Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] (місцезнаходження: [ADDRESS] ) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради (місце проживання: [ADDRESS] ) про визнання права власності на частку нерухомого майна, в якій просить визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що їй на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.09.2000 року та на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07.04.2006 року, належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Оригінал договору купівлі-продажу квартири, укладений 02.09.2000 року між [PERSON] та [PERSON] і позивачем [PERSON] , нею був втрачений. Отримати його дублікат в Першій Сєвєродонецькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки нотаріальні документи по 2000 рік включно були передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву та перебувають у м. Луганську, який знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України. Відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно за позивачем 22.09.2006 року зареєстрована 1/2 частка квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07.04.2006 року. Відомості з договору купівлі-продажу квартири від 02.09.2000 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно не внесені, хоча державна реєстрація права власності КП «Сєвєродонецьке БТІ» відбулась 27.09.2000 року за № 637. Представник позивача в судовому засіданні присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області від 11.07.1996 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 01.12.2000 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори 02.09.2000 року, [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] купили квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07.04.2006 року у справі №2-72/06 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна, затверджено мирову угоду між [PERSON] до [PERSON] таким чином: 1. Відповідач [PERSON] зобов`язується виплатити позивачці [PERSON] з суми продажу за квартиру 37100 грн., 1180 грн. у рахунок погашення боргу за сплату квартирних послуг. Відповідач [PERSON] зобов`язується зняти себе з реєстраційного обліку з спірної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з 07.04.2006 року по 01.05.2006 року. За відповідачем [PERSON] залишається наступне спірне майно, а саме: м`які меблі, телевізор маленький ч/б, відеомагнітофон. 2. Позивачка [PERSON] зобов`язується виплатити відповідачу [PERSON] 15360 грн. у перекладі 3000 доларів США. За позивачкою [PERSON] залишається наступне спірне майно, а саме: музичний центр, пральна машина «Індезіт», шифоньєр - 2 шт., телевізор «Голд Стар», журнальний столік, холодильник «Норд», пилосос «Ракета», килими, кухня, тумбочки, стіл полірований, після вступу ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області у законну силу. У вказаній ухвалі суддею Сєвєродонецького міського суду Луганської області Андрєєвим М.П. зроблено допис наступного змісту: «10.08.2006 року. Після переведення грошей відповідачу [PERSON] позивачкою [PERSON] в сумі 3000 доларів США право власності на 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , переходить від відповідача [PERSON] до позивачки [PERSON] ». Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11921367 від 22.09.2006 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 07.04.2006 року. З копії технічного паспорта, складеного 21.07.2006 року КП «Сєвєродонецьке БТІ», на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . 1/2 частка квартири належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 02.06.2000 року та 1/2 частка квартири - на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 10.08.2006 року. Представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори щодо отримання дублікату договору купівлі-продажу квартири від 02.09.2000 року. Згідно з копією відповіді Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори №1087/01-16 від 12.08.2019 року [PERSON] повідомлено, що у зв`язку з передачею Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою нотаріальних документів по 2000 рік включно до Луганського обласного державного нотаріального архіву видати дублікат договору купівлі-продажу квартири, посвідчений 02.09.2000 року Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою та зареєстрований за реєстровим номером 1-1220, не є можливим. Для отримання дублікату договору купівлі-продажу квартири необхідно звернутись до Луганською обласного державного нотаріального архіву. 19.08.2019 року представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Луганського обласного державного нотаріального архіву щодо отримання дублікату договору купівлі-продажу квартири від 02.09.2000 року. Відповідно до копії відповіді Луганського обласного державного нотаріального архіву №840/01-20 від 20.08.2019 року [PERSON] повідомлено, що відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 25.11.2014 № 46-В «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області», та наказу від 21.02.2019 № 56-В «Про зміну місцезнаходження Луганського обласного державного нотаріального архіву», документи Луганського обласного державного нотаріального архіву, у тому числі, договір купівлі-продажу квартири, посвідчений Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою 02.09.2000 за реєстровим № 1-1220, на ім`я [PERSON] до м. Старобільська та м. Сєвєродонецька не передавались і перебувають у місті Луганську на тимчасово не підконтрольній території України. Таким чином, на сьогоднішній день відсутня можливість надати дублікат по вказаному договору купівлі-продажу. Згідно з копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №181538448 від 18.09.2019 року станом на день отримання інформації до Реєстру прав власності на нерухоме майно внесені відомості про об`єкт нерухомого майна - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Власником 1/2 частки квартири на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 10.08.2006 року, є [PERSON] . Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі сукупності вищевказаних письмових доказів судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори 02.09.2000 року та зареєстрованого за реєстровим номером 1-1220, набула право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 1/2 частка вказаної квартири, яка на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.2000 року, належала [PERSON] , також перейшла у власність позивачу [PERSON] на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 07.04.2006 року. Оригінал договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори 02.09.2000 року та зареєстрованого за реєстровим номером 1-1220, позивачем втрачено та отримати його дублікат неможливо. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені позивачем у позові в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку із чим позовна заява [PERSON] до Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності на частку нерухомого майна підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 27 від 05.11.2019 року про сплату судового збору у сумі 768 грн. 40 коп. Разом з тим, суд враховує, що цей спір виник не з вини відповідача, а виключно внаслідок відсутності у позивача відповідних правовстановлюючих документів. Отже, справедливим та розумним буде не стягувати судові витрати з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved