Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (відповідач), треті особи Харківська районна державна адміністрація Харківської області, Веселівська сільська рада Харківського району Харківської області, в якому, з урахуванням уточнень, просить: - встановити юридичний факт, що вона постійно проживала разом з матірю [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті 08 травня 2005 року; - встановити юридичний факт, що сертифікат на земельну частку (пай) розміром 5,47 умовних кадастрових гектарів, серії ХР № 0204540, виданий на імя [PERSON], який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №\~540, належить її матері [PERSON], яка померла 08 травні 2005 року; - встановити юридичний факт факт родинних відносин, що [PERSON], яка померла 08 травня 2005 року, яка проживала в [INFO], була матірю [PERSON]; - визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) розміром 5,47 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 08 травня 2005 року, якій земельна частка (пай) належала на підставі Сертифікату серії ХР № 0204540, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 540. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08 травня 2005 року померла її матір [PERSON], після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю), розташованої на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області розміром 5,47 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належить матері на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0204540, зареєстрованого 15 вересня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №540. Позивач та її сестра [PERSON], відповідач по справі, є спадкоємцями першої черги після смерті матері [PERSON] На день смерті матері позивач проживала спільно з нею, доглядала за нею. Вважаючи, що фактично прийняла спадщину, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений строк не зверталась, заяву про відмову від прийняття спадщини також не надавала. Разом з тим зазначає, що в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ХР №0204540, виданого на імя померлої [PERSON], помилково зазначено прізвище як «Калініченко», замість правильного «Каліниченко». Крім того, є розбіжності в документації позивача та померлої [PERSON]Є в написанні по-батькові померлої, а саме в свідоцтві про народження позивача зазначено на російській мові, що її мати «Калиниченко Вера Григорьевна», а в свідоцтві про смерть матері «Каліниченко Віра Єгорівна». У судовому засіданні 17.07.2017 представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. У судове засідання 12.12.2017 представник позивача не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення та просила розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи Веселівської сільської ради, у судове засідання не зявився, до суду надана заява за підписом голови сільської ради про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Представник третьої особи Харківської районної державної адміністрації, у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією Свідоцтва про смерть від 11.05.2005, 08 травня 2005 року у віці 76 років померла [PERSON] (а.с. 7). На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0204540, виданого на підставі рішення Харківської райдержадміністрації №765 від 08 вересня 1997 року та зареєстрованого 15 вересня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №540, [PERSON] належить земельна частка (пай), розташована на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, розміром 5,47 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.\~8). Листом від 15.12.2016 Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області повідомила позивача про необхідність звернення до суду для вирішення питання оформлення спадкових прав за законом після смерті матері [PERSON] через відсутність документів, що підтверджують факт прийняття позивачем спадщини в установлений законом шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця (а.с. 9). Згідно з інформацією Веселівської сільської ради Харківського району від 16.12.2016 (а.с. 10), виданою [PERSON], її мати [PERSON], яка померла 08.05.2005, на день смерті згідно погосподарського обліку була зареєстрована в [INFO] (Радгоспне) Харківського району. Згідно з копією Свідоцтва про народження від 15.08.1958 (а.с. 11), [PERSON] народилась 23 липня 1958 року, батько [PERSON], мати [PERSON]. 21 липня 1979 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Маркова», що підтверджується копією Свідоцтва про одруження від 21.07.1979 (а.с. 12). Відповідно до Свідоцтва про народження від 23.10.1989 (а.с. 13), [PERSON] народилась 24 лютого 1929 року, батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно з листом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 10.05.2017 (а.с. 49), після померлої 08 травня 2005 року [PERSON], яка проживала в [INFO], з заявою про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не відкрита. Відповідно до копії Свідоцтва про народження від 16.06.2017 (а.с. 65), [PERSON] народилась 15 червня 1955 року, батько [PERSON], мати [PERSON]. У звязку з укладенням шлюбу 02 листопада 1972 року [PERSON] змінила прізвище на «Кузнєцова», що підтверджується копією [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану від 07.11.2017 (а.с. 66). Допитана в якості свідка у судовому засіданні 17.07.2017 [PERSON] пояснила, що є сусідкою відповідача, з матірю сторін [PERSON] підтримувала дружні стосунки. Підтвердила, що [PERSON] проживала сама, але, коли вона захворіла, то позивачка переїхала до неї, з березня 2005 року та до смерті матері мешкала у неї постійно. Згідно з Актом від 03.08.2017, складеним депутатом Веселівської сільської ради [PERSON] та сусідами [PERSON] та [PERSON], [PERSON] проживала разом з матірю [PERSON] на день її смерті 08 травня 2005 року за адресою: сел. Радгоспне ([PERSON]) Харківського району Харківської області (а.с. 82). Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Дослідженими по справі доказами встановлено, що [PERSON], яка померла 08.05.2005, є матірю позивачки, і на момент її смерті позивачка постійно проживала разом з нею у с. Радгоспне ([PERSON]) Харківського району. Вказані обставини підтверджуються позовною заявою, поясненнями представника позивача у судовому засіданні, показаннями свідка [PERSON], актом депутата Веселівської сільської ради. Вказані факти також не заперечувались відповідачем, яка позовні вимоги підтримала. У ході судового розгляду також встановлено, що під час видачі вищезазначеного сертифікату про право на спірну земельну частку (пай) була допущена помилка в написанні прізвища власника земельної частки (паю), а саме, замість правильного «Каліниченко» зазначено помилково «Калініченко». Матеріали справи свідчать, що прізвище власника земельної частки (паю) є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №014483 від 11 травня 2005 року. Зазначений документ містить достатньо відомостей, які б дозволяли ідентифікувати особу власника земельної частки (паю). Таким чином, судом встановлено, що вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий саме [PERSON], а помилкове зазначення у цьому правовстановлюючому документі прізвища останнього як «Калініченко» є очевидним. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів позивачу необхідно для оформлення спадкових справ на спірну земельну ділянку. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України (в редакції закону, що діяв на момент смерті спадкодавця), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною 1 статті 126 ЗК України (в редакції закону, що діяв на момент смерті спадкодавця) передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 серпня 2008 року №\~7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.п. 16-17\~Перехідних положень ЗК України\~громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до\~статті 1225 ЦК\~(\~435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування\~\~права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай\~\~здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. \~При неможливості\~\~надати\~\~такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання\~\~відповідно\~\~до\~\~пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою\~радою\~\~під час передачі землі у колективну власність. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)»передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно\~\~ст. 2 цього Закону\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ч. 1\~ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] на момент відкриття спадщини, відповідно до ст. 1261 ЦК України,є її доньки: позивач по справі [PERSON] (свідоцтво про народження серії ІІ-ЯР №788655 від 15 серпня 1958 року), яка під час реєстрації шлюбу змінила прізвище з «Каліниченко» на «Маркова», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІI-АБ №539965 від [INFO], та відповідач по справі [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-УЗ №980762 від 20 лютого 1968 року) яка під час реєстрації шлюбу змінила прізвище з «Каліниченко» на «Маркова», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІI-АБ №539965 від [INFO], яка в ході судового розгляду не претендували на частку в спадщині, подавши відповідну заяву. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Як встановлено в ході судового розгляду, донька померлої [PERSON] фактично спадщину прийняла, оскільки проживала зі спадкодавцем на день смерті. Разом з тим державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав за законом після померлої [PERSON], оскільки в неї відсутні документи, що стверджують факт прийняття нею спадщини в установлений законом шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця та запропоновано звернутися до суду. Таким чином судом встановлено, що після смерті [PERSON] [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги, фактично спадщину прийняла, оскільки постійно проживала з спадкодавцем на день його смерті. Як встановлено в ході судового розгляду, відповідач [PERSON], яка також є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] не претендує на спадщину, що підтверджується наданою заявою про визнання позовних вимог. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає позивача таким, що набула право на земельну частку (пай), розташованої на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області розміром 5,47 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 08 травня 2005 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved