Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) звернувся до суду із позовом в якому, з урахуванням уточнення позову, просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автолюкс Транс» (надалі відповідач, Товариство) заборгованість по заробітній платі в сумі 20 472,50 грн та середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 32 731,71 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 06.0.2018 року його прийнято на роботу до Товариства на посаду водія автодорожнього засобу. Згідно наказу № 149-к від 25.05.2020 року його звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, однак в день звільнення йому не виплачена заборгованість по заробітній платі. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 11.01.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу запропоновано надати відзив. Ухвалою від 09.03.2021 року справа призначена до розгляду. В судове засідання викликано сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про уточнення позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що відповідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою Товариства (код 41977851) є Харківська область, м. Харків, вул. Університетська, 117. Судові повідомлення надсилались як на адресу, зазначену у позові, так і на юридичну адресу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що наказом № 19-к від 05.05.2018 року [PERSON] призначено на посаду водія автотранспортного засобу з виконанням обов`язків експедитора. Наказом № 149-к від 25.05.2020 року [PERSON] звільнено з 25.05.2020 року за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Згідно розрахункового листа за травень 2020 року, заборгованість по заробітній платі [PERSON] становить 20 472,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 20 472,50 грн. Оскільки відповідач порушив строки виплати розрахунку, для з`ясування причин порушення цих строків в судове засідання не з`являвся, суд вважає необхідним також задовольнити позов і в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995р. № 100. Згідно з цим порядком середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два місяці роботи шляхом визначення середньоденної зарплати. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на кількість робочих днів. Нарахування середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку провадиться шляхом множення середньоденного заробітку на кількість робочих днів. Як видно з довідки від 25.05.2020 року, заробітна плата позивача за останні два місяці роботи складає 9 738,22 грн. Середньоденна заробітна плата складає 270,51 грн. Період затримки розрахунку відповідно до позовних вимог складає 121 робочий день. Таким чином, середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні 32 731,71 грн і дана сума, за винятком податків та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved