Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за [PERSON] права власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що станом на 01.07.1990 року за вказаною адресою проживали: батько [PERSON] , [INFO] , тітка [PERSON] , [INFO] , та брат [PERSON] , [INFO] , і їм на праві власності належав в рівних частках (по 1/3 частці кожному) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. [INFO] померла тітка [PERSON] , [INFO] помер батько [PERSON] , а [INFO] помер брат [PERSON] . Після смерті тітки відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, яке вона ще за життя заповіла її братові [PERSON] . Брат [PERSON] вступив в управління спадковим майном тітки, але юридично не оформив своїх спадкових прав. Після його смерті спадщину оформила його дружина [PERSON] на підставі рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2018 року. В ході розгляду даної справи Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області вияснилося, що [PERSON] 11.09.2002 року Тлумацькою державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , тобто вона вступила в управління спадковим майном батька на належну йому 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , так як вона являється єдиною спадкоємницею в порядку спадкування за заповітом після смерті батька. Однак, [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , в нотаріальному порядку відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказану частку спадкового домоволодіння. У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . Позивач [PERSON] та [PERSON] , яка діє в інтересах позивача, в підготовче судове засідання не з`явилися, однак остання у позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача - Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій позов визнав, не заперечив щодо його задоволення та просив справу розглядати без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно довідки Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 172 від 18.09.2018 року, станом на 01.07.1990 року за [PERSON] (тітка позивача), [INFO] , яка була головою двору, [PERSON] (батько позивача), [INFO] , [PERSON] (брат позивача), [INFO] , значилось господарство по [ADDRESS] (а.с. 71). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 06.03.2018 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , побудовані у 1963 році (а.с. 4-6). Позивач [PERSON] народилася [INFO] і її батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження (а.с. 25). 02.10.1976 року [PERSON] (позивач) уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 25 зворот). [INFO] померла [PERSON] (тітка позивача), [INFO] помер [PERSON] (батько позивача), а [INFO] помер [PERSON] (брат позивача), що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 15, 16, 17). Ще за життя [PERSON] (батько позивача) посвідчив заповіт, яким все належне йому майно заповів дочці [PERSON] (позивач), що підтверджується копією заповіту від 24.03.1997 року (а.с. 14). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавців - [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Нормами частини 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2018 року позов [PERSON] (дружина брата позивача) до [PERSON] , Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] (позивач), про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування задоволено частково. Визнано за [PERSON] (дружина брата позивача) право власності на 2/3 частини житлового будинку та приналежних до нього господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (брат позивача). В решті вимог позову відмовлено за безпідставністю (а.с. 19-21). Даним рішенням встановлено, що 11 вересня 2002 року [PERSON] звернулась до Тлумацької районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 39). 11 вересня 2002 року їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 42 зворот). Виходячи з вищевикладеного, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , успадкувавши, в тому числі, і 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 226/2002 від 11.09.2002 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (батько позивача) (а.с. 38-54), з якої вбачається, що [PERSON] позивач є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] (батько позивача), а також отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.09.2002 року, успадкувавши житловий цегляний будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який не є предметом даного позову (а.с. 42 зворот). Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] , в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на 1/3 частку житлового будинку з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на вищевказану частку спадкового домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. за № 521/02-31 від 29.01.2020 року (а.с. 18). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме 420,40 грн. (квитанція № 0.0.1817355587.1 від 28.08.2020 року (а.с. 15). На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved