Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Адвокат Шурхно Кирило Анатолійович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, в якій позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд: \~ \~ \~ \~- визнати право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] на ненараховану та недоотриману пенсію за період з 01.03.2016 по 17.10.2017, яка належала [PERSON] в сумі 77816,22 грн; \~ \~ \~ \~- стягнути з Управління Пенсійного фонду в м.Сєвєродонецьку Луганської області на користь [PERSON] залишок недоотриманої пенсії за період часу з 01.03.2016 року по 23.07.2017 року в сумі 92038,78 грн, яка належала померлому [PERSON] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що позивач є спадкоємцем [PERSON] , який на час смерті був пенсіонером. Останній як пенсіонер знаходився на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьк. При житті у зв`язку з проведення АТО , батько позивача [PERSON] мешкав на території, яка є тимчасово окупованою та у зв`язку з похилим віком не виїзжав на підконтрольну українській владі територію, у зв`язку з чим у відповідача перед [PERSON] з`явилась заборгованість з виплати пенсії. У зв`язку з вказаною заборгованістю, позивач звернулась до відповідача з заявою про сплату недоотриманої пенсії. Вказане звернення відповідачем було розглянуто та позивачу сплачено суму недоотриманої пенсії [PERSON] в сумі 254137,52 грн, при цьому у сплаті залишку за період часу з 01.03.2016 по 23.07.2017 було відмовлено у зв`язку з посиланням на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає вказану відмову відповідача протиправною. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено наступне. Запит приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Кутової К.О. щодо надання інформації про розмір недоотриманої пенсії [PERSON] для видачі свідоцтва про право на спадщину, сума недоотриманої пенсії була розрахована управлінням за три роки до дня звернення, тобто за період з 23.07.2017 по 31.01.2020, і склала 268360,08 грн. Оскільки позивач звернулась до управління з заявою 19.10.2020 щодо виплати недоотриманої пенсії [PERSON] , то розмір недоотриманої пенсії було змінено відповідно до дати звернення за виплатою недоотриманої пенсії на підставі частини першої статті 46 Закону 1058. Недоотримана пенсія була виплачена за період з 18.10.2017 по 31.01.2020, тобто за три роки до дня звернення у сумі 254137,52 грн. За життя [PERSON] не виявив бажання поновити виплату пенсії та не звертався до управління з заявою щодо поновлення виплати пенсії, пенсія за період з 01.03.2016 по 22.07.2017 управлінням не нараховувалась. Підставою для здійснення розрахунку був запит нотаріуса щодо надання інформації про розмір недоотриманої пенсії, недоотримана пенсія була розрахована за три роки до дня звернення до управління нотаріуса. Відповідач зазначив, що ненарахована пенсія не увійшла до складу спадщини, право на яку має позивач, у зв`язку з тим, що відповідно до вимог цивільного судочинства до складу спадкового майна входить лише нарахована пенсія. Щодо стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 14222,56 грн зазначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Дослідивши матеріали справи та докази, якими сторони обґрунтували вимоги та заперечення, суд прийшов до наступного. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , у віці 92 років, про що 22.07.2020 складено відповідний актовий запис №214. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.10.2020, виданим приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області, спадкоємцем у цьому свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його донька [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманих пенсійних коштів, що складає 268360,08 грн, згідно довідки Пенсійного фонду України Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 27.07.2020 року за №1216-03-8/3138, що належать померлому [PERSON] . Листом УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 24.11.2020 №1216-02-8/9818 повідомлено, що [PERSON] перебував на обліку в управлінні з січня 2015 року як отримувач пенсії за віком за Списком 1. Виплату пенсії було призупинено з 01.03.2016, відповідно до діючого на той час пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування. Сума недоотриманої пенсії була розрахована за період з 23.07.2017 року по 31.01.2020 року та склала 268360 грн. 08 коп. Оскільки представник позивача звернувся із заявою щодо виплати недоотриманої пенсії 19 жовтня 2020 року, розмір недоотриманої пенсії було змінено відповідно до дати звернення за виплатою недоотриманої пенсії на підставі частини першої статті 46 Закону 1058. Недоотримана пенсія була виплачена за період з 18.10.2017 року по 31.01.2020 року, тобто за три роки до дня звернення у сумі 254137,52 грн. Також листом УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області №1216-02-8/4638 від 02.03.2021 повідомлено, що оскільки за життя [PERSON] не виявив бажання поновити виплату пенсії та не звертався до управління з заявою щодо поновлення виплати пенсії, пенсійна виплата за період з 01.03.2016 року по 22.07.2017 року управлінням не нараховувалася. Підставою для здійснення розрахунку був запит нотаріуса щодо надання інформації про розмір недоотриманої пенсії, недоотримана пенсія була розрахована за три роки до дня звернення до управління нотаріуса. Сума пенсії, яка б могла бути нарахована у разі звернення пенсіонера за поновленням виплати пенсії у встановленому законодавством порядку, за період без врахування статті 46 Закону 1058 з 01.03.2016 по 17.10.2017 склала би 77816,22 грн. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Щодо суми недоотриманої пенсії у розмірі 14222,56 грн, що увійшла до складу спадщини, суд зазначає наступне. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно з ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке визначено в свідоцтві про право на спадщину за законом від 16.10.2020 №1877. За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь позивача грошові кошти, набуті нею в порядку спадкування недоотриману пенсію, яка належала за життя її батьку [PERSON] у розмірі 14222 грн. 56 коп. Щодо вимог позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію за період з 01.03.2016 по 17.10.2017, суд зазначає наступне. Системний аналіз положень статей 1219 ЦК України та статті 1227 ЦК України, при застосуванні до встановлених у цій справі обставин, дає підстави для висновку, що потрібно розрізняти: право на отримання пенсії, яке нерозривно пов`язане із особою і яке, відповідно не входить до складу спадщини та припиняється зі смертю особи, яка мала таке право; та право на суму пенсії, яка належала за життя спадкодавцю, але не отримана ним за життя, які передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України). При цьому відповідне право на суму пенсії, що увійшла до складу спадщини, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке в розумінні ст. 66 Закону України «Про нотаріат» є правовстановлюючим документом, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців. Суд зазначає, що в даному випадку свідоцтво, яке видано на спадщину, яка складається з недоотриманих пенсійних коштів в розмірі 268360 грн. 08 коп., на час розгляду справи вказане свідоцтво є чинним, сума, що зазначена у свідоцтві також позивачем не оспорювалась. Таким чином, суд не вбачає правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування за законом на суми пенсії, що не увійшли до складу спадщини, та які не зазначені у свідоцтві про право на спадщину за законом, що видано на ім`я позивача. Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що відповідачем було протиправно припинено з 01.03.2016 року виплату пенсії [PERSON] , оскільки по-перше це не є та не може бути предметом розгляду цивільної справи; по-друге, доказів того, що [PERSON] за життя, у встановленому законом порядку, оскаржував дії або бездіяльність щодо не нарахування та невиплати йому пенсії, до матеріалів справи не додано. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги визнання права власності за позивачем в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію за період з 01.03.2016 по 17.10.2017 в сумі 77816,22 грн та відповідно стягнення цієї суми, є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Отже, виходячи з системного аналізу наведених норм законодавства та обставин справи, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору №75621 від 30.11.2020 у сумі 1573,15 грн. Разом з тим суд враховує, що у зв`язку з поданням уточненої позовної заяви позивачем фактично зменшено розмір позовних вимог, що були заявлені у первісній позовній заяві з 157314,60 грн до 92038,78 грн. Тобто, розмір судового збору за подання позовної заяви ціна якої становить 92038,78 грн, складає 920,39 грн. Таким чином, розрахунок розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі статті 141 ЦПК України, має проводитись на підставі суми судового збору, що складає 920,39 грн. Отже враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 142,22 грн. Щодо решти суми сплаченого судового збору, яка складає 652,76 грн, суд вважає, за необхідне роз`яснити позивачу, що вона має право на її повернення в порядку, встановленому статтею 7 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial