Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 2100 грн. на місяць, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування вимог зазначає, що 18 липня 2017 року в Камінь-Каширському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що зроблено відповідний запис за № 51. Від шлюбу є син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 19 грудня 2019 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу син [PERSON] зареєстрований і фактично проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає жодних коштів на утримання. Матеріально (чи то продуктами, чи одягом) не допомагає. Зараз вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, через що не має змоги працювати, отримувати заробітну плату та забезпечувати себе та дитину, оскільки син [PERSON] дуже маленький і потребує її догляду, а тих коштів, які вона отримує від держави, перебуваючи у декретній відпустці, недостатньо для нормального існування. Ніякої іншої матеріальної допомоги їй ніхто не надає, тому вона перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідач, будучи батьком дитини, відмовляється надавати їй утримання як дружині, з якою проживає малолітня дитина, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто з чоловіка, батька дитини, аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину - як з чоловіка і на дитину - як з батька. Особливістю стягнення аліментів на дружину є наявність лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на її утримання, оскільки вона проживає та доглядає за їхньою спільною дитиною. Враховуючи відсутність у неї самостійного доходу, відповідач має компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. Окрім того, оскільки відповідач є працездатним, працездатного віку, не є інвалідом першої чи другої групи, не є пенсіонером, на утриманні інших осіб не має, не вживає необхідних заходів для влаштування на роботу, яка дала б йому змогу заробити кошти на утримання дружини, з якою проживає дитина, а тому спроможний і зобов`язаний їй, як матері, яка сама виховує дитину, надавати матеріальну допомогу. Їй не так просто при цій дійсності (коли всі скривають доходи, занижують їх) визначити, який дохід має платник аліментів. Оскільки відповідач має нерегулярний, такий що міняється, заробіток (дохід), що робить неможливим стягнення аліментів в дольовому співвідношенні до його заробітку (доходу), аліменти на прохання платника або стягувача можуть бути визначені у твердій грошовій сумі, яка підлягає стягненню щомісячно. Станом на сьогоднішній день відповідач [PERSON] не виконує встановленого статтею 84 СК України обов`язку щодо утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина, що змушує її звернутись за захистом свого права до суду. Відповідач добровільно коштів на її утримання не надає. Він знаходиться у працездатному віці, а тому має можливість працювати та утримувати її до досягнення дитиною трьох років, і з цих підстав вона вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Ухвалою судді від 26 червня 2020 року у справі відкрито провадження і постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву, із змісту якої вбачається, що позовні вимоги вона просить задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Представник позивачки - адвокат Мацей А.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він сплачує аліменти на дитину у мінімальному розмірі, а на дружину аліменти платити не бажає і не буде, оскільки вона під час розлучення забрала спільні кошти, і, окрім того, пояснив, що у разі стягнення з нього аліментів на дружину, він має можливість сплачувати їх лише у мінімальному розмірі, адже не працевлаштований і його дохід, що складається з тимчасових підробітків, є незначним. Заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на таке. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Камінь-Каширським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 18 травня 2018 року (а.с. 8). Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 19 грудня 2019 року шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с. 6). Малолітня дитина сторін проживає з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою Камінь-Каширської міської ради від 8 червня 2018 року № 547 про реєстрацію місця проживання та копією будинкової книги (а.с. 13, 14), і про що у судовому засіданні не заперечив відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частинами 2, 4, 6 ст. 84 СК України передбачено, що дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частиною 5 ст. 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка, її представник не надали суду доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, в тому числі й у заявленому нею розмірі. Встановлено, що [PERSON] не працевлаштований, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, однак має задовільний стан здоров`я і є працездатною особою. З пояснень відповідача у судовому засіданні вбачається, що його доходи складаються з тимчасових підробітків, є мінливими і їх розмір не великий, та аліменти на дружину він може сплачувати лише у мінімальному розмірі, проте платити їх не буде. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання позивачки. Мінімальний розмір аліментів на дружину чинним сімейним законодавством не передбачено, однак беручи до уваги, що відповідач, як він пояснив у судовому засіданні, має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини у мінімальному розмірі, суд дійшов висновку, що аліменти на дружину належить стягувати з нього у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з 23 червня 2020 року і до досягнення дитиною трьох років. Позивачкою жодними доказами не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти на її утримання у заявленому нею розмірі. При визначенні розміру аліментів на дружину, суд не враховує пояснення відповідача про те, що на його утриманні є батько пенсійного віку, оскільки доказів на підтвердження таких обставин він суду не надав. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір у встановленому законом мінімальному розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду у межах суми платежу аліментів на утримання дружини за один місяць належить допустити до негайного виконання.

Outcome: partial