Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 25.01.2019р. звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.06.2012р. у розмірі 14 958,47 грн., який був укладений між позивачем та [PERSON] , померлим [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що відповідно до вказаного кредитного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, однак за час життя порушив взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів позивачу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з матеріалами позовної заяви надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов суду не надав. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено проводити розгляд справи у заочному порядку. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 20.06.2012р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 15 000,00 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а [PERSON] зобов`язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, [PERSON] помер [INFO] (з.а.с.80). Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Позивач звертаючись до суду з позовом до [PERSON] посилається на те, що він прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки був прописаний та проживав з померлим за однією адресою. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, як вбачається зі спадкової справи № 1000/2015, заведеної [INFO] р. після смерті [PERSON] в Другій ДДНК, [PERSON] відмовився від належної йому частини спадщини, що залишилась після смерті померлого [PERSON] . Враховуючи, що відповідач відмовився від належної йому частини спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , суд доходить висновку про достатність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на відсутність підстав для задоволення позову судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed