Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що 17.02.2018 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Позивач повідомила, що спільне життя у них не склалося, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, шлюб став формальністю, спільного побуту вони не ведуть, тому просить розірвати шлюб в судовому порядку. Крім того, позивач зазначила, що донька проживає разом із нею, тому, діючи винятково в інтересах дитини, позивач вважає, що слід так визначити місце проживання неповнолітньої дитини разом із матір`ю. Ухвалою суду від 25.03.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків. 22.05.2020 року позивачем подано до суду уточнену позовну заяву. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 22.05.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У судовому засіданні 10.12.2020 року протокольною Ухвалою із занесенням до протоколу судового засідання зобов`язано службу у справах дітей Смілянської районної державної адміністрації надати суду акт обстеження житлово-побутових умов проживання - [PERSON] та висновок про визначення місця проживання [PERSON] . 10.12.2020 року та повторно 25.03.2021 року судом надсилався запит до служби у справах дітей Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області. 26.05.2021 року до Подільського районного суду м. Києва засобами електронного зв`язку надійшло клопотання від служби у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації, у якому зазначено, що службу у справах дітей Смілянської районної державної адміністрації відповідно до Розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 11.01.2021 року №5 «Про реорганізацію структурних підрозділів Смілянської районної державної адміністрації зі статусом юридичної особи публічного права» ліквідовано шляхом приєднання до служби у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації. 27.05.2021 року судом скеровано запит до служби у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації. 23.06.2021 року до суду від служби у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації надійшло повідомлення, що відповідач у даній справі проживає на території м. Сміла Черкаської області. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 25.06.2021 року витребувано у служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації Висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, однак, зазначена Ухвала суду виконана не була. Представник позивача у судовому засіданні просив розірвати шлюб та не надавати строк на примирення, адже його довірителька дійшла твердого переконання, що шлюб не може бути збережений. Крім того, наполягав, що дитина проживає разом із матір`ю, тому, слід визначити місце проживання неповнолітньої дитини разом із нею. У судовому засіданні відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, щодо залишення проживання дитини разом із матір`ю заперечував та зазначив, що дитина має проживати з ним, оскільки він може забезпечити їй гідне майбутнє. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактично обставини справи та відповідні їм правовідносини. 17.02.2018 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17.02.2018 року, актовий запис №348, виданим Печерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.08.2018 року (а.с. 11). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті по цього Кодексу. Статтею 112 СК У країни передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами фактично припинення шлюбні відносини, сторони мають різні погляди на життя, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільного господарства, а позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, а відтак, суд доходить висновку про те, що шлюб має формальний характер та підлягає розірванню у судовому порядку. Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено. Що стосується вимоги позову щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, то суд зазнає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.ч. 2-4 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 25.06.2021 року витребувано у служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації Висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, однак зазначена Ухвала суду виконана не була. На час розгляду справи [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем. Інших доказів, які мають значення для розгляду даної справи, матеріали справи не містять. Отже, позивач не довела суду, що у позовних вимогах щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] порушені, невизнані або оспорювані її права, свободи чи законні інтереси, тому суд доходить висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з їх недоведеністю. При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial