Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачки [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 18 жовтня 2019 року, згідно якого відповідачці було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідачкою було підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта». Акціонерне товариство «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. У порушення умов договору відповідачка [PERSON] зобов`язання належним чином не виконала, тому, станом на 07 квітня 2021 року за нею існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 44809,58 грн. Сума заборгованості складається з заборгованості за кредитом в розмірі 36238,64 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 8570,94 грн. Просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 44809,58 грн. та судовий збір по справі в сумі 2270,00 грн. Відповідачка [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що вважає позовні вимоги АТ «А-Банк» такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав. 18 жовтня 2019 року нею була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку. Натомість, в наданих позивачем доказах, а саме в паспорті споживчого кредиту та витягу з Умов та правил надання банківських послуг відсутній її підпис, тобто позивачем не надано доказу ознайомлення та прийняття нею саме цих умов кредитування. Анкета-заява позичальника є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні Цивільного кодексу України і для укладання договору обов`язковим елементом процедури такого укладання є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якого підтверджується матеріалами справи. У зазначеній анкеті відсутні будь які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання: в анкеті відсутня сума грошових коштів, яку зазначає позивач у позові, відсутня умова про надання позивачем тієї чи іншої суми, відсутня умова про обов`язок повернення тієї чи іншої суми, відсутній строк надання грошових коштів позивачем та строк повернення нею цих коштів, відсутні будь які посилання на картку, з якої вона могла отримувати грошові кошти, відсутня умова про отримання нею цієї картки. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, а також паспорт споживчого кредиту не можна вважати складовими частинами укладеного між нею та позивачем кредитного договору. В цих документах немає жодного посилання на нею, а також вони не підписані нею, що свідчить про те, що вони на неї не розповсюджуються. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей паспорт споживчого кредиту а також витяг з Умов та правил надання банківських послуг був прочитаний нею та вона його зрозуміла, а також ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим позивачем в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів та витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком паспорт споживчого кредиту а також витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Сам факт оформлення банківської кредитної картки на її ім`я ще не означає укладення між Банком та держателем картки кредитного договору. Банківська картка є лише інструментом, за допомогою якого можливо укладення такого договору за наявності волі та дій держателя картки, направлених на отримання кредиту. Також, наданий позивачем розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Розрахунок заборгованості за договором наданий позивачем не може підтверджувати факт існування боргу оскільки в ньому не зазначено інформацію про те, по якій саме картці і по якому саме рахунку, ця виписка. Також в матеріалах справи немає жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що вона отримувала картку або їй був відкритий рахунок. За таких обставин, вважає, що позивачем не доведене право вимоги, оскільки не надано належних доказів у розумінні ст.77 ЦПК України, тому позовні вимоги позивача є безпідставними і не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову. Представником позивача Акціонерного товариства «А-Банк» було надано суду заперечення на відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що позовні вимоги АТ «А-Банк» підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір № б/н від 18.10.2019 року. Саме номер договору SAMABWFC10072953359, що зазначається в розрахунку заборгованості, є внутрішньобанківським, та був створений під час внесення данних кредитного договору до програмного комплексу Банку, тому в Анкеті-заяві не зазначався) в A-Банку підтвердила під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язалась в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувалась кредитом, що означає, що вона ознайомилась з Умовами і Правилами надання банківських послуг в A-Банку і погодилась з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Банком, станом на час укладання договору, на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів», надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законом не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією та сплата періодичних платежів. Своїм підписом під ретельно прочитаним кредитним договором позичальник підтвердила факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у чинному на той час законодавстві, в тому числі й постанові правління НБУ №168 від 10.05.2007 року, і саме це є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору. Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідач підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку, саме в якій містилась наступна інформація: «Я згодна з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між мною і банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a- bank.com.ua. Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua. Також підтверджую, що ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання послуги накопичення Скарбничка і згодна оформити дану послугу. Підписуючи дану заяву, я даю дозвіл на обробку банком всіх моїх персональних даних з метою та на умовах, встановлених у договорі про надання банківських послуг. Підтверджуючи, що я повідомлена про свої права, пов`язаних із зберіганням та обробкою моїх персональних даних, визначених чинним законодавством, про мету збору даних та осіб, яким передаються мої персональні дані. Я не планую здійснення угод за дорученням третіх осіб і в інтересах третіх осіб. Можливість вирішального впливу з боку інших осіб на проведення мною фінансових операцій відсутня. У разі появи такої особи (контролера) зобов`язуюсь повідомити про це банк. Умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту мені роз`яснені і зрозумілі, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування мною отриманий.» Таким чином, відповідач сама погодилась як з Умовами та Правилами надання банківських послуг так і з необхідністю самостійного ознайомлення на сайті банку з їх оновленими версіями. Наявна заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються із Анкети-Заяви, Тарифів та Умов і Правил (актуальна копія яких була додана до позову). Щодо процентів. В даному ж випадку до матеріалів справи додано не тільки тарифи з сайту Банку, а Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого. Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор між сторонами погоджено, а саме його зазначено особисто відповідачем в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку, яку він підписав власноруч. Просить суд задовольнити позовні вимоги АТ «А-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У судове засідання представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» не з`явився, у запереченні на відзив на позовну заяву прохав суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 18 жовтня 2019 року відповідач [PERSON] звернулась до АТ «Акцент-Банк» із заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, отримала кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту, зобов`язалась належним чином виконувати умови договору № б/н. Крім того, [PERSON] було підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». Відповідачка [PERSON] зобов`язання по кредитному договору № б/н від 18 жовтня 2019 року не виконала. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором, станом на 07 квітня 2021 року, становить 44809,58 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 36238,64 грн., заборгованості по відсоткам в розмірі 8570,94 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої відсоткової ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договору приєднання розроблені ПАТ «Акцент-Банк», у теперішній час АТ «Акцент-Банк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, 18 жовтня 2019 року відповідачка [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», в якій своїм підписом підтвердила, що дана Заяв разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась із договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Згідно п. 2.1.1.12.17. Умов та Правил надання банківських послуг, наданими позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, за користування кредитом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності-достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Натомість, АТ «А-Банк» не надав суду жодного доказу щодо типу виданої відповідачці [PERSON] кредитної картки. При цьому, витяг з Тарифів користування кредитної картки «Зелена» не містить підпису позичальниці [PERSON] , а матеріали справи не містять доказів про видачу останній саме кредитної картки «Зелена», у зв`язку з чим суд не може прийняти цей доказ, як належний та допустимий. Надання ж позивачем Паспорту споживчого кредиту, підписаного позичальницею [PERSON] 18 жовтня 2019 року, не має правового значення для вирішення цих позовних вимог, оскільки в ньому сторони чітко погодили, що інформація за цим паспортом надана позичальниці 18 жовтня 2019 року та зберігає чинність і є актуальною до 01 січня 2020 року, тобто, станом на день звернення позивача до суду з даним позовом (06 червня 2021 року штемпель на конверті), положення паспорта є неактуальними. До того ж, у цьому паспорті зазначено, що умови Договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо, у зв`язку з чим цей паспорт не можна вважати складовою Кредитного договору № б/н від 18 жовтня 2019 року. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 8570,94 грн., оскільки нарахування такої заборгованості не підтверджено належними доказами. Також суд вважає за необхідне зазначити, що вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитом в розмірі 36238,64 грн. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1835,81 грн. (36238,64 грн. х 2270,00 грн. : 44809,58 грн.).

Outcome: partial