Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 18 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березівського районного управління юстиції Одеської області за актовим записом №115 був зареєстрований шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину. Ведення спільного господарства та шлюбні відносини фактично припинені, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб та справу розгляду без її участі й на задоволенні позову наполягає. Відповідач, який належним чином неодноразово повідомлявся телефонограмою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 ст.3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що 18 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березівського районного управління юстиції Одеської області за актовим записом №115 був зареєстрований між сторонами шлюб (а.с.4). Як слідує з письмових пояснень позивачки, останні 3 роки шлюбні відносини з відповідачем суттєво погіршились, спільне господарство не ведеться, не підтримуються подружні відносини, подальше сумісне життя є неможливим через зловживання ним спиртними напоями, побудова сімейних відносин і спільного побуту є недоцільним, а тому вважає збереження шлюбу буде суперечить її інтересам та інтересам дитини. Детально проаналізувавши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з`ясувавши фактичні взаємини сторін-подружжя, та, приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а також те, що сторони тривалий час не проживають разом, суд дійшов висновку, що сімейний конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Слід також звернути увагу сторін на те, що за правилами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як у судовому засіданні, так і в органі державної РАЦС. Однак, зі змісту ст.113 СК України випливає, якщо шлюб розривається судом і в судовому засіданні подружжя не ставить питання про прийняття дошлюбного прізвища, то в резолютивній частині рішення суду у відповідності до вимог ст.13 ЦПК України про це не зазначається. Відповідно до розяснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved