Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON], представник позивача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 27.09.2017 року (а.с. 30), звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування за законом права власності в частках на нерухоме майно, що складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 84,0 кв.м., в тому числі житлової площі 49,4 кв.м., та господарських будівель і споруд: сараю літ. Б, погреба літ. г, гаражу літ. Д, колодязя №2, й розташоване за адресою: с. Більськ Котелевського району Полтавської області, вул. Центральна, 59, що до дня смерті належало [PERSON], який помер 03.11.2005 року, і [PERSON], яка померла 04.10.2009 року. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що після смерті батька та матері вони є спадкоємцями за законом житлового будинку й господарських будівель і споруд, що розташоване за адресою: с. Більськ Котелевського району Полтавської області, вул. Центральна, 59, а саме: [PERSON] успадкувала після матері 3/8 частки, після батька 1/4; [PERSON] успадкував після матері 3/8 частки. Спірне домоволодіння станом на 01.07.1990 року відносилося до суспільної групи господарств колгоспний двір, голова двору є [PERSON], членами двору: дружина - [PERSON]. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивачі звернулися до державного нотаріуса Котелевської державної нотаріальної контори, який відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину на спірне нерухоме майно, у звязку з відсутністю належних правовстановлюючих документів про право власності на житловий будинок спадкодавців. За життя їх батьки не оформили у встановленому законом порядку права власності на нерухоме майно, а також мати після смерті чоловіка [PERSON] фактично прийняла спадщину, але не оформила у встановленому законом порядку, а тому на даний час позивачі не мають змоги прийняти спадщину за законом. Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 46-50). [PERSON] та представник позивача [PERSON] подали до суду письмові заяви, в яких просять справу розглядати без участі позивачів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 33, 34). Відповідач Більська сільська рада Котелевського району Полтавської області 18.10.2017 року подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON], [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 149). Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Згідно з ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням належності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом ЦК УРСР 1963 року, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, виникнення права власності на житлові будинки у сільському населеному пункті не залежало від державної реєстрації цього права. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved