Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, вказавши, що [INFO] помер їх син [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/4 частини квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON] проживав з ними однією сім'єю, володів та користувався вказаною частиною квартири, де і був зареєстрованим. В 2012 році всі члени родини, в тому числі і померлий син подали до органу приватизації заяву на проведення приватизації їх квартири на підставі того, що всі були зареєстровані та постійно проживали в цій квартирі, кожному члену сім'ї переходило у власність по 1/4 частині вищевказаної квартири. Після смерті сина вони фактично вступили у володіння 1/4 частиною квартири, проживають та користуються нею. Однак коли звернулися до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири, отримали довідку КП ДОР «Криворізьке БТІ», згідно якої право власності на частину нерухомого майна на ім'я [PERSON] не зареєстроване. Державним нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири, на підставі того, що ними не надано документу, який підтверджує державну реєстрацію вищевказаного майна на ім'я [PERSON] Тому позивачі просять встановити факт права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] за померлим [PERSON], зобов'язати третю особу провести реєстрацію права власності 1/4 частини квартири за померлим [INFO] [PERSON] та визнати за позивачами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] [PERSON] надали заяви, згідно яких просять розглянути справу у їх відсутність, на позовних вимогах наполягають. Представник відповідача виконкому Довгинцівської районної у місті ради м. Кривого Рогу в судове засідання не з'явився, до суду надійшов відгук про слухання справи у відсутність представника, заперечень проти позову не мають. Представник третьої особи реєстраційної служби в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про слухання справи у відсутність представника, заперечень проти заявлених вимог не мають. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 70 від 11.01.2012 р. квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та членам його сім'ї - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/ 4 частці за кожним (л.с. 12). Позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (л.с. 14 - копія свідоцтва про народження), який [INFO] помер (л.с. 15 - копія свідоцтва про смерть). Після смерті сина, позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися з заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори від 03.06.2014 року їм відмовлено у вчиненні нотаріальної дії , оскільки заявниками не надано документу, який підтверджує державну реєстрацію майна на ім'я [PERSON] (л.с. 18 - копія постанови). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини ( стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. В силу статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Пленум Верховного Суду України в частині п'ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Даний висновок погоджується з роз'ясненнями, наведеними у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Оскільки за життя [PERSON] висловив волю на приватизацію займаної ним частини квартири, однак помер до державної реєстрації майна , про що свідчать письмові матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та такі, що не суперечать положенням Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а отже підлягають задоволенню.

Outcome: approved