Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі АТ «Укрексімбанк»), в особі філії розташованої у м. Херсоні, звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 23 вересня 2010 року між сторонами укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачою платіжної картки № [NUMBER] . 20 серпня 2014 року сторони уклали додаткову угоду. На підставі вказаних договорів відповідачу відкрито кредитну лінію строком до 31 серпня 2017 року, з встановленням кредитного ліміту в сумі 4000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 40 % річних. Відповідач скористалася кредитними коштами, разом з цим, зобов`язання щодо їх повернення не виконала, у зв`язку з чим, станом на 26 вересня 2019 року виникла заборгованість в сумі 11820 грн. 92 коп., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 3997 грн. 50 коп., простроченої заборгованості за процентами - 4933 грн. 70 коп., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 1414 грн. 57 коп., пені за несвоєчасне погашення процентів - 1475 грн. 15 коп.. Представник позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати за сплачений судовий збір. Відзив на позов не подавався. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення останній не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Суд установив, що 23 вересня 2010 року між сторонами укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку. Відповідно до умов договору, відповідачу видано платіжну картку № [NUMBER] . 20 серпня 2014 року сторони уклали додаткову угоду до договору №1 (далі кредитний договір), відповідно до умов якої (п.2.4, 2.6, 2.10) відповідачу відкрито відновлювальну кредитну лінію з встановленим лімітом 4000 грн., з кінцевим терміном повернення 31 серпня 2017 року, зі сплатою відсотків у розмірі 40 % річних. Згідно до п.7.2.14 договору позичальник зобов`язаний погасити банку усю заборгованість за кредитом у день припинення кредитної ліні, а при припиненні кредитної лінії з підстав передбачених п.2.8 договору протягом строку зазначеного банком у своєму повідомлені клієнту про припинення кредитної лінії. Боржник зобов`язувалась сплачувати банку проценти, нараховані за користуванням кредитом, щомісяця не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані, а в разі припинення дії кредитної лінії - не пізніше першого банківського дня, наступного за днем в якому клієнт зобов`язаний погасити банку усю існуючу заборгованість (п.7.2.15 кредитного договору). Пунктом 2.8 кредитного договору визначено, що до моменту настання зазначеного у п.2.6 цього договору терміну дія кредитної лінії може бути припинена банком в односторонньому порядку. Про припинення дії кредитної лінії банк повідомляє клієнта шляхом подальшого надіслання йому відповідного письмового повідомлення. Відповідно до пункту 8.1.1 Кредитного договору, у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом, процентами, клієнт сплачує банку за кожний день прострочення пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня погашення відповідної заборгованості повному обсязі, у розмірі подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Вказані обставини підтверджуються зазначеним кредитним договором. З поточної виписки по рахунку відповідача вбачається, що остання скористалась кредитними коштами, разом з тим, кредит банку не повернула. 20 грудня 2016 року банк надіслав відповідачу вимогу за №069-13/194 про повне погашення усієї заборгованості за кредитною лінією в строк до 30 грудня 2016 року. Відповідно до повідомлення заборгованість складається із простроченої заборгованості за кредитом - 3997 грн. 50 коп., простроченої заборгованості за процентами - 540 грн. 13 коп.. Зазначена вимога банку відповідачем не виконана. Відповідно до довідки №069-13/169, станом на 26 вересня 2019 року прострочена заборгованість за кредитом становить 3997 грн. 50 коп., простроченої заборгованості за процентами - 4933 грн. 70 коп., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 1414 грн. 57 коп., пені за несвоєчасне погашення процентів - 1475 грн. 15 коп.. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов`язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Враховуючи, що відповідач не повернула кредитні кошти, вимога банку в цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Разом з цим, вимога позивача про стягнення процентів підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Як установлено судом, сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом, які визначаються на суму залишку заборгованості (п.5.3 договору). 31 серпня 2017 року відповідач повинна була повернути усю заборгованість за кредитом, зокрема і проценти. Разом з цим, пред`явивши відповідачу вимогу про дострокове повне погашення кредиту в строк до 30 грудня 2016 року, банк змінив строк виконання зобов`язання. Згідно правової позиції, викладеної у висновку Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі справа № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, банк безпідставно нараховував проценти за кредитом після 30 грудня 2016 року, у зв`язку з чим, з відповідача на користь банку мають бути стягнуті проценти за кредитом нараховані виключно в межах строку кредитування, а саме 540 грн. 13 коп.. Оскільки право позивача нараховувати пеню за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування - 30 грудня 2016 року, то вимога позивача про стягнення пені за один рік до його звернення до суду також є безпідставною. За таких обставин позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1921 грн.. Враховуючи, що позов задоволено частково (38,39 % = 4537,63 грн. (3997,5 грн. + 540,13 грн.) х 100% / 11820,92 грн.), з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 737,47 грн.. (737,47 грн. = 1921 грн. х 38,39% /100%)

Outcome: partial