Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO], Україна, 93100 та [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], Україна, 02091 звернулись до Лисичанського міського суду із позовом до [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO], Україна, 93100 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням. Після уточнення позовних вимог в обґрунтування позовної заяви позивачі зазначили, що з 1998 року вони разом з родиною була зареєстровані за адресою [INFO]. В 2000 році позивачі зареєстрували за даною адресою [PERSON] відповідача. З 2003 року він мешкає за іншою адресою, звязок з позивачами не підтримує. З 15.11.2016 року і по теперішній час позивачі просять відповідача добровільно виписатись з вищезазначеної квартири, але він відмовляється, мотивуючи це браком часу. Позивачі сплачують комунальні платежі за всіх зареєстрованих мешканців, цей факт ставить позивачів в скрутне фінансове становище, вони не можуть оформити субсидію. Просять суд усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування житловим приміщенням розташованим [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, надала заяву, де підтримала позовні вимоги, справу просила розглядати за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 21.11.2017 року, 13.12.2017 року, 18.01.2018 року не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою місця реєстрації у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення №9310005769444, №9310005804703, які повернулись на адресу суду за закінченням встановленого строку зберігання, а також адресою останнього відомого місця мешкання у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення №9310005769185, №9310005804681, які повернулись на адресу суду за закінченням встановленого строку зберігання. Клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно з п. 2 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судові засідання без повідомлення причин та не подав відзив, а позивачі не заперечують проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справ, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно з пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією паспорта серії ЕК 967979, виданого 22 вересня 1998 року Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON], [INFO], уродженка міста Лисичанськ Луганської області, зареєстрована за адресою [INFO]/а.с.5-6/ Згідно з копією паспорта серії ЕМ 120614, виданого 19 березня 1999 року Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], зареєстрований за адресою [INFO], /а.с. 38/ Згідно з копією паспорта серії СТ 091731, виданого 15 січня 2009 року Лисичанським МВ ГУМВС України в Луганській області, [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], зареєстрований за адресою [INFO]/а.с.7-8/ Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло № 9774 від 29 грудня 1998 року, виданого Виконавчим комітетом Лисичанської міської ради Луганської області, квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її родини [PERSON] син. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 29 грудня 1998 року № 1385/а.с.10/ Згідно з копією домової книги [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [INFO] з 06.06.2000 року./а.с.11-12/ Згідно з копією технічного паспорта на квартиру № 171 в житловому будинку № 113 по вулиці Калініна, власником квартири є [PERSON], [PERSON] на підставі права власності на житло, виданого 29.12.1998 року Лисичанським виконкомом, рішення № 1385/а.с.13-14/ Також в ході розгляду справи встановлено, що на виконання вимог\~Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» від 9 квітня 2015 року № 317-VIII\~, Лисичанська міська рада рішеннями від 24.12.2015 р. №4/43 та від 27.01.2016 р. №6/72 затвердила Перелік перейменованих вулиць, провулків, проспекту, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, згідно якого вул. Калініна перейменовано на вул. ім.Г. Сковороди. Згідно з довідкою Відділу надання адміністративних послу Лисичанської міської ради № 9769 від 01.09.2017 р. про склад осіб, зареєстрованих станом на 01.09.2017 р. за адресою: м. Лисичанськ, вул. ім.Г. Сковороди[ADDRESS], зареєстровані [PERSON] власник, [PERSON] син /а.с.16/. Згідно з довідкою КП «ЛЖЕК № 1» № 241 від 05.09.2017 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 2 людини:\~ [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] син. /а.с.15/. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] не мешкає в квартирі, яка належить [PERSON] та [PERSON] та розташована за адресою: [ADDRESS] з 2003 року, проте наявність реєстрації відповідача в квартирі позивачів обмежує права останніх, оскільки вони здійснюють оплату комунальних послуг за [PERSON], а той у такій сплаті участі не бере. За таких обставин, суд вважає, що доводи, викладені позивачами на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, відповідач дійсно не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS], з 2003 року, у звязку з чим наявні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved