Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

[PERSON] у вересні 2017 року звернулася до суду з даним позовом у звязку з розпадом сімї, що є підставою для розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та категорично наполягали на його задоволенні з викладених у ньому підстав. Позивачка ствердила, що збереження сімї з відповідачем вважає неможливим, оскільки вони більше двох місяців разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, на момент подання позовної заяви сімя фактично розпалася у звязку з відсутністю взаєморозуміння між подружжям. За час розгляду справи в суді будь-якого примирення між ними не відбулося, а бажання відповідача зберегти шлюб обумовлено виключно його майновими інтересами, оскільки після відкриття провадження по справі відповідачем подано низку позовних заяв до суду щодо поділу майна подружжя. В цьому звязку позивачка та її представник можливість примирення подружжя та збереження шлюбу категорично відкинули та наполягали на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позов не визнав та наполягав на збереженні сімї та примиренні подружжя, яке могло б відбутися за сплином часу. Просив надати час для примирення. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що подружжя [PERSON] перебувають у шлюбі з 12 грудня 2015 року, від якого дітей не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачено ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В суді позивачка категорично наполягала на розірванні шлюбу та не вбачала жодної можливості для збереження сімї, примирення з відповідачем. З огляду на позицію сторони позивача, взаємні відносини сторін по справі, відсутність у подружжя дітей, суд не вбачає можливості надати сторонам час для примирення, що є недоцільним, які протягом розгляду справи в суді (більше 4-х місяців) так і не примирилися, передумов для цього під час розгляду справи судом також не встановлено. Суд також враховує доводи сторони позивача про те, що між подружжям склалися неприязні, вкрай конфліктні та напружені відносини, які межують із застосуванням насильства з боку відповідача, як про це пояснила в суді позивачка. Відтак, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя й збереження сімї є неможливим та інтересам позивачки не відповідає, що згідно ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню. Крім того позивачкою представлене документальне підтвердження понесених нею судових витрат, які згідно вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved