Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

[PERSON], через свого представника - адвоката [PERSON], звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначається, що [INFO] помер її батько [PERSON], у віці 57 років. Спадкоємцем першої черги за законом є позивачка. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина часом відкриття якої є день його смерті. До складу спадщини у відповідності до ст.. 1218 ЦК України ввійшли всі права та обов'язки [PERSON], що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме майнові права на майно, яке належало йому на праві приватної власності: земельної ділянки площею 0,0684 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] та яка належала спадкодавцю на праві приватної власності, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. В порядку передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину оскільки постійно проживала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини і протягом шестимісячного строку після відкриття спадщини не звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від неї. Позивачка у встановлений законом строк звернулась до П'ятої державної нотаріальної контори з заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та надала всі необхідні документи для оформлення спадщини. На деяке майно позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0684 га державний нотаріус відмовив, мотивуючи тим, що наданий позивачкою державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я її померлого батька не містить печатки Запорізького міського управління земельних ресурсів біля підпису начальника управління на розвороті акту, тому на його думку позивачка не надала правовстановлюючий документ на об'єкт спадкування. Однак зазначений державний акт був виданий батьку позивачки у встановлений законодавством порядку та у встановленому законодавством вигляді. Крім того на самому акті є гербова печатка Запорізького міського управління земельних ресурсів, що свідчить про законність видачі державного акту на право власності на земельну ділянку. З метою усунення недоліків позивачка звернулась до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області з заявою про проставлення відсутньої печатки в державному акті, на що отримала відповідь що у відповідності до норм діючого законодавства можливість проставлення відсутньої печатки в державному акті не передбачено. При цьому Головне управління Держземагенства у Запорізькій області підтвердило факт належності зазначеної земельної ділянки померлому та пропонувало видати завірену копію державного акту. Однак нотаріус відмовився видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку мотивуючи що необхідно лише оригінал правовстановлюючого документу, яким є державний акт. Оскільки у наданому державному акті відсутня одна печатка, то такий акт не є правовстановлюючим документом на об'єкт спадкування. Таким чином позивачка вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав як спадкоємця і просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0684 га, розташовану за адресою [ADDRESS], яка належала її померлому батьку [PERSON] В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, підтвердили обставини наведені в позові та просили позов задовольнити. Представник відповідача до суду не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та зазначив не заперечує проти позовних вимог. Третя особа також в судове засідання не з'явилась, надіслала на адресу суду заяву в якій просила розглядати справи без її участі. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що обставини, викладені в заяві відповідають дійсності та підтверджені документальними доказами: копією постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.06.2014 р. № 2094/02-31 (а.с.4), копією державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0684 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], серія ЗП № 052121 від 15.03.2004 року, виданого [PERSON] (а.с.5), копією листа Головного управління Держземагенства у Запорізькій області від 10.07.2013 р. (а.с.6), копією свідоцтва про смерть [PERSON], виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції повторно 27.09.2012 року, серія [NUMBER] (а.с.7), копією витягу із звіту про експертно-грошову оцінку земельної ділянки (а.с.8-13). Ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч. 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15. глави 10 Наказу Мін'юсту України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності. Відповідно до п. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 р. № 1878-УІ. (надалі ЗУ № 1878-УІ) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Відповідно до п.1 ст. 3 ЗУ № 1878-УІ, державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ч.5 п.1. ст. 19 ЗУ № 1878-УІ, державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до п. 26, 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені Порядком. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до положень ч. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач по справі не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд вбачає всі підстави для задоволення позовної заяви.

Outcome: approved