Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом. Посилалася на те, що рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.03.2008 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 15.02.2008 року та до повноліття дитини. У звязку із законодавчим збільшенням мінімальної заробітної плати, прожитковим мінімумом та стрімкою інфляцією значно зросли витрати на утримання та оздоровлення дитини, а тому у неї погіршився матеріальний стан. Розмір аліментів, який сплачує відповідач на утримання сина є недостатнім для нормального його розвитку. Окрім їхнього спільного сина, вона утримує ще трьох дітей, які потребують досить значних витрат. Відповідач є дієздатним та здоровим. Не зважаючи на те, що він офіційно не працевлаштований, має цілком задовільний матеріальний стан, на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває. Аліментів на утримання інших дітей [PERSON] не сплачує. Просила змінити визначений спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Окрім цього, просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Сторони в судове засідання не зявилися, однак подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої присутності. При цьому, представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.3 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З досліджених матеріалів справи встановлено, що згідно рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.03.2008 року, з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.02.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення вступило в законну силу 29.03.2008 року. Відповідно до довідки про склад сімї №500 від 01.03.2018 року, [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] та ще з трьома своїми дітьми. Відповідно до довідки про склад сімї №403 від 15.02.2018 року, [PERSON] проживає один. З довідки, виданої головним лікарем КУ «Сокирянський центр первинної медико-санітарної допомоги» за вих. №130 від 02.02.2018 року вбачається, що [PERSON] є здоровим. Відповідно до довідки, виданої директором центру зайнятості від 02.02.2018 року, [PERSON] як безробітний в центрі не зареєстрований. Згідно довідки, виданої начальником Сокирянського РВ ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області за вих. №14.13-42/2707 від 27.03.2018 року, на виконанні відділу перебуває виконавчий лист №2-173/08, виданий 15.04.2008 року Сокирянським районним судом Чернівецької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.02.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Інших виконавчих документів про стягнення з [PERSON] аліментів на виконанні відділу не перебуває. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною другою ст.182 СК України, в редакції чинній на час винесення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, було встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України №2037-VIII від 17.05.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, було внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, положеннями даного Закону не було врегульовано питання щодо зміни мінімального розміру аліментів на одну дитину по аліментам, які стягувалися на підставі судових рішень, постановлених до набрання чинності зазначеним Законом. За таких обставин, державні виконавці не мають будь-яких законодавчо встановлених підстав для проведення стягнень по аліментам, з урахуванням зазначених змін до ч.2 ст.182 СК України. Відповідно стягувач аліментів після набрання чинності зазначеним Законом позбавлений будь-якого іншого способу захисту права на отримання зазначеного мінімального розміру аліментів, окрім звернення до суду з позовом. Згідно ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Крім того, згідно розяснень, викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось з них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи наведені норми закону та встановлені обставини суд вважає за необхідне змінити позивачу розмір стягуваних аліментів до мінімального розміру, визначеного законом. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст.137 ЦПК України, витрати,\~повязані\~з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть\~сторони,\~крім\~випадків\~надання правничої\~допомоги\~за\~рахунок держави. За\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом з\~іншими судовими\~витратами. Для\~цілей розподілу\~судових\~витрат: 1)\~розмір\~витрат\~на правничу\~допомогу\~адвоката,\~в\~тому\~числі гонорару\~адвоката\~за\~представництво в\~суді\~та\~іншу правничу\~допомогу,\~повязану\~зі\~справою,\~включаючи\~підготовку\~до її\~розгляду,\~збір\~доказів\~тощо,\~а\~також\~вартість послуг\~помічника\~адвоката\~визначаються згідно\~з\~умовами\~договору про\~надання\~правничої\~допомоги та\~на\~підставі\~доказів щодо\~обсягу\~наданих\~послуг і\~виконаних\~робіт\~та їх\~вартості,\~що\~сплачена\~або підлягає\~сплаті\~відповідною\~стороною або\~третьою\~особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, з наданих представником позивача [PERSON] розрахунку суми послуг за надану правову допомогу, додаткового договору до договору про надання правничої допомоги, акту прийому передачі та квитанції до прибуткового касового ордера №4 від 06.03.2018 року, останній надав позивачу [PERSON] правничу допомогу щодо надання юридичної консультації, підготовки адвокатських запитів для отримання інформації та подання позову, здійснення ксерокопіювання та друку відповідних документів на загальну суму 4230,00 грн. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~З огляду на вказану норму закону, виходячи із складності даної цивільної справи, та обсягу наданих представником позивача юридичних послуг, беручи до уваги те, що судові засідання в даній справі не проводилися, у звязку з чим, представник позивача не брав участі в судових засіданнях, суд вважає, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу є надто завищеними. Окрім цього, витрати, вказані в акті виконаних робіт щодо здійснення ксерокопіювання\~та друку\~відповідних документів\~не відносяться\~до юридичних\~послуг. Враховуючи викладене суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати понесені на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн. На підставі ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991 року, ст.ст. 181-182, 192 СК України та

Outcome: partial