Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом, в якому просить зобов`язати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звільнити та відновити стан належної їй на праві власності земельної ділянки площею 0,0340га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , шляхом знесення самочинно збудованих на зазначеній земельній ділянці елементів огорожі та відновлення межових знаків,- споруди (огорожі), що була знесена ними, шляхом її облаштування по межі земельних ділянок, як її (межу) передбачено актом про право власності на земельну ділянку [PERSON] , зареєстрованим у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 2701 № 0626. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона 22 лютого 1997 року згідно договору дарування жилого будинку набула право власності на житловий будинок з належними до нього надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS] . Після отримання у власність домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] було оформлено право власності на земельну ділянку, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю площею 0,0340 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку. Відповідачем [PERSON] було знесено паркан, який знаходився на межі спільних земельних ділянок (виступав межовою спорудою) та при влаштуванні капітальної огорожі домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] було порушено межі земельної ділянки - права власності Позивача, шляхом фактичного зменшення площі земельної ділянки внаслідок її самовільного заняття. 28 лютого 2019 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання. 23 червня 2021 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. 04.12.2019 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні вимог за безпідставністю, оскільки не надано доказів самовільного захоплення нею частини земельної ділянки та відповідно, не доведено факту порушення прав та законних інтересів позивача. Вказує, що 07.06.2017 року, [PERSON] , придбала частину домоволодіння з належними прибудовами подвір`я, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди щодо відновлення огорожі, шляхом встановлення капітального паркану та те, що фінансові затрати будуть поділені між ними в рівних частках. Після чого, по весні прибрали старий, розвалений дерев`яний паркан на межі земельних ділянок, на яких розташовані будинки Позивача та Відповідача. У листопаді 2018 року, [PERSON] разом із своїм чоловіком встановили паркан з боку суміжної земельної ділянки по [ADDRESS] , відступивши на 1 метр в глиб своєї земельної ділянки, тобто відбулося звуження земельної ділянки відповідачки, що ставить під сумнів твердження позивачки та не відповідає дійсності фактичних обставин, які зазначені у позові щодо порушення межі та права власності позивачки шляхом фактичного зменшення площі її земельної ділянки внаслідок її самовільного заняття. У липні 2017 року, [PERSON] звернулася до ТОВ «ЦЕГЗ» щодо виготовлення технічної документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , кадастровий номер 1412336300:01:022:0335. У листопаді 2017 року Відповідач особисто звернулася до ЦНАП Маріупольської міської ради з питанням щодо отримання адміністративної послуги, а саме розгляду питання по затвердженню технічної документації із землеустрою на черговій сесії Маріупольської міської ради. У Державному земельному кадастрі відсутні відомості про земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 р.(державні акти на право власності / користування земельною ділянкою без кадастрового номера). Державний акт на право власності на землю гр. [PERSON] від 30.07.1998 року було надано на підставі плану (схеми) зовнішніх меж земельної ділянки та акту про встановлення меж земельної ділянки від 09.12.1997 року, згідно цієї документації не можливо визначити, де починаються і закінчуються межі земельної ділянки відповідно до координат. Позивачка обґрунтовує свій позов Актом виїзного обстеження від 19.09.2018року. Обстеження було проведено з порушенням діючого законодавства України, та саме вищевказаний акт в свою чергу не має ніякого правового обґрунтування, є неналежним та не допустимим доказом.Комісійне обстеження було проведено спеціалістами відділу контролю за використанням активів департаменту по роботі з активами без участі Відповідачки, доступу до земельної ділянки спеціалістам Маріупольської міської ради не надавалося. Взагалі є не зрозумілим, яким чином та за допомогою якого спеціалізованого землевпорядного обладнання проводилися заміри та підставі яких даних складено план-схему земельної ділянки. 06.11.2019 року на адвокатський запит від ПП [PERSON] було отримано відповідь, в якій зазначено, що: 1. після проведення повторної кадастрової зйомки земельної ділянки за кадастровим номером № 1412336300:01:022:0335, що розташована за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що при розробці технічної документації ТОВ «ЦЕГЗ» станом на липень 2017року, площа земельної ділянки у межах встановлених огорож фактично складала 0.0477 га, а з причини самостійного перенесення паркану станом на червень 2019 року складає 0.0467га. Перетину зазначеної земельної ділянки із суміжною земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] не виявлено; 2. після проведення спільних замірів із ТОВ «ЦЕГЗ» земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку було внесено у черговий кадастровий план міста. Вищезазначена земельна ділянка була внесена з площею 0,0340 га згідно Державного акту, що в свою чергу відповідає площі, вказаної у Державному акті; 3. при внесенні у черговий кадастровий план міста Маріуполя координат земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] було виявлено перетин зазначеної земельної ділянки із суміжною земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1412336300:01:022:0344. 4. Після корегування меж земельної ділянки у черговому кадастровому плані міста, земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] відповідно до діючого законодавства України може бути розроблено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та присвоєно кадастровий номер. 06.11.2019 року на адвокатський запит від ТОВ «ЦЕГЗ» було отримано відповідь, в якій зазначено, що після проведення сумісних із представниками ПП [PERSON] комплексу землевпорядних робіт та повторної кадастрової зйомки земельної ділянки за кадастровим номером № 1412336300:01:022:0335, що розташована за адресою: [ADDRESS] та кадастрової зйомки земельної ділянки по фактичному її використанню, що розташована за адресою: [ADDRESS] , встановили , що після проведення повторної кадастрової зйомки земельної ділянки за кадастровим номером № 1412336300:01:022:0335, що розташована за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що при розробці технічної документації ТОВ «ЦЕГЗ» станом на липень 2017року, площа земельної ділянки у межах встановлених огорож фактично складала 0,0477га, а після перенесення огорожі станом на червень 2019 року складає 0,0467. Перетину зазначеної земельної ділянки із суміжною земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] не виявлено. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частиною першою ст. 15, ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно вимог ст.77,81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані, обмежені або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Встановлено, що спірні правові відносини між сторонами виникли з земельних відносин, зокрема, з приводу самовільного захоплення частини земельної ділянки. За змістом статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 212 ЗК України самовільно захоплені земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Згідно зі ст.152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, і шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Як встановив суд, 22 лютого 1997 року згідно договору дарування жилого будинку [PERSON] набула право власності на житловий будинок з належними до нього надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради народних депутатів від 18.02.1998 р. № 53/9, 30 липня 1998 року [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю площею 0,0340 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку. 19 вересня 2018 року спеціалістами відділу контролю за використанням активів департаменту по роботі з активами було проведено обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , про що складено Акт виїзного обстеження від 19.09.2018 року за результатами якого було здійснені лінійні проміри земельних ділянок. 07 червня.2017 року, [PERSON] , придбала частину домоволодіння з належними прибудовами подвір`я, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 12 липня 2017 року, [PERSON] звернулася до ТОВ «ЦЕГЗ» щодо виготовлення технічної документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , площа земельної ділянки 0,0477 га, кадастровий номер 1412336300:01:022:0335. Рішенням Маріупольської міської ради від 24 жовтня 2018 року за заявою [PERSON] , [PERSON] було відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність земельної ділянки площею 0,0477 по [ADDRESS] . 19 червня 2019 року [PERSON] , звернулася із заявою до ТОВ «ЦЕГЗ» з метою проведення повторних замірів земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та необхідності проведення повторних замірів земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] для встановлення фактичної площі земельних ділянок. Після проведення сумісних із представниками ПП [PERSON] комплексу землевпорядних робіт та повторної кадастрової зйомки земельної ділянки за кадастровим номером № 1412336300:01:022:0335, що розташована за адресою: [ADDRESS] та кадастрової зйомки земельної ділянки по фактичному її використанню, що розташована за адресою: [ADDRESS] , встановили, що після проведення повторної кадастрової зйомки земельної ділянки за кадастровим номером № 1412336300:01:022:0335, що розташована за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що при розробці технічної документації ТОВ «ЦЕГЗ» станом на липень 2017року, площа земельної ділянки у межах встановлених огорож фактично складала 0,0477га, а після перенесення огорожі станом на червень 2019 року складає 0,0467. Перетину зазначеної земельної ділянки із суміжною земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] не виявлено, надано кадастрову зйомку земельної ділянки станом на червень 2019 року та кадастрову зйомку за результатами проведення сумісних повторних замірів із ПП [PERSON] . Земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] було внесено у черговий кадастровий план міста. Вищезазначена земельна ділянка була внесена з площею 0,0340 га згідно Державного акту, що в свою чергу відповідає площі, вказаної у Державному акті; при внесенні у черговий кадастровий план міста Маріуполя координат земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] було виявлено перетин зазначеної земельної ділянки із суміжною земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1412336300:01:022:0344, але після корегування меж земельної ділянки у черговому кадастровому плані міста, земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] відповідно до діючого законодавства України може бути розроблено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та присвоєно кадастровий номер. Звертаючись з позовом до суду, позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що відповідач самовільно при влаштуванні капітальної огорожі порушила межі земельної ділянки, яка знаходиться у приватній власності, шляхом зменшення площі земельної ділянки в наслідок її самовільного заняття, яку просить звільнити та відновити, шляхом облаштування по межі земельних ділянок капітальною огорожею, що була знесена відповідачем. Згідно зі ст. 76 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст.19 Конституції України). Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Позивач посилається на письмові докази: державний акт на право приватної власності на землю від 30.07.1998 року, Акт встановлення меж земельної ділянки з планом меж земельної ділянки від 09.12.1997 року, фототаблиця облаштування огорожі відповідачами, Акт виїзного обстеження від 19.09.2018 року, лист Маріупольської міської управління земельних відносин ради від 22.05.2018 року № Г-7291-11-1.1.2 з приводу її звернення щодо неузгодження меж, як власника суміжної земельної ділянки, листом Маріупольської міської ради виконавчий комітет від 14.05.2018 року № 23.5-12006-05. Однак з наданих позивачем доказів не можна встановити факт самовільного захоплення відповідачем земельної ділянки, з приводу якої й виник спір. Так, із змісту листа виконавчого комітету Маріупольської міської ради з приводу звернення позивача про неузгодження нею меж зазначено, що враховуючи звернення [PERSON] , з приводу неузгодження меж, як власника суміжної земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] рекомендовано зняти питання щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд по [ADDRESS] за кадастровим номером № 1412336300:01:022:0335, щодо встановлення відповідачем огорожі на ділянці позивачки, вбачається, що такий факт не встановлено. Не є належним доказом на підтвердження факту самовільного захоплення земельної ділянки і Акт виїзного обстеження від 19.09.2018 року, в якому відображено, що комісійне обстеження було проведено спеціалістами відділу контролю за використанням активів департаменту по роботі з активами без участі Відповідачки, доступу до земельної ділянки спеціалістам Маріупольської міської ради не надавалося, не зазначено за допомогою якого спеціалізованого землевпорядного обладнання проводилися заміри та підставі яких даних складено план-схему земельної ділянки. Тому посилання позивача на Акт виїзного обстеження від 19.09.2018 року, як на належний доказ на підтвердження позовних вимог, судом не може бути визнаний як належний, оскільки Маріупольська міська рада, як у орган місцевого самоврядування не має повноважень у сфері регулювання земельних відносин щодо проведення землевпорядних робіт, не має спеціалізованого обладнання для проведення землевпорядних робіт, а акті не міститься висновку відносно проведеного дослідження, відповідно, пояснення позивача в цій частині ґрунтуються на припущеннях. Разом з тим, встановлено, що відповідач [PERSON] , 07.06.2017 року придбала частину домоволодіння з належними прибудовами подвір`я, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 12 липня 2017 року, [PERSON] звернулася до ТОВ «ЦЕГЗ» щодо виготовлення технічної документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , площа земельної ділянки 0,0477 га, кадастровий номер 1412336300:01:022:0335. 16.11.2017 року відповідач надала вищезазначену технічну документацію із землеустрою до ЦНАП Маріупольської міської ради для подальшого винесення зазначеного питання на чергову сесію Маріупольської міської ради. 01.12.2017 року відповідач отримала відповідь управління земельних відносин Маріупольської міської ради від 01.12.2017 року № 26.6.3-74481-26.6.31 про те, що управлінням земельних відносин підготовлено та буде розміщено на офіційному ВЕБ-сайті міської ради проект рішення міської ради. У квітні 2019 року відповідач отримала Рішення Маріупольської міської ради від 24.10.2018 року № 7/36/3249 про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , площа земельної ділянки 0,0477 га, кадастровий номер 1412336300:01:022:0335. 19 червня 2019 року [PERSON] , звернулася із заявою до ТОВ «ЦЕГЗ» з метою проведення повторних замірів земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та необхідності проведення повторних замірів земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] для встановлення фактичної площі земельних ділянок. 01 листопада 2019 року до ТОВ «ЦЕГЗ» було направлено адвокатський запит щодо надання інформації за результатами проведення повторних замірів суміжних земельних ділянок, отримання кадастрової зйомки земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дані про яку було внесено до місцевої системи координат при розробці технічної документації та кадастрової зйомки земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до повторних замірів, які було проведено із представниками ПП [PERSON] з урахуванням наданої землевпорядної документації суміжних землекористувачів та чи було виявлено перетини меж суміжних ділянок після проведення повторних замірів та сумісного виконання повного комплексу землевпорядних робіт. 06 листопада 2019 року було отримано відповідь на адвокатський запит, в якому зазначено, що після проведення сумісних із представниками ПП [PERSON] комплексу землевпорядних робіт та повторної кадастрової зйомки земельної ділянки за кадастровим номером № 1412336300:01:022:0335, що розташована за адресою: [ADDRESS] та кадастрової зйомки земельної ділянки по фактичному її використанню, що розташована за адресою: [ADDRESS] , встановили, що після проведення повторної кадастрової зйомки земельної ділянки за кадастровим номером № 1412336300:01:022:0335, що розташована за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що при розробці технічної документації ТОВ «ЦЕГЗ» станом на липень 2017року, площа земельної ділянки у межах встановлених огорож фактично складала 0,0477га, а після перенесення огорожі станом на червень 2019 року складає 0,0467. Перетину зазначеної земельної ділянки із суміжною земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] не виявлено, надано кадастрову зйомку земельної ділянки станом на червень 2019 року та кадастрову зйомку за результатами проведення сумісних повторних замірів із ПП [PERSON] . 01 листопада 2019 року до ПП [PERSON] було направлено адвокатський запит щодо надання кадастрову зйомку земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дані про яку було внесено Вами до місцевої системи координат відповідно до повторних замірів, які було проведено сумісно із представниками ТОВ «ЦЕГО» та з урахуванням наданої землевпорядної документації суміжних землекористувачів та площу фактичного використання земельної ділянки, чи було виявлено перетини меж земельної ділянки яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з земельною ділянкою комунальної власності за кадастровим номером № 1412336300:01:022:0335, що розташована за адресою: [ADDRESS] , може бути розроблено технічну документацію та присвоєно земельній ділянці, яка знаходиться у приватній власності гр. [PERSON] та фактично використовується нею за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер для подальшої можливості реалізації законних прав щодо відчуження вищезазначеної земельної ділянки. 06 листопада 2019 року було отримано відповідь на адвокатський запит, в якому зазначено, що після проведення повторної кадастрової зйомки земельної ділянки за кадастровим номером № 1412336300:01:022:0335, що розташована за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що при розробці технічної документації ТОВ «ЦЕГЗ» станом на липень 2017року, площа земельної ділянки у межах встановлених огорож фактично складала 0.0477 га, а з причини самостійного перенесення паркану станом на червень 2019 року складає 0.0467га. Перетину зазначеної земельної ділянки із суміжною земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] не виявлено; після проведення спільних замірів із ТОВ «ЦЕГЗ» земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку було внесено у черговий кадастровий план міста. Вищезазначена земельна ділянка була внесена з площею 0,0340 га згідно Державного акту, що в свою чергу відповідає площі, вказаної у Державному акті; при внесенні у черговий кадастровий план міста Маріуполя координат земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] було виявлено перетин зазначеної земельної ділянки із суміжною земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1412336300:01:022:0344, але після корегування меж земельної ділянки у черговому кадастровому плані міста, земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] відповідно до діючого законодавства України може бути розроблено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та присвоєно кадастровий номер. Отже, відповідачем після перенесення огорожі фактично змінено площу земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] з 0,0477га до 0,04767га, та згідно кадастрової зйомки, перетину зазначеної земельної ділянки із суміжною земельною ділянкою позивача, яка розташована за адресою: [ADDRESS] не виявлено. Окрім того, позивач також не надала доказів про те, що після встановлення капітальної огорожі, конфігурація та розміри земельної ділянки відповідача змінилися в сторону збільшення за рахунок її земельної ділянки. Частиною другою статті 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до положень частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Разом з тим, процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами, як зазначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи У ч.2 ст.17 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач, вказуючи на факт зайняття відповідачем частини земельної ділянки, власником якої він є, не надав суду доказів на підтвердження позовних вимог, що є його процесуальним обов`язком. Суд оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності дійшов висновку про те, що з наданих позивачем доказів не можна встановити факт самовільного захоплення відповідачем земельної ділянки, з приводу якої виник спір. Отже, його право, за захистом з якого він звернувся в суд, не порушено і в позові слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed