Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до [PERSON], просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергеєва О.О. від 16 вересня 2011 року, зареєстрований в реєстрі за №841, вчинений на Договорі поруки №895-009/07Ф від 03 серпня 2007 року, укладеному між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є [PERSON], та [PERSON], посвідченому Сень-Силкою І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованому в реєстрі за №2953у, таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, позивач посилається на наступне, що 16 вересня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. вчинено виконавчий напис на Договорі поруки, укладеним з позивачем, за яким було забезпечене виконання зобов'язань [PERSON] за Договором про відкриття кредитної лінії №895-009/07Ф від 03 серпня 2007 року, укладеним з ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є [PERSON] Разом з тим, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 березня 2018 року в справі №755/48059/17, яке набрало законної сили 13 квітня 2018 року, визнано поруку, що виникла на підставі Договору поруки №895-009/07Ф від 03 серпня 2007 року, укладеному між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON], посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. та зареєстрованому в реєстрі за №2953у, такою, що припинена, судом встановлено, що порука припинена 03 серпня 2017 року. За встановлених обставин право кредитора [PERSON] та обов'язок поручителя [PERSON] за договором поруки припинилися, отже жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту, кредитор вчиняти не може, тому позивач вважає, що припинився також обов'язок поручителя перед кредитором за вчиненим виконавчим написом, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, одночасно вирішено питання про залученняВідділу примусового виконання рішень Управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. (а.с.63-64) Згідно з частин 1-2 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї, в судове засідання не з'явився, причини неявки до суду не повідомив. Третя особа заяв по суті справи не подала, правом направити письмові пояснення по суті предмету позову не скористалась. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ( ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження та ухвалення заочного рішення, як це передбачено ст.280 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 03 серпня 2007 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] був укладений Договір про відкриття кредитної лінії №895-009/07Ф, згідно умов якого банк надає останньому кредитну лінію в іноземній валюті для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно договорам страхування заставного майна, з лімітом кредитування 350 000,00 доларів США, зі сплатою 13,99% річних, строком з 03 серпня 2007 року до 03 серпня 2014 року. (а.с.8-23) Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як визначено ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором №895-009/07Фвід 03 серпня 2007 року, між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений Договір поруки №895-009/07Фвід 03 серпня 2007 року. За умовами п. 1.1 Договору, Поручитель, у порядку та на умовах, передбаченим даним Договором, зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань [PERSON] за Договором про відкриття кредитної лінії №895-009/07Ф від 03 серпня 2007 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та в повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 03 серпня 2014 року у розмірі 350000,00 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Відповідно до п.1.3. Договору поруки, поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за договором зобов'язання позичальника, що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитом змін та доповнень до Кредитного договору або у випадку внесення змін до Кредитного договору та/або до даного Договору кредитором в односторонньому порядку. Згідно п. 4.1. Договору поруки, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до 03 серпня 2017 року. (а.с.24-25) Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно повідомлення про передачу від 26 травня 2017 №138 право вимоги за Договором про відкриття кредитної лінії від 03 серпня 2017 року №895-009/07Ф (Додаток №А до повідомлення) відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар». (а.с.35-37) В подальшому, 30 листопада 2017 рокуміж Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений Договір відступлення прав вимоги за договором поруки, відповідно до умов якого, у зв'язку із укладенням між сторонами Договору №30112017 купівлі-продажу прав вимоги від 30 листопада 2017 року, Первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги за Договором поруки №895-009/07Фвід 03 серпня 2007 року. (а.с.38-39) 16 вересня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №841, яким запропоновано звернути стягнення на заборгованість в сумі еквівалентній 614139,00 доларів США, з поручителя [PERSON]. Зазначена заборгованість в сумі 614139,00 доларів США, є зобов'язанням, які виникли за Договором поруки №895-009/07Ф, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силко І.В., 03 серпня 2007 року за реєстровим №2953у, перед ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» в забезпечення зобов'язань боржника [PERSON] за Договором про відкриття кредитної лінії №895-009/07Ф від 03 серпня 2007 року. Стягнення проводиться за період з 01 квітня 2009 року по 07 вересня 2011 року. За рахунок стягнутої заборгованості запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» у розмірі: кредит в сумі, еквівалентній 350000,00 доларів США; пеня за несвоєчасну сплату кредиту в сумі, еквівалентній 197481,00 доларів США; відсотки в сумі, еквівалентній 40289,00 доларів США; пеня за несвоєчасну сплату процентів в сумі, еквівалентній 26366,00 доларів США, що становить еквівалент 614139,00 доларів США, що згідно з поручителя 8500,00грн. (а.с.27) 10 листопада 2011 року старшим державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №30581919 з примусового виконання виконавчого напису №841, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. 16 вересня 2011 року. (а.с.27-28) Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2017 року задоволено заяву [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено стягувача у виконавчому провадженні ВП №30581919 з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» на [PERSON]. (а.с.40-41) 01 березня 2018 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилівим А.В. винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження №30581919, згідно якої замінено стягувача у виконавчому провадженні ВП №30581919 з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» на [PERSON]. (а.с.42-43) Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (Закон № 3425-XII). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до п. 19 ч.1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. За змістом положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 2 даної Постанови визначено про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно п. 282 Розділу 32 Глави ІІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5 (в редакції чинній на час вчинення оспорюваного виконавчого напису) (далі - Інструкція), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 284 Розділу 32 Глави ІІІ Інструкції, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Пунктом 286 Розділу 32 Глави ІІІ Інструкції визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Таким чином, з наведених приписів вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов'язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Під час розгляду справ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Разом з тим, згідно з встановленим ст.13 ЦПК України принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Виходячи зі змісту позовної заяви, єдиною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, наявність встановлених обставинурішенні Дніпровського районного суду міста Києва від 13 березня 2018 року, яке ухвалено у цивільній справі №755/48059/17, яким визнано припиненою з 03 серпня 2017 року поруку [PERSON] за Договором поруки №895-009/07Ф від 03 серпня 2007 року, укладеному між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON], посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. та зареєстрованому в реєстрі за №2953у, такою, що припинена, при цьому суд погодився з доводами позивача про припинення поруки з 03 серпня 2017 року у зв'язку із закінченням строку дії договору поруки відповідно до п. 4.1. цього Договору.(а.с.52-55) Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Ця нотаріальна дія полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. У постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Ухвалення судом рішення майже через 7 років після вчинення нотаріусом виконавчого напису, як і закінчення строку дії договору поруки через 6 років після вчинення даної нотаріальної дії, жодним чином не впливає на правомірність вчинення нотаріусом виконавчого напису 16 вересня 2011 року, оскільки такі обставини на час його вчинення не існували, а при розгляді справ за позовами про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, суд перевіряє додержання нотаріусом вимог закону на час вчинення такої нотаріальної дії. При цьому тривале невиконання боржником та/або поручителем умов укладених ними договорів, навіть після звернення кредитора за примусовим виконанням обов'язку боржника/поручителя, не може бути підставою для задоволення позовів даної категорії, оскільки на час вчинення виконавчого напису такий обов'язок існував. Також суд вважає за необхідне звернути увагу на безпідставність посилань в позовній заяві на положення ч.2 ст.432 ЦПК України, оскільки даною статтею регламентовано розгляд заяв щодо виконавчих документів, виданих судом. Натомість справи щодо оскарження нотаріальних дій (у тому числі про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню) розглядаються в порядку позовного провадження як спір про право. Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає можливість розгляду скарг чи заяв за такими справами. Відповідно до ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статі 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначний законом або договором. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі. На підставі викладеного, ст.ст. 18, 512, 514, 525, 526, 546, 553, 554, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 19, 34, 87-89 Закону України «Про нотаріат», п. 282, 284, 286 Розділу 32 Глави ІІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5 (в редакції чинній на час вчинення оспорюваного виконавчого напису), Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172,

Outcome: dismissed