Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], в особі законного представника неповнолітньої [PERSON], звернулися до Московського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] про подовження строку на прийняття спадщини. Вимоги позову вмотивовані тими обставинами, що після смерті діда [PERSON], за фактом представництва свого батька [PERSON], який помер раніше, у встановлений законом строк позивачі не звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що були малолітніми. А саме на час смерті діда [PERSON] було 10 років, а [PERSON] було 8 років. Крім того, через свій вік вони не знали взагалі про факт смерті діда. Про факт смерті свого діда дізналися у листопаді 2012року. В листопаді 2012року вони звернулися до державного нотаріуса але їм було повідомлено, що для відкриття спадкової справи через 10 років необхідно рішення суду про поновлення строку для прийняття спадщини. В зв'язку з чим і було подано вказану позовну заяву. У судовому засіданні позивачі та їх представник з'явилися, вимоги позову підтримали у повному обсязі, наполягали на його задоволенні. Позивачі та їх представник [PERSON] були допитані як свідки. Відповідач та його представник до судового засідання з'явилися, вимоги позову не визнали у повному обсязі, проти задоволення позову заперечували. В судовому засіданні відповідач, допитаний як свідок, пояснив, що позивачі знали про час смерті діда, а тому мали усі підстави на подачу заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк після смерті діда. Також пояснив, що на той час право неповнолітніх повинна була захищати їх законний представник - мати, яка вказаного не здійснила. Третя особа [PERSON] до судового засідання з'явилася, вимоги позову не визнала у повному обсязі, проти задоволення позову заперечувала, була допитана в якості свідка. Третя особа Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора до судового засідання не з'явилася, надала до суду письмові пояснення, просила суд винести рішення за наявними в справі доказами. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, приєднані до матеріалів справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00011297492 від 02.11.2012 р. відповідно до якого 27.12.1972 р. Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 1005. Батьком вказаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. 24.04.1993 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER]. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 67, свідоцтво про народження [NUMBER], дата видачі 26.01.1994 р., батьком вказаний [PERSON] та [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 84, свідоцтво про народження [NUMBER], дата видачі 01.02.1996 р., батьком записаний [PERSON]. [INFO]. помер [PERSON], батько позивачів, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], відповідно до якого міськім відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 9989. [INFO]. помер [PERSON], дід позивачів, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], відповідно до якого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 18.06.2003 р. складено відповідний актовий запис № 6418. Згідно відповіді Харківської міської ради від 18.05.2013 р. квартира [ADDRESS], що у місті Харкові, зареєстрована за [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2002 р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що про смерть [PERSON] вони узнали в листопаді 2012року. З часу смерті батька [PERSON] вони до 2013року не були на могилі батька. Суд не знаходить підстав щодо сумніву в поясненнях свідків, оскільки вони не знаходяться в протиріччях з допитами свідків [PERSON] та [PERSON], які також підтвердили обставини, на які посилаються позивачі, та іншими доказами по справі. До показів свідка [PERSON] суд ставиться з сумнівом, оскільки він не зміг в судовому засідання повідомити обставини щодо предмету спору, а саме, він особисто не бачив як зустрічалася [PERSON] з внучками, і пояснив що всі обставини спілкування у сім'ї йому відомі із слів самої [PERSON] Вказаний свідок не зміг повідомити що йому достовірно відомо, що позивачі [PERSON], [PERSON] знали про смерть діда. До показань свідка [PERSON], який пояснив, що позивачі знали про смерть діда, суд відноситься критично, оскільки, свідок не надав пояснення за яких саме обставин і коли позивачі дізналися про смерть діда, крім того, в період з 2005 по 2009 рік, як вбачається з його пояснень, він був позбавлений можливості вільного спілкування із членами родини, так як перебував в місцях позбавлення волі, і в цій частині його показання спростовуються іншими доказами по справі. Крім того, суд вважає, що даний свідок є зацікавленою особою, так як з показань свідка [PERSON] вбачається, що вона вважає, його єдиним спадкоємцем спірної квартири. Покази третьої особи [PERSON], яка допитувалася як свідок по справі, також не спростовують висновків суду. При цьому, суд критично відноситься до її показань, так як вони є суперечливими, спростовуються іншими доказами, і до того ж третя особа виявляла у судовому засіданні неприязненість до позивачів, ставила під сумнів факт того, що вони є її онуками, що викликає сумніви в достовірності її показань як свідка оп даній справі. Статтею 529 ч. 2 Цивільного кодексу України (1963року) встановлено, що онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом одному із померлих батьків. Отже, онуки, як перша черга спадкоємців за законом, успадковують у тому випадку, коли на момент відкриття спадщини немає в живих того з батьків, який би закликався до спадкування. Якщо, зокрема, онуків декілька, то частка, що належала одному з їхніх батьків, ділиться між ними. Онуки виступають як безпосередні і самостійні спадкоємці померлого, а не як спадкоємці померлих батька чи матері. Статтею 549 ч. 3 Цивільного кодексу України 1963 р. встановлений шестимісячний строк на прийняття спадщини. Статтею 550 Цивільного кодексу України 1963 р. встановлено, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Позивачі [PERSON] та [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті діда не зверталися, оскільки були малолітніми. Суд також вважає за необхідне при винесенні рішення врахувати ч.4 ст.1268 ЦК України 2003 року, якою встановлено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину незалежно від подачі заяви про прийняття спадщини. Таким чином на законодавчому рівні вирішено питання щодо відсутності необхідності в поданні заяви про прийняття спадщини малолітніми особами, що в цілому, на думку суду, відповідає захисту інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб. На підставі викладеного, суд вважає за можливе визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та продовжити його. Розумним продовженням строку для прийняття спадщини суд вважає один місяць з дня набрання рішення суду законної сили. На підставі викладенного,

Outcome: approved