Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

[PERSON]М звернулась в суд з позовом, в якому просила встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON], яка померла 04.08.2009 року, на час відкриття спадщини в будинку № 148 по вул. Братів Гавришів в с.Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області та визнати за нею право власності на ? частку цього будинковолодіння. Свої вимоги мотивувала тим, що 04.08.2009 року померла її тітка [PERSON], якій належала ? частка житлового будинку № 148 по вул. Братів Гавришів в с.Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області. Згідно складеного 23.06.2009 року заповіту, посвідченого секретарем Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області та зареєстрованого в реєстрі за номером № 22, спадкодавець [PERSON] заповіла їй все своє майно. Оскільки даний заповіт не змінювався і не скасовувався, а також відсутні особи, що мали б право на обов»язкову частку у спадковому майні, то вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] В останні роки свого життя тітка важко хворіла і вона постійно доглядала за нею, а з квітня-травня 2009 року постійно проживала з нею в спадковому будинку, де проживає і досі, користується будинком, несе витрати по його утриманню, тобто фактично вступила у володіння спадковим майном. Крім того, вона подала в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва на право власності на спадщину через те, що вона пропустила встановлений законом 6-місячний строк для подання такої заяви, у звязку з чим змушена звернутися до суду з даним позовом. [PERSON] заявила позов до [PERSON], в якому просила визнати поважними причини пропуску нею строку позовної давності на звернення до суду з цим позовом та визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений секретарем Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області 23.06.2009 року. В обґрунтування цих вимог вказала, що померла 04.08.2009 року в с.Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області [PERSON] була її тіткою. Протягом останніх років життя [PERSON] вона займалася її утриманням та доглядом, а також надавала кошти для її лікування. 23.07.2007 року [PERSON] було складено заповіт, згідно якого вона заповіла їй все своє майно. У звязку з тим, що вона тривалий час працює та проживає в Республіці Чехія і не мала змоги звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, то змушена була уповноважити свою дочку [PERSON] оформити документи на спадкове майно. Коли остання звернулась до виконкому Шевченківської сільської ради для отримання копії заповіту, їй повідомили про існування ще одного заповіту від 23.06.2009 року № 22 на ім»я [PERSON] Однак, даний заповіт складений [PERSON] в той час, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ним. Це повязано з тим, що остання з 2003 року хворіла на рак шлунку, їй було проведено операцію, після якої вона проходила курс хіміотерапії, після чого відбулося тимчасове покращення стану здоров»я. Однак, з початку 2009 року хвороба почала прогресувати і станом на травень 2009 року [PERSON] вже не могла піднятися з ліжка. На час складання заповіту № 22 від 23.06.2009 року стан [PERSON] був дуже важкий, в неї були постійні болі, вона практично не їла та не могла спати, не вставала з ліжка та перестала реагувати на зовнішнє середовище. У цей період часу і появилася [PERSON], яка використала безпорадний стан [PERSON] для складання заповіту. Вважає, що складений [PERSON] заповіт слід визнати недійсним, тому що на момент його складання спадкодавець не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. В судовому засіданні позивачка-відповідачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] свій позов підтримали, а щодо задоволення позову Пилип»як Г.М. заперечили, пояснивши, що [PERSON] в 2009 році важко хворіла і потребувала допомоги, тому [PERSON] в травні перейшла до неї жити, за що тітка пообіцяла скласти заповіт. [PERSON]»як Г.М. є її сестрою, однак вона весь час перебувала і по даний час перебуває в Чехії і приїхала тільки за 2 тижні до дня смерті [PERSON] Про заповіт сестра знала ще до смерті спадкодавця. Заповіт тітка склала добровільно, в присутності свідків і ніяких сумнівів в добровільності її волевиявлення немає. Вона доглядала тітку до смерті і похоронила її, також вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки на день смерті спадкодавця і по даний час проживає в спірному будиноковолодінні та підтримує його в належному стані. Просила свій позов задоволити, а в задоволенні позову Пилип»як Г.М. відмовити в зв»язку з його безпідставністю. Відповідач [PERSON] через похилий вік та стан здоров»я не зміг чітко висловити своєї позиції щодо даного спору. Його представник за довіреністю адвокат [PERSON], який згідно угоди також представляє інтереси Пилип»як Л.І., позов [PERSON] не визнав, а позов Пилип»як Г.М. визнав повністю, пояснивши, що на час складання заповіту [PERSON] важко хворіла, не володіла правою рукою і не могла говорити. Їй кололи сильні знеболюючі, а тому в зв»язку з хворобою вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання заповіту від 23.06.2009 року недійсним. Представник позивачки Пилип»як Г.М., яка також є третьою особою в справі за первісним позовом [PERSON], згідно доручення від 23.04.2014 року Пилип»як Л.І. позов останньої підтримала, а позовні вимоги [PERSON] не визнала, пояснивши, що весь час [PERSON] доглядала її мати [PERSON]»як Г.М., яка також давала кошти на її лікування. В 2007 році [PERSON] склала заповіт на ім»я Пилип»як Г.М. і постійно обіцяла, що все своє майно передасть їй. Ввважає, що заповіт від 23.06.2009 року не відповідає волі спадкодавця [PERSON], оскільки на час його складання остання важко хворіла і не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити, а в позові Пилип»як Г.М. відмовити, виходячи з наступного: \~\~ Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. \~\~ Згідно з частинами 1 та 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. \~\~ Відповідно до ч.1 ст. 225 даного кодексу правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовами інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушено. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~\~ В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла 04 серпня 2009 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-НМ № 097482 від 05.09.2009 року (а.с. 5). \~\~ Як вбачається із заповіту від 23.06.2009 року, що посвідчений секретарем виконкому Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 22 (а.с. 6), [PERSON] в присутності свідків [PERSON] і [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право заповідає [PERSON], [INFO]. \~\~ У відповідності до витягу зі спадкового реєстру № 21317410 від 03.09.2009 року (а.с. 7), заповіт [PERSON], посвідчений 23.06.2009 року, зареєстровано в спадковому реєстрі за номером № 47919016. \~\~ Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 72 від 26.05.2015 року (а.с. 134-138), [PERSON] страждала психічним розладом органічним розладом особистості та поведінки (органічного психосиндрому) внаслідок дисфункції головного мозку у формі глибокої астенії, зумовленої соматичним захворюванням (термінальна стадія ракової інтоксикації). Зазначене захворювання істотно впливало на здатність підекспертної [PERSON] усвідомлювати свої дії й керувати ними станом на час складання заповіту 23.06.2009 року. \~\~ У відповідності до позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладеної в листі № 10-1390/0/4-12 від 27.09.2012 року, висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами (стаття 212 ЦПК України). Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено презумпцію психічного здоров»я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим законом та іншими законами України. Судом встановлено, що проведеною по даній справі посмертною судово-психіатричною експертизою не зроблено висновку про абсолютну неспроможність [PERSON] на момент складання заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, а лише стверджується про те, що захворювання заповідачки істотно впливало на її здатність усвідомлювати свої дії й керувати ними. Як пояснила в судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON], яка працювала секретарем Шевченківської сільської ради та посвідчувала спірний заповіт, даний заповіт складався вдома по місцю проживання [PERSON], яка була тоді важко хвора, однак чітко і однозначно висловила свою волю заповісти все своє майно своїй племінниці [PERSON] Будь-яких сумнівів у волевиявленні заповідачки в неї не було, оскільки остання була повністю адекватна і чітко сказала, що потребує догляду, тому складає заповіт на користь [PERSON], яка її доглядає. Даний заповіт було складено в присутності свідків [PERSON] і [PERSON] та прочитано вголос заповідачці. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що в їх присутності було складено заповіт, згідно з яким [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] На час складання заповіту [PERSON] важко хворіла, була лежачою, секретар сільської ради зачитала їй заповіт вголос. Свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] весь час хвороби була при пам»яті, тільки вже останній тиждень була неадекватна. Свідок [PERSON] суду пояснила, що дійсно спочатку [PERSON] доглядала Пилип»як Г.М., а потім появилася [PERSON], яка там проживала в останні місяці. Свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] жила разом з [PERSON] на час її смерті. Проаналізувавши наведені докази, суд приходить до висновку, що будь-яких доказів того, що на час складання заповіту 23.06.2009 року, посвідченого секретарем Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області та зареєстрованого в реєстрі за номером № 22, спадкодавець [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, судом не здобуто, а тому в задоволенні позову Пилип»як Г.М. про визнання цього заповіту недійсним слід відмовити. Як вбачається з довідки № 505 від 16.04.2014 року, виданої Шевченківською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 8), згідно запису в погосподарській книзі № 4, об»єкт погосподарського обліку № 0347-5, за [PERSON], яка померла 04.08.2009 року рахується ? частка житлового будинку по вул. Братів Гавришів, 148 в с.Шевченкове. Згідно з актом від 12 червня 2014 року, що складений комісією з участю депутата Шевченківської сільської ради [PERSON] (а.с. 38), [PERSON] з травня 2009 року проживає в будинку по вул. Братів Гавришів, 148 в с.Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області і до дня смерті доглядала [PERSON], яка померла 04.08.2009 року. Даний факт також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] Довідка про склад сім»ї та проживання № 782 від 27.06.2014 року (а.с. 37) підтверджує, що [PERSON] з сім»єю ще з 2010 року зареєстрована до ? частки будинку № 148 по вул. Братів Гавришів в с.Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області. Як вбачається з довідки № 197 від 19.05.2014 року, виданої обласним комунальним підприємством «Івано-Франківське ОБТІ» (а.с. 16), реєстрація права власності на будинковолодіння по вул. Братів Гавришів, 148 в с.Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області не проводилася. Лист завідувача Долинської міської державної нотаріальної контори № 210/01-16 від 25.04.2014 року (а.с. 10) підтверджує, що нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкодавця [PERSON], яка померла 04.08.2009 року, оскільки вона не подала заяву про прийняття спадщини в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 04.08.2009 року, постійно проживала разом із спадкодавцем в будинку № 148 по вул. Братів Гавришів в с.Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області, а тому слід встановити даний юридичний факт та визнати за нею право власності на ? частку цього будинковолодіння, що належала померлій [PERSON], яка згідно заповіту, складеного 23.06.2009 року та посвідченого секретарем Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого в реєстрі за номером № 22, заповіла їй все своє майно, оскільки вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто прийняла спадщину і не заявляла про відмову від неї. При цьому суд вважає неправдивими та не приймає до уваги показання свідка [PERSON] про те, що вона ніколи не бачила [PERSON] в [PERSON], оскільки ці показання є суперечливими та повністю спростовуються вищеперечисленими доказами, дослідженими в судовому засіданні. \~\~\~ \~\~\~ Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. \~\~\~ \~\~ На підставі викладеного, ст.ст. 215,225,392,1233,1234,1247,1251,1253,1257,1268-1272 ЦК України,

Outcome: approved