Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] пред`явили у суді позов до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позов обґрунтовано тим, що позивачі на підставі Договорів дарування є власниками квартири, за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі тривалий час зареєстровані проте не проживають відповідачі, відтак, позивачі звернулись до суду з цим позовом, в якому просять суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання не з`явились, до суду звернулись із заявами про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі також свого права на участь в судовому засіданні не використали, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з Договору дарування частини квартири від 29.08.2001 року та 20.09.2017 року. (а.с. 7, 8) Відповідно до Довідок про реєстрацію місця проживання, наданих Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської рда від 04.04.2018 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 11, 12) Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачами не було подано до суду жодного доказу на спростування обставин, викладених у позовній заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності, приходжу до висновку про задоволення позову, з підстав його доведеності та обґрунтованості.

Outcome: approved