Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями № 1-А, розташованого по вул. Курганій в м. Кіровограді в розмірі 33 8350.00 грн., та автомобіля Мазда 323, 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], в розмірі 14765-00 грн., а всього -в розмірі 353115 грн. 00 коп Після отримання компенсації припинити її - [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями № 1-А, розташованого по вул. Курганій в м. Кіровограді, та автомобіля Мазда 323, 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Визначити, що після припинення права власності [PERSON] 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями № 1-А, розташованого по вул. Курганій в м. Кіровограді та автомобіля Мазда 323, 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], житловий будинок та автомобіль в цілому належить [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов. Відповідач в судове засідання неодноразово не зявлявся про час розгляду справи належно повідомлявся про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою судді від 03.08.2017 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду. Ухвалою суду від 28.03.2018 року визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08.05.2018 року закрито підготовче засідання. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів суд находить за правильне відмовити в задоволення позовних вимог. Встановлено, що з 29.06.1991 року по 17.12.2010 року позивач перебувала в шлюбі з відповідачем по справі [PERSON]. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.12.2010 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.10.2012 року визнано спільною сумісною власністю подружжя майно: житловий будинок з надвірними будівлями № 1-А розташований по вул. Курганій в м. Кіровограді;автомобіль Мазда 323, 1987 року випуску, державний номерний знак 11152 ОН;автомобіль ЗІЛ 131 СПГ, 1974 року випуску, державний знак [NUMBER]. В порядку розподілу спільного майна подружжя за позивачкою визнано право власності 1/2 частину: житлового будинку з надвірними будівлями № 1-А розташованого по вул. Курганій в м. Кіровограді; автомобіль Мазда 323, 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; автомобіль ЗІЛ 131 СПГ, 1974 року випуску, державний знак В А 2690 АВ. В порядку розподілу спільного майна подружжя за відповідачем визнано право юності на 1/2 частину: житлового будинку з надвірними будівлями № 1-А розташованого по вул. Курганій в м. Кіровограді;автомобіль Мазда 323, 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; \~ \~ \~ \~автомобіль ЗІЛ 131 СПГ, 1974 року випуску,державнийзнакВА2690АВ. За змістом статті 364 ЦК України власник, який бажає виділу своєї частки, може вимагати виділу такої частки в натурі, і лише у зв`язку з неможливістю такого виділу або заборони такого виділу відповідно до закону він має право на компенсацію, яку може вимагати на підставі цієї норми права. Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно. За положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників. Загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати також інтереси обох сторін та встановлювати: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; \~чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.\~ Разом з тим положення статті 365 ЦК України регулюють випадки припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою позивача -співвласника майна, який домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів у справі, та визначають умови такого виділу. Виплата компенсації у цьому випадку допускається за наявності умов, визначених пунктами 1 - 4 частини першої зазначеної статті, та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Отже, із системного аналізу зазначених норм матеріального права можна дійти висновку, що положення статті 364 ЦК України у поєднанні із частиною четвертою статті 71 СК України застосовуються до правовідносин щодо вимоги співвласника частки у майні, що знаходиться у спільній частковій власності, про отримання компенсації вартості своєї частки, у звязку з неможливістю виділення її в натурі. Разом з тим норми статті 365 ЦК України у поєднанні з частинами четвертою та пятою статті 71 СК України застосовуються до правовідносин щодо вимоги одного зі співвласників, у тому числі одного з подружжя, про припинення частки іншого співласника у спільному майні шляхом виплати йому компенсації вартості такої частки. Відмовляючи в задоволені позову на підставі положень статті 364 ЦК України, суд виходить з того, що до суду позивач не надала доказів, що відповідач спроможний виплатити компенсацію вартості належної відповідачу частки у спільному майні, та з огляду на закріплені пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України засади добросовісності і розумності, що спонукають суд урахувати інтереси обох співвласників, дійшов висновку, що до зобовязання виплатити компенсацію може становити для відповідача надмірний тягар. Окрім того до суду позивач не надала доказів того, що можливо розділити в натурі житловий будинок з надвірними будівлями № 1-А, розташованого по вул. Курганній в м. Кіровограді. Надані до суду рішення суду про усунення перешкод в користуванні житловим будинком з надвірними будівлями № 1-А, розташованого по вул. Курганній в м. Кіровограді та звернення до поліції про нецензурні вислови зі сторони відповідача на її адресу які не несли загрози її життю не є підставою для стягнення компенсації вартості майна. Втручання у право власності може бути виправдним згідно з ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і буде відповідати усталеній прецедентній практиці ЄСПЛ (рішення від 23 вересня 1982 р. в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 р. в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства), якщо воно здійснено: 1) з метою урегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); 2) на підставі закону; 3) з дотриманням вимог співмірності і пропорційності. На підставі викладеного суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд покладає судові витрати по справі на позивача по фактично понесеним витратам. \~ На підставі ст.ст.319,358,364,365ЦК України, постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~06.11.2009\~року №\~9\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про визнання\~правочинів недійсними»

Outcome: dismissed