Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що відповідно до договору б/н від 21.06.2013 року відповідач отримала кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом в заяві. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно п.2.1.1.5.5. Договору, відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Отже, зобовязання за кредитним договором відповідач не виконала, у звязку з чим станом на 09.07.2018 року утворилася заборгованість в сумі 13629 грн. 39 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 659 грн. 38 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом -3030 грн. 81 коп., заборгованість за пенею - 8813 грн. 99 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 625 грн. 21 коп. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору в сумі 13629 грн. 39 коп. та судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 31.08.2017 року (а.с.26) не зявилася, надавши до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала та просить задовольнити їх в повному обсязі, при цьому не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.34). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.44), про причини неявки до суду не повідомила, у встановлений судом строк відзив з викладеними запереченнями проти позову до суду не надала. За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] товариства [PERSON] банку «ПриватБанк» обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із змісту заяви [PERSON] від 21.06.2013 року, остання, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами Публічного акціонерного товариства [PERSON] банку «ПриватБанк», виявила бажання оформити на своє імя платіжну картку - кредитка «Універсальна». Відповідач погодилася, що Заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що її було ознайомлено та вона згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Також відповідач зобовязалася виконувати вимоги, які передбачені Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.8). Отже, необхідно констатувати, що між Публічним акціонерним товариством [PERSON] банком «ПриватБанк» та [PERSON] 21.06.2013 року було укладено кредитний договір, який, відповідно до положень ч.1 ст. 634 ЦК України, є договором приєднання. Згідно пункту 1.7 Статуту [PERSON] товариства [PERSON] банк «ПриватБанк», на підставі рішення Єдиного акціонера Банку № 519 від 21.05.2018 року, було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк». Акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк» (а.с.30-31). Відповідно до змісту заяви відповідача від 21.06.2013 року та пунктів 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов і Правил надання банківських послуг, після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також Заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється рішенням банку і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору являється безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, який встановлений банком. Судом встановлено, що позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитка «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає умовам кредитного договору від 21.06.2013 року. Відповідно до пункту 2.1.1.5.5. Умов і Правил надання банківських послуг, Клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. Згідно пункту 2.1.1.7.6. Умов і Правил надання банківських послуг, у разі порушення клієнтом термінів платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити банку штраф 500 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісії. Як вбачається\~із наданого\~позивачем розрахунку\~суми позову\~по кредитному\~договору б/н\~від 21.06.2013\~року,\~відповідач свої\~обовязки за\~договором не\~виконав,\~тому станом\~на 09.07.2018\~року сума\~заборгованості за\~договором становить\~13629\~грн.\~39\~коп.,\~яка складається\~з заборгованості\~за кредитом\~-\~659\~грн.\~38\~коп.,\~заборгованості по\~відсоткам за\~користування кредитом\~-\~3030\~грн.\~81\~коп.,\~пені -\~8813 грн. 99 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 625 грн. 21 коп. (а.с.6-7). Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Таким чином, оскільки досліджені судом докази по справі свідчать про те, що відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобовязання за кредитним договором, порушила порядок погашення заборгованості, у звязку з чим станом на 09.07.2018 року утворилась заборгованість, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 12504 грн. 18 коп., що становить: заборгованість за кредитом - 659 грн. 38 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3030 грн. 81 коп., заборгованість за пенею - 8813 грн. 99 коп. В статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За змістом ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення зобовязань за кредитним договором суперечить положенням статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. До того ж відповідний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року по справі № 6-2003цс15. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає лише пеня, що нараховується за кожний день прострочення, незалежно від кількості днів прострочення, на відміну від штрафу, що за умовами укладеного між сторонами договору застосовується при порушенні строків платежів більше ніж на 30 днів. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів, відповідно до 2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг, а саме штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 625 грн. 21 коп., суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При звернення до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп. Враховуючи часткове задоволення позову, вимоги позивача [PERSON] товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору підлягають задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1616 грн. 53 коп. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного та

Outcome: partial