Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК» (далі - АТ «АКЦЕНТ-БАНК», Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №SAMABWFC00000380036 від 27.02.2016. В обґрунтування позову зазначено, що 27.02.2016 між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами» банку, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає договір про надання банківських послуг. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином припинив виконувати, внаслідок чого станом на 24.06.2020 утворилася заборгованість у розмірі 31691,70 грн., з яких: 21101,40 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10140,30 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 450 грн. - пеня. Посилаючись на викладене, Банк просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2102 грн. Ухвалою суду від 04.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження; розгляд справи вирішено проводити з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином. Одночасно з пред`явленням позову представником позивача було подано клопотання про розгляд справи без його участі, підтримку заявлених позовних вимог у повному обсязі та відсутності заперечень проти заочного розгляду справи (а.с. 1-3). Представник відповідача - адвокат Фельський С.Л. до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку. Надав заяву про розгляд справи у його відсутності. У відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначено про часткове визнання [PERSON] позовних вимог АТ «АКЦЕНТ-БАНК» через неможливість застосування до спірних правовідносин ч. 1 ст. 634 ЦК України з огляду на відсутність кредитного договору у стандартній формі, неможливість визначення редакція договору, запропонованої Банком на момент підписання відповідачем анкети-заяви; не зазначення процентної ставки та відсутність умов про встановлення відповідальності у вигляду неустойки (пені, штрафів). У відзиві зазначено також те, що відповідач сплатив частину боргу, що випливає з розрахунку заборгованості, наданої позивачем, яку Банк протиправно зараховував в рахунок погашення процентів. Тому відповідач вважає, що сплачені ним кошти у сумі 15774,70 грн. повинні зараховуватись як погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим визнає за собою борг у розмірі 5326,79 грн. Дослідивши матеріали справи і надані сторонами докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 27.02.2016 між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АКЦЕНТ-БАНК», правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 5). У зв`язку із тим, що відповідач припинив виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість. Згідно з наданим банком розрахунком, [PERSON] з 27.02.2016 о 01.06.2020 використовував кредитні кошти та до 23.09.2019 здійснював часткове погашення заборгованості. Станом на 24.06.2020 складає 31691,70 грн., з яких: 21101,40 грн. - заборгованість за кредитом; 10140,30 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 450 грн. - пеня (а.с. 4-5). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, під час розгляду справи підтверджено факт укладення між сторонами 01.10.2020 змішаного договору банківського рахунку і кредитного договору та отримання відповідачем кредиту у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Також суд зазначає, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку - «АКЦЕНТ-БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Під час розгляду справи встановлено та підтверджується наданими позивачем доказами, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку та в повному обсязі Банку не повернуті, що свідчить про порушення його прав, тому суд дійшов висновків про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту. Також під час розгляду справи встановлено, що у заяві позичальника від 27.02.2016 процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщених на сайті Банку (а.с. 6-11) не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.02.2016 шляхом підписання Заяви-Анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у формі неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву-Анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Суд також дійшов висновку про неможливість застосування до вказаних правовідносин правил ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача змінювалися самим Банком. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в Анкеті-Заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Викладене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). На підставі викладеного, правові підстави для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом - 10140,30 грн. та пені - 450 грн., у цій справі відсутні. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за кредитом, суд виходить з такого. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що Банк протиправно зараховував в рахунок погашення процентів сплачені ним кошти у сумі 15774,70 грн. Вказана сума повинна зараховуватись як погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим [PERSON] визнав за собою борг у розмірі 5326,79 грн. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем випливає, що відповідачем за період 27.02.2016 по 23.09.2019 було сплачено 15774,70 грн., які зараховані Банком як відсотки за користування кредитними коштами. Оскільки під час розгляду справи встановлена відсутність правових підстав для нарахування та стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, сплачена [PERSON] сума 15774,70 грн. підлягає зарахуванню на погашення заборгованості за кредитом (21101,40 грн. - 15774,70 грн. = 5326,70 грн.). Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у сумі 5326,70 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 353,30 грн.

Outcome: partial