Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Адвокат Повалій О.В., діючи від імені та в інтересах [PERSON] , звернулася до суду із заявою 24 липня 2019 року, в подальшому уточнивши пред`явлені вимоги та коло заінтересованих осіб, просить суд: встановити факт, що має юридична значення, а саме що [PERSON] , що помер [INFO] , належала на праві власності 1/2 частина житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 2826 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 5 липня 1978 року Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 3837, що зареєстровано в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації (зараз КП ДОР «Криворізьке БТІ») та записане в реєстрову книгу №7, стр. №187, запис 183. \~ \~ \~ \~Вимоги заяви обґрунтовано наступним. [INFO] помер прадід заявниці - [PERSON] . За життя [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належало домоволодінням [ADDRESS] . Вказане домоволодіння вони набули у власність в порядку спадкування після смерті їх матері [PERSON] , померлої [INFO] . За життя [PERSON] заповіт не складав. Після його смерті єдиним спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом, який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном згідно зі ст.549 ЦК УРСР, є його рідний син [PERSON] , який проживав з померлим на день його смерті. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті його рідний син [PERSON] був єдиним спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом на підставі ст.1261 ЦК України, який прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до відповідної нотаріальної контори на підставі п.1 ст.1269 ЦК України. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті [INFO] заявниця [PERSON] , яка є донькою померлого, звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепи Н.М. із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом на майно, що належало її батькові [PERSON] . Іншими спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є його мати [PERSON] . Інша заінтересована особа [PERSON] є власником на сьогоднішній день іншої 1/2 частки домоволодіння. 26 квітня 2019 року [PERSON] звернулась до вказаного вище нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак у видачі свідоцтва нотаріус їй відмовила у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Підстава відмови нотаріуса фактично вбачається з того, що в свідоцтві про право на спадщину за заповітом написано, що зареєстровано дане свідоцтво в реєстрі за №3838, однак в реєстраційному посвідченні вказано, що свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №3837. Тобто при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом було видано два екземпляри свідоцтв - один [PERSON] за №3838, а другий [PERSON] за № 3837, для можливості кожному з них окремо реалізувати своє право власності. Оскільки у свідоцтві про право на спадщину зазначені обоє власників [PERSON] та [PERSON] , то їх право власності по 1/2 частині в БТІ було зареєстровано по одному з цих свідоцтв, а саме за свідоцтвом № [NUMBER] , а свідоцтво за № 3838 так і залишилось в оригіналі у [PERSON] . Відтак, на сьогоднішній день право власності на 1/2 частину домоволодіння зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстрованим в реєстрі за №3837, виданим 5 липня 1978 року Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою м. Кривого Рогу, що зареєстровано КП ДОР «БТІ» та записане в реєстрову книгу №7. стр. №183. запис 187. Оригінал даного свідоцтва у заявниці відсутній, у зв`язку з чим виникли проблеми під час оформлення спадщини після померлого [PERSON] . Під час отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на той момент, ніхто зі спадкоємців не звернув уваги на суперечності в зазначених реєстраційних даних, однак на сьогодні така різниця в написанні у правовстановлюючому документі створює перешкоду спадкоємцю для прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Коли постало питання передачі 1/2 частки зазначеного будинку, яка належала за життя [PERSON] , то ніяких складнощів при переході права власності не виникло. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] та відповідну земельну ділянку на підставі договору дарування (реєстровий номер 115), який був виданий 30 січня 2019 року приватним нотаріусом Умріхіною К.А., за [PERSON] зареєстровано право власності. Таким чином вбачається, що дана невідповідність створює перешкоди лише заявниці в отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька. \~ \~ \~ \~Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. В ході розгляду справи ухвалами суду від 29 серпня 2019 року, 15 жовтня 2019 року задоволено клопотання представника заявниці про витребування доказів (а.с.38, 105); ухвалою суду від 3 грудня 2019 року задоволено клопотання представника заявниці про поновлення процесуального строку для залучення заінтересованих осіб по справі та уточнення заявлених вимог. Присутні в судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник адвокат Повалій О.В. вимоги уточненої заяви підтримали, наполягали на її задоволенні та встановленні заявленого факту, що має юридичне значення для [PERSON] та забезпечить можливість реалізації спадкових прав. Заінтересована особа [PERSON] вимоги уточненої заяви визнала, підтвердила обставини, викладені в заяві. Просила справу розглянути без її участі, про що подала відповідну заяву (а.с.34, 116). Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні вимоги уточненої заяви визнав, підтвердив обставини, викладені в заяві, про що також подав відповідну заяву (а.с.115). Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України.

Outcome: approved