Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON] та адвокат [PERSON], які діють в інтересах [PERSON], звернулися до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом в якому з урахуванням уточнень просять визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/2 частину будинку по вул. Перекопській, буд. № 76 у м. Мелітополі Запорізької області, зареєстровану за [PERSON], померлим 27 листопада 1984 року. Позовні вимоги представники позивача [PERSON], адвокат [PERSON] обґрунтовують тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 05 серпня 1968 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2312 право власності на житловий будинок № 76 по вул. Перекопській у м. Мелітополі Запорізької області в рівних частинах належить [PERSON] та [PERSON]. Співвласник будинку [PERSON] у вказаному житловому будинку зареєстрований не був, у шлюбних відносинах вони не перебували. З початку 1984 року [PERSON] пішов з будинку, почав зловживати спиртними напоями та жебракувати. 27 листопаді 1984 року [PERSON] помер. За даними Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відносно [PERSON], [INFO], наявний актовий запис про смерть від 21 листопада 1984 року, № 244, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Цюрупинського районного управління юстиції Херсонської області. Про спадкоємців до цього часу [PERSON] нічого не відомо. 28 березня 2018 року до Мелітопольської державної нотаріальної контори було направлено адвокатський запит про надання інформації про наявність спадкової справи після смерті [PERSON], проте, відповіді до цього часу не отримано. З моменту купівлі спірного будинку та до цього часу [PERSON] зареєстрована та фактично проживає у ньому. Вона безперервно проживає в даному будинку, користується та відкрито володіє будинком понад 10 років. Оскільки до цього часу жодних претензій з боку органів місцевого самоврядування або будь-яких інших осіб стосовно володіння та використання [PERSON] будинком № 76 по вул. Перекопській у м. Мелітополі до неї не було, підстав для сумніву в правомірності володіння цим будинком позивачка не вбачала, без сумніву вважала його своєю власністю, сумлінно виконувала обов'язки власника, здійснювала поточний та капітальний ремонт у будинку в цілому, підтримувала присадибну ділянку в належному стані, сплачувала платежі, пов'язані з використанням будинку в повному обсязі. З 2013 року позивач користується субсидією для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та твердого палива. Оскільки позивачка більше 10 років відкрито, безперервно володіє спірною частиною даного будинку, вважає, що вона має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку набувальної давності. 22 травня 2018 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов згідно якого, Мелітопольська міська рада Запорізької області заперечує проти задоволення позову з огляду на те, що якщо йдеться мова про визнання права власності за набувальною давністю на безхазяйну річ, то чинним законодавством передбачено відповідний порядок визнання майна безхазяйним, підтвердження щодо дотримання якого відсутнє у даній справі. Позивачем не доведено ознаки її добросовісного, відкритого та безперервного володіння спірним житловим будинком. Позивач не могла не знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, оскільки прямо вказує на наявність іншого співвласника будинку. Вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні та обґрунтовані підстави для задоволення позову. 12 червня 2018 року від представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивачкою в позовній заяві доведено ознаки її добросовісного, відкритого та безперервного володіння спірним житловим будинком. З 1968 року по теперішній час позивачка відкрито ним користується. Зазначені в позові обставини мають ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. У судове засідання сторони не зявилися. Від представників позивача на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи за їхньої та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримують, на їх задоволенні наполягають. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення за наявними в справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~\~ Відповідно до\~ст. 76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.\~\~ Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 05 серпня 1968 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2312 право власності на житловий будинок № 76 по вул. Перекопській у м. Мелітополі Запорізької області в рівних частинах належить [PERSON] та [PERSON]. Дана обставина також підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок./а.с.8-16/ Співвласник будинку № 76 по вул. Перекопській у м. Мелітополі Запорізької області [PERSON] у вказаному житловому будинку зареєстрований не був, у шлюбних відносинах [PERSON] та [PERSON] не перебували. Згідно відповіді Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 554/17.11-06-105 від 20 березня 2018 року, відносно [PERSON], [INFO], наявний актовий запис про смерть від 21 листопада 2015, року № 244, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Цюрупинського районного управління юстиції Херсонської області./а.с.17/ Згідно відповіді Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 998/17.11-06-105 від 24 травня 2018 року, згідно з даними державного реєстру актів цивільного стану громадян відносно [PERSON], наявний актовий запис про смерть від 27 листопада 1984 року, № 244, складений Олешківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Дата смерті зазначена 27 листопада 1984 року./а.с.40/ Листом № 1460/17.11-06-106 від 25 травня 2018 року Мелітопольський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області повідомив представника позивача адвоката [PERSON], про те, що відповідь їхнього відділу № 554/17.11-06-105 від 20 березня 2018 року надана помилково./а.с.43/ Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 27 листопада 1984 року. Згідно довідки голови квартального комітету від 26 березня 2018 року [PERSON] мешкає за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Перекопська, буд. № 76. Згідно договору купівлі-продажу № 5904 від 14 лютого 1969 року і зі слів [PERSON] вона проживала з цивільним чоловіком [PERSON] за вищевказаною адресою до дня його смерті. З тих пір та по сьогодні за даною адресою [PERSON] проживає одна./а.с.84/ Згідно довідки голови квартального комітету від 12 листопада 2018 року [PERSON] дійсно проживала за адресою: [INFO] зі своїм цивільним чоловіком [PERSON] з моменту купівлі будинку № 76 по вулиці Перекопській в м. Мелітополі. Згідно договору купівлі-продажу № 5904 від 14 лютого 1969 року і зі слів [PERSON] проживали разом 10-12 років. Коли й куди поїхав [PERSON] не відомо. Згідно довідки ДРАЦСу [PERSON] помер 27 листопада 1984 року./а.с.88/ Згідно відповіді Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 2605/01-16 від 09 жовтня 2018 року спадкова справа після померлого 27 листопада 1984 року [PERSON] відсутня. До відповіді долучено Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 53602367 від 09 жовтня 2018 року./а.с.72,73/ Згідно відповіді Олешківської державної нотаріальної контори Херсонської області Головного територіального управління юстиції у Херсонській області № 39/01-16 від 16 січня 2019 року спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 27 листопада 1984 року, в установлений законодавством України строк, з заявами про прийняття спадщини до Олешківської державної нотаріальної контори ніхто не звертався та спадкова справа не заводилась. До відповіді долучено Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 54735169 від 15 січня 2019 року./а.с.94,95/ Таким чином, визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна за набувальною давністю не може вплинути на права та інтереси інших осіб. Згідно із п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через пятнадцять, а на рухоме майно через пять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 4\~ст. 344 ЦК України\~встановлено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з пунктами 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей обєкт третіми особами за набувальною давністю. Ураховуючи положення п.\~8\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України про те, що правила ст.\~344\~ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення ст.\~344\~ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Таким чином, починаючи з 1969 року [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє як своєю 1/2 частиною житлового будинку № 76 по вул. Перекопській у м. Мелітополі Запорізької області, так і 1/2 частиною даного житлового будинку зареєстрованою за [PERSON], і відповідно, в розумінні ст.\~344\~ЦК України набула право власності на 1/2 частину даного житлового будинку зареєстровану за [PERSON] в порядку набувальної давності. Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені нею письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У звязку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved