини, тим паче, що спадкоємці є дітьми спадкодавця та за всіма морально-етичними нормами мали б не тільки знати про смерть батька, а й утримувати та допомагати останньому в останні роки його життя. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав, що спадкодавець, [PERSON], був його племінником та після одруження з відповідачем перестав спілкуватись з дітьми, ріднею. Причиною цьому бачить вплив відповідача. На похоронах племінника, на відміну від похорон інших родичів, присутній не був, так як дізнався про це через пів року після її настання. [PERSON] показала, що [PERSON] приходився їй кумом, проте останнім часом з ним відносини не підтримувала, більше спілкувалась з його першою дружиною - [PERSON] [PERSON] іноді бачила у дворі будинку на прогулянці, проте рідко. З відповідачем [PERSON] вона знайома, при зустрічі завжди питала про [PERSON] Про смерть останнього дізналась від відповідача більш ніж через пів року після її настання, хоча вже після смерті [PERSON], як виявилось, кілька разів зустрічала відповідача, проте вона нічого про це не казала. На похоронах вона присутньою не була. [PERSON] в якості свідка пояснила, що з [PERSON], двоюрідним братом, в останнє бачилась на похоронах його батька у 2000 році, по телефону спілкувалась з ним в 2007 році. Про смерть його брата [PERSON] [PERSON] повідомляли, проте на похорон він не з'явився. В 2012 році спілкувалась з відповідачем, яка казала що [PERSON] хворіє, проте його стан нормальний. Про смерть [PERSON] дізналась десь через пів року після її настання. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] є її подругою, вони працюють разом більш ніж 10-ть років. [PERSON] була одружена з [PERSON], який мав двох доньок від першого шлюбу, проте їх вона ніколи не бачила. В останні роки життя [PERSON] сильно хворів, проте доньки до нього не приходили, не піклувались про нього, що було дивно. Причини таких відносин між батьком та доньками їй не відомі. Про смерть [PERSON] його діти та інші родичі не могли не знати, так як про це знали люди, які спілкувались з дітьми та родичами померлого і, вочевидь, мали сповістити їх. До того ж труна стояла у дворі, у кафе були влаштовані помини. [PERSON] показала, що мешкала по сусідству з [PERSON] та, будучи медиком за освітою, після кількох перенесених останнім інсультів фактично доглядала його - робила ін'єкції, необхідні процедури - так як дружина, [PERSON] працювала і не могла здійснювати догляд за чоловіком самотужки. Про наявність у [PERSON] доньок вона знала, проте з 2000 року їх не бачила. Причини, через які доньки та батько не спілкувались їй не відомі. Чому доньки не були присутніми на похоронах свого батька їй також не відомо. Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків та дослідивши надані докази дійшов наступного: сторони є спадкоємцями першої черги після [PERSON], померлого [INFO], а саме, [PERSON] та [PERSON] - доньки померлого, [PERSON] - дружина останнього (а.с. 6-10, 12, 13, 23). На момент смерті [PERSON] мешкав та був зареєстрований в [ADDRESS]. Там же з 2002 року зареєстрована і мешкає [PERSON] (а.с. 24). Як вбачається з пояснень сторін та показань свідків останні 20 років життя [PERSON] його відносини з позивачами у справі не можна вважати нормальними, притаманними відносинам батьків та дітей - вони майже не бачились і не спілкувались, не цікавились життям та не турбувались один за одним, не проявляли ініціативи налагодити відносини між собою. Разом з тим, на момент смерті [PERSON] не розпорядився належним йому нерухомим майном, заповіту не залишив, що вказує на відсутність наміру усунути таким чином когось з числа спадкоємців за законом від права спадщину. Позивачі наполягають, що про смерть батька дізнались більш ніж через пів року після її настання, отже не могли прийняти спадщину у передбачений законом час, тоді як наміру відмовлятись від неї не мали. Відповідач не заперечує даної обставини і доказів протилежного не надає, разом з тим зазначає, що позивачі, будучи дорослими людьми, мешкаючи зі своїми сім'ями неподалік від місця проживання батька, який тривалий час до смерті тяжко хворів та фактично перебував у безпорадному стані, мали б знати про його смерть та стан здоров'я у останні роки життя. Відповідно до ст. 1261 ЦК України сторони є спадкоємцями першої черги за законом після [PERSON], померлого [INFO], при цьому [PERSON] прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, тоді як позивачі такої заяви протягом встановленого законом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини не подали (а.с. 75, 86-88). В силу ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в абз. 6 п. 24 своєї постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як вбачається з копій паспортів позивачів як [PERSON], так і [PERSON] починаючи з 2011 року та на момент відкриття спадщини мали постійне зареєстроване місце проживання, разом з тим запит до відділу адресно-довідкової роботи ДМС України в Харківській області з метою встановлення місця реєстрації останніх нотаріус направив лише 27.11.2017, тобто після спливу шести місяців з моменту відкриття спадщини. Вказане дає суду підстави стверджувати, що лише 27.11.2017 нотаріус дізнався про наявність інших, крім [PERSON], спадкоємців. Отже, відповідач не повідомляла про інших спадкоємців нотаріуса під час звернення з заявою про прийняття спадщини, хоча достовірно знала про їх існування. Оцінюючи фактичні обставини справи та надані докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що позивачі не були обізнані про смерть свого батька протягом більш ніж шести місяців після її настання, отже й про відкриття спадщини та початок перебігу передбаченого законом строку для її прийняття, що, безсумнівно, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому обґрунтування заперечень та обставини, на які посилається відповідач, не свідчать про зворотне, а можуть бути досліджені судом в разі розгляду спору про усунення від права на спадкування. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved