Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] у вересні 2014 року звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 05 листопада 1994 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У 17.06.2005 року подружжя за рахунок спільних коштів придбали житловий будинок з надвірними побудовами в [ADDRESS]. У 2008 році їм була надана для будівництва та обслуговування житлового будинку земельна ділянка площею 0,15 по [ADDRESS], яка по теперішній час згідно державного акту на право власності на земельну ділянку числиться за [PERSON]. Майно, яке було придбано та набуто під час зареєстрованого шлюбу, оформлене на ім'я відповідача. Просила визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS]; поділити житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку та визнати за ними право власності по ? частині за кожним. До початку судового розгляду позивач та її представник надали заяви, у якій позов підтримали повністю та просили розглянути справу без їх участі на підставі наявних у ній доказів. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що з 05 листопада 1994 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 9). Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю та рішення Черкасівської сільської ради 22 сесії 5 скликання від 25.11.2008 року, [PERSON] безоплатно передана земельна ділянка розміром 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.19,22). Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] 17.06.2005 року придбав житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.06.2005 року (а.с. 12-13). Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в пп. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до вимог ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як вбачається з матеріалів справи, спірний житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка, що розташовані по [ADDRESS], були придбані під час зареєстрованого шлюбу між сторанами, та є спільною сумісною власністю подружжя, тому підлягають поділу у рівних частинах. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved