Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

[PERSON] (позивачка) звернулась до суду 21.03.2016р. з позовом до [PERSON] (відповідач), в якому просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб, який зареєстрований 05.06.1999р. Рецюківщинською сільською радою Драбівського району Черкаської області, актовий запис №1. В судове засідання сторони не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила розглянути справу у її відсутність та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Також позивачка просила не змінювати її прізвище на дошлюбне. Відповідно до ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.06.1999р. (а.с.10). Від шлюбу мають двох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 11, 12). Протягом останніх пяти років відносини сторін погіршувались, що призвело до фактичної втрати почуття любові один до одного. На теперішній час сторони проживають окремо і не підтримують ніяких відносин. Розірвання шлюбу відповідатиме дійсній волі та особистим інтересам позивачки. На момент розгляду справи судом позивачка не перебуває у стані вагітності (а.с.19), а тому перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 Сімейного кодексу України відсутні. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна та спору з приводу місця проживання дітей та порядку участі батьків у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей між сторонами немає. Оскільки в добровільному порядку відповідач розірвати шлюб не бажає позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами склалися шлюбні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК). Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право пред'явити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення, оскільки, за твердженням позивачки, це не відповідатиме їх інтересам і не матиме результату, оскільки вона дійшла остаточного висновку про неможливість спільного проживання та перебування у шлюбних відносинах. Крім того, суд враховує, що з моменту звернення позивачки до суду з позовом (28.01.2016р.) минуло майже два місяці, а сторони так і не виявили бажання примиритися між собою. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка у своїй заяві просила суд не відновлювати їй дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 551,20грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved