Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулися в суд із позовом до Мар'янівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно, а саме: на 1/5 частину житлового будинку загальною площею 91,2 кв.м., житловою площею 69,2 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/5 частину житлового будинку, за адресою: [ADDRESS], яка належала йому як голові колгоспного двору. За життя [PERSON] заповіту не склав. Позивач спадщину прийняла, оскільки, на момент смерті постійно проживала разом з ним. Інший спадкоємець за законом - дружина померлого [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася в користь позивача [PERSON] Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, державним нотаріусом їй відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на належну спадкодавцю частину житлового будинку та відсутністю державної реєстрації права власності на неї. З цих підстав просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Ухвалою судді від 14 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання на 18 вересня 2018 року. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представники відповідача - Мар'янівської сільської ради в судове засідання не з'явилися, сільський голова звернувся до суду із заявою, в якій просив розглядати справу за відсутності уповноваженого представника Мар'янівської сільської ради, позов визнає. Представник третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом встановлено наступні обставини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Тернопільським райбюро ЗАГС 10 листопада 1974 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. 10 вересня 1994 року [PERSON] зареєструвала шлюб та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Йосипівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 10 вересня 1994 року. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Тернопільським райбюро ЗАГС Тернопільської області 11 травня 1974 року вбачається, що 08 липня 1957 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». На підставі вищевказаних документів, суд вважає доведеним в судовому засіданні факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме те, що останній є її батьком. Окрім того, судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON]. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27 жовтня 2010 року, виданим Мар'янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Заповіту померлий за життя не склав. Після його смерті відкрилася спадщина та Тернопільською районною державною нотаріальною заведена спадкова справа за № 145/2011. Згідно довідки № 189 від 18 липня 2018 року, виданої Мар'янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, за померлим [PERSON] рахується житловий будинок по [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] в належному йому будинку були прописані і проживали: [PERSON] - дружина, [PERSON] - зять, [PERSON] - дочка, [PERSON] - внучка, [PERSON] - внук. 22 березня 2011 року [PERSON] звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після померлого чоловіка - [PERSON] на користь [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 16 липня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації на спадкове майно. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 12 березня 1991 року, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], належить колгоспному двору, що складається з 5-х членів, головою якого є [PERSON]. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів № 40 від 27 лютого 1991 року «Про оформлення права власності на жилі будинки». Відповідно до довідки № 203 від 08 серпня 2018 року, виданої Мар'янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок в [ADDRESS], який рахується за померлим [PERSON], станом на 01 липня 1990 року - колгоспний двір, членами двору були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON]. З інформаційних довідок № 795 та № 796 від 09 липня 2018 року, виданих Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації вбачається, що станом на 01 січня 2013 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору [PERSON] Станом на 06 липня 2018 року по обліку бюро вказане будинковолодіння рахується за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 26 березня 2013 року на садибний житловий будинок [ADDRESS] виготовлено технічний паспорт, відповідно до якого загальна площа будинку - 91,2 кв.м., житлова - 69,2 кв.м. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Отже, враховуючи те, що станом на 01 липня 1990 року членами колгоспного двору були: голова двору - [PERSON], дружина - [PERSON], дочка - [PERSON], дочка - [PERSON], [PERSON], то в силу ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, кожному з них належали частки по 1/5 будинковолодіння по [ADDRESS]. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Враховуючи те, що [PERSON] помер [INFO], заповіту щодо належного йому, як члену колгоспного двору, майна - 1/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] не складав, спадщину після його смерті прийняла дочка [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги, та на момент смерті проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 189 від 18 липня 2018 року, виданою Мар'янівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, відмови від її прийняття протягом шестимісячного строку не заявляла, дружина померлого відмовилася від прийняття спадщини на користь позивачки, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, відсутні, а тому вона успадкувала 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, по [ADDRESS], які належали спадкодавцю. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, остання не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов підставний та підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, по [ADDRESS].

Outcome: approved