Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

[PERSON] подав до суду заяву про встановлення факту смерті особи. У обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що його батько [PERSON], 17 лютого 2018 року помер у м.Макіївка Донецької області. Він звернувся до Селидівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації смерті [PERSON], але йому було відмовлено. Встановлення факту смерті потрібно йому для отримання свідоцтва про смерть, але так як м. Донецьк на даний час є тимчасово окупованою територією України, то він не може самостійно підтвердити факт смерті із представлених ним документів. Заявник в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Заінтересована особа: представник Селидівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності всіх учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно довідки від 11 травня 2018 року № [NUMBER] про взяття на облік особи внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], фактично проживає за адресою: [INFO]. Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-НО № 424817. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації акті в цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Згідно відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 15.39-94/1918 від 11 травня 2018 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області заявнику відмовлено в державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки для підтвердження факту смерті предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до роз'яснень, наданих в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. У судовому засіданні встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть № 318 від 19 лютого 2018 року, [PERSON], [INFO], помер 17 лютого 2018 року у Червоногвардійському районі м.Макіївка Донецької області. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до роз'яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація смерті особи в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась. Встановлення факту смерті заявнику необхідне для реєстрації смерті. Крім того, судом встановлено, що заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію смерті у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов'язано з подальшим вирішенням спору про право. У зв'язку з наведеним, суд дійшов висновку, що вимоги заявника щодо визнання факту смерті підлягають задоволенню, оскільки обставини викладені в заяві знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved