Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом Обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» (надалі «Відповідач», «ОКП «Івано-Франківське ОБТІ»), в якому просила розірвати Договори №ІІF16-01203 від 22 червня 2016 року та №ІІF16-01269 від 04 липня 2016 року про виконання робіт з технічної інвентаризації, загальною вартістю 532,88 гривень, укладені між ОКП «Івано-Франківське ОБТІ та [PERSON]; стягнути з Обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», місцезнаходження якого 76014, вул. С.Бандери, 77, м. Івано-Франківськ, код ЄДРПОУ 03346064, на користь [PERSON] 532,88 (п'ятсот тридцять дві) гривень 88 коп. сплаченої за виконання робіт суми; стягнути з Обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», місцезнаходження якого 76014, вул. С.Бандери, 77, м. Івано- Франківськ, код ЄДРПОУ 03346064 на користь [PERSON] 3000 (три тисячі) гривень 00 коп. завданої моральної шкоди. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. [PERSON] вимоги мотивовані тим, що всупереч вимогам чинного законодавства України Відповідачем не виконано належним чином умови укладених між сторонами договорів про виконання робіт з технічної інвентаризації, предметом яких було виготовлення на замовлення Позивача технічного паспорта на житловий будинок №1А по вул. Кобзаря в с. Крихівці Івано-Франківської міської ради станом на дату проведення попередньої технічної інвентаризації та копії плану земельної ділянки, поверхового плану або окремого документу інвентаризаційно-реєстраційної справи. Всупереч умовам вищевказаних договорів, як зазначив представник Позивача, Відповідачем було виготовлено технічний паспорт, поверховий план або окремий документ інвентаризаційно-реєстраційної справи лише на належну Позивачу та членам її сімї на праві власності квартиру №2 у житловому будинку №1А по вул. Кобзаря в с. Крихівці Івано-Франківської міської ради, а не на будинок в цілому, як це передбачалося укладеними договорами. Враховуючи вищезазначене, посилаючись на істотність порушення Відповідачем умов укладених договорів, Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання вказаних договорів, стягнення сплачених на виконання їх умов коштів, а також відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням умов договорів. Представник Відповідача ОКП «Івано-Франківське ОБТІ», в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просила відмовити в їх задоволенні з підстав необґрунтованості. Зокрема, як зазначила представник Відповідача, умовами укладених між Позивачем та Відповідачем договорів не передбачалося виготовлення відповідних інвентаризаційно-технічних документів на будинок №1А по вул. Кобзаря в с. Крихівці Івано-Франківської міської ради в цілому, оскільки в разі такого замовлення вартість виконання таких робіт (ціна договору) була би значно вищою. У спірних правовідносинах, на думку представника Відповідача, Позивачем невірно трактуються умови укладених договорів про виконання робіт з технічної інвентаризації, які фактично передбачають виготовлення відповідних документів лише щодо квартири Позивача, яка знаходиться в даному будинку. Проаналізувавши пояснення Позивача та її представника, представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, [PERSON] встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 березня 2000 року (а.с. 5) [PERSON] є співвласником квартири №2 у житловому будинку №1А по вул. Кобзаря в с. Крихівці Івано-Франківської міської ради. 22 червня 2016 року між ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) було укладено Договір №ІІF16-01203 виконання робіт з технічної інвентаризації, відповідно до пункту 1.1 якого Виконавець зобовязувався за дорученням Замовника виконати роботи з технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна за адресою Івано-Франківська міська рада р-н с. Крихівці, вул. Кобзаря, 1А, а Замовник зобовязувався прийняти та оплатити виконані роботи. Відповідно до пункту 1.2 Договору №ІІF16-01203 виконання робіт з технічної інвентаризації від 22 червня 2016 року результатом виконання робіт, що є предметом цього договору, є виготовлення тех. паспорта станом на дату проведення попередньої технічної інвентаризації із виготовленням технічного паспорта. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Квитанції до прибуткового касового ордеру №2099 від 22 червня 2016 року (а.с. 10) [PERSON] оплатила в повному обсязі визначену пунктом 2.2 Договору №ІІF16-01203 виконання робіт з технічної інвентаризації від 22 червня 2016 року суму у 463,37 грн. Крім того, 04 липня 2016 року між ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) було укладено Договір №ІІF16-01269 виконання робіт з технічної інвентаризації, відповідно до пункту 1.1 якого Виконавець зобовязувався за дорученням Замовника виконати роботи з технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна за адресою р-н с. Крихівці, вул. Кобзаря, 1А, а Замовник зобовязувався прийняти та оплатити виконані роботи. Відповідно до пункту 1.2 Договору №ІІF16-01269 виконання робіт з технічної інвентаризації від 04 липня 2016 року результатом виконання робіт, що є предметом цього договору, є копія плану земельної ділянки, поверхового плану або окремого документу інвентаризаційно-реєстраційної справи із виготовленням технічного паспорта. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Квитанції до прибуткового касового ордеру №2243 від 04 липня 2016 року (а.с. 12) [PERSON] оплатила в повному обсязі визначену пунктом 2.2 Договору №ІІF16-01269 виконання робіт з технічної інвентаризації від 04 липня 2016 року суму у 69,51 грн. Частиною 1 статті 865 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») визначено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (частина 3 статті 865 ЦК України). Статтею 868 ЦК України визначено, що підрядник зобов'язаний до укладення договору побутового підряду надати замовникові необхідну та достовірну інформацію про запропоновані роботи, їх види та особливості, про ціну та форму оплати роботи, а також повідомити замовникові на його прохання інші відомості, що стосуються договору. Підрядник зобов'язаний назвати замовникові конкретну особу, яка буде виконувати роботу, якщо за характером роботи це має значення. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як зазначили Позивач та її представник в судовому засіданні та не заперечила представник Відповідача, за результатами виконання умов Договору №ІІF16-01203 виконання робіт з технічної інвентаризації від 22 червня 2016 року та Договору №ІІF16-01269 виконання робіт з технічної інвентаризації від 04 липня 2016 року Відповідачем було виготовлено технічний паспорт, Поверховий план або окремий документ інвентаризаційно-реєстраційної справи на квартиру №2 у житловому будинку №1А по вул. Кобзаря в с. Крихівці Івано-Франківської міської ради, а не на будинок №1А по вул. Кобзаря в с. Крихівці Івано-Франківської міської ради в цілому. Враховуючи вищезазначене, Позивач звернулася до суду з даним цивільним позовом про розірвання Договору №ІІF16-01203 виконання робіт з технічної інвентаризації від 22 червня 2016 року та Договору №ІІF16-01269 виконання робіт з технічної інвентаризації від 04 липня 2016 року та стягнення з Відповідача сплачених коштів та моральної шкоди. Права замовника у разі істотного порушення підрядником договору побутового підряду врегульовано статтею 872 ЦК України. Так, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків (частина 1 статті 872 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з частиною 2 статті 852 ЦК України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Частиною 4 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Так, як встановлено [PERSON] зі змісту пунктів 1.1, 1.2 Договору №ІІF16-01203 виконання робіт з технічної інвентаризації від 22 червня 2016 року, предметом даного договору є виконання робіт з технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна за адресою Івано-Франківська міська рада р-н с. Крихівці, вул. Кобзаря, 1А, результатом чого є технічний паспорт станом на дату проведення попередньої технічної інвентаризації, про що безпосередньо зазначено в самому договорі. Суд звертає увагу на те, що в пункті 1.1 Договору №ІІF16-01203 виконання робіт з технічної інвентаризації від 22 червня 2016 року сторони самостійно визначили обєкт нерухомого майна, який підлягав технічній інвентаризації обєкт нерухомого майна за адресою Івано-Франківська міська рада р-н с. Крихівці, вул. Кобзаря, 1А. Вказівка на те, що відповідні роботи виконуватимуться стосовно квартири №2 у вищевказаному будинку, у Договорі №ІІF16-01203 виконання робіт з технічної інвентаризації від 22 червня 2016 року відсутня. Таким чином, системно-логічний та граматичний аналіз пунктів 1.1 та 1.2 вищевказаного договору свідчить про те, що його укладено стосовно виконання робіт з технічної інвентаризації обєкту нерухомого майна будинку №1А за адресою Івано-Франківська міська рада р-н с. Крихівці, вул. Кобзаря в цілому. Аналогічно, як встановлено [PERSON] зі змісту пунктів 1.1, 1.2 Договору №ІІF16-01269 виконання робіт з технічної інвентаризації від 04 липня 2016 року, предметом даного договору є виконання робіт з технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна за адресою Івано-Франківська міська рада р-н с. Крихівці, вул. Кобзаря, 1А, результатом чого є копія плану земельної ділянки, поверхового плану або окремого документу інвентаризаційно-реєстраційної справи, про що безпосередньо зазначено в самому договорі. Суд звертає увагу на те, що в пункті 1.1 Договору №ІІF16-01269 виконання робіт з технічної інвентаризації від 04 липня 2016 року сторони самостійно визначили обєкт нерухомого майна, який підлягав технічній інвентаризації обєкт нерухомого майна за адресою Івано-Франківська міська рада р-н с. Крихівці, вул. Кобзаря, 1А. Вказівка на те, що відповідні роботи виконуватимуться стосовно квартири №2 у вищевказаному будинку, у Договорі №ІІF16-01269 виконання робіт з технічної інвентаризації від 04 липня 2016 року відсутня. Таким чином, системно-логічний та граматичний аналіз пунктів 1.1 та 1.2 вищевказаного договору свідчить про те, що його укладено стосовно виконання робіт з технічної інвентаризації обєкту нерухомого майна будинку №1А за адресою Івано-Франківська міська рада р-н с. Крихівці, вул. Кобзаря в цілому. При цьому, як встановлено [PERSON], на виконання умов Договору №ІІF16-01203 виконання робіт з технічної інвентаризації від 22 червня 2016 року та Договору №ІІF16-01269 виконання робіт з технічної інвентаризації від 04 липня 2016 року Відповідачем було виготовлено відповідні документи лише стосовно квартири №2 в будинку №1А за адресою Івано-Франківська міська рада р-н с. Крихівці, вул. Кобзаря, тобто лише щодо окремої квартири, співвласником якої є Позивач, а не щодо будинку в цілому. Зі змісту наявних в матеріалах справи актів прийому-передачі виконаних робіт за Договором №ІІF16-01203 виконання робіт з технічної інвентаризації від 22 червня 2016 року та Договором №ІІF16-01269 виконання робіт з технічної інвентаризації від 04 липня 2016 року (а.с.13) вбачається, що Позивач зазначала про наявність в неї претензій до виконаних робіт, посилаючись на те, що роботи за договорами не виконано. В той же час, зі змісту пояснень представника Відповідача в судовому засіданні [PERSON] встановлено ту обставину, що Відповідач не визнає наявності в нього обовязку щодо складання відповідних документів за вищевказаними договорами стосовно будинку №1А за адресою Івано-Франківська міська рада р-н с. Крихівці, вул. Кобзаря в цілому, тобто по-іншому трактує умови вищевказаних договорів стосовно їх предмету. Разом з тим, така позиція Відповідача є помилковою, оскільки вона спростовується змістом пунктів 1.1 та 1.2 вищенаведених договорів. За таких обставин, Суд дійшов висновку про те, що не виконавши в повному обсязі умови пунктів 1.1 та 1.2 Договору №ІІF16-01203 виконання робіт з технічної інвентаризації від 22 червня 2016 року та Договору №ІІF16-01269 виконання робіт з технічної інвентаризації від 04 липня 2016 року, Відповідач допустив істотне порушення умов даних договорів, що наділяє Позивача правом на звернення до суду за їх розірванням. Враховуючи вищенаведене, Суд дійшов висновку про те, що укладені між сторонами Договір №ІІF16-01203 виконання робіт з технічної інвентаризації від 22 червня 2016 року та Договір №ІІF16-01269 виконання робіт з технічної інвентаризації від 04 липня 2016 року підлягають розірванню, а стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає сплачена за вказаними договорами сума у загальному розмірі 532,88 грн. Крім того, відповідно до частини 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з Відповідача на її користь в якості відшкодування моральної шкоди коштів у 3 000,00 грн. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши доводи Позивача щодо завданої їй моральної шкоди, форм її прояву, розміру завданої моральної шкоди у 3 000,00 грн., Суд звертає увагу на те, що належних доказів на підтвердження саме такого розміру завданої моральної шкоди Позивачем [PERSON] не надано. Так, обґрунтовуючи факт завдання їй моральної шкоди, Позивач покликалася на те, що відповідні документи, на виготовлення яких нею і укладалися з Відповідачем договори, були необхідні їй для подання в якості доказів в іншому судовому провадженні, в яких вона виступає в статусі відповідача, і подання вказаних документів було для неї вкрай важливим з точки зору доведення перед судом переконливості її заперечень на позов. Крім того, Позивач покликалася на те, що невиконання Відповідачем належним чином умов укладених договорів призвело до погіршення її здоров'я, підняття артеріального тиску тощо. За таких обставин, враховуючи вищевикладене в сукупності, Суд дійшов висновку про те, що в даній цивільній справі Позивачем доведено факт завдання їй моральної шкоди внаслідок дій Відповідача у розмірі 500,00 грн., і саме такий розмір моральної шкоди суд вважає належним способом захисту особистих немайнових прав Позивача. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 23, 526, 610, 629, 651, 852, 865, 868, 872, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», пунктами 3,9 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial