Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту також - позивач) звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу Житомирської області Соляра В.М. (надалі по тексту також - відповідач), третя особа на стороні позивача: [PERSON] (надалі по тексту також - третя особа), в якому просила визнати протиправною постанову приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу Соляра Віталія Миколайовича від 07 листопада 2019 року №449/02-31 про відмову у видачі [PERSON] Cвідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 07.11.2016 секретарем Новочорторийської сільської ради Любарського району Житомирської області Солодун Н.А., за реєстровим номером 57, та зобов`язати відповідача видати позивачу Свідоцтво про право на спадщину за вказаним заповітом [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Нова Чортория Любарського району Житомирської області, а саме: на земельну ділянку площею 4,2416 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новочорторийської сільської ради Любарського району Житомирської області, кадастровий номер якої 1823185000:03:003:0048, правовстановлюючими документами на яку є: витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 1823185000:03:003:0048 з датою реєстрації її за [PERSON] - 23.08.2015, наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 27.01.2017 за №6-218/14-17-СГ та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83785762 від 29.03.2017. Крім того позивач просила стягнути з відповідача понесені нею витрати по сплаті судового збору та витрати за надання правничої допомоги. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що [INFO] в селі Нова Чортория Любарського району Житомирської області у віці 82 роки померла спадкодавець [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , майновий пай та земельна ділянка (земельний пай) площею 4,2416 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новочорторийської сільської ради Любарського району Житомирської області. Згідно заповіту, посвідченого 07.11.2016 секретарем Новочорторийської сільської ради Любарського району Житомирської області Солодун Н.А., [PERSON] заповіла [PERSON] земельний пай, що знаходиться на території Новочорторийської сільської ради Любарського району Житомирської області. 07.11.2019 [PERSON] звернулась до відповідача з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадковий земельний пай площею 4,2416 га, проте приватним нотаріусом Любарського районного нотаріального округу Солярем В.М. винесено постанову про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії, яка мотивована тим, що оскільки заповідач розпорядився конкретним належним йому земельним паєм та після чого набув право власності на земельну ділянку, заповіт в цій частині є нечинним і нотаріус не має права оформляти на користь спадкоємця Свідоцтво про право на спадщину. Позивач вказує, що висновки нотаріуса, викладені у постанові, невірні, а вимоги закону та зміст заповіту відповідач тлумачить неправильно, волю спадкодавця та права спадкоємців ігнорує, позицію іншого спадкоємця до уваги не бере, тому його постанова про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадковий земельний пай є протиправною та підлягає скасуванню. Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. У поданому відзиві відповідач просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що 06.05.2019 відповідачем заведено спадкову справу щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , яка залишила на ім`я [PERSON] заповіт, посвідчений 07.11.2016 [PERSON] , секретарем Новочорторийської сільської ради Любарського району Житомирської області, яким заповіла позивачу земельний пай, що знаходиться на території Новочорторийської сільської ради Любарського району Житомирської області. Однак, в якості документа, що посвідчує право власності на спадкове майно, представлено наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 27.01.2017 №6-218/14-17-СТ про надання земельної ділянки у власність та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83785762 від 29.03.2017, яким посвідчено право власності спадкодавця на земельну ділянку з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,2416 га, кадастровий номер 1823185000:03:003:0148, що розташована на території Новочорторийської сільської ради Любарського району Житомирської області. Відповідачем вказано, що зазначені вище документи, не можуть бути прийняті нотаріусом в якості документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, яке заповідалося громадянці [PERSON] , оскільки майно, зазначене в цих документах, є відмінним від майна, зазначеного в заповіті. В поданій заяві третя особа на стороні позивача [PERSON] вказав, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, так як він на земельну ділянку не претендує та спору між позивачем та ним щодо зазначеної земельної ділянки не має. У відповіді на відзив представник позивача адвокат Нурієв Р.Т. вказав, що відповідач у даній справі перевищує свої повноваження та помилково тлумачить зміст заповіту, тоді як відсутній спір між спадкоємцями померлої [PERSON] . Ухвалою суду від 05 травня 2021 року призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце його проведення повідомлялась належним чином. В судовому засіданні представник позивача адвокат Нурієв Р.Т. просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У ч.1 ст. 223 ЦПК України зазначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] у віці 82 роки в с. Нова Чортория Любарського району Житомирської області померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть від 04 травня 2019 року, серія [NUMBER] . Згідно заповіту, посвідченого 07 листопада 2016 року [PERSON] , секретарем Новочорторийської сільської ради Любарського району Житомирської області, [PERSON] заповіла [PERSON] , [INFO] , земельний пай, що знаходиться на території Новочорторийської сільської ради Любарського району Житомирської області. 06 травня 2019 року приватним нотаріусом Любарського районного нотаріального округу Житомирської області Солярем В.М. заведено спадкову справу №150/2019 до майна [PERSON] . Згідно спадкової справи №150/2019 вбачається, що [PERSON] спадщину прийняла у відповідності до ст.1269 Цивільного кодексу України, так як подала заяву про прийняття спадщини. Іншим спадкоємцем [PERSON] за заповітом, посвідченим 09..08.2010 Гончарук Г.П., секретарем Новочорторийської сільської ради Любарського району Житомирської області, є [PERSON] , якому [PERSON] заповіла усе своє майно, який спадщину також прийняв. 07 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до відповідача з заявою про видачу на її ім`я Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що посвідчений 07.11.2016 секретарем Новочорторийської сільської ради Любарського району Житомирської області Солодун Н.А., на земельну ділянку площею 4,2416 га, що розташована за адресою: Житомирська область, Любарський район, Новочорторийська сільська рада. В якості документів на спадкове майно позивачем відповідачу надано Наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області за №6-218/14-17-СГ від 27 січня 2017 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83785762 від 29 березня 2017 року, яким посвідчено право власності спадкодавця на земельну ділянку з цільовим призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,2416 га, що розташована на території Новочорторийської сільської ради Любарського району Житомирської області. Постановою приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу Житомирської області Соляра В.М. від 07.11.2019 №449/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим секретарем Новочорторийської сільської ради Любарського району Житомирської області Солодун Н.А. від 07 листопада 2016 року за реєстровим №57. Постанова від 07.11.2019 мотивована тим, що зазначений наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області за №6-218/14-17-СГ від 27 січня 2017 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83785762 від 29 березня 2017 року не можуть бути прийняті нотаріусом в якості правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке заповідалось громадянці [PERSON] , оскільки це майно є відмінним від майна, зазначеного в заповіті. Не погоджуючись з постановою відповідача від 07.11.2019 за №449/02-31, [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належати спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з частиною першою статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто згідно визначеної законом черговості спадкоємців (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Статтею 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. У відповідності до роз`яснень пункту 11 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай), основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). А згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: Свідоцтво про право на спадщину. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України). Тобто, земельна частка (пай) та земельна ділянка - це різні об`єкти права власності. Земельна частка (пай) - це частка в спільній (колективній) частковій власності в землі колишнього сільськогосподарського підприємства члена цього підприємства, право на яку підтверджується сертифікатом. А тому, розпорядження у заповіті на користь [PERSON] , складеному 07.11.2016, спадкодавець зробив щодо земельної частки (паю) в спільній частковій власності, оскільки виділених в натурі (на місцевості) земельної ділянки на той час не існувало, як і наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про надання земельної ділянки у власність. [PERSON] , реалізувавши своє право на виділ в натурі земельної частки (паю) та отримавши вже після складення 07.11.2016 заповіту право власності на земельну ділянку загальною площею 4,2416 га, кадастровий номер 1823185000:03:003:0048, розпорядження щодо цього об`єкта права власності на випадок своєї смерті на користь [PERSON] не зробила. Таким чином, після виділу частки (паю) в натурі (на місцевості) припинилось право спадкодавця як співвласника земель колишнього сільськогосподарського підприємства на частку (пай), при цьому він набув право власності на земельну ділянку, щодо якої і відкрилась спадщина та яка не охоплена заповітом. Зазначений висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду, висловленим постановах від 24.07.2019 по справі №587/591/16-ц, провадження №61-21024св18, та від 26 жовтня 2020 року у справі №675/2417/19, провадження №22-ц/4820/1453/20. Таким чином, суд дійшов висновку, що приватним нотаріусом Любарського районного нотаріального округу Житомирської області Соляром В.М. правомірно прийнято постанову про відмову у видачі [PERSON] . Свідоцтва на право на спадщину за заповітом, тому вимога про визнання протиправною та скасування постанови від 07 листопада 2019 року №449/02-31 задоволенню не підлягає. Враховуючи правомірність постанови відповідача про відмову у видачі [PERSON] . Свідоцтва на право на спадщину за заповітом, не підлягає і до задоволення вимога позивача про зобов`язання відповідача видати [PERSON] таке Свідоцтво. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за його недоведеності та необґрунтованості. Оскільки позов задоволенню не підлягає, у відповідності до ст. 141 КПК України, суд відносить понесені позивачем судові витрати на його рахунок. На підставі вище викладеного,

Outcome: dismissed