Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання за кожним права власності на 1/3 частину [ADDRESS]. Свої вимоги мотивують тим, що спірна квартира належить на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а саме по 1/3 частині кожному. [INFO] [PERSON] помер. При цьому оригінал правовстановлюючого документу на квартиру втрачено, у зв'язку з чим позивачі позбавлені можливості розпорядитись своїм майном. Ухвалою судді від 27.12.2017 р. справу прийнято до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи по суті в загальному порядку спочатку, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання представник позивачів не з'явилась, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до змісту якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача - Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Відділу приватизації державного житлового фонду та створення ОСББ Деснянської районної в м. Києві в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої просив суд прийняття рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. За даних обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, у відповідності до витягу про державну реєстрації прав, виданого КП Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить [ADDRESS], а саме по 1/3 частині. (а.с. 11) Зазначене вище також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, у відповідності до якого [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 частині [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, [NUMBER] від 10.02.2012 р. (а.с. 39). [INFO] [PERSON], який також є власником 1/3 частини спірної квартири помер (а.з. 25). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08.06.2017 р. за [PERSON] визнано право власності на 1/6 частину [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Встановлено, що свідоцтво про право власності від 10.02.2012 р. [NUMBER] втрачено. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. При цьому ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 37 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» за № 5 від 07.02.2014 року, з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, об'єктивно дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи, викладені в позові, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Outcome: approved