Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія - Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 28849 грн. 32 коп. та судові витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що 24 червня 2019 року з [PERSON] було підписано заяву про приєднання №645342/060217 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Підписанням заяви відповідачка беззастережно приєдналась до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщеного на офіційному сайті АТ «Ощадбанк» (https://www.oschadbank.ua/ua/). Відповідно до кредитної заяви відповідачці було надано кредит у розмірі 28000.00 грн. на строк дії платіжної картки з відсотковою ставкою 38.00% річних. Відповідачка, починаючи з січня 2020 року, не виконує умов договору щодо погашення кредиту, у зв`язку з чим утворилась заборгованість станом на 28.08.2020 в розмірі 28849,32 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь, а також сплачений судовий збір в сумі 2102.00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника позивача. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки; відзиву на позов не подала. Зі згоди позивача, висловленої під час звернення до суду, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 червня 2019 року між позивачем та [PERSON] було підписано заяву про приєднання №645342/060217 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Підписанням заяви відповідачка беззастережно приєдналась до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщеного на офіційному сайті АТ «Ощадбанк» (https://www.oschadbank.ua/ua/). Як вбачається з підписаної відповідачкою кредитної заяви №386622822 від 24.06.2019 та розрахунку заборгованості, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачці кредит, а остання кредит вчасно не сплачувала, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 28.08.2020 становить 28849,32 грн., з яких: заборгованість зa основним боргом - 25045,30 грн., проценти за користування кредитом - 3109,40 грн., комісія - 4,49 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу - 154,12 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 71,49 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 407,20 гри., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 56,48 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 0,84 грн.. На підтвердження своїх позовних вимог банк надав суду, окрім підписаних відповідачкою заяви про приєднання та кредитної заяви від 24.06.2019, розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку, також Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з додатками до нього, а саме: Умови користування кредитною лінією; Умови розміщення депозитів (вкладів) фізичними особами; Правила користування платіжними картками; Нарахування процентів на залишок; Паспорт споживчого кредиту, актуального до 10.01.2019; Паспорт споживчого кредиту, актуального до 09.11.2018, які відповідачкою не підписано. Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Державний ощадний банк України»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У заяві про приєднання та кредитній заяві від 24.06.2019, підписаних сторонами, відсутні умови договору про нарахування відсотків за користування коштами та встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту - суму, яку фактично отримала в борг відповідачка, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами, комісією та пенею. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24.06.2019, посилався на Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з додатками до нього, розміщений на офіційному сайті АТ «Ощадбанк» (https://www.oschadbank.ua/ua/), як невід`ємну частину спірного договору. Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з додатками до нього, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені всі умови кредитування, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з додатками про Умови до нього розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, комісії та пені за користування кредитними коштами, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом, що відповідач був ознайомлений зі змінами умов кредитування, бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Саме до таких, вищезазначених висновків дійшла Велика Палата ВС у своїй постанові від 03.07.2019 року по цивільній справі №342/180/17. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.oschadbank.ua/ua/) неодноразово змінювалися самим позивачем в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Договір з додатками у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови кредитування, відсутність у підписаних заявах домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з додатками до нього, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Наданий позивачем Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з додатками до нього, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - у підписаних заявах позичальника, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з додатками до нього, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.06.2019, шляхом підписання заяви про приєднання та кредитної заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів), комісії за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Вищезазначені висновки також викладені у постанові Великої Палати ВС від 03.07.2019 року по цивільній справі №342/180/17. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 3109,40 грн., комісією - 4,49 грн., пенею за несвоєчасне погашення основного боргу - 154,12 грн. та пенею за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 71,49 грн. не доведені, надані позивачем письмові докази достеменно не доводять існування заявленої у позові заборгованості в цій частині, а тому підстави для їх стягнення відсутні. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ «Ощадбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд приходить висновку, що позов АТ «Ощадбанк» підлягає частковому задоволенню, а саме: стягненню підлягає заборгованість за основним боргом в розмірі 25045,30 грн., а також 3% річних за несвоєчасне повернення основного боргу, в розмірі 407,20 грн., та витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, в розмірі 0,84 грн., що відповідає положенням ст. 625 ЦК України, та загалом становить суму до стягнення - 25 453,34 грн.. Що стосується стягнення 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом, в цій частині також слід відмовити, з підстав недоведеності стягнення процентів за користування кредитом, що обґрунтовано вище. Згідно до положень ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 4, 5, 12, 13, 89, 141, 197, 259, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: partial