Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

[PERSON] міський центр зайнятості звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості з виплаченої допомоги по безробіттю, посилаючись на те, що згідно заяви про надання статусу безробітного від 23.12.2015 року та наказу про надання статусу безробітного від 25.12.2015 року № НТ 151225 [PERSON] знаходився на обліку в [PERSON] міському центрі зайнятості як безробітний починаючи з 23.12.2015 року по 18.08.2016 року (наказ від 18.08.2016 року № НТ 160818). Відповідно до заяви про призначення виплати допомоги по безробіттю від 23.12.2015 року та наказу від 30.12.2015 року № НТ 151230, відповідачу розпочато виплату допомоги по безробіттю з 30.12.2015 року, виплату допомоги здійснювали на рахунок установи, указаної в заяві від 21.01.2016 року, відповідно до наказу від 14.06.2016 року № НТ160614 у зв'язку з недотриманням рекомендацій, щодо сприяння працевлаштуванню, відповідачу було скорочено виплату допомоги по безробіттю на 90 календарних днів з 13.06.2016 року по 27.06.2016 року, та припинено у зв'язку з невідвідуванням безробітним центру зайнятості без поважних причин 30 календарних днів з 26.05.2016 року, відповідно до наказу від 18.08.2016 року № НТ 160818. Позивач зазначає, що спеціалістом [PERSON] міського центру зайнятості була проведена перевірка по безробітному [PERSON] в ході перевірки було складено акт № 298 від 14.09.2016 року, згідно якого вбачається те, що відповідач в період отримання допомоги по безробіттю перебував в трудових відносинах з КП «Бірюза», згідно наказу № 3 від 26.04.2016 року та в ході перевірки прийнято рішення про повернення коштів на суму 652 (шістсот п'ятдесят дві) грн. 80 коп., відповідно до наказу від 18.10.2016 року № 161018. На виконання наказу від 18.10.2016 року № 161018 спеціалістами юридичного відділу центру, були прийняті міри, а саме відповідачу за адресою реєстрації направлено лист-претензію від 16.11.2016 року вих. № 2939/19/06, згодом було відправлено наступний лист-претензію від 23.02.2017 року вих. № 499/19/06. Таким чином відповідачем шляхом умисного приховування інформації про те що, між ним та КП « Бірюза», під час отримання допомоги по безробіттю, були трудові відносини, не було повідомлено центр зайнятості про факт своєї зайнятості в період отримання допомоги по безробіттю, чим порушено п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», згідно з яким застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Представник позивача [PERSON] міського центру зайнятості у судове засідання не зявився по час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, подав заяву про розгляд справи в заочному порядку та за його відсутності , позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. [PERSON] у судове засідання не зявився. До суду повернулось поштове повідомлення з відмітками «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про те, що відповідач до операторів поштового зв'язку не звертався. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків відповідачем тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заяви про надання статусу безробітного від 23.12.2015 року та наказу про надання статусу безробітного від 25.12.2015 року № НТ 151225 [PERSON] знаходився на обліку в [PERSON] міському центрі зайнятості як безробітний починаючи з 23.12.2015 року по 18.08.2016 року (наказ від 18.08.2016 року № НТ 160818). Відповідно до заяви про призначення виплати допомоги по безробіттю від 23.12.2015 року та наказу від 30.12.2015 року № НТ 151230, відповідачу розпочато виплату допомоги по безробіттю з 30.12.2015 року, виплату допомоги здійснювали на рахунок установи, указаної в заяві від 21.01.2016 року, відповідно до наказу від 14.06.2016 року № НТ160614 у зв'язку з недотриманням рекомендацій, щодо сприяння працевлаштуванню, відповідачу було скорочено виплату допомоги по безробіттю на 90 календарних днів з 13.06.2016 року по 27.06.2016 року, та припинено у зв'язку з невідвідуванням безробітним центру зайнятості без поважних причин 30 календарних днів з 26.05.2016 року, відповідно до наказу від 18.08.2016 року № НТ 160818. Перевіркою було складено акт № 298 від 14.09.2016 року, згідно якого вбачається те, що відповідач в період отримання допомоги по безробіттю перебував в трудових відносинах з КП «Бірюза», згідно наказу № 3 від 26.04.2016 року та в ході перевірки прийнято рішення про повернення коштів на суму 652 (шістсот п'ятдесят дві) грн. 80 коп., відповідно до наказу від 18.10.2016 року № 161018. На виконання наказу від 18.10.2016 року № 161018 спеціалістами юридичного відділу центру, були прийняті міри, а саме відповідачу за адресою реєстрації направлено лист-претензію від 16.11.2016 року вих. № 2939/19/06, згодом було відправлено наступний лист-претензію від 23.02.2017 року вих. № 499/19/06. Таким чином відповідачем шляхом умисного приховування інформації про те що, між ним та КП « Бірюза», під час отримання допомоги по безробіттю, були трудові відносини, не було повідомлено центр зайнятості про факт своєї зайнятості в період отримання допомоги по безробіттю, чим порушено п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», згідно з яким застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому законом порядку безробітними. Допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості. Згідно ч. 1, п. 1 ст. 31. Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного. Згідно з п. З ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно дост. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved