Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] та яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , звернулася в суд позовною заявою, в якій просила визнати за [PERSON] та неповнолітньою [PERSON] у відповідних частках право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за вказаною адресою проживала позивач [PERSON] , а також станом на 01.07.1990 року разом з нею проживали: чоловік [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , і їм на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в рівних частках (по 1/3 частці кожному) по зазначеній адресі. [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] помер [PERSON] . Ще за життя [PERSON] посвідчив на ім`я [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповів їй все належне йому на день смерті майно. [PERSON] прийняла спадщину після смерті сина [PERSON] і бажає оформити спадщину після його смерті. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] (який був рідним братом її дідуся [PERSON] ) в силу п. 4 ст. 1268 ЦК України і бажає оформити спадщину на своє ім`я в порядку спадкування за заповітом. [PERSON] в нотаріальному порядку відмовилася від обов`язкової частки у спадщині чоловіка [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовували тим, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння, а саме свідоцтва про право власності на нерухоме майно, в нотаріальному порядку [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , та [PERSON] , яка діє за згодою матері [PERSON] , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та заповітом, що позбавляє їх можливості оформити право власності на спадкове майно. У зв`язку з вищевказаним, позивачі просять суд визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: [ADDRESS] , в т.ч.: за [PERSON] на належну їй 1/3 частину домоволодіння та на 1/3 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] ; за [PERSON] право власності на 1/3 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . В підготовче судове засідання представник позивачів [PERSON] не з`явилася, однак у позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності та відсутності позивачів. Представник відповідача - Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що заперечень проти позову не має, визнає позов уповному обсязі та просив справу розглядати без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов, з врахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги №5, виданої Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 705 від 12.09.2019 року, станом на 01.07.1990 року за [PERSON] , 1936 р.н., який був головою двору, [PERSON] (позивач), 1944 р.н., [PERSON] , 1961 р.н., значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 28.11.2018 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , побудовані у період з 1964 року по 1970 рік (а.с. 5-8). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] , [PERSON] (позивач), [PERSON] в рівних частках (по 1/3 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] з 19.02.1961 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб (а.с. 24), і [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 22). [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 15, 16). Ще за життя [PERSON] посвідчив заповіт, яким все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося та взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] (позивач), що підтверджується копією заповіту від 18.09.2017 року (а.с. 14) та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49373016 від 06.10.2017 року (а.с. 61). В силу ч.ч. 1, 4 ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Неповнолітня [PERSON] (позивач) прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки у шестимісячний термін, за згодою матері [PERSON] , звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 57). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 29/2018 від 31.03.2018 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 57-73), з якої вбачається, що [PERSON] позивач є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки [PERSON] (позивач) звернулася до нотаріуса із заявою, в якій відмовилася від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] (а.с. 58). [PERSON] (позивач) прийняла спадщину за законом після смерті сина [PERSON] , оскільки до дня смерті спадкодавця проживала та була зареєстрована разом з ним у спадковому домоволодінні, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 704 від 12.09.2019 року (а.с. 12). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 37/2020 від 09.09.2020 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 45-56), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по [ADDRESS] , в т.ч.: [PERSON] на належну їй 1/3 частину домоволодіння та на 1/3 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] , а [PERSON] на 1/3 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . В нотаріальному порядку [PERSON] , яка діє по довіреності від імені [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в належній частці після смерті [PERSON] , а також відмовлено [PERSON] , яка діє за згодою матері [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в належній частці після смерті [PERSON] в житловому будинку з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданими Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області за № 518 від 09.09.2020 року (а.с. 20) та №192/02-31 від 30.03.2019 року (а.с. 21). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у відповідних частках. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що представник відповідача визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, а саме: [PERSON] - 280,30 грн., а [PERSON] - 140,15 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved