Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Адвокат Кладко О.В. в інтересах [PERSON] 18 березня 2020 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що остання з 20 квітня 2013 року по 14 березня 2019 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , але фактично шлюбні стосунки були припинені у 2013 році. З 2017 року [PERSON] фактично проживала однією сім`єю як дружина і чоловік з [PERSON] і [INFO] у них народилася двійня. Позивач разом з біологічним батьком дітей звернулися до Біловодського районного відділу державної реєстрації актів цивільної стану ГТУЮ у Луганській області із заявою про реєстрацію народження їх спільних дітей, але їм повідомили, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців з припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя, тому в свідоцтві про народження [PERSON] та [PERSON] , які народилися [INFO] батьком було зазначено відповідача. Відповідач у добровільному порядку відмовляється звернутися до органів РАЦС про невизнання себе батьком народжених дітей. Тому просить суд виключити з актових записів про народження [PERSON] та [PERSON] [INFO] , запис про батька [PERSON] , визнати їх батьком [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник Кладко О.В. позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за його відсутністю та зазначає, що не є біологічним батьком дітей , тому позовні вимоги визнає. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні вказав, що проживає однією сім`єю з [PERSON] як чоловік та жінка з 2017 року, визнає себе батьком дітей [PERSON] та [PERSON] . В останнє судове засідання учасники справи не з`явилися, адвокатом надано письмове клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів. Тому суд відповідно до ч. 1 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України вирішив розглянути справу за іхньою відсутністю, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення учасників справи, свідка, розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства Частиною 2 ст. 125 цього Кодексу встановлено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Ця позиція також наведена у п.6 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною (пункти 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Згідно ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу (визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою), або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до приписів п.п. 2.13, 2.16.7 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року підставою для внесення змін до актових записів цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства, усиновлення, про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення недійсним, про визнання шлюбу недійсним, неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено підстави внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про внесення змін,доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Докази, які надані суду, свідчать про наступне. Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 14 березня 2019 року (а.с. 11-13) шлюб, зареєстрований 20 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. При цьому судом встановлено, що шлюбні відносини між останніми фактично припинені з 2013 року. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 8) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 серпня 2019 року. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що є рідною сестрою [PERSON] , яка дійсно з 2017 року проживала з [PERSON] однією сім`єю, вели спільне господарство. Від спільного життя у них народилися доньки [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтв про народження (а.с.15, 17) батьками [PERSON] та [PERSON] , [INFO] вказані [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] під час знаходження цієї справи в провадженні суду 12 серпня 2020 року звернулися до Біловодського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із заявами про визнання батьківства, відповідно до якої [PERSON] визнав себе батьком [PERSON]. та [PERSON]. , [INFO] (а.с. 96-99). Але Біловодським РВДРАЦС 14 серпня 2020 року [PERSON] та [PERSON] надано роз`яснення, що на підставі п. 2.8 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року, якщо в актовому записі про народження дитини батьком указаний чоловік заявниці або інша особа, то у внесенні змін стосовно визнання батьківства має бути відмовлено до вирішення судом питання щодо виключення з актового запису про народження відомостей про батька (а.с. 100-102). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ст.12 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач з 20 квітня 2013 року по 14 березня 2019 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який фактично було припинено з 2013 року. Позивач з 2017 року фактично проживала однією сім`єю з [PERSON] та [INFO] народила доньок [PERSON] та [PERSON] , в свідоцтві про народження яких батьком записано [PERSON] , оскільки на час народження дітей не пройшло 10 місяців після припинення шлюбу. Відповідач у заяві на ім`я суду визнав, що не є біологічним батьком дітей, тому позовні вимоги визнав. [PERSON] та [PERSON] з 27 серпня 2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Останній у заяві на ім`я Біловодського РВДРАЦС визнав себе батьком [PERSON] та [PERSON] . Згідно із ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому, з урахуванням наявності заяви [PERSON] на ім`я Біловодського РВДРАЦС про визнання батьківства, суд погоджується з позовними вимогами [PERSON] в частині виключення з актових записів про народження [PERSON] та [PERSON] відомостей про батька - [PERSON] . Разом з тим, суд не може погодитися з позовними вимогами в частині визнання батьком дітей третьої особи [PERSON] з огляду на наступне. У позивача та третьої особи відсутній спір про батьківство дітей, оскільки вони у добровольному порядку звернулися до місцевого РАЦСу про визнання останнього батьком дітей. Крім того, сторонами в цивільному процесі, згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України є позивач і відповідач. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Отже, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17. Визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Суд не може поширити законну силу судового рішення на третю особу [PERSON] , з яким у позивача виник приватноправовий спір, та який не має процесуального статусу відповідача у цій справі. А відповідно до вимог ст. 51 ЦПК України суд може залучити співвідповідача тільки за клопотанням позивача. Аналогічний правова позиція міститься у постанові ВС від 15 липня 2020 року у справі № 766/20974/17. Отже в цій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial