Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 07.07.2007 р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них зародилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 04.07.2017 р. рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду шлюб було розірвано, хоча фактичні шлюбні відносини були припинені іще з червня 2016 року. Однією із причин розірвання шлюбу було те, що відповідач перестав турбуватися про дітей, не займався їх вихованням, навчанням, розвитком, дозвіллям, не задавав коштів на їх утримання і харчування, піклувався тільки про себе. З того часу усі питання які стосувалися дітей вирішує самостійно. Відповідач з моменту розлучення не дав жодної копійки на втримання дітей, а з середини 2016 р. жодного разу їх не провідав. Після розлучення самостійно неодноразово вивозила дітей для відпочинку та культурного розвитку за межі України при цьому кожного разу вимушена була принижуватись випрошуючи у свого колишнього чоловіка дозвіл на право вивезення дітей за кордон. 28.01.2020 р. рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду відповідач був позбавлений батьківських прав щодо малолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Позивач просить суд на підставі ст..ст. 150, 180 - 184 СК України винести рішення яким стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/3 усіх видів доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до повноліття дітей. В суді позивач позов підтримала, просить його задовольнити. Суду позивач пояснила, що стан здоров`я дітей задовільний, донька відвідує середню школу, син відвідує дитячий садочок, діти відвідують платні секції. \~ \~ \~ \~Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов визнають частково в розмірі ј всіх видів заробітку(доходу), але не менше мінімального розміру встановленого законодавством, вказаний розмір вважають достатнім. Представник відповідача просить суд врахувати, що після розлучення відповідач не ділив спільне майно подружжя, залишив позивачу автомобіль, дачний будинок та прибудову до житлового будинку. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. \~ \~ \~ \~Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.07.2007 р. який розірвано рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 04.07.2017 р. по справі № 676/2664/17. Від шлюбу у сторін народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу батьків діти проживають з позивачем та перебувають на її повному утриманні. \~ \~ \~ \~Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 28.01.2020 р. по справі № 676/6224/19 відповідач позбавлений батьківських прав відносно малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.2\~ст.182\~СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ч.2-3\~ст.\~183\~СК України\~передбачено,\~що якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року №\~789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 8\~Закону України\~від 26\~квітня 2001\~року №\~2402-ІІІ\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Відповідач є особою працездатного віку, працює, інших утриманців не має. Суд критично оцінює доводи представника відповідача викладені в заяві від 04.01.2021 р. про часткове визнання позову оскільки вони не підтверджені доказами які б вказували на важкий матеріальний стан його довірителя. Враховуючи, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів в частині їх розміру відповідають положенням ч.5 ст.183 СК України та ч.2 ст.182 СК України, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved