Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (відповідача), в якому просив стягнути з відповідача кошти в розмірі 75400,00 грн та судові витрати. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 05.10.2018 р. справу направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.07.2017 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання проектно-дизайнерських послуг, за яким відповідач зобовязався в строк до 01.02.2018 р. надати ескізний проект об`єкта- житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 235 кв.м., згідно з додатком №2 та здійснити авторський нагляд, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити послуги. На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу аванс в розмірі 75400,00 грн. Між тим, відповідач умови договору порушив, своєчасно та в повному обсязі послуги за договором не надав. 23.05.2018 р. позивач направив на адресу відповідача претензію про невиконання умов договору та повернення коштів в розмірі 75400,00 грн, сплачених як попередню оплату за договором. 08.06.2018 р. відповідач надав відповідь на претензію, вважає, що умови договору виконані ним своєчасно та в повному обсязі. Позивач відмовився від підписання акту приймання -передачі наданих послуг, оскільки виконаний відповідачем ескізний проект не відповідає предмету договору. Вказане стало підставою для звернення до суду. У відзиві на позову відповідач заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що умови договору від 25.07.2017 р. були виконанні в повному обсязі Для забезпечення виконання умов цього договору було залучено ФОП [PERSON] , який підготував ескізний проект. Крім цього, зазначає, що договором та законом не передбачено право замовника вимагати повернення авансу у разі порушення умов договору. До спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України застосована також не може бути. У відповіді на відзив позивач вважає зобов`язання припиненим, у зв`язку невиконанням відповідачем зобов`язань за договором від 25.07.2017 р. Договором передбачено право на дострокове його розірвання при порушенні зобов`язань, 23.05.2018 р. відповідачу було направлено лист про розірвання договору. Ескізний проект не відповідає умовам договору, оскільки до цього не входили план стелі, схема розміщення вентиляційних отворів, специфікація освітлювального обладнання,стильові рішення та підбір гами кольорів, декорування інтер`єру, відсутня візуалізація дитячої, гостьової кімнати, холів, не враховано меблі замовника. В запереченні відповідач зазначає, що позивачем було змінено підстави позову, договір не вважається розірваним, відповідного листа про розірвання договору він не отримував. Договір не може бути розірваний в односторонньому порядку, умовами цього договору не встановлено обмеження щодо залучення субпідрядників. В судовому засідання позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову. Ухвалою судді Кондратенко О.О. від 27.11.2018 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи за позовом [PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення суми попередньої оплати за договором. Ухвалою судді Осаулова А.А. від 20.10.2020 р. призначено спрощене позовне провадження по цивільній справі для розгляду справи по суті з повідомлення учасників справи. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, що з`явились, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Верховний Суд в постанові від 27.08.2020 р. у справі № 419/2304/18 зазначив, що суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін, а, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Необхідність цього принципу підтверджена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, (провадження № 14-473цс18), в якій зазначено, що «згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм». З аналізу наведених норм процесуального права убачається, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Судом встановлено, що 25.07.2017 р. між ФОП [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник) було укладено договір про надання проектно-дизайнерських послуг, за яким виконавець зобов`язується за плату надати в строк до 01.02.2018 р., а замовник зобов`язується прийняти і оплатити послуги згідно додатку №2 щодо житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 235 кв.м., а саме: ескізний проект об`єкта (склад ескізного проекту згідно додатку №2, що є невід`ємною частиною договору), авторський нагляд (під авторським наглядом розуміється відвідування об`єкта під час будівельних робіт та контроль за виконання будівельних робіт, які виконуються згідно ескізного проекту). Згідно п. 2.4.2 виконавець зобов`язаний своєчасно в строк до 01.02.2018 р. в повному обсязі виконати послуги. За надані послуги (ескізний проект та авторський нагляд) замовник сплачує виконавцю 8225,00 дол. ША за курсом на день підписання договору. (п. 4.1 договору) Згідно п. 4.2, 4.3 договору перед початком виконання послуг виконавець готує та узгоджує із замовником кошторис на виконання робіт (додаток №1 до договору), що є невід`ємною частиною договору. Розрахунок за надані послуги (дизайн-проект) здійснюється в три етапи: 1 етап- замовник сплачує виконавцю згідно п. 1 додатку №1 аванс в розмірі 35% від зазначеної в п. 4.1 договору суми в день підписання сторонами договору; 2 етап- 35 % від зазначеної в п. 4.1 договору суми в день узгодження ескізного рішення замовником; 3 етап - 30 % від зазначеної в п. 4.1 договору суми в день передачі виконавцем замовнику ескізного проекту згідно додатку №2 . Відповідно до п. 5.1 за невиконання або неналежне виконання свої зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства. П 7.2, 7.4 дострокове розірвання договору або зміна умов договору повністю або частково допускається в наступних випадках: при взаємній згоді сторін, при порушенні стороною та/або сторонами зобов`язань, взятих на себе по договору. Будь-яка сторона може в односторонньому порядку розірвати договір, письмово попередивши про це дугу сторону не пізніше, ніж за 30 днів. (а.с.7-9) Згідно додатку №1 від 25.07.2017 р. (розрахунок вартості дизайнерських робіт) вартість ескізного проекту та авторського нагляду об`єкта згідно п. 1.1. договору дорівнює 8225,00 дол. США розраховується як Ах35, де А- орієнтовна площа приміщень, 35 дл. США - вартість проектно-дизайнерських послуг за кв.м. (а.с. 10) Відповідно до додатку №2 від 25.07.2017 р. до змісту ескізного проекту входить: ДП1- обмірні креслення, ДП2- варіанти планування рішень (2-3 варіанти), ДП3- план з розташування меблів, ДП4- план підлоги, розкладна матеріалів, ДП5- план стелі, ДП6 - схема освітлення, ДП7 - схема управління освітленням, ДП8- схема розміщення розеток, ДП9 схема дверних отворів, ДП10- схема розміщення вентиляційних отворів (після узгодження самої схеми кондиціонування з підрядниками), ДП 11 - схема розміщення сантехнічного обладнання, ДП12- специфікація сантехнічного обладнання, ДП13 - схема розміщення кухонного обладнання, ДП14- специфікація меблів, ДП15- специфікація освітлювального обладнання, ДП16 розкладка плитки по стінам приміщень, ДП17-розкладка плитки по підлозі приміщень, ДП18- специфікація матеріалів, ДП19- розгортки окремих ділянок стін (за необхідністю), ДП20- стильові рішення та підбір гамми кольорів (2-3 варіанта), ДП 21- візуалізація інтер`єру, ДП22- декорування інтер`єру:підбір тканин, штор, аксесуари з металу (набори для санвузлів, камінів), елементи інтер`єру. (а.с. 11) Аванс в розмірі 75400,00 грн, що є еквівалентом 2900,00 дол. США 25.07.2017 р. отримав ФОП [PERSON] (а.с. 12) 26.07.2017 р. між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір про надання послуг, які полягають у розробці дизайну інтер`єру будинку за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 52) 17.05.2018 р. позивач звернувся до відповідача з претензією щодо невиконання умов договору від 25.07.2017 р. в зв`язку з не надаванням своєчасно та в повному обсязі послуг та просив повернути 75400,00 грн коштів. (а.с. 13) На претензію ФОП [PERSON] надав відповідь від 04.06.2018 р, за змістом якої зобов`язання за договором від 25.07.2017 р. були виконані в повному обсязі. В липні-серпні 2017 р. були передані розділи проекту ДП1, ДП2, ДП3, ДП4, в листопаді 2017 р. були передані ДП6, ДП7, ДП8, ДП9. Зазначає, що замовник не передав вихідні дані. В додатках до відповіді на претензію було надано акт приймання-передачі, ескізний проект «розробка інтер`єрів житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.15) 08.06.2018 р. позивач повернув відповідачу акт приймання-передачі, ескізний проект, оскільки вони не відповідали предмету договору, просив повернути кошти в розмірі 75400,00 грн. (а.с. 16) На а.с. 56 - акт приймання-передачі наданих послуг від 04.06.2018 р. за договором про надання проектно-дизайнерських послуг від 25.07.2017 р., в якому відсутній підпис замовника [PERSON] Ескізний проект «Розробка інтер`єрів житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] », замовник [PERSON] , підстава- договір про надання проектно-дизайнерських послуг від 25.07.2017 р., виконавець - ФОП [PERSON] (а.