Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ружинської районної державної адмінстрації про стягнення витрат пов'язаних з явкою до суду. Відповідно до ст. 79 ч.2 п.3 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. ЇЇ судові витрати з супроводом до Житомирського апеляційного адмінстративного суду склали 164, 71 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримує просить їх задовільнити стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Ружинської районної державної адміністрації витрати повязані з явкою до суду в сумі 164, 71 грн. Представники відповідача Управління праці та соціального захисту населення Ружинської РДА Житомирської області в судове засідання зявилися пояснивши, що відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що інваліди та особи, які супроводжують інвалідів першої групи, мають право на 50 відсоткову знижку вартості проїзду на внутрішніх лініях (маршрутах) повітряного, залізничного, річкового та автомобільного транспорту в період з 1 жовтня по 15 травня. Однак, позивачка маючи вищевказані пільги, не скористалася ними та придбала собі та супроводжуючій особі по повній вартості квитки. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 02.2006 року № 187 п.11 зазначено, що інваліда 1 групи не можуть супроводжувати інваліди 1 групи та особи, які не досягли 18- річного віку. А, тому представники відповідача вказують, що супровідником позивачки була її неповнолітня дочка [PERSON], тому позов визнають частково не визнавши понесенні витрати з супроводом неповнолітньої дочки. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає що позов підлягає задоволенню. Позивачка в супроводі дочки у зв'язку з переїздом до м. Житомира до Житомирського апеляційного адміністративного суду понесла витрати з явкою до в сумі 164,71 грн. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2013 року позивачки апеляційну скаргу задоволено, а рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову. Дані витрати підтверджуються фіскальними чеками, які знаходяться в матеріалах цивільної справи за позовом позивачки до Управління праці та соціального захисту населення Ружинської районної державної адміністрації про стягнення витрат пов'язаних з явкою до суду. З пояснень позивачки [PERSON] вбачається, що вона звернулася до Ружинського АТП 11840 щодо перевезення інвалідів першої групи на автобусних маршрутах загального користування, в чому її було відмовлено, а тому позивачка з супроводом до м. Житомира Житомирського апеляційного адміністративного суду понесла витрати з явкою до суду в повній вартості. Статтею 37 Закону України « Про автомобільний транспорт » передбачено автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Пільгові перевезення інвалідів в тому числі інвалідів 1 групи на приміських маршрутах передбачені згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.1994 року № 555 « Про поширення чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 17 травня 1993 року № 354 «. Суд критично відноситься до відповіді від 23.01.2014 року за № 02-28/223 Управління праці та соціального захисту населення Ружинської РДА Житомирської області, також суд критично відноситься до відповіді фізичної особи підприємця [PERSON], в якій вказано, що на маршруті Житомир -Ружин інваліди першої групи перевозяться безкоштовно, без обмежень. Також в суді не доведено представниками відповідача Управління праці та соціального захисту населення Ружинської районної державної адміністрації те, що позивачку супроводжувала неповнолітня дитина, так як у фіскальних чеках відсуднє призвіще супроводжувальника. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 12 ЦК України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних справ не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Згідно Закону України « Про реабілітацію інвалідів в Україні « та Постанови Кабінету Міністрів України « Про порядок забезпечення окремих категорій населення технічними та іншими засобами реабілітації і формування відповідного державного замовлення « позивачка має право на державне забезпечення технічних засобів реабілітації, а саме на засіб пересування - коляски, оскільки її важко пересуватись. Видачу засобів реабілітації здійснює районне управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання інваліда. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.85 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати позивачки, що пов'язані з явкою до Житомирського апеляційного адмінстративного суду у розмірі 164, 71 грн.

Outcome: approved