Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON] пред'явила у суді позов до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Позовна вимога щодо розірвання шлюбу обґрунтована тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, права та обов'язки подружжя та відсутністю взаєморозуміння, спільного побуту, окремого проживання. Позовна вимога щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини обґрунтована тим, що спільний син позивача та відповідача наразі та у подальшому буде проживати та перебувати на повному утриманні позивача. Позовна вимога щодо стягнення аліментів на утримання дружини до трирічного віку дитини, обґрунтована тим, що наразі позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, та відповідно не має джерела доходу. У зв'язку з чим позивач звернулась до суду з відповідним позовом, в якому просила шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвати; стягнути зі [PERSON] на її користь аліменти на утримання спільного сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття; аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною трирічного віку. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище «Степаненко». До початку судового засідання позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач до початку судового засідання звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини та дружини визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що між сторонами 06.07.2012р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було укладено шлюб, про що видане Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 12). [INFO]. у сторін народився спільний син - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 13). Судом також встановлено, що тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Відповідач у поданій заяві визнав позовні вимоги в повному обсязі, тим самим підтвердив обставини, зокрема, щодо спільного не проживання, відсутність спільного господарства та сімейно-шлюбних відносин. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, взаємні права та обов'язки подружжя та не мають взаєморозуміння. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд дійшов висновку, що дана сім'я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім'ї не вбачається. Згідно з ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві зазначила про те, що відповідач не має на утриманні батьків, інших неповнолітніх дітей, є особою працездатного віку і не має обмежень за станом здоров'я; жодних кредитних чи соціальних зобов'язань з виплати грошових коштів також відповідач не має. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 12.04.2017р. Зважаючи на те, що позивач згідно позовної заяви просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача суд, виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності, прийшов до висновку про можливість стягнення аліментів у зазначеному розмірі щомісячно з моменту звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах суми платежу за один місяць. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно зі ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Ст. 76 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Згідно наданого наказу № 202 виданого дошкільним навчальним закладом № 748 Солом'янського району м. Києва від 09.10.2015 позивач, з 09.10.2015 по 26.07.2018 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. (а.с. 7) Ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, враховуючи підтвердження факту перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною та подання відповідачем заяви про визнання позову в повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання непрацездатної дружини з часу подання позову до суду, тобто з 12.04.2017 до досягнення дитиною 3-річного віку у розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відтак, враховуючи положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини щодо окремого проживання сторін, ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини з боку відповідача, а також факт визнання з боку відповідача заявленого розміру аліментів на утримання дитини та непрацездатної дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, ст.ст. 75, 76, 104, 110, 112, 115, 180-183, 185, 191 СК України, та

Outcome: approved