Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до ПП «Євротранс-сервіс» та ВАТ НАСК « ОРАНТА » про стягнення відповідно з ПП «Євротранс-сервіс» моральної шкоди на суму 55000 грн. та 4000 грн., оплачених нею витрат на правову допомогу, а з ВАТ НАСК « ОРАНТА » страхового відшкодування її лікування на суму 20792,54 грн. та страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Посилалася, що в результаті ДТП, яке мало місце 15 лютого 2013 року, винним у вчиненні якого було визнано [PERSON], котрого було засуджено за ч.2 ст.286 КК України, їй було заподіяно тілесні ушкодження, в результаті чого перебувала на лікуванні. За час лікування нею були придбанні ліки та медичне обладнання на суму 20792,54 грн. Оскільки [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПП «Євротранс-сервіс» та керував автомобілем - мікроавтобусом, який належав на праві власності [PERSON] і перебував в оренді у ПП «Євротранс-сервіс», а також, що [PERSON] уклав зі страховою компанією договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів просила стягнути зазначені кошти з відповідачів(т.1 а.с.а.с. 1-6). Ухвалою судді від 07 квітня 2014 року до участі у справі були залучені відповідачами [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 106). 14 квітня 2014 року позивач уточнила позовні вимоги, відмовившись від позовних вимог до ПП «Євротранс-сервіс» в іншій частині позов підтримала у повному обсязі щодо відповідача ВАТ НАСК « ОРАНТА » (т.1 а.с.а.с. 208-212). Ухвалою суду від 26 червня 2014 року було прийнято від [PERSON] відмову від позову до ПП «Євротранс-сервіс» і провадження у справі в частині вимог до цього відповідача було закрито з вирішенням питання щодо судових витрат (т.2 а.с. 49). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав в повному обсязі щодо ВАТ НАСК « ОРАНТА ». Пояснив, що до відповідачів [PERSON] та [PERSON] позивач не ставить будь-які позовні вимоги. Представники відповідача ВАТ НАСК « ОРАНТА » - Гончарук Р.В. та Деміденков В.М. з позовом погодилися частково. Не заперечуючи факт ДТП, лікування позивача, пояснили, що станом на день ДТП діяв договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який було укладено 11 травня 2012 року між страховою компанією та [PERSON], оскільки зміни до Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » були внесені у липні 2012 року, але набрали чинності з 05 лютого 2013 року, однак згідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №5090-VI (5090-17) від 05 лютого 2012 року норми цього закону не застосовуються до вказаних видів договорів, укладених до набрання чинності цим законом. Згідно ст. ст. 9, 22-24 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » ( в редакції станом на 11 травня 2012 року ) ліміт страхового відшкодування було встановлено в частині збитків - 51000 грн., моральної шкоди - 2550 грн. Вважали, що позивач витратила на лікування, пов'язаними з наслідками ДТП, кошти в розмірі 14912,01 грн., оскільки інші медпрепарати на суму 5880,53 грн. були придбані у зв'язку з лікуванням інших хвороб. Відповідач [PERSON] щодо суті позову не визначився, покладався на розсуд суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула за станом здоров'я. Представник відповідача ПП «Євротранс-сервіс» та відповідач [PERSON] у судове засідання не прибули повторно, були належним чином повідомлення про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомляли. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст.16 ЦК України Згідно п.п. 8, 9 ч.2 ст. 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідно до ч.1 ст. 22 та ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування збитків та моральної шкоди у результаті порушення її цивільного права. Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25 грудня 2013 року, який набрав законної сили, [PERSON] засуджено за вчинення кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.286 КК України. З цього вироку постає, що 15 лютого 2013 року приблизно о 12 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Рута» моделі « 17СПГ» р.н. [NUMBER], належного [PERSON] та який перебував в оренді у ПП «Євротранс-сервіс» з яким [PERSON] перебував у трудових відносинах, рухаючись заднім ходом з порушенням вимог п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, здійснив наїзд на позивача. У результаті ДТП позивачу були заподіяні численні тілесні ушкодження, які за їх видами заподіяння, кваліфікувалися як тяжкі тілесні ушкодження та середнього ступеня тяжкості. У зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні реанімації та в травматологічному відділенні Третьої Кременчуцької міської лікарні з 15 лютого по 15 березня 2013 року. Позивач понесла витрати на придбання ліків та медпрепаратів на загальну суму 20792,54 грн., зокрема: - при лікуванні травм, одержаних в результаті ДТП на суму 14912,01 грн.; - та інших супутніх захворювань за віком, які не були наслідками ДТП на суму 5880,53 грн., що постає з наявних в матеріалах цивільної справи та кримінального провадження копій фінансових документів про придбання та вартість ліків та медпрепаратів, довідок Третьої міської лікарні та історії хвороби, пояснень представників відповідача ВАТ НАСК « ОРАНТА » - Гончарука Р.В. та Деміденкова В.М.. Доводи представника позивача [PERSON] - [PERSON], що позивач, перебуваючи на стаціонарному лікуванні у вказаний проміжок часу, понесла витрати на загальну суму 20792,54 грн. у зв'язку з лікуванням травм одержаних внаслідок ДТП спростовуються відповідними медичними документами Третьої міської лікарні, наявних в матеріалах цивільної справи та кримінального провадження. 11 травня 2012 року між ВАТ НАСК « ОРАНТА » та [PERSON], як власником автомобіля, яким керував [PERSON] під час ДТП, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв і станом на час ДТП, оскільки зміни до Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » були внесені у липні 2012 року, але набрали чинності з 05 лютого 2013 року, однак згідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №5090-VI (5090-17) від 05 лютого 2012 року норми цього закону не застосовуються до вказаних видів договорів, укладених до набрання чинності цим законом. Згідно ст. ст. 9, 22-24 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » ( в редакції станом на 11 травня 2012 року ) ліміт страхового відшкодування було встановлено в частині збитків - 51000 грн., моральної шкоди - 2550 грн. Отже, з ВАТ НАСК « ОРАНТА » необхідно стягнути на користь позивача страхове відшкодування оплачених витрат на лікування суму 14912,01 грн., пов'язаних з наслідками ДТП, та страхове відшкодування моральної шкоди 2550 грн., а також на користь держави судовий збір на суму 487,20 грн. в частині вимог майнового та немайнового характеру (243,60 грн.+243,60 грн.). Позивач та її представник не подали до суду належні і допустимі докази щодо підтвердження обставин лікування і придбання медпрепаратів на загальну суму 20792,54 грн., пов'язаних безпосередньо з лікуванням травм як наслідків ДТП. ВАТ НАСК « ОРАНТА » не подала до суду належні і допустимі докази щодо звільнення від обов'язку перед позивачем щодо сплати страхового відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди у повному обсязі. Інші вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наведених вище підстав.

Outcome: partial