Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивачів: [PERSON], про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на квартиру. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що 15 травня 2001 року уклали з відповідачами та [PERSON], [PERSON] договір № 43 міни нерухомого майна, який був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Нерухомість», умови договору були виконані. Однак, оскільки договір міни не був посвідчений нотаріусом, вони в даний час не мають можливості реалізувати своє право власності. В судове засідання позивачі та їх представник не зявилися, однак остання надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд розглянути справу без її участі та без участі позивачів, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Відповідачі в судове засідання також не з?явилися, причину неявки суду не повідомили. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені через оголошення в газеті «Урядовий Курєр» № 147 від 09.08.2017 р.. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, яка не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Під час розгляду справи по суті встановлено, що член біржі [PERSON], також представляюча на біржі інтереси [PERSON], який діяв від імені неповнолітньої [PERSON], [INFO], і член біржі [PERSON], також представляючий на біржі інтереси члена своєї сімї [PERSON] і [PERSON], яка діяла від імені неповнолітнього [PERSON], [INFO], 15 травня 2001 року уклали договір № 43 міни нерухомого майна, який був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Нерухомість» (а. с. № 3). Оскільки, нотаріусом даний договір не посвічувався, позивачі звернулися до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню на підставі наступного. Згідно п. 1.1 даного договору [PERSON] обміняла належну їй і [PERSON] квартиру [ADDRESS] на належну [PERSON], [PERSON] і [PERSON] квартиру [ADDRESS] (нині Незалежності) в м. Южноукраїнськ Миколаївської області. Обмін був здійснений без доплати (п. 2.5 договору № 43 міни нерухомого майна від 15.05.2001 р.). За умовами п. 3.2, п. 3.3 договору № 43 міни нерухомого майна від 15.05.2001 р. внаслідок даної міни [PERSON] і [PERSON] набували право власності на квартиру [ADDRESS] (нині Незалежності) в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули право власності на квартиру [ADDRESS]. 16.05.2001 р. квартира [ADDRESS] (нині - Незалежності) в м. Южноукраїнськ Миколаївської області була зареєстрована в Державному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» за № 92 в книзі 19 стор. 332 (а. с. № 4. 7). Технічний паспорт на вищевказану квартиру перереєстрований на імя [PERSON], особовий рахунок в КП «ЖЕО» відкритий на імя [PERSON] (а. с. № 5-6, 8). Згідно довідки від 15.06.2017 р., виданої Центром надання адміністративних послуг міста Южноукраїнськ, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані в [INFO] за адресою: [ADDRESS] з 16 червня 2001 року (а. с. № 16-17). За договором міни кожна із сторін зобовязується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобовязань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1, ч. 4 ст. 715 ЦК України). Право власності сторін на квартири, що обмінюються, переходить з моменту реєстрації договору на біржі (п. 3.1 договору № 43 міни нерухомого майна від 15.05.2001 р.). Відповідно до цивільного законодавства України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж (ст. 716 ЦК України). Ст. 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу квартири укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України). Суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. (ч. 2 ст. 220 ЦК України). Виходячи із договору міни та письмових доказів, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору та відбулося повне його виконання. А тому, на підставі викладеного, суд вважає можливим визнати договір № 43 міни нерухомого майна від 15.05.2001 р. дійсним та визнати право власності на зазначену квартиру за позивачами.

Outcome: approved