Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

[PERSON] (по тексту [PERSON] , позивач) звернувся до Ізяславського районного\~суду\~Хмельницької\~області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (по тексту відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Білогородська сільська рада Ізяславського району Хмельницької області про визнання за собою права на завершення процедури приватизації в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , земельної ділянки, площею 1, 0000 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Білогородської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. В обгрунтування позовних вимог покликається на наступні обставини. Так, вказує, що [INFO] померла його матір [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно у виді земельної ділянки, площею 1, 0000 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Білогородської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Однак, як вказує позивач йому нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, оскільки за життя спадкодавець не звершив процедуру її реєстрації згідно вимог чинного законодавства. На думку позивача є усі законні підстави для визнання за ним права на завершення процедури приватизації в порядку спадкування, оскільки у встановленому порядку прийняв спадщину та набув відповідних прав на спадкування. Відповідачем подано відзив, згідно якого заперечує у задоволенні позовних вимог. У своєму відзиві відповідач вказує, що спадкодацем [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] не реєструвався, і остання за свого життя могла це зробити однак не виявила бажання. Як вважає відповідач з огляду, що з моменту смерті спадкодавця пройшло вже більше 4, 5 років необхідно застосувати строк позовної давності. На думку відповідача у спадкодаця не виникло право власності на спірну земельну ділянку, а відтак і підстави для задоволення позову відсутні. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, з врахуванням викладених у позовній заяві обставин, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, у судове засідання, будучи повідомленим належним чином, не з`явився, однак подано письмову заяву щодо можливості розгляду у його відсутність. Представником третьої особи подано заяву щодо розгляду справи без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, згідно архівної довідки Ізяславської районної державної адміністрації від 26.12.2014 року №270/04-07 у розпорядженні Ізяславської районної державної адміністрації від 25.05.2004 року №151/2004-р. є відомості про затвердження проекту відведення земельних ділянок громадянам с. Білогородка для ведення особистих селянських господарств, та про видачу державних актів на право власності на землю громадянам згідно додатку. При цьому, як встановив суд, у списку громадян Білогородської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, яким передано земельні ділянки із земель резервного фонду сільської ради під номером земельної ділянки 49, з урахуванням розпорядження від 26.08.2015 року №453/2015-р., значиться [PERSON] - площа ділянки 1, 00 га. Разом з тим, суд констатує, що процедура приватизації земельної ділянки завершена не була у зв`язку зі смертю [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.14). Згідно листа відділу Держземагентства в Ізяславському районі №01-18/2857 від 26.12.2014 року вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1, 0000 га за кадастровим номером [NUMBER] не реєструвався. При цьому, як встановлено судом позивач у справі [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Судом встановлено, що позивач є сином, [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про його народження (а.с.12), свідоцтвом про зміну імені (а.с. 11) та свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 26.10.1975 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ). Згідно відомостей Ізяславської державної натаріальної контори №933/01-16 від 17.05.2019 року та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №39263469 від 23.12.2014 року вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] заведена спадкова справа №378/2014 р., на підставі заяви позивача у справі, інші спадкоємці [PERSON] (чоловік) та [PERSON] (син) подали заяви про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] , заповіт не складався. Однак, при цьому встановлено, що позивачу по справі було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 1, 0000 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства, що належала померлій матері останнього на підставі державного акту серії [NUMBER] , оскільки він не був зареєстрований. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Як вбачається з положень\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України\~передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач є спадкоємцем відносно майна своєї матері, у встановленому законом порядку прийняв спадщину. За положеннями\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5\~ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст. 1225 Цивільного кодексу України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом\~ст. 1296 Цивільного кодексу України\~оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до положень ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено у ст.118 ЗК України. Згідно з ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що спадкодавцем за життя було розпочато, але не завершено процедуру приватизації вищевказаної земельної ділянки. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної Постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання у власність відповідної земельної ділянки, а не права власності на земельну ділянку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, прийнявши фактично спадщину після смерті\~своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , набув право на спадкування усіх її прав та обов`язків, що їй належали на день смерті, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої померлій за життя відповідним розпорядженням, однак за відсутності зареєстрованого правовстановлюючого документу на ім`я померлого, він позбавлений можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Доводи відповідача про необхідність застосування строків позовної давності суд відхиляє, вказуючи на їх необгрунтованість з огляду як на сам предмет, так і на підстави позовної заяви. Тим самим, позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved