Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Адвокат Мандзюк В.Б., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся з позовом про визначення останньому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що у [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина у виді сертифікатів на земельні частки (пай) серії ЧВ № 0077977 від 17.04.1997 року та серії ЧВ № 0188945 від 31.07.1998 року. Позивач пропустив шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки не знав про існування заповіту. З метою прийняття спадщини, позивачем ініційовано звернення до приватного нотаріуса, однак позивачу відмовлено в оформленні спадщини з підстав пропуску ним передбаченого в ст. 1270 ЦК України строку, окрім того, нотаріусом роз`яснено необхідність вирішити питання щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини в судовому порядку. Вважає, що строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, оскільки йому не було відомо про наявність складеного на його користь заповіту, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивача адвокат Мандзюк В.Б судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував заяву про розглянути справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про отриманням повістки. Крім того в матеріалах справи наявна заява відповідачки від 21.10.2021 року з якої слідує, що вона не має змоги бути присутньою на судових засіданнях, відмовляється від земельних паїв, які дісталися її покійному чоловіку від батьків. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , з яким на час відкриття спадщини позивач не проживав. За життя [PERSON] склав заповіт, який 12.03.2012 року посвідчений секретарем виконкому Драчинецької сільської ради Казимір М.М., зареєстрований в реєстрі за № 30, яким заповів позивачу належні йому сертифікати на земельні частки (пай) серії ЧВ № 0077977 від 17.04.1997 року та серії ЧВ № 0188945 від 31.07.1998 року. Крім того, рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22.11.2005 року за [PERSON] ,1957 року народження визнано право власності на вище зазначені сертифікати на земельні частки (пай). З позову слідує, що позивач не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки про вказаний заповіт не знав, про його існування дізнався від відповідачки, яка сама передала йому оригінал заповіту. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 21.07.2021 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак постановою приватного нотаріуса від 05.08.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропущенням встановленого законом 6-ти місячного терміну для прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно з положеннями ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, тобто, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Отже, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, оскільки він проживав окремо від спадкодавця та йому не було відомо про наявність на його ім`я заповіту, який був йому вручений відповідачкою [PERSON] після спливу строку на прийняття спадщини. 04 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 133/1880/18, провадження № 61-12000св19 (ЄДРСРУ № 88232181) вказав, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Верховний Суд України у своїй постанові від 26.06.2019 року (справа № 565/1145/17) зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту. При цьому, суд виходив з того, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, про наявність заповіту складеного на його користь дізнався поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, і ці обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку, а необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. З огляду на наведене, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку є поважною, вимога за позовом є обґрунтованою, тому позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved