Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернувсь з позовом до [PERSON] про визнання, втратившим право на користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що відповідач з серпня 2011р. не проживає у [INFO]. Факт його реєстрації у будинку перешкоджає йому, як власнику вільно ним розпоряджатись, впливає на розміри комунальних платежів, позбавляє можливості оформити субсидію, отримати соцдопомогу. В судовому засіданні позивач підтримав позов, просить його задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач не зявивсь в судове засідання без поважних причин і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, тому суд вважає можливим, за згодою позивача, розглянути справу і ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач - [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 липня 2015 року, є власником житлового будинку №2 по вул.Щорса у с.Григорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, який він отримав в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON], що померла 14.10.2009р. У зазначеному будинку до серпня 2011 року проживав відповідач - [PERSON] Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача, даними акту обстеження житлово-побутових умов від 02.07.2015р., даними свідоцтва про право на спадщинку від 01.07.2015р., даними техпаспорту на садибний житловий будинок, показаннями свідків [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст.ст.317, 319 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. При цьому на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. В судовому засіданні встановлено, що право власності матері позивача - [PERSON] на спірний жилий будинок припинилося з її смертю - 04.06.2008 року. [PERSON], що був членом сім»ї спадкодавця, за відсутності відповідного договору з новим власником - [PERSON] за змістом ст.ст.383, 405 ЦК України та ст.ст.150, 156 ЖК України втратив право користування цим жилим приміщенням зі смертю [PERSON]. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню та слід визнати [PERSON] втратившим право на користування жилим приміщенням буд.№2 по вул.Щорса у с.Григорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved