Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє адвокат [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи наступним: 13 березня 2016 року померла [PERSON]. Після смерті якої залишився заповіт, згідно змісту якого, померла заповіла належну їй земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області, позивачу [PERSON]. Вказана земельна ділянка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №021420, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00648 від 21 лютого 2005 року, а саме частка, розміром 1,2958% від загальної площі 33,31 га. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезгадане майно, позивач звернулась до нотаріальної контори, але отримала відмову, у звязку з відсутністю у померлої правовстановлюючих документів. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла 13 березня 2016 року, а саме: на земельну ділянку розміром 1,2958% від загальної площі 33,31 га., що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №021420, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00648 від 21 лютого 2005 року. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, до суду надали заяву, згідно якої просять справу розглянути без їх участі, на позовних вимогах наполягають. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області, в судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених учасників судового розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі. При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до статей 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Судом встановлено, що 13 березня 2016 року померла [PERSON], про що 15.03.2016 року складено відповідний актовий запис за №09 та Виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області видано свідоцтво про смерть серія 1-КГ №213416 (а.с.8). На випадок своєї смерті [PERSON], вчинила особисте розпорядження, заповівши [PERSON], належну їй земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с. 9). Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ХС №021420, виданого на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 10.09.2004 №729, 12.10.2004 №808, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00648 від 21 лютого 2005 року, померлій [PERSON] належить частка розміром 1,2958 від загальної площ 33,31 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 10). Відповідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та однією з загальних засад цивільного законодавства, передбаченою ч.5 ст.3 ЦК України є судовий захист цивільного права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Судом встановлено, що за заявою позивача про прийняття спадщини за заповітом, Бериславською державною нотаріальною конторою, заведена спадкова справа №202/2016 до майна померлої 13 березня 2016 року [PERSON], [INFO]. Але у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на частку розміром 1,2958% від земельної ділянки загальною площею 33,31 га., яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області, яка належить померлій на праві спільної часткової власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №021420, виданого Бериславською районною державною адміністрацією від 10.09.2004 року за №729 та 12.10.2004 року за №808, титульним власником якого є [PERSON], нотаріусом листом №1050/02-14 від 28.08.2017 року відмовлено, у звязку з тим, що відсутній документ, який підтверджує право власності спадкодавця на відповідну частку земельної ділянки, та рекомендовано звернутися до суду для визнання за нею права власності на зазначене майно (а.с.11). В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що вищезазначений державний акт на право власності на земельну ділянку належить на праві спільної власності 34 співвласникам з визначенням частки кожного, тобто земельна ділянка включає в себе декілька земельних ділянок, обєднаних в один державний акт, яким не визначено майно, на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину, позивач позбавлена можливості позасудовим порядком оформити своє спадкове право, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрала спосіб захисту порушеного права. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню. На підставі викладеного, в межах заявлених позивачами вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: approved