Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання умов надання кредиту недійсними, визнання незаконними розрахунку заборгованості, стягування неустойки, заборгованості за процентами, нарахування комісії, заборгованості по штрафам. В обгрунтування вимог позивач вказувала на те, що 02.11.2011 року вона отримала кредит в ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 3500 грн. кінцевий термін повернення закінчення строку дії картки. Пунктом 1.1.3.2.3 умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору, але вона не підписувала. Крім того, позивач знаходилася в ОСІ з 16.09.2013 року до 05.12.2015 року, тому взагалі не користувалася карткою. Розмір заборгованості за процентами (17834 грн.) перевищує розмір заборгованості за кредитом (2867,21 грн.) в шість разів. Умови договору є несправедливими ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до неї з перевищенням строку позовної давності за тілом кредиту, а також по пені та штрафам, для яких існує скорочений строк позовної давності. У разі, якщо розмір пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, відсотками та комісією за користування останнім, суд зменшує розмір неустойки (пені). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримала позов та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти заявлених вимог вказуючи на те, що розрахунок заборгованості відповідає умовам отримання кредиту, рішенням апеляційного суду Одеської області при розгляді позову банку до [PERSON] вже встановив обставини, які не підлягають доказуванню та вирішив спір про стягнення заборгованості. Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 09.06.2016 року ПАТ [PERSON] «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON]\~\~ про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25 438,79 грн., посилаючись на те, що 02.11.2011 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON]\~\~ було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 3 500 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка платежі належним чином не здійснювала, у зв'язку з чим станом на 30.04.2016 р. виникла заборгованість у розмірі 25 438 гривень 79 копійок, яку просить стягнути на користь банку. 08.08.2017\~року рішенням апеляційного суду Одеської області вказаний позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами в розмірі 17834,02 грн., в решті позову відмовлено. Відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, судом вже встановлено обставини щодо умов укладеного договору та здійснено висновок про правомірність нарахування заборгованості по процентам. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Також під час прийняття вказаного рішення судом було встановлено пропущення строків позовної давності щодо тіла кредиту, пені, та штрафу. Як видно із змісту вказаних норм строк позовної давності враховується лише в разі звернення до суду з позовом і його пропущення є підставою для відмови в задоволенні вимог. Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що вимоги є необгрунтованими, оскільки розмір заборгованості та правомірність її стягнення вже була перевірена судом, враховано строк позовної давності, прийнято рішення.

Outcome: dismissed