Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Сторони в судове засідання не прибули, до суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала, а відповідач вимогу визнав, проти примирення заперечували. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 04.09.2009 року у Першому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №666, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 04.09.2009р. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5,6). Причинами розпаду сім`ї стали відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи, що у сторін сім`я розпалася, на примирення подружжя не згодне, суд вважає, що надавати строк для примирення не доцільно, тому що це суперечить моральним засадам суспільства. Отже, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і доказані, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved