Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

[PERSON] через свого представника за довіреністю [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПП «Дніпро» про визнання договору оренди землі недійсним. Просила визнати недійсним договір оренди землі, укладений між нею та ПП «Дніпро» на право користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,77 га, розташовану в адміністративно - територіальних межах Угловатської сільської ради Христинівського району, яка належить їй на праві власності згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 429023, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010679500008, а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилалась на такі обставини. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 429023, зареєстрованого 30.03.2006 р. в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010679500008, вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,77 га, розташованої в адміністративно - територіальних межах Угловатської сільської ради Христинівського району. У 2007 р. між нею та ПП «Дніпро» був укладений договір оренди землі щодо вказаної земельної ділянки. Нею було доручено ПП «Дніпро» здійснити державну реєстрацію цього договору. Однак, до цього часу свого примірника договору оренди землі із ПП «Дніпро» вона не отримала. Даний договір оренди землі вона вважає недійсним з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Невід'ємною частиною договору оренди землі на підставі ч. 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. В порушення вимог вказаної норми закону до підписаного сторонами договору не долучено плану або схеми земельної ділянки, яка передається в оренду, її кадастрового плану та акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що унеможливлює її ідентифікацію. Разом з тим інформація про об'єкт оренди (місце розташування земельної ділянки) є однією з істотних умов договору оренди земельної ділянки. Істотною умовою договору оренди землі крім інших є і визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини. Даної умови у договорі оренди землі не має. Тому укладений договір оренди землі суперечить ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», що відповідно до ч. 2 ст. 15 цього Закону має наслідком визнання договору оренди землі недійсним. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі підлягає визнанню недійсним у разі відсутності в ньому хоча б однієї із істотних його умов, а також при порушенні вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону. Саме про таке застосування норм права свідчить постанова Верховного Суду України від 18.07.2012 р. у справі за позовом орендодавців до ТОВ «Яромир - Агро», яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування в аналогічній справі. У ході розгляду справи представником позивача [PERSON] була подана до суду заява про визнання поважними причин пропущення позовної давності та поновлення строку позовної давності. Поважність причин пропущення позовної давності у заяві обґрунтована тим, що, хоча позивач [PERSON] дійсно підписала з відповідачем оспорюваний договір і знала, що належна їй земельна ділянка за договором перебуває в користуванні відповідача, однак належного їй примірника договору з моменту підписання договору і до звернення до суду вона не отримувала. Будучи пенсіонером, 01.05.1949 р. н., не маючи юридичної освіти, прочитавши зміст договору, позивач вважала, що договір відповідає вимогам чинного законодавства. І лише після того, як позивачу стало відомо про використання належної їй земельної ділянки орендарем з порушенням сівозміни впродовж кількох останніх років, вона у другій половині 2014 р. звернулась до юристів з питання щодо відповідності укладеного договору чинному законодавству. У ході розгляду справи представником відповідача [PERSON] була подана до суду заява про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки договір оренди землі був підписаний сторонами 24.02.2007 р., про умови договору сторонам було відомо. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак її інтереси в судовому засіданні представляв за довіреністю [PERSON], який позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Крім того, додатково пояснив, що позивач [PERSON] особисто підписувала договір, орендну плату за ним отримувала, лише за 2014 р. він не може сказати, чи була отримана нею орендна плата, у зв'язку з відсутністю у договорі істотної умови - визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, порушені права позивача [PERSON], тому що відповідно до ст.772 ЦК України наймач, який затримав повернення речі наймодавцеві, несе ризик її випадкового знищення або випадкового пошкодження. На запитання представника відповідача [PERSON] уточнив, що на даний момент права позивача [PERSON] не порушені, але є ризик, що вони будуть порушені в силу положень ст.772 ЦК України. На даний час ідуть бойові дії на Донбасі, внаслідок чого пошкоджуються земельні ділянки, така ж сама ситуація може бути і в нашій місцевості. За таких умов суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача [PERSON] Представник відповідача ПП «Дніпро» [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що позивачем був пропущений строк позовної давності та просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності, права позивача порушені не були, представником позивача у судовому засіданні висловлене тільки припущення, що можливо права позивача будуть порушені. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази: договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ПП «Дніпро» 24.02.2007 р., копію державного акта на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON], інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 429023, виданого Христинівською райдержадміністрацією 30.03.2006 р., зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010679500008, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,77 га, розташованої на території Угловатської сільської ради Христинівського району та яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 24.02.2007 р. позивачем [PERSON] та відповідачем ПП «Дніпро» був підписаний договір оренди землі щодо земельної ділянки, яка належить позивачу [PERSON] Договір зареєстрований у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 02.03.2007 р. за № 040779500008. На підставі зазначеного договору земельна ділянка використовується відповідачем ПП «Дніпро». Як підстава для задоволення позову позивачем [PERSON] у позовній заяві зазначено те, що в порушення вимог ч.4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» до підписаного сторонами договору не долучено плану або схеми земельної ділянки, яка передається в оренду, її кадастрового плану та акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що унеможливлює її ідентифікацію. А інформація про об'єкт оренди (місце розташування земельної ділянки) є однією з істотних умов договору оренди земельної ділянки. Суд вважає, що відсутність плану або схеми земельної ділянки, яка передається в оренду, кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обтяжень (обмежень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) як невід'ємної частини договору не свідчить про те, що сторони не досягнули згоди щодо істотних умов договорів, зокрема щодо об'єкта оренди, адже інформація, яка повинна міститись в цих документах, фактично наявна в самому договорі оренди землі та в державному акті на право власності на земельну ділянку, копія якого додана до договору оренди землі. Як підстава для задоволення позову позивачем [PERSON] у позовній заяві також зазначено те, що у договорі оренди землі відсутнє визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, а відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» це є істотною умовою договору оренди землі, відсутність її з згідно з ч.2 ст. 15 цього Закону є підставою для визнання договору оренди землі недійсним відповідно до закону. У договорі оренди землі, який є предметом позову, дійсно відсутнє визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, що є істотною умовою договору оренди землі відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.07.2012 р. у справі № 6-77цс12, яка згідно з ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Згідно з ч.2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до іншої правової позиції, висловленої у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25.12.2013 р. у справі № 6-78цс13, яка також згідно з ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, виходячи з того, що відповідно до статті 15 ЦК України та статті 3 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав. Суд вважає, що законні права позивача [PERSON] як орендодавця земельної ділянки у зв'язку з відсутністю у договорі оренди землі визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, порушені не були. У позовній заяві, поданій позивачем [PERSON] через свого представника [PERSON], взагалі не зазначена така підстава позову як порушення законних прав орендодавця земельної ділянки у зв'язку з відсутністю у договорі оренди землі істотної умови - визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини. У позовній заяві також не зазначено в чому саме полягає можливе порушення законних прав позивача [PERSON] та докази на підтвердження цього. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснив, що на даний час законні права позивача [PERSON] не порушені, але є ризик, що вони будуть порушені в майбутньому, сьогодні ідуть бойові дії на Донбасі, таке ж може бути і в нашій місцевості. Тобто, ним висловлене лише припущення можливості порушення законних прав позивача [PERSON] у майбутньому. При цьому представник позивача [PERSON] посилався на вимоги ст. 772 ЦК України. Відповідно до ст.323 ЦК України ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що у зв'язку з відсутністю у договорі оренди землі визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, сторони договору у цьому питанні повинні керуватись вимогами ст. 323 ЦК України. Враховуючи, що позивачем [PERSON] та її представником [PERSON] у судовому засіданні не доведена обставина порушення законних прав позивача як орендодавця земельної ділянки у зв'язку з відсутністю у договорі оренди землі істотної умови - визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Суд також вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, хоча у даному випадку це не є підставою для відмови у задоволенні позову. У задоволенні заяви представника позивача за довіреністю [PERSON] про визнання поважними причин пропущення позовної давності та поновлення строку позовної давності відмовити, оскільки позивач [PERSON] особисто підписала 24.02.2007 р. договір оренди землі, що не заперечував у судовому засіданні представник позивача [PERSON], тобто вона знала про умови цього договору, з 2007 р. вона отримувала орендну плату за договором, що також не заперечував у судовому засіданні представник позивача [PERSON] Твердження представника позивача [PERSON] про те, що позивач [PERSON] не отримала належного їй примірника договору, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду. Навпаки, у п. 42 договору оренди землі від 24.02.2007 р., який підписаний позивачем [PERSON], зазначено, що цей договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію. Вказане свідчить про те, що у позивача [PERSON] відсутні поважні причини пропущення позовної давності.

Outcome: dismissed