Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

[PERSON] та\~ [PERSON] (далі «Позивачі») звернулися до суду з позовом до [PERSON] (далі «Відповідач») про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщення. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилаються на наступні обставини. Позивачі є власниками по 1/2 частці в\~ приватній спільній частковій власності на підставі свідоцтва про право власності, 41348 від 28.09.2007 року, виданого Комунальною службою приватизації державного житлового фонду [ADDRESS] [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований і Відповідач син покійного чоловіка Позивача. Проте він не проживає в квартирі з літа 2005 року, витрат на утримання квартири\~ не несе. На цей час його місцезнаходження невідомо. Позивач зазначає, що з покійним чоловіком вона проживала в цивільному шлюбі з 1993 року, а з 1996 року в зареєстрованому шлюбі в належній Позивачу 2-х кімнатній квартирі по [ADDRESS] . З ними проживали і їхні діти, в тому числі і Відповідач. Оскільки чоловік Позивача являвся учасником війни в Афганістані, а Позивач переселенкою із зони ЧАЕС і ліквідатором аварії на ЧАЕС та вони проживали в аварійній квартирі, міськвиконкомом була надана квартира в [ADDRESS] . [INFO] помер чоловік Позивача [PERSON] , його син Відповідач - [PERSON] , зовсім не з`являвся за його місцем реєстрації, не проявляв наміру проживати у даній квартирі, місце його знаходження та проживання Позивачу було не відомо. 25.05.2007 року заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Відповідача визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що стало підставою для зняття його з реєстраційного обліку. В листопад 2007 року Позивач приватизувала квартиру. 27.03.2019 року на підставі заяви Відповідача [PERSON] ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, заочне рішення від 25.05.2007 року скасовано, Відповідачу поновлено місце реєстрації в квартирі за адресою [ADDRESS] . Як було зазначено в заяві про пергляд заочного рішення, Відповідача було заарештовано і засуджений Солом`янським районним судом м.Києва та він відбував покарання з 08.08.2006 року по 03.02.2010 рік і був звільнений умовно достроково на 1 рік 6 місяців 12 днів. Відповідач вибув на постійне місце проживання в с.Руда, Сквирського району, Київської області, де проживає і по даний час. Посилаючись на приписи ст.ст.16, 319, 321, 391 ЦК України та ст.ст.71, 72, 107 ЖК УРСР, Позивачі просили суд визнати Відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Оскільки дана справа є малозначною, ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 26.02.2020 року постановлено провести її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.34-35). В судовому засіданні представник Позивачів адвокат - Гапоненко А.П.\~ вимоги позову підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив її задовольнити, надав згоду про заочний розгляд справи. В судове засідання Відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило (а.с.37-38, 48). Суд, вислухавши пояснення\~ представника Позивачів, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, Позивачі є власниками по 1/2 частці в\~ приватній спільній частковій власності на підставі свідоцтва про право власності, 41348 від 28.09.2007 року, виданого Комунальною службою приватизації державного житлового фонду [ADDRESS] , квартири [ADDRESS] (а.с. 17). Відповідно до відмітки про реєстрацію, Позивачів зареєстровани за вказаною адресою з 08.12.1999 року та з 23.02.2016 року (а.с. 5, 7). Як убачається з відповіді Національної Поліції України Головного Управління Національної поліції в Київській області Сквирський ВП від 23.09.2019 року №8011/109/1006/20/01-19, гр-нин [PERSON] [INFO] на даний час на обліку в Сквирському ВП ГУНП в Київській області не перебуває. Проживає на території обслуговування Сквирського ВП ГУНП в Київській області, с [ADDRESS] (а.с.13). В матеріалах справи міститься довідка серії [NUMBER] , видана Полтавською виправною колонією (№64) про звільнення [PERSON] [INFO] , про те, що він відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 08.08.2006 року по 03.02.2010 рік (а.с.8). Відповідно до відповіді Національної Поліції України Головного Управління Національної поліції в Київській області Білоцерківський відділ поліції від 20.03.2019 року №58азі, [PERSON] [INFO] на обліку в Білоцерківському ВП ГУНП в Київській області не перебуває та не перебував, для постановки на облік не з`являвся та будь-яких повідомлень про звільнення з місць позбавлення волі відносно нього не надходило (а.с.14). Згідно з відповіді Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області від 25.11.2019 року №177, гр. [PERSON] [INFO] , проживає без реєстрації в [ADDRESS] з 2010 року по теперішній час. Зазначена квартира належить його сестрі [PERSON] (а.с.16). Таким чином, як убачається із матеріалів справи, пояснень представника Позивачів, Відповідач у вказаній квартирі не проживає більше року та витрат по утриманню квартири не несе. При цьому, він не є ані власником, ані співвласником цього нерухомого майна. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.71 ЖК УРСР збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім`ї\~ були\~ відсутні\~ з\~ поважних причин\~ понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього\~ може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно з ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою,\~ що втратила право\~ користування\~ жилим приміщенням\~ внаслідок\~ відсутності\~ цієї\~ особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст.107 ЖК УРСР у разі вибуття\~ наймача та\~ членів\~ його\~ сім`ї\~ на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле\~ приміщення в\~ тому\~ ж\~ населеному\~ пункті\~ договір\~ найму\~ жилого\~ приміщення\~ вважається розірваним з дня\~ вибуття.\~ Якщо\~ з\~ жилого\~ приміщення вибуває\~ не\~ вся\~ сім`я,\~ то\~ договір\~ найму\~ жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Такими чином, у справі доведено що Відповідач більше року не проживає у спірній квартирі, витрат по утриманню квартири не несе, а тому враховуючи встановлені у справі фактичні обставини та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved