Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вони зареєстрували шлюб 03 червня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області про що складено відповідний актовий запис за № 64 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . За час спільного проживання у шлюбі у сторін народилося двоє дітей, син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом із заявницею та перебувають на її повному утриманні. Із відповідачем по справі проживають окремо із 2016 року за різними адресами, ніяких сімейних стосунків не підтримують. Причиною розірвання шлюбу зазначає те, що у 2016 році відповідач поїхав на заробітки у м. Київ, де залишився проживати з іншою жінкою. На даний час між ними зникли почуття любові. За час спільного проживання, у сім`ї постійно виникали сварки та непорозуміння, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Зазначає, що на час подачі позовної заяви до суду вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та не проживають разом як сім`я, у зв`язку з чим сімейні зв`язки між ними фактично втрачені. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак 02.12.2019 надала суду заяву, в якій просила дану справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, натомість 07.02.2020 подав до суду заяву у якій просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Сторони зареєстрували шлюб 03 червня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області про що складено відповідний актовий запис за № 64 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . За час спільного проживання у шлюбі у сторін народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом із заявницею та перебувають на її повному утриманні. Так, згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. У відповідності до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Окрім наведеного, положеннями п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» регламентовано, що «проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, відповідно до\~ст. 112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Шлюб між сторонами носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка наполягає на розірванні шлюбу, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Разом з тим, клопотань про відновлення їй дошлюбного прізвища чи про залишення шлюбного прізвища позивачка [PERSON] до суду не подавала, а суд не вправі самостійно виходити за межі заявлених позовних вимог. В силу вимог\~ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу, після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Таким чином, копію рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати у Рахівський районний відділ ДРАЦС Південно-Західного МУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), для виконання. У позовній заяві не ставилось питання щодо вирішення судових витрат, тому суд вважає за необхідне залишити такі за позивачкою [PERSON] .

Outcome: approved