с. 60-120) 17.05.2018 р. позивач направив відповідачу лист про розірвання договору про надання проектно-дизайнерських послуг від 25.07.2017 р. (а.с. 127-128) Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою та другою статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до частини першої статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Частиною другою статті 854 ЦК України визначено підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором. Відповідно до статті 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Згідно з частиною четвертою статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (стаття 849 ЦК України). Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України». У частині третій статті 651 ЦК України встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до частини четвертої статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. У пункті 3 частини третьої статті 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року в справі № 537/4259/15-ц (провадження № 61-592св20) зроблено висновок по застосуванню частини третьої статті 651, частини четвертої статті 653, пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України та вказано, що «якщо одна із сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї із сторін, сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання. Тобто, якщо сторона яка вчинила виконання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам) і згодом відмовилася від договору, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України. Між сторонами виникли правовідносини з виконання підрядних робіт за якими, відповідач зобов`язався надати послуги згідно додатку №2 щодо житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 235 кв.м., а саме: ескізний проект об`єкта (склад ескізного проекту згідно додатку №2, що є невід`ємною частиною договору), авторський нагляд (під авторським наглядом розуміється відвідування об`єкта під час будівельних робіт та контроль за виконання будівельних робіт, які виконуються згідно ескізного проекту), а замовник зобов`язався прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх вартість. Обсяг робіт сторонами погоджено згідно додатку №2 до договору від 26.07.2017 р., строк надання послуг - до 01.02.2018 р. В день підписання договору від 26.07.2017 р. позивачем передано відповідачу аванс в розмірі 75400,00 грн. (а.с. 12) Між тим, умови договору від 26.07.2017 р відповідачем виконані не були, що стало підставою для звернення до відповідача з претензією від 17.05.2018 р. щодо невиконання умов договору від 25.07.2017 р. та листом про розірвання договору. Позивачу не було надано в строк до 01.02.2018 р. послуги згідно додатку №2 щодо житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 235 кв.м., а саме: ескізний проект об`єкта (склад ескізного проекту згідно додатку №2, що є невід`ємною частиною договору). Наданий відповідачем Ескізний проект «Розробка інтер`єрів житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] », який було надано з відповіддю від 04.06.2018 на претензію, не в повній мірі відповідає додатку №2 до договору від 26.07.2017 р., оскільки до проекту не входить: ДП5 план стелі, ДП10 схема розміщення вентиляційних отворів, ДП15 специфікація освітлювального обладнання, ДП20 стильові рішення та підбір гами кольорів, ДП 22 декорування інтер`єру, ДП 21 відсутня візуалізація дитячої, гостьової кімнати, холів, не враховано меблі замовника. Вказані порушення відповідачем не спростовані. Відповідно до частини 2 статті 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17. Аналогічних правових висновків щодо застосування положень частини 4 статті 849 ЦК України та можливість стягнення з відповідача на користь позивача коштів внесеної передоплати після припинення дії договору підряду дійшов Верховний Суд у Постановах від 10.05.2018 у справі №916/1591/17, від 11.11.2018 у справі №910/13332/17 та від 14.06.2018 у справі №912/2709/17. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Іліан проти Туреччини» вказано, що правило встановлення обмежень до суду з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] кошти авансового платежу, передані в якості попередньої оплати за договором про надання проектно-дизайнерських послуг від 25.07.2017 року в сумі - 75 400 грн. 00 коп. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі- 754 грн. 00 коп Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved