Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] звернулись до суду із зазначеним вище позовом до [PERSON], свої вимоги мотивуючи тим, що вони та відповідачка є співвласниками житлового будинку № 123 по вул. Озерній в м. Ірпені. Їм належить по 43/300 частин вказаного будинку на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 20.09.2005 р. Відповідачці належить на праві власності 107/150 частини будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.10.2010 р. Раніше будинок належав [PERSON] та [PERSON], які при розірванні шлюбу за рішенням Ірпінського міського суду від 14.07.1977 р. поділили будинок в натурі: [PERSON] була виділена частина будинку, що складається з приміщень 2-1 площею 10.8 кв.м, 2-2 площею 19.4 кв.м (на даний час по плану це приміщення 1-7 та 1-8) та погріб під літерою «В», що становить 43 /100 частини будинку, а [PERSON] були виділені приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5 та вбиральню, що становить 57/100 частини будинку. Після смерті [PERSON] його частину будинку за заповітом успадкував їх батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02.03.1990 р. Після отримання спадщини [PERSON] за життя добудував до приміщень 1-7, 1-8 добудову, що складається з приміщень III площею 35,5 кв.м та ІV площею 33,8 кв.м., побудував сарай «К». Після смерті 13.10.1994 р. батька [PERSON], спадкоємцями були вони, та його мати [PERSON] в рівних частках, тобто по 43/300 частини будинку. Після смерті [PERSON] її майно успадкувала за заповітом відповідачка [PERSON], тобто 57/100 частини будинку, що належали [PERSON] за рішенням суду від 14.07.1977 р. та 43/300 частини будинку, що належали їй після смерті [PERSON] Вказують, що вони не можуть спільно з відповідачкою користуватися 43/100 частиною будинку. Відповідачка без їх згоди займає їх частину будинку, проживає в ній та користується нею, вони не можуть зайти до належної їм частини будинку, тому що до неї окремого входу немає, а є лише вхід через частину будинку відповідачки. Зазначають, що Рішенням Апеляційного суду Київської області від 25.02.2014 р., залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.08.2014 р., їм було відмовлено в задоволенні позову до [PERSON] про розподіл в натурі 43/100 частин будинку та про визначення порядку користування земельною ділянкою, через те, що приміщення 1-7 та 1-8 неможливо розділити на окремі квартири та до розподілу були включені приміщення, які знаходяться в стадії будівництва та не здані в експлуатацію. Оскільки частка відповідачки в спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі, вказана частина будинку не підлягає розподілу згідно часток в праві власності, спільне володіння та користування майном є неможливим, то вважають, що право відповідачки на частку в спільному майні, тобто на 43/300 частини будинку, може бути припинено з виплатою їй компенсації, що не завдасть істотної шкоди відповідачці, оскільки їй належить на праві власності 57/100 частини вказаного будинку, який становить окрему квартиру з усіма зручностями. З урахуванням уточнень просять суд припинити право [PERSON] на 43/300 частини будинку № 123 по вул. Озерній в м. Ірпені Київської області; Стягнути з них на користь відповідачки грошову компенсацію за 43/300 частини будинку № 123 по вул. Озерній в м. Ірпені Київської області в сумі 148\~506,00 грн.; Визнати за ними право власності на 43/300 частини будинку № 123 по вул. Озерній в м. Ірпені Київської області, які належали [PERSON], в рівних частках за кожним в звязку зі сплатою їй грошової компенсації за частку в спільному майні та припинення її права на 43/300 частини будинку. В судове засідання позивачі не зявились, їх представник підтримала позов, підтвердила обставини, наведені в позовній заяві, просила задовольнити уточнені позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, вказувала, що після пожежі в будинку в 1993 р. вона самостійно його відновлювала, в разі задоволення позову їй прийдеться змінювати документи та перебудовувати дах. Визнала, що спільно користуватись з позивачами приміщеннями, які входять у 43/100 частин спірного будинку неможливо. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову, вказувала, що припинення частки [PERSON] в праві власності на будинок є неможливим, тому що їй належить на праві власності 107/150 частин будинку № 123 по вул. Озерній в м. Ірпені Київської області, що є значною часткою, сам будинок є подільним майном, спільне володіння і користування майном є можливим, а припинення частки відповідачки в будинку завдасть їй значної шкоди. Просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що рішенням народного суду м. Ірпіня від 14.07.1977 р. будинок № 123 по вул. Озерній в м. Ірпені Київської області було поділено в натурі: [PERSON] була виділена частина будинку, що складається з приміщень 2-1 площею 10.8 кв.м, 2-2 площею 19.4 кв.м (на даний час по плану це приміщення 1-7 і 1-8) та погріб під літерою «В», що становить 43/100 частини будинку, а [PERSON] були виділені приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5 та вбиральню, що становить 57/100 частини будинку. Після смерті [PERSON] його частину будинку за заповітом успадкував [PERSON], після чого побудував сарай «К», а до приміщень 1-7, 1-8 почав будівництво приміщень III площею 35,5 кв.м та ІV площею 33,8 кв.м, які зараз знаходяться в стадії незавершеного будівництвом. Після смерті 13.10.1994 р. [PERSON], спадкоємцями 43/100 частин будинку стали позивачі, як його діти, та його мати [PERSON] в рівних частках, тобто по 43/300 частин будинку. Після смерті [PERSON] відповідачка [PERSON] успадкувала згідно заповіту 57/100 частини будинку, що належали [PERSON] за рішенням суду від 14.07.1977 р. та 43/300 частини будинку, що належали їй після смерті [PERSON] На даний час виділеними в натурі 43/100 частинами спірного будинку користується відповідачка [PERSON], спільно користуватись цим майном сторони не можуть, розподілити таку частину будинку в натурі не представляється можливим. Зазначені обставини крім визнання сторонами підтверджуються рішенням народного суду м. Ірпіня від 14.07.1977 р. (а.с. 45-47), свідоцтвами про право на спадщину за законом від 20.09.2005 р. (а.с. 12, 15), витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.10.2005 р. (а.с. 13,16), свідоцтвом про шлюб від 08.10.05 серія 1-ОК № 011963 (а.с. 9), свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 02.03.1990 р. і від 06.10.2009 р. (а.с. 18-20), витягом про державну реєстрацію прав від 20.10.2010 р. (а.с. 21), технічним паспортом на будинок № 123 по вул. Озерній в м. Ірпені Київської області станом на 20.07.2010 р. (а.с. 22-26), поверховим планом будинку № 123 по вул. Озерній в м. Ірпені Київської області станом на 28.02.1977 р. (а.с. 53), Рішенням Апеляційного суду Київської області від 25.02.2014 р. (а.с. 35-39), ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.08.2014 р. (а.с. 40-44). Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що частка відповідачки в праві власності на 43/300 частин будинку № 123 по вул. Озерній в м. Ірпені Київської області є незначною, дане майно є неподільним, відносини між сторонами не дають можливості спільно ним користуватись, а в результаті отримання відповідачкою компенсації за її частку в спільному з позивачами майні припинення права власності на цю частку не завдасть шкоди її інтересам. Таким чином, позов знайшов своє підтвердження в суді і його може бути задоволено, припинено право [PERSON] на 43/300 частин будинку № 123 по вул. Озерній в м. Ірпені Київської області з виплатою їй за рахунок повивачів компенсації, яка, виходячи з висновку судової будівельно-технічної експертизи від 26.11.15 № 17091/14-43 (а.с. 146-158), становить 148\~506,00 грн. У звязку з цим суд визнає за позивачами в рівних частках право на 43/300 частин будинку № 123 по вул. Озерній в м. Ірпені Київської області, тобто по 43/600 частин будинку за кожним. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача та її представника, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та нормах закону. Згідно з ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Отже, після розподілу будинку в натурі за рішенням народного суду м. Ірпіня від 14.07.1977 р. 43/100 частин будинку № 123 по вул. Озерній в м. Ірпені Київської області стали окремим обєктом права власності, на який не розповсюджується інститут спільної часткової власності, і його доля повинна вирішуватись без урахування іншої 57/100 частини цього будинку. Тому є безпідставними посилання представника відповідача на те, що частку відповідачки у праві власності на будинок слід вираховувати з урахуванням 57/100 частин будинку. Суду не надано доказів того, що спірні 43/100 частин будинку є подільними, спільне володіння і користування ними сторонами є можливим, а припинення права відповідачки на 43/300 частин будинку завдасть істотної шкоди її інтересам. У її власності залишається 57/100 частин будинку, які, по суті, є окремою квартирою з усіма зручностями. У звязку із задоволенням позову суд стягує з відповідачки на користь позивачів, понесені ними судові витрати в розмірі 3\~453,06 грн., що складаються із судового збору та витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved