Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

[PERSON], котрий на підставі довіреності від 20.06.2014 року діє від імені [PERSON], 10.03.2015 року пред'явив позов до [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS], як частку у майні подружжя. У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [PERSON] з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 7 жовтня 1997 року до 27 листопада 2012 року і під час шлюбу ними 13 серпня 2002 року було придбано вказану квартиру загальною площею 68,4 кв. м, яка зареєстрована на [PERSON] На даний час в цю квартиру відповідач вселив осіб за договором найму і заперечує право [PERSON] на частку в квартирі. Оскільки, провести поділ трикімнатної квартири в натурі без шкоди для її господарського призначення неможливо, просить визнати за [PERSON] право власності на ? частину вказаної квартири. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] - [PERSON] у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. [PERSON], будучи належним чином повідомлений, про що свідчить оголошення в пресі про розгляд справи, у судове засідання не з'явився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про одруження та рішення про розірвання шлюбу вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 7 жовтня 1997 року до 27 листопада 2012 року (а. с. 5, 6). Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 68 цього Кодексу розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Із договору купівлі-продажу від 13.08.2002 року, технічного паспорта на квартиру та довідки про технічну характеристику об'єктів нерухомого майна відомо, що [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] (а. с. 8, 9, 13). Ураховуючи наведене, вказану квартиру є підстави визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Частиною першою ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Між сторонами шлюбний договір не укладено, домовленості між ними щодо визначення часток у спільній сумісній власності немає. У зв'язку з наведеним зазначене майно підлягає поділу шляхом визнання за кожним із співвласників право власності на ? частину цієї квартири. Також у зв'язку із задоволенням позову із відповідача у користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 636,77 грн., пов'язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією.

Outcome: approved