Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

[PERSON] , через свого представника адвоката Костюченка В.К. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в якому просить: визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він являється власником домогосподарства за адресою: [ADDRESS] . В будинку зареєстровані відповідачі які є внутрішньо переміщеними особами з тимчасово окупованих територій, які були вселені позивачем як наймачі, договір укладався в усній формі. У 2019 році наймачі виїхали з будинку у невідомому напрямку та не проживають в будинку понад один рік без поважних причин. Реєстрація відповідачів не дозволяє йому розпоряджатися будинком на власний розсуд та значно обмежує його права. В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву в якій позов підтримав та просив його задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час і місце судового розгляду справи, відзиву на позов не надавали, ніяких заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи від них не надходило. Відповідно до 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно витягу з державного реєстру речових прав власником будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.4) За адресою будинка: [ADDRESS] , значаться зареєстрованими відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується домогосподарською книгою (а.с.6). Згідно акту обстеження житлово-побутових вимог від 05.03.2021 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] понад один рік не проживають в даному будинку (а.с.5) Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника. Як встановлено судом, будинок [ADDRESS] є майном (житлом) позивача, відповідачі не є членами його сім`ї. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В позові [PERSON] стверджував, що відповідачі понад один рік не проживають в будинку належному позивачу. На думку суду позивач довів той факт, що відповідачі понад один рік не проживають за місцем реєстрації, отже на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , слід визнати такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням.

Outcome: approved