Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

[PERSON] (по тексту [PERSON]Й.) звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] до [PERSON],[PERSON], [PERSON], Борисівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області про\~ визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 10.12.2017 року. В обґрунтування позову зазначає, що 10.12.2017 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач звертає увагу, що після смерті свого чоловіка - [PERSON], який помер 10.12.2017 року, мала намір оформити свої спадкові права, як спадкоємець першої черги за законом, однак пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк для її прийняття. Вказує і те, що у встановлений законодавством шестимісячний строк не звернулася із заявою про прийняття спадщини у звязку з тим, що протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини в силу свого похилого віку постійно хворіла, а також фактично не знала про наявність у померлого будь-якого майна. Також в обгрунтування поважності причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою вказує на відсутність спільної зі спадкодавцем реєстрації місця проживання. На думку позивача такі обставини свідчать про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. У судове засідання 15.02.2019 року позивач не зявилася, однак останньою подано письмову заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі 1, 2, 3, 4 в судове засідання не зявилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, до суду подали заяву, в яких просять справу розглянути за їх відсутності, задовольнивши заявлені вимоги позивача. З огляду на письмові заяви учасників справи, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі наданих письмових матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач, яка народилася 24.07.1943 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], про що 04.02.1973 року Борисівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області було вчинено актовий запис за №3, що підтверджується копією свідоцтва про одруження АБ №526671, виданим 04.02.1973 року. Разом з тим встановлено, що 10.12.2017 року помер [PERSON], про що внесено актовий запис про смерть №26 від 11.12.2017 року (свідоцтво про смерть серії І-БВ №316631), який згідно довідки Борисівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №721 від 25.09.2018 року до дня смерті проживав і був зареєстрований [INFO] зі своєю дружиною [PERSON]. Як зясовано судом, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина позивач по справі та відповідачі по справі спільні діти останньої та померлого: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які спадщину не приймали та не мають наміру приймати, що стверджується їх письмовими заявами про визнання позову. Згідно відомостей Ізяславської державної натаріальної контори №2214/01-16 від 08.12.2018 року та Інформаційних довідок зі спадкового реєстру №54408705 від 08.12.2018 року, №54408710 від 08.12.2018 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 10.12.2017 року не заводилася. Таким чином після смерті [PERSON], який помер 10.12.2017 року спадщину ніхто не прийняв. За змістом ст. ст. 1216, 1217, 1223, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно п. 24 постанови пленуму Верховного суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. У ході розгляду було з'ясовано, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом, вчасно не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини в силу обєктивних причин, які в повній мірі не могли залежати від її волі. Так, на переконання суду заслуговують уваги покликання позивача про те, що остання як спадкоємець першої черги за законом, вчасно не звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, оскільки в силу стану свого здоровя та похилого віку була позбавлена такої можливості. Такі обставини є фактично доведеними та не заперечуються відповідачами по справі Суд вважає, що обставини, зазначені в позовній заяві, в обгрунтування поважності пропуску строку для прийняття спадщини, в розумінні закону можуть вважатися поважними, з огляду і на те, що фактичними даними про існування спадкового майна на момент відкриття спадщини позивачу було не відомо, що самособою виключало необхідність вчинення будь-яких дій на прийняття такої спадщини. Такі обставини відповідач 1 також підтвердила у своїй письмовій заяві від 15.02.2019 року як достовірні. У звязку з цим, суд знаходить підстави пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними,\~ як наслідок, визначає додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Підстави розподілу судових витрат відсутні. На підставі ст.ст. 1272, 1261 ЦК України,

Outcome: approved