Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] , звертаючись до суду, просила позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 14 лютого 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 12 квітня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про закінчення підготовчого розгляду справи та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутність та винести рішення у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, процесуальним правом подати відзив на позов не скористалася. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності , суд приходить до наступного. Судом встановлено, згідно свідоцтва про народження [PERSON] , який народився [INFO] , батьками дитини записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с.4) [PERSON] з народження проживає разом з бабусею [PERSON] , що підтверджується довідкою з Дніпровської районної в місті Києві Центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (а.с.8) та листом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» Дніпровського району м. Києва» (а.с.12-13) В матеріалах справи міститься характеристика з навчального закладу середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 182 м. Києва, відносно [PERSON] , який є учнем закладу. З даної характеристики вбачається, що під час навчання [PERSON] у 1-му класі мама учня [PERSON] інколи заходила до школи і спілкувалася із вчителями (часто в нетверезому стані). Протягом останніх трьох років, а саме 2-4 класах, контакти із класним керівником та школою, щодо навчання та виховання учня підтримувала тільки бабуся [PERSON] . (а.с.9) Відповідно до відповіді на звернення, від 24 жовтня 2017 року, Дніпровським управлінням поліції, повідомляють, що під час проведення оперативно-розшукових заходів, було перевірено обліки невстановлених трупів, невідомих хворих доставлених до лікувальних закладів м. Києва та Київської області, осіб затриманих ОВС, та осіб перебуваючих на обліках та лікуванні в психіатричних закладах. Проведеними заходами місцезнаходження гр. [PERSON] , [INFO] не встановлене. (а.с.10) 05 лютого 2018 року сектором ювенальної превенції Дніпровського УПГУ НП у м. Києві, в ході перевірки було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] , де в бесіді із гр. [PERSON] 1974 року народження остання пояснила, що її донька гр. [PERSON] з нею не проживає та про місце її знаходження нічого не відомо. Крім того гр. [PERSON] повідомила, що останній раз спілкувалась із донькою в минулому році, коли вона телефонувала, щоб поздоровити внука з днем народження. (а.с.11) 04 грудня 2017 року, був складений акт № 271 заступником начальника ССД Вершигорою В.Г. та головним спеціалістом ССД Науменко І. про обстеження умов проживання дитини, з якого вбачається, що квартира омебльована, придбана, дитина забезпечена окремим спальним місцем, має місце для відпочинку, має всі умови для проживання. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч.5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв`язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Згідно Висновку Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 04 травня 2018 року № 394/41/3/103, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вона ухиляється від виховання та утримання дитини. Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Як з`ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, малолітній [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] , яка самостійно займається вихованням дитини, забезпечує дитині належні умови для її повноцінного розвитку, дитина перебуває на повному її утриманні, в свою чергу відповідач, як мати дитини, самоусунулася від виховання дитини, не піклується про стан здоров`я дитини, її фізичний та духовний розвиток, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, відповідач не скористалася правом подати відзив на позов та докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає доведеним обставини ухилення мати від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, який самоусунулася від виховання та спілкування з дитиною, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає разом з бабусею, та ураховуючи інтереси малолітньої дитини, що у сукупності дає підстави позбавити батьківських прав мати дитини, з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень ст. 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідач, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлена права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною, так і з позовом про поновлення батьківських прав. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved