Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав. Із позову вбачається, що між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірваний 19.12.2006 року. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на повному утриманні позивачці. Відповідач дитиною не цікавиться, аліменти не сплачує, займається своїм особистим життям, інтересу до сина не виявляє. Відповідач не виконує усіх обов'язків по вихованню та утриманню дитини відповідно до ст. 150 СК України. Батько дитини не приймає жодної участі у вихованні та утриманні сина. Таким чином, відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, самоусунувся як від спілкування з дитиною, так і від виховання дитини. Позивач просить суд ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні його малолітнього сина [PERSON], [INFO] народження. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, але за участю її представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, додатково пояснивши, що позивачці у вихованні дитини допомагають її батьки: [PERSON] та [PERSON] Позивачка вимушена працювати на декількох роботах, для того щоб утримувати дитину. Батьки позивачці не працюють, тому дуже допомагають доньці у вихованні онука. Просить позовні вимоги задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, заперечення до позовної заяви суду не надав. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав та суду пояснив, що з 2010 року батько, [PERSON], вихованням, утриманням, лікуванням та розвитком дитини не займається, його долею, життям та здоров'ям не цікавиться, не проявляє до нього батьківської турботи та уваги, безвідповідально відноситься до майбутнього свого сина, добровільної матеріальної допомоги не надає. Наразі малолітній мешкає разом зі своєю матір'ю, [PERSON], яка займається його вихованням, навчанням, утриманням, лікуванням, розвитком та оздоровленням. Відповідно до інформації Краматорської загальноосвітньої школи № 5 за час навчання малолітнього [PERSON] навчальний заклад не відвідував, навчанням та успіхами дитини не цікавився, не приймав участі в батьківських зборах та інших формах роботи з батьками. Таким чином, вважає, що [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання свого малолітнього сина. Тому, враховуючи інтереси [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] У судовому засіданні прокурор просить позовні вимоги задовольнити, оскільки вважає, що батько дитини не виконує своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітнього сина та ухилився від виконання своїх обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши думку прокурора та представника позивача, представника третьої особи, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до пунктів 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов'язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання та інше, але ж не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року (з послідуючими змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідним медичним висновком. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимоги ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Виходячи із змісту ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 19.12.2006 року шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірваний (а.с. 7) Згідно довідки СЕЗ позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає разом з сином [PERSON] (а.с. 31) Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу № 67 у період з 2009 року по 2011 рік [PERSON] перебував у дитячому садку. Вихованням та утриманням дитини займалась мати [PERSON], бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] (а.с. 27) Згідно довідки Комунального дошкільного навчального закладу ясла - садок № 39 «Струмочок» загального типу Краматорської міської ради [PERSON] з 21.01.2013 року по 24.05.2013 рік перебував у дитячому садку № 39. Батько дитини у дитячому садку не був. Вихованням дитини займалися бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] (а.с. 28) Згідно довідки загальноосвітньої школи № 5 м. Краматорська з 01.09.2013 року [PERSON] навчається у школі № 5 у 1-Б класі. Відомості про батька дитини у школі відсутні. Дитиною займається бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] (а.с. 29) Згідно довідки комунального закладу «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 2 м. Краматорська» з листопада 2007 року [PERSON] закріплений за дільницею № 5 амбулаторії № 5, за медичною допомогою дитині зверталася мати дитини [PERSON], останній раз зверталася за медичною допомогою 17.03.2014 року. З боку батька звернень за медичною допомогою дитині [PERSON] не зафіксовано (а.с. 30) Згідно довідки «Міського наркологічного диспансеру м. Краматорськ» [PERSON] не перебуває на обліку у наркологічному диспансері м. Краматорська (а.с. 20) Згідно довідки КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» [PERSON] не перебуває на обліку у психіатричній лікарні (а.с. 21) Згідно висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси [PERSON], [INFO], вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] (а.с. 35 - 36) Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами документів та доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами, які приймають участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін, які беруть участь у розгляді справи виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, суд вважає доведеними у судовому засіданні, оскільки відповідач [PERSON] самоусунувся від підготування малолітньої дитини до самостійного життя, не спілкується з нею в необхідному обсязі, не створює умов для її усестороннього розвитку, не проявляє інтересу до її життя, потребам, здоров'ю, не надає їй матеріальної допомоги. Відповідач не виявляє інтересу до внутрішнього світу малолітнього сина, не створює умов для отримання ним освіти. Дійсно, така поведінка відповідача не відповідає вимогам Закону. Враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків, самоусунувся від виховання та утримання дитини, долею сина, життям та здоров'ям не цікавиться, не турбується про його майбутнє, матеріальної допомоги та моральної підтримки не надає, чим наносить шкоду психічному та фізичному здоров'ю дитини, у зв'язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити.

Outcome: approved