Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Троїцького районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, посилаючись на наступне. Між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №408 від 31.03.2010, зі змінами та доповненнями, внесеними додатковою угодою №1 від 27.08.2010, додатковою угодою №2 від 05.04.2011, додатковим договором №6 від 01.11.2013 (далі Договір), згідно якого відповідач [PERSON] отримала кредитна придбання квартирив сумі 210000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних, зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 31.03.2030. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором №408 від 31.03.2010 був укладений договір поруки №1 від 31.03.2010 року з відповідачем [PERSON] . Починаючи з 2014 року, відповідач [PERSON] почала порушувати умови Договору, у зв`язку із чим станом на 21.06.2017 утворилася заборгованість в розмірі 218754,46 грн., що була стягнута за рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 23.10.2017 у справі №433/1174/17. Відповідачами рішення суду не виконано. В результаті невжиття позичальником та поручителем заходів щодо погашення заборгованості перед банком, починаючи з 21.06.2017, утворилася заборгованість, яка складає 78456,66 грн., у тому числі: 36186,54 грн. прострочені проценти за користування кредитом з 05.05.2017 по 06.03.2018; 6094,03 грн. -три проценти річних за прострочення боргу за кредитом з 28.04.2017 по 12.02.2020; 5814,75 грн. - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 28.04.2017 по 12.02.2020; 14754,50 грн. - інфляційні втрати банку за прострочення боргу за кредитом з травня 2017 року по січень 2020 року; 15606,84 грн. - інфляційні втрати банку за прострочення сплати процентів за користування кредитом з травня 2017 року по грудень 2020 року. На даний час відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за кредитним договором не погашають, що є порушенням законних прав АТ «Ощадбанк». Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 16.03.2020 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідачам строк на подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Заяви про розгляд справи без їх участі та відзиви на позов від відповідачів до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статей 280, 281 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії Договору про іпотечний кредит №408 від 31.03.2010 Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі заступника начальника з корпоративного бізнесу філії Луганського обласного управління Шуліки Н.М. та [PERSON] уклали договір, згідно п.п. 1.1, 1.2 якого банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 210000 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 210000 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надається на 240 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 31.03.2030 на придбання квартири (а.с.8). Згідно із п. 1.5. вищевказаного договору, за користування кредитом позичальник зобов`язується щомісячно до останнього робочого дня кожного звітного місяця здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами сумі 2535,49 грн. Відповідно до п. 1.6.1.4. договору, сплата нарахованих процентів здійснюється в валюті кредиту та в порядку, передбаченому цим Договором. Відповідно до п. 4.3.2. вищевказаного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит в сумі 210000 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим Договором, а у випадку не виконання або неналежного виконання взятих на себе за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором. Додатковою угодою №1 від 27 серпня 2010 року внесено зміни до Договору №408 від 31 березня 2010 року щодо порядку погашення суми основного боргу та сплати відсотків (а.с. 13). Додатковою угодою №2 від 05 квітня 2011 року внесено зміни до Договору №408 від 31 березня 2010 року щодо укладення договорів страхування (а.с.14). Додатковим договором №6 від 01.11.2013 змінено п.1.5. Договору, а саме, змінено розмір щомісячного платежу - 770,70 грн. та термін погашення суми основного боргу та сплати відсотків не пізніше 4 числа кожного місяця (а.с.15). Також, 31.03.2010 Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі заступника начальника з корпоративного бізнесу філії Луганського обласного управління Шуліки Н.М. та [PERSON] уклали договір поруки №1 (а.с.12). Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за Договором №408 від 31.03.2010, а також додатковими угодами до нього що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Згідно п. 3.1. договору поруки поручитель відповідає по зобов`язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. З п. 4.1. договору поруки вбачається, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання за кредитним договором. Згідно копії заочного рішення Троїцького районного суду Луганської області від 23.10.2017 по справі №433/1174/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» задоволені. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №408 від 31 березня 2010 року в сумі 218 754 (двісті вісімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят чотири ) гривні 46 копійок, яка складається з: боргу за кредитом 142451,81 грн; відсотків за користування кредитом з 05.08.2014 по 20.06.2017 року в розмірі 53900,18 грн; інфляційних втрат банку з серпня 2014 року по травень 2017 року за прострочення сплати кредиту в сумі 5749,67 грн; інфляційних втрат банку з серпня 2014 року по травень 2017 року за прострочення сплати відсотків за кредитом в сумі 13551,79 грн; 3% річних за прострочення сплати кредиту з 06.05.2014 року по 20.06.2017 року в розмірі 918,30 грн; 3% річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 05.08.2014 по 20.06.2017 року в розмірі 2182,71 грн (а.с.23-24). Судове рішення набрало законної сили та є приюдиційним у даній справі. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, факт наявності кредитних правовідносин та відносин за договором поруки, як і факт порушення відповідачами зобов`язань, який був встановлений рішенням суду від 23.10.2017 по справі №433/1174/17, не потребує доведення в межах розгляду даної справи. Посилаючись на те, що заборгованість за Кредитом не погашена, вищевказане рішення суду відповідачами не виконане, відносини між Банком та Позичальником не припинялися, відповідно до умов Кредитного договору, позичальнику щомісячно нараховувалися проценти за користування кредитом (п.1.6.1.1 до моменту закінчення терміну, на який надано кредит), позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь, відповідно до розрахунку заборгованості, з урахуванням заочного рішення Троїцького районного суду Луганської області від 23.10.2017 по справі №433/1174/17 та періоду нарахування, починаючи з 21.06.2017, заборгованість за Кредитним договором, яка складає 78456,66 грн., у тому числі: 36186,54 грн. прострочені проценти за користування кредитом з 05.05.2017 по 06.03.2018; 6094,03 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 28.04.2017 по 12.02.2020; 5814,75 грн. - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 28.04.2017 по 12.02.2020; 14754,50 грн. - інфляційні втрати банку за прострочення боргу за кредитом з травня 2017 року по січень 2020 року; 15606,84 грн. - інфляційні втрати банку за прострочення сплати процентів за користування кредитом з травня 2017 року по грудень 2020 року (а.с.5-7). Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється часткового або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відсутність реального і своєчасного виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що банк, у зв`язку із допущеною заборгованістю зі сплати кредиту, скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. У справі, яка є предметом розгляду, встановлено, що банк скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, а також отримав судовий захист своїх прав. Таким чином, положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставними. Таким чином, враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12 та заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 23.10.2017 по справі №433/1174/17, у задоволенні вимог позивача про стягнення прострочених відсотків за користування кредитом у розмірі 36186,54 грн. за період з 05.05.2017 по 06.03.2018 слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Поряд з цим, період нарахування процентів з 05.05.2017 по 20.06.2017 був врахований під час ухвалення судом рішення від 23.10.2017 по справі №433/1174/17, та сума процентів, нарахованих за вказаний період була стягнута з відповідачів. За таких обставин у позивача не виникло право нараховувати і три відсотки річних та інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування кредитом у період з 05.05.2017 по 06.03.2018. Враховуючи, що у наданому позивачем розрахунку заборгованості суми втрат від інфляції по простроченим відсоткам та 3% річних по всіх сумах прострочених відсотків не зазначено періоди за які нараховані проценти за користування кредитом, а зазначено лише термін сплати нарахованих процентів, який охоплюється періодом з 05.05.2017 по 06.03.2018, суд відмовляє у задоволені вимоги про стягнення інфляційних втрат за прострочення процентів за користування кредитом за період з травня 2017 по грудень 2020 у розмірі 15606,84 грн. та 3% річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 28.04.2017 по 12.02.2020 у розмірі 5814,75 грн. у зв`язку з необґрунтованістю. Оскільки відповідачами заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 23.10.2017 по справі №433/1174/17 не виконується, що останніми не спростовано, тому є підстави для застосування\~ст.\~625\~ЦК України та стягнення сум інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом та 3% річних по всіх сумах простроченого боргу. Проте, наданий позивачем розрахунок заборгованості 3% річних та суми інфляційних втрат не відповідає заявленим у позовній заяві сумам та періоду нарахувань. Так, у розрахунку заборгованості таблиця 5 «Розрахунок сум інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом» охоплює період з липня 2017 року по лютий 2020 року на загальну суму 6390,28 грн. (а.с.6 зв.), в той час, як до стягнення заявлена вимога про стягнення інфляційних втрат по простроченому боргу за період з травня 2017 року по січень 2020 року у розмірі 14754,50 грн. Таблиця 7 «Розрахунок 3% річних по всіх сумах простроченого боргу» охоплює період за який розраховується розмір 3% річних з 21.06.2017 до 25.02.2020 на загальну суму 2914,60 грн. (а.с.6 зв.), в той час, як до стягнення заявлена вимога про стягнення 3% річних по простроченому основному боргу за період з 28.04.2017 до 12.02.2020 у розмірі 6094,03 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що стягнення інфляційних втрат за прострочення боргу за кредитом за період з липня 2017 року по лютий 2020 року у розмірі 6390,28 грн. та 3% річних за прострочення боргу за кредитом за період з 21.06.2017 до 25.02.2020 у розмірі 2914,60 грн. є правомірними та обґрунтованими. Інший розрахунок позивачем не надано та не доведено правомірність стягнення заборгованості саме у такому розмірі та за такий період, як заявлено у позовній заяві. Згідно\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Що стосується вимог позивача до поручителя, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 553 ЦК України\~за договором\~поруки поручитель\~поручається перед\~кредитором боржника\~за виконання\~ним свого\~обов`язку. Поручитель\~відповідає перед\~кредитором за\~порушення зобов`язання\~боржником. Порукою\~може забезпечуватися\~виконання зобов`язання\~частково або\~у повному\~обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно ч. 1\~ст. 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2\~ст. 554 ЦК України\~поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1\~ст.543 ЦК України\~у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Підписуючи договір поруки, боржник [PERSON] поручився відповідати перед Кредитором за порушення [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором. За таких обставин, вимоги позивача до поручителя є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині задоволення вимог позивача до основного боржника. Згідно вимог\~ст. 12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, беручи до уваги вище зазначене, позов підлягає задоволенню частково в зазначених вище сумах та нарахуваннях. В решті позовних вимог слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 3244350413 від 10.03.2020 року про сплату судового збору у сумі 2102,00 (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позовні вимоги задоволені частково на 11,86%, з відповідачів в рівних частинах на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частки позовних вимог в сумі 249,30 грн. (2102,00 * 11,86%= 249,30 грн.) - по 124,65 грн. з кожного.\~ На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial