Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, [PERSON], який приходиться відповідно чоловік та батько позивачів, за час шлюбу із [PERSON] у 1984 році в с. Горбова Герцаївського району Чернівецької області побудували житловий будинок та звели до нього господарські споруди. Зазначений житловий будинок з часу забудови зареєстрований у сільській раді за [PERSON], проте як такого свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно останнім отримано не було. 20 квітня 1998 року [PERSON] помер. Внаслідок смерті спадкодавця відкрилася спадщина, зокрема на 1/2 частини спірного домоволодіння. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивачі, тобто [PERSON], як дружина яка пережила чоловіка та [PERSON] син. У встановлений законодавством строк позивачі звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на означене нерухоме майно. Тому, позивачі вважають, що спірний житловий будинок має перейти до них в порядку спадкування за законом, а саме по 1/4 частці кожному, а до позивачки [PERSON] також має перейти 1/2 частки, як спільне майно подружжя. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити. Горбівська сільська рада Герцаївського району Чернівецької будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направила Третя особа, [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що по вул. Сініхеу № 38 в с. Горбова Герцаївського району Чернівецької області розташовано домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А, сараю літ. Б, огорожі № 1-4, (а.с. 8-11). Згідно даних погосподарської книги Горбівської сільської ради Герцаївського району, вказаний житловий будинок з господарськими спорудами зареєстрований у сільській раді за [PERSON] з 1984 року (а.с. 16). Статтею 86 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час побудови спірного жилого будинку встановлено, що право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Судом встановлено, що позивачка, [PERSON], 06 червня 1982 року уклала шлюб із [PERSON] (а.с.4). Нормою ст. 60 СК України, передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічна норма закону містилася у ст. 22 КпШС України. Отже, за змістом вищевказаних норм закону, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відтак, зважаючи на те, що житловий будинок, який розташований в с. Горбова по вул. Сініхеу, № 38 Герцаївського району побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці та зареєстрований в сільській раді з 1984 року за [PERSON], тобто на час коли останній перебував у шлюбі із [PERSON], то з того часу останні стали його співвласниками в рівних частках, тобто по 1/2 частки. 24 квітня 1998 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконкомом Горбівської сільської ради серії І-МИ № 034023. (а.с.12). Таким чином, після смерті останнього відкрилася спадщина, в т.ч. й на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими спорудами. Статтею 524 ЦК в редакції 1963 р., яка була чинною на момент відкриття спадщини, встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, якщо воно не змінено заповітом. Спадкодавець [PERSON] після себе заповіт не залишив, а тому спадкування має місце за законом. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], в житловому будинку що в с. Горбова по вул. Сініхеу, № 38, Герцаївського району Чернівецької області залишилися проживати його дружина [PERSON], син [PERSON] позивачі по справі та [PERSON] (прізвище змінено на «Канніццо» - згідно свідоцтва про шлюб) донька спадкодавця, що підтверджується довідкою Горбівської сільської ради за № 2144 від 17.05.2017 року.(а.с. 15) Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст. 71 Закону України «Про нотаріат», у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [PERSON], [PERSON] дружина та [PERSON] син, 19 квітня 2017 року звернулися до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 43, 50 зворот) проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, постановою нотаріуса від 19 квітня 2017 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом і в т.ч. і щодо 1/2 частки як спільного майна подружжя (зворот а.с. 53-55). Будь-яких відомостей про те, що [PERSON] донька спадкодавця звернулася до нотаріуса із завою про прийняття спадщини матеріали спадкової справи не містять, але докази про відмову від спадщини також відсутні. З оглядну на статус спірного житлового будинку спільне мано подружжя, то до позивачки [PERSON] має перейти право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку, як спільне майно подружжя. Решта 1/2 частини спадкового майна в порядку спадкування має бути поділена між [PERSON] як дружиною яка пережила чоловіка та дітьми спадкодавця [PERSON] і [PERSON] тобто до кожного має перейти в порядку спадкування по 1/6 частки спадкового майна, так як усі вони фактично вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON] Відтак, позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню частково. Суд не приймає до уваги заяву [PERSON] щодо відмови від спадщини поданої після шести місяців з дня відкриття спадщини. На підставі ст.ст. 524, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України від 1969 року, ст. 71 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: partial