Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

[PERSON] (надалі також «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі також «Відповідач») про поділ майна подружжя, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири № 102, що розташована в будинку № 24 по вулиці Гарбарській в місті Івано-Франківську; стягнути з [PERSON], ІПН [NUMBER], на її користь 75 000,00 грн. вартості автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, фургон малолітражний-В, № шасі: WV1ZZZ70ZTH243012, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], після чого припинити її право спільної сумісної власності на цей автомобіль. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зокрема, як зазначив представник Позивача, в період шлюбу з Відповідачем за спільні кошти Позивачем та Відповідачем на підставі рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 23 січня 2012 року набуто майно, яке є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а саме квартиру № 102, що розташована в будинку № 24 по вулиці Гарбарській в місті Івано-Франківську. Крім того, за спільні кошти 02 квітня 2013 року сторонами було придбано автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, фургон малолітражний-В, № шасі: WV1ZZZ70ZTH243012, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Вищевказане майно, на думку Позивача, є їх з Відповідачем спільною сумісною власністю, і у звязку з поданням позову про розірвання шлюбу, [PERSON] звернулася до суду з даним цивільним позовом про розподіл спільного майна подружжя, яке Позивач просить поділити порівну. Представник Відповідача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання за Позивачем права власності на ? частину квартири визнав в повному обсязі. В частині позовних вимог про поділ автомобіля та, зокрема, стягнення з Відповідача на користь Позивача половину його вартості, представник Відповідача частково заперечив, надавши суду проведений субєктом оціночної діяльності звіт про оцінку майна, відповідно до якого половина вартості спірного автомобіля становить 53 749, 50 грн. Саме вказану суму, як зазначив представник Відповідача, [PERSON] готовий виплатити на користь Позивача в якості компенсації половини частки спільного майна в частині даного автомобіля. Заслухавши пояснення Позивача, її представника, представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. 08 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів Загвіздянської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області зроблено актовий запис № 16 (Свідоцтво про шлюб серія І-НМ № 026705 від 12 вересня 2006 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як зазначила в судовому засіданні Позивач, станом на час розгляду даної цивільної справи в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за її позовом до Відповідача про розірвання шлюбу. Згідно з Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23 січня 2012 року, виданим Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради (а.с. 5, зворотня сторінка), на підставі рішення виконавчого комітету від 14 грудня 2011 року № 788 [PERSON] є власником двокімнатної квартири з коморою № ССХХІІІ за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Гарбарська (вул. Суворова)[ADDRESS]. Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав № 32943021 від 23 січня 2012 року (а.с. 5) право власності на двокімнатну квартиру з коморою № ССХХІІІ за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Гарбарська (вул. Суворова)[ADDRESS] зареєстровано 23 січня 2012 року за [PERSON]. 02 квітня 2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, фургон малолітражний-В, № шасі: WV1ZZZ70ZTH243012, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САО 812595 від 02 квітня 2013 року (а.с. 6). Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 61 Сімейного кодексу України). Як встановлено Судом, права власності на квартиру №102 за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Гарбарська, будинок 24, та на автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, фургон малолітражний-В, № шасі: WV1ZZZ70ZTH243012, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] було зареєстровано 23 січня 2012 року та 02 квітня 2013 року відповідно, тобто в період шлюбу між Позивачем та Відповідачем, а тому за відсутності доказів протилежного, вони вважаються обєктами права спільної сумісної власності подружжя. Суд також звертає увагу на те, що в судовому засіданні представник відповідача визнав той факт, що вищевказані квартира та автомобіль набуті у шлюбі, а тому є обєктами спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи той факт, що спільне сімейне життя у сторін не склалося і станом на даний час в провадженні суду перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами, Позивач звернулася до суду з даним цивільним позовом про поділ майна подружжя. Згідно з частиною 1 статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначено статтею 70 Сімейного кодексу України. Так, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина 1 статті 70 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (частини 1, 2, 4 статті 71 Сімейного кодексу України). Згідно з пунктами 22-25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на визнання Відповідачем позову в частині поділу квартири, відповідно до вимог статей 69, 70 Сімейного кодексу України, Суд дійшов висновку про те, що квартиру, яка є спільною сумісною власністю подружжя слід поділити між подружжям, зокрема, визнавши за [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], право власності на 1/2 частку квартири № 102, що розташована в будинку № 24 по вулиці Гарбарській в місті Івано-Франківську. Стосовно позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача 75 000,00 грн. вартості автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, фургон малолітражний-В, № шасі: WV1ZZZ70ZTH243012, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], після чого припинити її право спільної сумісної власності на цей автомобіль, Суд звертає увагу на наступне. Відповідно до частини 3 статті 370 Цивільного кодексу України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 364 Цивільного кодексу України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Оскільки автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, фургон малолітражний-В, № шасі: WV1ZZZ70ZTH243012, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], у відповідності до статті 183 Цивільного кодексу України є неподільною річчю, Позивач просила стягнути з Відповідача, як іншого співвласника, грошову компенсацію половини вартості вказаного автомобіля в розмірі 75 000,00 грн. При цьому, як зазначив в судовому засіданні представник Позивача, вартість вказаного автомобіля було визначено Позивачем шляхом застосовування порівняльного методу, виходячи з інформації щодо вартості аналогічних автомобілів, розміщеної в мережі Інтернет. Представник Відповідача в судовому засіданні висловив згоду Відповідача на відшкодування Відповідачем на користь Позивача половини вартості вказаного автомобіля, однак частково заперечував щодо визначеного Позивачем розміру компенсації. Так, представником Відповідача надано суду здійснений субєктом оціночної діяльності Звіт про оцінку майна від 21 березня 2016 року, відповідно до висновку якого ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, фургон малолітражний-В, № шасі: WV1ZZZ70ZTH243012, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], станом на 18 березня 2016 року становить 107 499,00 грн. Позивачем та її представником клопотань про призначення експертизи в даній цивільній справі не заявлялося. Доказів, які б спростовували зазначену у Звіті про оцінку майна від 21 березня 2016 року ринкову вартість спірного автомобіля суду не надано. За таких обставин, враховуючи наявність згоди з боку Відповідача на відшкодування на користь Позивача грошової компенсації половини вартості спірного автомобіля, зважаючи на наявний в матеріалах справи Звіт про оцінку майна від 21 березня 2016 року, відповідно до якого ? вартості автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, фургон малолітражний-В, № шасі: WV1ZZZ70ZTH243012, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], становить 53 749,50 грн., суд дійшов висновку про часткове задоволення даної позовної вимоги та необхідність стягнення з Відповідача на користь Позивача 53 749, 50 грн., як половини вартості автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, фургон малолітражний-В, № шасі: WV1ZZZ70ZTH243012, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. У звязку з цим Суд дійшов висновку про необхідність припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, фургон малолітражний-В, № шасі: WV1ZZZ70ZTH243012, 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства України, враховуючи часткове визнання позову Відповідачем, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є частково обґрунтованими і підлягають задоволенню частково. Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 193, 364, 370 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 60, 70, 71 Сімейного кодексу України, п.п. 22-25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.3 ЦПК України,

Outcome: partial