Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Адвокат Хорольський Ігор Володимирович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування заявлених вимог позивача адвокат Хорольський І.В. зазначив, що 11 лютого 2008 року було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей: неповнолітній син [PERSON] , [INFO] народилася та дочка [PERSON] . Батько [PERSON] проживає окремо, позивач мешкає разом із дітьми та вони знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання їхніх дітей не надає, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, від її представника [PERSON] надійшла до суду заява, в якій він просив розглянути справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 09.10.2020 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , поновленого повторно та виданого 11.07.2006 Ленінським районним у місті Луганську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, 11.02.2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу - [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . Сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, а саме сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 00017288544 від 04.11.2016. Відповідно до наданих матеріалів справи, інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідач не має. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій суми (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, що він у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своїх дітей не надає, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов адвоката [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved