Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до Чонгарської сільської ради Генічеського району Херсонської області, у якому просила визнати за [PERSON] право приватної власності у порядку спадкування на земельну ділянку площею 1,6002 га, кадастровий номер 6522188000:01:215:0042, яка розташована на території Чонгарської сільської ради Генічеського району Херсонської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON], що помер 18 вересня 2012р., згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ХС №074148, виданого Генічеською районною державною адміністрацією 06 квітня 2006р.; визнати за [PERSON] право приватної власності у порядку спадкування на земельну ділянку площею 4,9201 га, кадастровий номер 6522188000:01:088:0007, яка розташована на території Чонгарської сільської ради Генічеського району Херсонської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON], що помер 18 вересня 2012р., згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ХС №074148, виданого Генічеською районною державною адміністрацією 06 квітня 2006р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] на підставі державного акту серії ХС за №074148 від 06 квітня 2006р., належало дві земельні ділянки загальною площею 6,52 га, які розташовані в межах території Чонгарської сільської ради Генічеського району Херсонської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після його смерті, 18 вересня 2012р., спадщину прийняла [PERSON] Однак, враховуючи те, що спадкова справа після смерті батька позивача, була заведена у нотаріальній конторі м. Севастополя, то на даний час позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у звязку з окупацією АР Крим. Вказані обставини і стали підставою звернення до суду із позовною заявою У судове засідання представник позивача та позивач не з'явились, надали суду письмову заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали, та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву з проханням розглянути справу у відсутність представника сільської ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії IГ-АП за №405149, виданого Новожилівською сільською радою02 березня 1983 р., та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13 лютого 2013р. Судом також встановлено, що за життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 6,52 га, згідно розпорядження голови Генічеської районної державної адміністрації від 03 липня 2003р. за №299/03, яка розмішена на території Чонгарської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, якій присвоєно кадастрові номера: 6522188000:01:088:0007 та 6522188000:01:215:0042, що підтверджується державним актом на право на земельну ділянку серії ХС за №074148 від 06 квітня 2006р. 18 вересня 2012р. [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-АС за №046592 від 18 вересня 2012р., виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне тому майно, та спадкоємицею першої черги є [PERSON], у звязку з чим, нею 29 жовтня 2013р. до Державної нотаріальної контори №1 м. Севастополя було подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька, та як наслідок була заведена спадкова справа №514/2013. Однак, оформити свої спадкові права належним чином, з отриманням свідоцтва про право на спадщину [PERSON] не встигла, оскільки відбулась окупація АР Крима. Звернувшись до Генічеської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] отримала листа від 26 вересня 2017р. за №1273/01-16, яким повідомлялось, що Генічеська державна нотаріальна контора позбавлена можливості видати свідоцтво, оскільки такий документ видається нотаріальною конторою, у якій заведена спадкова справа. Враховуючи те, що позивач позбавлена можливості у позасудовому порядку оформити свої спадкові права після смерті свого батька [PERSON], тому остання змушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне. Згідно положень статей\~1216, 1217 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. ст.1220,1221,1268,1270 Цивільного кодексу України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Відповідно до ст. 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасового окупованій території України»\~у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Згідно частини 1\~ст. 1270 Цивільного кодексу України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом положень ст. 1296-1298 Цивільного кодексу України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину . Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Після смерті батька позивач [PERSON] у визначений законом строк звернулась до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, однак оформити свідоцтво про право на спадщину не встигла. З аналізу викладених правових норм слідує, що початок строку для видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно законом чітко визначено після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, закінчення ж цього строку законом не встановлено, тобто спадкоємець може звернутися до нотаріуса у будь-який час після спливу шести місяців зі смерті спадкодавця коли у нього виникне у цьому потреба і можливість. Згідно ж із пунктами 2.1, 2.2, 2.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Судом достеменно встановлено, що місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є місто Севастополь АР Крим. Згідно положень\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», з 20 лютого 2014 року сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визначена тимчасово окупованою територією (ч. 2 ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону). З огляду на викладене, враховуючи, що на даний час територія АР Крим є тимчасово окупованою Російською Федерацією, суд приходить до висновку, що позивач позбавлена можливості одержати свідоцтво про право на спадщину за законом шляхом набуття права власності на майно, що знаходиться в тому числі на території Чонгарської сільської ради Генічеського району Херсонської області, позбавлена можливості відкрити спадкову справу у іншого нотаріуса на материкові частині України, оскільки спадкова справа була належним чином відкрита та внесена у спадковий реєстр в АР Крим за законодавством України, а також позбавлена можливості в будь-який спосіб зобов'язати нотаріуса Першої Севастопольської державної нотаріальної контори АР Крим передати спадкову справу до нотаріусів материкової частини України. Згідно\~ст. 392 Цивільного кодексу України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які засвідчують його право власності. Потреба захисту права власності в порядку, визначеному\~ст. 392 Цивільного кодексу України, виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, та передумовою застосування якого є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач, дотримавшись всіх вимог чинного законодавства України, які діяли на час відкриття спадщини, що регулюють правовідносини у спадкуванні, прийняла спадщину повністю у порядку, передбаченому\~ст. 1269 Цивільного кодексу України, звернувшись до нотаріуса держави Україна із заявою про прийняття спадщини, а відтак набула право на спадкове майно, але фактично реалізувати своє право не має можливості за обставин, які не залежать від її волі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved