Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] (по тексту [PERSON], позивач) звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною\~заявою до [PERSON] ([PERSON], відповідач); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] про стягнення на свою користь\~аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з відповідачем мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка навчається на 1 курсі денної форми навчання факультету управління фінансами та бізнесу Львівського Національного університету імені [PERSON], однак після досягнення нею повноліття\~ [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання. Позивач просить врахувати, що відповідач є працездатною особою і його матеріальне становище дозволяє надавати матеріальну допомогу спільній доньці. На переконання позивача батьки повинні спільно брати участь в утриманні доньки, оскільки остання не може в повній мірі забезпечити себе самостійно в силу обєктивних причин. Як вважає позивач, необхідно врахувати, що на даний момент вона не може забезпечити повноцінне навчання дочки та її достатнє утримання, так як матеріальні витрати в силу обєктивних обставин зростають. Згідно заяви третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON], остання дійсно навчається на денній формі навчання Львівського Національного університету імені [PERSON] та перебуває на повному матеріальному забезпеченні своєї матері, при цьому самостійно не може себе утримувати з огляду на денну форму навчання. З огляду на відсутність стипендії та значні витрати повязані з навчанням [PERSON] просить задовольнити позов предявлений її матірю. У судове засідання 16.12.2018 року позивач та третя особа не зявилися, однак останніми подано письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся в установленому порядку. \~ \~ \~ \~Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч. 4\~ст. 223, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивач не заперечував. Врахувавши позицію третьої особи, викладену у її письмовій заяві, дослідивши усі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення. Ухвалюючи судове рішення суд врахував наступне. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-БВ №053528, виданого 30.09.1997 року Ізяславським віділом реєстрації актів громадянського стану, [PERSON], [INFO] (актовий запис №163 від 30.09.1997 року) є спільною дочкою сторін по справі [PERSON] та [PERSON]. Сторони по справі перебували у шлюбі, який в подальшому 05.09.2001 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-БВ №000245, виданим Ізяславським районним віділом реєстрації актів громадянського стану. Згідно довідки в.о. декана Львівського Національного університету імені [PERSON] №218 від 04.09.2018 року [PERSON] зарахована на 1 курс денної форми навчання за освітнім ступенем мігістр факультету управління фінансами та бізнесу; навчання за рахунок державного бюджету згідно наказу №1793 від 11.08.2018 року; термін навчання: з 01.09.2018 року по 31.12.2019 року. Суд вважає\~доведеним факт,\~що в зв'язку з навчанням на денній формі [PERSON] не має можливості працевлаштуватися, потребує матеріальної допомоги. Згідно\~ст. 198 СК України\~батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є студенткою 1 курсу Львівського Національного університету імені [PERSON] денної бюджетної форми навчання, стипендію не отримує, тимчасово проживає у м. Львові в гуртожитку при навчальному закладі, де отримує освітні послуги. Як зясовано судом, [PERSON] у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яку в добровільному порядку надає її мати, позивачка по справі, однак потребує матеріальної допомоги і від батька. Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до п. 20 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 СК України. Відповідно до\~ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач, будучи фізично здоровою особою працездатного віку, може і повинен знаходити діяльність, яка б дозволила йому забезпечити належний рівень існування його дітей, які мають право на утримання за його рахунок. На думку суду, відповідач повинен докладати всіх зусиль для надання повноцінного утримання своєї дитини, яка продовжує навчання. З урахуванням того, що повнолітня донька відповідача продовжує навчання на денній формі навчання, можливості працевлаштуватися фактично немає, суд вважає, що вона дійсно потребує матеріальної допомоги, а відтак слід стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень, щомісячно до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23 (двадцяти трьох років) Слід зазначити, що стягнення аліментів у зазначеному вище розмірі є справедливим та достатнім з урахуванням наведеного, рівності прав та обовязків батьків щодо дитини (ст.141 СК України) та фактичного приділення позивачем більше сил та засобів на матеріальне забезпечення та фактичного проживання останньої з нею. Не надано доказів наявності у відповідача інвалідності, його непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали надання ним допомоги на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, зокрема у визначеному розмірі. Згідно п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин\~\~визнає\~\~необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Тим самим, суд вказує, що аліменти підлягають стягненню з відповідача саме на користь [PERSON], як повнолітньої дитини - особи, яка продовжує навчання, так як остання є повністю дієздатною особою, має право сама звертатись до суду із вказаним позовом. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved