Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Адвокат Жердєв Сергій Миколайович в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства Лисичанської міської ради Луганської області «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, зміну дати та причини звільнення. В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] з 2014 року працювала на посаді лікаря загальної практики-сімейного лікаря амбулаторії № 1 Комунального некомерційного підприємства Лисичанської міської ради Луганської області «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» (далі - КНП «ЦПМСД №1»). Відповідно до наказу КНП «ЦПМСД № 1» № 1-к від 14.01.2020 «Про припинення трудового договору (контракту)» [PERSON] звільнено 04 грудня 2019 року з посади лікаря загальної практики-сімейного лікаря амбулаторії № 1 відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України через прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Ознайомлена з даним наказом позивач була лише 11.06.2020. 16.07.2020 позивач [PERSON] звернулась із заявою до Головного лікаря КНП «ЦПМСД № 1», в якій зазначила, що 04.12.2019 вона відпрацювала робочий день повністю. З 05.12.2019 у неї був відкритий листок непрацездатності, закритий 23.12.2019, а приступити вона повинна до роботи з 24.12.2019. В поданій заяві позивач [PERSON] просила привести у відповідність до норм чинного законодавства її трудову книжку та змінити причину звільнення на «за власним бажанням», а також вирішити питання щодо оплати листків непрацездатності. До даної заяви [PERSON] долучила копії листків непрацездатності. На її заяву 21.07.2020 КНП «ЦПМСД № 1» надало відповідь за № 305, в якій зазначило, що підстав для виконання заяви позивача від 16.07.2020 немає, оскільки її звільнили за прогули без поважних причин останнім днем роботи, а саме 04.12.2019 згідно з наказом № 1-к від 14.01.2020, бо позивач до 14.01.2020 не з`явилася на роботі, не надавала листки непрацездатності та не надала заяву на її звільнення за власним бажанням. У зв`язку з цим відповідач не може змінити причину звільнення позивача на «за власним бажанням», оскільки з такою заявою до КНП «ЦПМСД № 1» вона не зверталася. Позивач вважає, що в даному випадку не було встановлено факту прогулу та жодним чином не зафіксовано такі обставини. Вона, [PERSON] , до дня звільнення працювала на посаді лікаря загальної практики-сімейного лікаря амбулаторії № 1, та до її основних обов`язків входить безпосереднє надання первинної медичної допомоги пацієнтам не тільки на основному місці роботи, а й за місцем мешкання пацієнтів. 04.12.2019 позивач безпосередньо перебувала на робочому місці, та відпрацювала повний робочий день, а вже з 05.12.2019 перебувала на лікарняному. Крім того, позивач вважає, що відповідачем порушено процедуру її звільнення, а саме: письмові пояснення від [PERSON] не були витребувані, до того ж її не викликали на засідання первинної профспілкової організації та взагалі не повідомили про дату, час та місце засідання даної організації, із копією наказу про звільнення [PERSON] була ознайомлена 11.06.2020, тобто через півроку після звільнення. Тому позивач вважає, що наказ КПП «ЦПМСД № 1» № 1-к від 14.01.2020 «Про припинення трудового договору (контракту)», відповідно до якого [PERSON] 04.12.2019 звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважної причини, не відповідає чинному законодавству, є незаконним та необґрунтованим. Звільнення [PERSON] відбулось із порушенням трудового законодавства, а отже наказ про звільнення підлягає скасуванню. У поданій позовній заяві позивач просить суд: - визнати незаконним та скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства Лисичанської міської ради Луганської області «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» № 1-к від 14.01.2020 «Про припинення трудового договору (контракту)», відповідно до якого [PERSON] звільнено 04.12.2019 з посади лікаря загальної практики-сімейного лікаря амбулаторії № 1 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; - змінити дату та причину звільнення [PERSON] з посади лікаря загальної практики-сімейного лікаря амбулаторії № 1 Комунального некомерційного підприємства Лисичанської міської ради Луганської області «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1», а саме звільнити на підставі ст. 38 КЗпП України «за власним бажанням» з 24.12.2019. На виконання ухвали суду від 11.09.2020 представником відповідача Овчаренко О.В. до суду подано відзив на позов, згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначила, що позивач була відсутня на робочому місці без поважних причин більш ніж місяць, в телефонному режимі вона повідомила, що знаходиться на лікарняному (перший день коли не вийшла на роботу), потім взагалі не підіймала телефон. Головний лікар КНП «ЦПМСД № 1» хвилювалася з даного приводу, тому на адресу позивача неодноразово була направлена комісія для з`ясування причин її відсутності на робочому місці. Під час виїзду комісії позивач нічого не пояснювала, не надавала листків непрацездатності без поважних на те причин, тому про їх наявність чи відсутність в дійсності відповідач самостійно не мав змоги дізнатися, адже інформація про пацієнта є медичною таємницею, навіть для роботодавця. Позивач лише обіцяла приїхати та написати заяву власноруч. В подальшому при виїзді комісії взагалі не відкривала двері, через двері пропонувала йти геть. Всі можливі наслідки відсутності на робочому місці позивачу були пояснені під час першого візиту комісії, також під час дзвінків головного лікаря КНП «ЦПМСД №1» аргументованої відповіді позивач не надавала, лише обіцяла приїхати та власноруч написати заяву. Також під час виїзду на адресу [PERSON] юрист КНП «ЦПМСД № 1», не отримавши виразної відповіді від позивача, телефонувала її сину ( [PERSON] ), який в свою чергу, отримавши інформацію про ситуацію, яка виникла, обіцяв посприяти у вирішенні цього питання та поговорити з матір`ю, але через певний період часу в телефонному режимі зазначив, що впливу на неї не має, та щоб ми приймали рішення самостійно відповідно до закону. Таким чином, 14 січня 2020 року,

Outcome: partial