Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовну заяву мотивує тим, що 06 лютого 2015 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір № 267800 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування, за дебетово-кредитною схемою, згідно з яким відповідачці відкрито картковий рахунок № [NUMBER] для обліку по ньому коштів до запитання і операцій з платіжною карткою та за її заявою від 12.10.2016 року встановлено кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на вказаний рахунок у розмірі 13000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі - 30,00% річних, крім користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Строк кредитування складав 36 місяців. Позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання і станом на 03 грудня 2019 року заборгованість відповідачки перед Банком за кредитним договором не погашена і становить 18368,53 гривень. На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість згідно договору № 267800 від 06.02.2015 року, яка станом на 03.12.2019 року становить 18368,53 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 гривень. Позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, однак в матеріалах справи міститься заява представника позивача, у якій він просить проводити розгляд даної справи без його участі та участі позивача за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що вона отримала від банку кредитну карту, але гроші з неї знімав її чоловік. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено з матеріалів справи, 06 лютого 2015 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір № 267800 про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки, згідно з яким відповідачці відкрито картковий рахунок № [NUMBER] для обліку по ньому коштів до запитання і операцій з платіжною карткою. За заявою відповідачки на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 12.10.2016 року [PERSON] надано кредит на споживчі потреби, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в розмірі - 13000,00 (тринадцять тисяч) гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 30,00% річних, строком кредитування на 36 місяців. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачці кредит в розмірі, встановленому договором. Судом також встановлено, що позичальник [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує. З наданого позивачем та дослідженого в судовому засіданні розрахунку, який відповідачкою не оспорено, контрозрахунку не надано, слідує, що станом на 03.12.2019 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 18368,53 грн., з яких 12931,93 грн. - заборгованість за основним боргом, 4025,52 грн. проценти за користування кредитом, 53,00 грн. комісія, 468,72 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 28,70 грн. три проценти річних за несвоєчасне погашення основного бору (кредиту), 249,03 грн. три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом та 611,63 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Суд, встановлюючи обставини у справі, виходить з того, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається, та надати докази на підтвердження таких обставин. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. За кредитним договором (ст. 1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за його використання в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зважаючи на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 18368,53 грн., з яких 12931,93 грн. - заборгованість за основним боргом, 4025,52 грн. проценти за користування кредитом, 53,00 грн. комісія, 468,72 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 28,70 грн. три проценти річних за несвоєчасне погашення основного бору (кредиту), 249,03 грн. три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом та 611,63 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved