Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

[PERSON] (через представника) звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи приватний виконавець Савенко Юрій Олександрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального Остапенко Євген Михайлович, у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 30.06.2021 № 251075, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 33333,28 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.06.2012 року він уклав з ПАТ «ВТБ банк» кредитний договір № R53700260189В та отримав споживчий кредит на суму 99000,00 грн. Відповідно до п. 3.1 договору строк повернення кредиту 11.06.2016 року або достроково у випадках передбачених договором. Згідно з п. 3.4 договору щомісячно, згідно з графіком повернення кредиту здійснювалися платежі. У липні 2017 року черговий платіж по кредитному договору був не прийнятий в зв`язку з ліквідацією ПАТ «ВТБ Банк». 01.08.2017 року він направив листа до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням надати банківські реквізити для сплати коштів по кредитному договору. Однак на лист відповіді не надійшло і з того часу він припинив сплату коштів по вищезазначеному кредитному договору. У серпні 2021 року були заблоковані його карткові банківські рахунки. Звернувшись до Лебединського відділення ПАТ «Райфайзенбанк Аваль» дізнався, що підставою для накладення арешту на його кошти є постанова приватного виконавця про арешт коштів боржника. Звернувшись до приватного виконавця позивач дізнався про те, що підставою відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів» у розмірі 33333,28 грн. Позивач вважає спірний виконавчий напис таким, що вчинено всупереч вимог Закону України «Про нотаріат», сума боргу не є безспірною, а відповідач звернувся за стягненням заборгованості поза межами строку. Ухвалою від 02.09.2021, до відкриття провадження у справі, судом забезпечено позов [PERSON] шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису. Ухвалою від 03.09.2021 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У відзиві на позовну заяву зазначив, що позовну заяву вони вважають безпідставною, необґрунтованою татакою, що непідлягає задоволенню. Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгену Михайловичу було подано вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий напис, вчинений 30.06.2021 за № 251075, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 33333,28 грн. не підлягає визнанню такими, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною. Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Як вбачається зі змісту виконавчого напису, вчиненого 30.06.2021 року приватним нотаріусом, правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Таскомбанк» є ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору б/н від 25.06.2020, відповідно до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Таскомбанк» є ТОВ «ФК ЄАПБ» від 25.06.2020 в тому числі за кредитним договором № 018/2503396-СК від 29.04.2016, тобто строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису перебуває у межах з 25.06.2020 по 25.06.2023, а отже твердження позивача щодо пропуску вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом є помилковими, адже право вимоги виникло у відповідача 25.06.2020 року і до моменту звернення відповідача до нотаріуса для вчинення виконавчого напису 30.06.2021 року минуло менше трьох років. Щодо вимог в частині стягнення з відповідача орієнтовно понесених позивачем судових витрат у вигляді професійної правничої допомоги вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 3000,00 грн. є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, а отже, суд не має підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились. Представник позивача звернувся до суду із заявою в якій просив справу розглядати без його та позивача участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив справу розглядати без його участі. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. 30.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 251075 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість на підставі договору факторингу № б/н від 25.06.2020 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № R53700260189В від 11.06.2012 року включно, суму у розмірі 10288,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту 9053,99 грн. - заборгованість нарахованими та несплаченими процентами; 13940,67 грн. - заборгованість за пенею та штрафами; 50,00 грн. - плата за вчення виконавчого напису, що становить загальну суму 33333,28 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.06.2020 по 31.05.2021 (а.с. 7). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Ю.О. від 06.08.2021 відкрито виконавче провадження № 66415915 про примусове виконання виконавчого напису № 251075 від 30.06.2021 та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 33333,28 грн. (а.с. 8). Звернувшись до суду позивач просить визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказана у ньому сума боргу не є безспірною, а виконавчий напис видано поза межами трирічного строку. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 вищевказаного Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок) встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Відповідно до пункту 1 Переліку нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно». Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, для одержання виконавчого напису стягувач має надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким може здійснюватися стягнення у безспірному порядку. Із копії спірного виконавчого напису від 30.06.2021 вбачається, що його вчинено на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак таким пунктом Перелік був доповнений постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 року, яка постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у цій частині була визнана незаконною та нечинною, а тому приватний нотаріус, при вчиненні виконавчого напису 05.04.2021, не мав права керуватись цим пунктом Переліку. Тобто приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.М. не було дотримано умов вчинення виконавчого напису в частині подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. На підтвердження обставин, викладених у відзиві, відповідач не надав жодних доказів в тому числі на підтвердження дотримання нотаріусом вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, розрахунку сум заборгованості, наведених у виконавчому написі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене вище, позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису від 30.06.2021 № 251075 таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо питання розподілу судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved