Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], інтереси якого представляє [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позивач 24 жовтня 2016 року уточнила позовні вимоги та з урахуванням уточнень просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 12661,57 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в уточненій позовній заяві. Представник позивача пояснив, що відповідач відповідно до рішення Люботинського міського суду Харківської області від 11 грудня 2001 року відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів свого заробітку (доходу), але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця. [PERSON] знав про свій обов'язок сплачувати аліменти, але ухилявся від його виконання, що призвело до виникнення пені за несплату аліментів. [PERSON] також зазначає, що відповідач почав погашати заборгованість по аліментам лише тоді, коли йому було необхідно зняти арешт з автомобіля. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те,що вини [PERSON] у несплаті аліментів немає, а заборгованість по аліментах виникла з вини неналежної роботи державних виконавців. [PERSON] пояснив, що між позивачем та відповідачем була домовленість про добровільну сплату аліментів у розмірах, можливих для [PERSON] Крім того, [PERSON] не мав постійної роботи. Представник відповідача зазначав, що державний виконавець не повідомляв відповідачу в якому розмірі він має сплачувати аліменти, а [PERSON] незнаючи про точну суму,яку він має сплачувати, вносив платежі, думаючи, що сплачує аліменти наперед. [PERSON], дізнавшись по наявність заборгованості добровільно погасив її та вніс 32 000 грн. [PERSON] пояснив, що відповідач самостійно не звертався до державного виконавця щоб дізнатися, в якому саме розмірі він має сплачувати аліменти, вважаючи, що саме державний виконавець зобов'язаний повідомити йому про це. На підтвердження своїх заперечень [PERSON] посилається на розрахунок заборгованості та зазначає, що з розрахунку вбачається, що відповідач своєчасно сплачував аліменти. Суд, враховуючи думку сторін по справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 29 березня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданий відділом РАГС Люботинського міського управління юстиції (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6), який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з позивачем, про що свідчить довідка виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/284 від 05.02.2015р. про склад сім'ї та акт квартального комітету № 17 від 11.02.2015р. (а.с. 10, 11). Згідно рішення Люботинського міського суду Харківської області від 11 грудня 2001 року відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів свого заробітку (доходу), але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця (а.с. 7-8). Відповідно до розрахунку заборгованості по виконавчому листу про стягнення аліментів за відповідачем утворилася заборгованість по виплаті аліментів в період з 01 липня 2010 року по 31 жовтня 2016 року в сумі 12 661,57 грн. Як встановлено в судовому засідання, відповідно до наданого представником позивача розрахунку, відповідач допустив порушення зобов'язання виконання судового рішення та не сплачував своєчасно аліменти. Так, відповідач за період з 01 липня 2010 року по 01 квітня 2012 року не вніс жодного платежу, аліменти не сплачувались також: в травні 2013 року, період з 01 липня 2013- 01 грудня 2014 року, січні, травні 2015 року, в період з 01 липня 2015по 28 лютого 2016 року, з 01 квітня 2016 року по 31 липня 2016 року. Поряд з тим, суд не залишає без уваги й те,що [PERSON] вносив платежі: в квітні 2012 року - 800 грн., травень 2012 року - 600 грн., червень - серпень 2012 року - по 400 грн., вересень 2012 року - 600 грн., жовтень - листопад 2012 року - по 800 грн., грудень 2012 року - 400 грн., січень- лютий 2013 року по 400 грн., березень - квітень 2013 року - по 200 грн., червень 2013 року - 400 грн., грудень 2014 року- 206,5 грн., лютий 2015 року- 2000грн., в червні 2015 року внесено в порядку погашення заборгованості 14 000 грн., в березні 2016 року внесено в порядку погашення заборгованості 22 222 грн., в липні 2016 року - 1500 грн., в жовтні 2016 року - 4676,45 грн. в порядку погашення заборгованості Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом статті 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові №6-94цс15 від 01.07.2015 року, №6-2696цс15 від 16.12.2015 року, та №6-1477цс15 від 03.02.2016 року, які є обвязками до застосування. Позивач розрахував пеню відповідно до вказаної постанови ВСУ і тому суд погоджується як з таким розрахунком, так і з сумою, яку просить стягнути позивач. Розмір пені по аліментам за вказаний період загалом складає 12 661,57 грн. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, не може прийняти до уваги твердження представника відповідача про відсутність у відповідача вини у несвоєчасній сплаті аліментів, оскільки відповідач достовірно знав про наявність рішення про стягнення аліментів та про свій обов'язок щодо утримання дитини, але свідомо його не виконував. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В зв'язку з тим, що позивач при зверненні до суду надлишково сплатила судовий збір, їй необхідно повернути зайво сплачений судовий збір в розмірі 1726,42 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved