Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (надалі за текстом - відповідач) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 05.03.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис № 5484 про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 56 404,51 гривень, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною було відкрито виконавче провадження. Не погоджуючись з підставами для вчинення виконавчого напису, зокрема, в частині безспірності заборгованості перед кредитором, позивач звернулася до суду з даним позовом, просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача кошти в розмірі 5 191,28 грн, які були стягнуті з позивача за спірним виконавчим написом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.11.2019 року підсудність спору визначено за Подільським районним судом м. Києва. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08.01.2020 року провадження у справі відкрито, призначено судове засідання, встановлено строк для подання відзиву. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач відзив у встановлений строк не подав, у судові засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 18.09.2013 року позивачем було підписано пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта), відповідно до якого їй було надано кредит у вигляді овердрафту в розмірі 20 000 гривень, строком на 24 місяці. 05.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, відповідно до якого з позивача стягнуто заборгованість, що виникла за період з 27.02.2018 року по 27.02.2019 року, за кредитним договором № 26252028669350 від 18.09.2013 року, в розмірі 56 404,51 грн, в тому числі, простроченої заборгованості за кредитом - 20 506,46 гривень, простроченої заборгованості за процентами - 35 271,06 гривень, строковою заборгованістю за процентами в розмірі 626,99 гривень. Крім того, з позивача було стягнуто плату в розмірі 500 гривень за вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису. 27.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною було відкрито виконавче провадження № 58732425 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. З заробітної плати позивача було утримано кошти на загальну суму 5 191,28 гривень, у тому числі 696,94 гривень згідно з платіжним дорученням від 30.05.2019 року № 88133, 1 369,98 гривень згідно з платіжним дорученням від 02.07.2019 року № 88903, 1 404,08 гривень згідно з платіжним дорученням від 02.08.2019 року № 89920, 1 720,28 гривень згідно з платіжним дорученням від 06.09.2019 року № 90851. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо а) подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; б) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, а також встановлення моменту виникнення права вимоги. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний ліміт позивачу був відкритий 18.09.2013 року строком на два роки, у виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 27.02.2018 року по 27.02.2019 року, водночас, відповідачем (стягувачем) не надано виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що унеможливлює встановлення моменту виникнення заборгованості та розрахунок її розміру (з урахуванням періодів погашення). Вказані обставини не дають суду підстав вважати вказаний у виконавчому написі розрахунок заборгованості безспірним, а виконавчий напис таким, що вчинений відповідного до чинного законодавства України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б переконливо доводили наявність підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості з позивача. За таких обставини, суд встановив, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги чинного законодавства щодо процедури його винесення та перевірки безспірності вимог відповідача, а отже, вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими. Щодо поверненню позивачу коштів, стягнутих за виконавчим написом, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Позивач просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 5 191,28 гривень, які було стягнуто приватним виконавцем за виконавчим написом. Оскільки судом визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, кошти, які відповідач стягнув з позивача, підлягають поверненню останній, а відтак, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання позову в розмірі 1 536,80 гривень, а також за забезпечення позову в розмірі 384,20 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved