Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] про розірвання договору дарування. Позивач зазначала, що 11 жовтня 2013 року дочка позивача відповідач [PERSON] повезла її до нотаріуса, щоб підписати договір, згідно якого відповідач стає опікуном позивача. Після того як було підписано цей договір, дочка позивача почала над нею знущатися, обливати її отрутою, закривала в будинку і била. Позивач через свій похилий вік не могла нічого вдіяти, покликати на допомогу. 30 січня 2014 року позивач змогла вийти з будинку та втекти з двору, коли відповідача не було вдома. Позивач [PERSON] попросилася погрітися у сусідки [PERSON], остання її вислухала, помітила велику кількість синців на тілі, тому викликала міліцію. В подальшому міліцією було відкрито за фактом побиття позивача кримінальне провадження №12014110130000557, за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, що підтверджується повідомленням про відкриття кримінального провадження та висновком експерта №55 Київської обласної судово-медичної експертизи. Позивач з депутатом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області [PERSON] поїхала до нотаріуса [PERSON], у якого в жовтні 2013 року була разом із позивачем і підписувала договір та довідалася, що 11 жовтня 2013 року між нею та її донькою відповідачем [PERSON] було підписано договір дарування частини житлового будинку, відповідно до якого позивач подарувала своїй доньці ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Димитрово, вул. Обїздна, 19. Подарована частина житлового будинку належала позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 жовтня 2000 року та свідоцтва про право власності, виданого 27 жовтня 2000 року. Інша частина будинку належить [PERSON], договором конкретного користування було визначено приміщення, якими користується кожна із співвласників. В присутності свідків позивач намагалася повернутися до житлового будинку, проте, відповідач її до будинку не пустила, не віддала особистих речей позивача та її документи. Зазначені обставини підтверджуються заявами позивача, з якими вона зверталися до правоохоронних органів та свідками. Відповідач обманом заставила позивача підписати договір дарування належної їй частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Димитрово, вул. Обїздна, 19. Майже вісім місяців позивач змушена проживати у сусідки [PERSON], із речей у неї лише те, в чому вона залишила спірний будинок. Посилаючись на викладене, позивач просила суд розірвати договір дарування ? частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями №19, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Димитрово, вул. Обїздна, укладений між сторонами та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], у звязку із вчиненням обдарованою злочину проти здоровя дарувальника. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив суд про задоволення позовних вимог у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] і її представники [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі. Пояснили, що інкримінуємі їй злочинні діяння слідством не доведені, у витягу з кримінального провадження в графі «особа, яку повідомлено про підозру» пусто, а тому цей позов є необґрунтованим. У висновку експерта №55 Київської обласної судово-медичної експертизи не містяться посилання та прямі вказівки на відповідача, як на особу винну в заподіянні тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Позивач [PERSON] підписала договір дарування добровільно та перебуваючи у здоровому глузді, жодних належних доказів того, що договір було укладено обманним шляхом, позивач та її представник суду не надали. Крім того, до укладання спірного договору дарування, подарована частина житлового будинку знаходилася у занедбаному стані, підлога була прогнившою, стіни осипалися, тільки після того як відповідач зробила повний ремонт житлового будинку, в ньому стало можливо проживати та його матеріальна цінність збільшилася. Зазначали про свої сумніви, що позивач [PERSON] у віці 83 років, може самостійно подавати до суду позов і не один, що, можливо, її підбурює та сама сусідка [PERSON], в якої проживає позивач, і яка таким способом заволоділа вже двома житловими будинками. Посилаючись на викладене, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судове засідання третя особа приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він робив ремонт у спірному житловому будинку, до ремонту в будинку була прогнивша підлога, цвіль на стінах, все осипалося, будинок був не придатний для проживання, ремонтували весь будинок. Після ремонту будинок став кращим, став придатним для проживання. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що вони разом із свідком [PERSON] робили ремонт у житловому будинку в минулому році з березня по червень місяць, була трухла підлога, все осипалося, свідки заливали стяжку на підлозі, на стінах клеїли шпалери, крім них в будинку працювали і інші люди, які робили опалення. До ремонту будинок був занедбаний, а тепер він став нормальним, європейським жилим будинком. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 11 жовтня 2013 року, між позивачем [PERSON] та її донькою відповідачем [PERSON] було укладено договір дарування ? частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Димитрово, вул. Обїздна, 19 (а.с.7). В своїй позовній заяві позивач [PERSON] зазначала, що її донька відповідач [PERSON] знущалася над нею, наносила тілесні ушкодження, на підставі чого слідчим СВ Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області лейтенантом міліції [PERSON] було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12014110130000557. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.1 ст.125 КК України, проте, в графі «особа, яку повідомлено про підозру» пусто (а.с.5). Постановами слідчого СВ Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області лейтенантом міліції [PERSON] від 25 березня 2014 року та від 02 лютого 2015 року кримінальне провадження №12014110130000557 від 13 лютого 2014 року закрито у звязку із відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення (а.с.69,70). Відповідно до листа №Т-427 від 21 травня 2014 року Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області (з обслуговування м. Бровари та Броварського району), у відповідь на звернення позивача [PERSON] щодо неповернення їй документів її донькою відповідачем [PERSON], перевіркою було встановлено, що факту викрадення документів у позивача [PERSON] її донькою відповідачем [PERSON] не виявлено. [PERSON] поділись документи не відомо. Можливо вони були втрачені позивачем [PERSON] через необережність (а.с.8). Згідно із актом від 20 березня 2014 року, складеного депутатом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області [PERSON] в присутності сусідів, у звязку із знущаннями доньки [PERSON], позивач [PERSON] була змушена залишити свій будинок, який відповідач обманом змусила свою матір їй подарувати, [PERSON] в присутності сусідів декілька разів намагалася повернути додому, проте, донька [PERSON] її до будинку не впускає, а також не віддає їй документи та особисті речі. [PERSON], не дивлячись на громадський вплив, не має наміру впускати свою матір до житла та повертати їй документи і речі, а також продовжує займатися продажем будинку (а.с.9). Відповідно до акту від 05 березня 2014 року, складеного депутатом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області [PERSON] в присутності сусідів, [PERSON] на той час проживала не за місцем своєї реєстрації, а в сусідки [PERSON], за адресою: Київська область, Броварський район, с. Димитрово, вул. Обїздна, 21, де позивачу було виділено кімнату та необхідні їй ліки, також [PERSON] отримує весь необхідний догляд (а.с.10). У відповідності до приєднаних до матеріалів справи фіскальних чеків на придбання будівельних матеріалів, фотокарток кімнат житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Димитрово, вул. Обїздна, 19, та показів свідків [PERSON] і [PERSON], в період з березня по червень 2014 року у спірному житловому будинку було зроблено ремонт, внаслідок чого, зовнішній та внутрішній стан будинку покращився, він став придатним для проживання. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою-шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст..203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що належних доказів того, що відповідачем [PERSON], яка є обдаровуваною згідно договору дарування від 11 жовтня 2013 року, вчинено злочин проти здоровя своєї матері позивача [PERSON], яка є дарувальником згідно договору дарування від 11 жовтня 2013 року, і внаслідок цього вищезазначений договір дарування підлягає розірванню, позивачем суду не надано, а судом не здобуто. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed