Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулись до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON] особами, що втратили право на користування житлом в квартирі [ADDRESS]; визнати за ними- [PERSON] - право на користування житлом в зазначеній квартирі і зобов»язати Київську рай адміністрацію укласти з [PERSON] договір найму житлового приміщення. В порядку ст.31 ЦПК України позивачі змінили свої вимоги і просили суд ухвалити рішення тільки про визнання за ними права на користування житлом в квартирі [ADDRESS]. [PERSON] і [PERSON], яка діє від свого імені і від імені та в інтересах малолітньої дочки [PERSON], позов [PERSON] визнали. Представник Київської рай адміністрації з вимогами [PERSON] не погодилась і надала зустрічний позов про виселення [PERSON] з спірної квартири та визнання [PERSON] особами, що втратили право на користування житлом у цій квартирі. Суд вислухав учасників процесу, вивчив матеріали справи і встановив наступне: Трикімнатна квартира [ADDRESS] у 1978 році в установленому законом порядку була надана [PERSON] на склад сім»ї чотири особи: він, дружина і дві дочки. Після смерті [PERSON] у 2004 році основним квартиронаймачем була визнана [PERSON] У 1987 році [PERSON] - після реєстрації шлюбу з [PERSON] звільнила квартиру і оформила зняття з реєстраційного обліку, оскільки проживала з чоловіком у будинку, що належав його батькам. В квартирі проживали батьки з [PERSON]. Позивачка пояснила, що сім»я з [PERSON] розпалась і в 1993 році вона разом з малолітніми дітьми [PERSON] і [PERSON] повернулась до батьків і за їхньою згоду заселились і проживають в спірній квартирі. Позивачі стверджують, що іншого житла вони не мають, що усі витрати по утриманню квартири несуть вони, що з березня 1993 року проживали однією сім»єю з [PERSON] (померлий у 2004 році) і з [PERSON] (померла у 2011 році), що [PERSON] і [PERSON] надавали свою згоду на вселення і проживання [PERSON] у квартирі, що [PERSON] і [PERSON] не заперечували проти проживання [PERSON] у квартирі, але письмової згоди на оформлення реєстрації [PERSON] по цій квартирі не надають. Позивачі вважають, що вони заселились і проживають в спірній квартирі відповідно до вимог Закону, що вони правомірно набули права на користування житлом. У зв»язку з тим, що їхнє право користування житлом не визнається Київською рай адміністрацією і [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з цим позовом. На обгрнутування своїх вимог позивачі посилались на такі докази: копія ордеру на вселення в квартиру від 18.12.1978 року, свідоцтво про укладання шлюбу [PERSON] і [PERSON], свідоцтва про народження [PERSON] і [PERSON], свідоцтво про розірвання шлюбу [PERSON] і [PERSON], свідоцтво про смерть [PERSON], талон зняття з реєстраційного обліку [PERSON] від 15.02.1994 року, де зазначено, що [PERSON] була зареєстрована [ADDRESS] гурт. і переїхала у тому ж населеному пункті за адресою [ADDRESS], довідка ЖКС «Вузівський» з місця проживання про склад сім»ї та реєстрацію, де зазначено квартиронаймачем [PERSON], членами її сім»ї дочка - [PERSON], онука - [PERSON], правнучка -[PERSON], повідомлення про грошові перекази - аліменти-, які [PERSON] отримувала за адресою [ADDRESS] у період з 2000 року по 2010 рік, копія листа (з поштовим конвертом) УГСО при УМВС України в Одеській області від 16.01.2001 року на ім.»я державного виконавця і на ім.»я [PERSON] [ADDRESS] про повернення виконавчого листа про стягнення аліментів,копія постанови державного виконавця від 2.12.2002 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з [PERSON] з поштовим конвертом, на якому адреса [PERSON] зазначена [ADDRESS], документи, що свідчать про надання неповнолітнім [PERSON] і [PERSON] медичної допомоги за адресою [ADDRESS], що в шкільних документах дітей [PERSON] і [PERSON] зазначена домашня адреса [ADDRESS], договори про надання телекомунікаційних послуг і про підключення до багатоквартирної домофонної системи, що укладались позивачами у 2008 р. і 2009 р. з відповідними підприємствами і в договорах адреса замовника зазначена [ADDRESS], квитанції про оплату житлово-комунальних послуг по спірній квартирі. Відповідачі [PERSON], визнаючи позов [PERSON], в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] разом з малолітніми дітьми у 1993 році після розірвання шлюбу з [PERSON], повернулась до батьків і в спірну квартиру заселилась за їх згодою, що батьки з сестрою і її дітьми жили однією сім»єю, що батьки неодноразово підписували заяву [PERSON] на її реєстрацію в квартирі, що [PERSON] своєї згоди на реєстрацію сестри в квартирі не надавала, тому як передбачала в подальшому виникнення спору з сестрою щодо права на користувсання квартирою. Відповідачка [PERSON] пояснила, що вона в квартиру заселилась разом з малолітньою дочкою після звернення [PERSON] до суду з позовом, [PERSON] квартиру без нагляду ніколи не залишала, свою згоду на вселення і проживання сестри до квартири у 1993 році надавала. Сьогодні [PERSON] і [PERSON] визнають за [PERSON] право користування житлом у спірній квартирі. Представник Київської рай адміністрації позов [PERSON] вважає не підлягаючим задоволенню, тому як позивачі проживають в квартирі без відповідних правових підстав - відсутні належні докази правомірності вселення і проживання [PERSON] у цій квартирі (письмова згода наймача), тому райадміністрація вимагає виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Крім того, Київська рай адміністрація, посилаючись на пояснення [PERSON], викладені у позовній заяві і на акт обстеження від 25.03.2014 року, вимагає визнати [PERSON], [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON] особами, що втратили право на користування житлом у квартирі [ADDRESS], стверджуючи, що відповідачі в квартирі не проживають без поважних на те причин більше 6 місяців. При вищенаведених обставинах суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а позов Київської рай адміністрації задоволенню не підлягає з таких підстав: Відповідно до вимог ч.1 ст.65 ЖКУ наймач має право в установленому законом порядку з письмової згоди усіх спільно з ним проживаючих членів сім»ї вселити в житлове приміщення свого чоловіка (дружину), дітей, батьків, а також інших осіб. У даному випадку відповідачі визнають, що [PERSON] проживають у [ADDRESS] з 1994 року. Відповідачі [PERSON] визнають, що [PERSON] заселились до квартири у якості членів сім»ї [PERSON] і [PERSON] і прожили з батьками однією сім»єю майже 20 років, тому як спірна квартира для [PERSON] є єдиним місцем постійного проживання. [PERSON] також визнають, що [PERSON] і [PERSON] давали свою письмову згоду на реєстрацію [PERSON] у квартирі, тобто наймачі письмово висловлювали свою згоду на вселення і проживання позивачів у квартирі. Факт постійного проживання [PERSON] в спірній квартирі протягом багатьох років підтверджується і наданими письмовими доказами - отримання медичної допомоги за місцем проживання, отримання поштової кореспонденції, навчання у рядом розташованій з квартирою школі і т.д. Вимоги Київської рай адміністрації про визнання членів сім»ї [PERSON] особами, що втрати право користування житлом у спірній квартирі задоволенню не підлягають, тому як є недоведеними. [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в цій квартирі мають реєстрацію. Суд встановив, що [PERSON] дійсно в квартирі не проживали декілька років, але своє право користування житлом за місцем реєстрації [PERSON] з дочкою відновили, коли [PERSON] звернулись до суду з вимогами про визнання [PERSON] такими, що втратили право на користування житлом, [PERSON] заселились до квартири і користуються нею. Цей факт [PERSON] визнали в судовому засіданні. Пленум ВСУ у Постанові №2 від 12.04.85 р.»Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» (зі змінами) у п.10 роз»яснив « коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім»ї, його не можна вважати таким, що втратив право на користування житлом».

Outcome: approved