Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

[PERSON] у грудні 2020 року звернулась у суд із позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є батьком її дитини [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано 15 жовтня 2012 року. Згідно рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 14 квітня 2014 року з відповідача стягувались аліменти на користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина. На даний час син досяг повноліття та навчається на 4 курсі групи М-42 у Вовчанському фаховому коледжі Харківського національного університету сільського господарства імені Петра Василенка денної форми навчання та потребує матеріальної підтримки з боку відповідача. Строк навчання закінчується 30 червня 2021 року. Тому вона просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі ј частки доходу відповідача до закінчення ним навчання. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. До суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. (а.с. 25-31). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Матеріалами справи встановлено, згідно даних фотокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 листопада 2002 року, батьками [PERSON] , [INFO] є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] є студентом Вовчанського фахового коледжу Харківського національного університету сільського господарства імені Петра Василенка, навчається на 4 курсі групи М-42 денного відділення, що підтверджується довідкою від 27 жовтня 2020 року, термін навчання по 30 червня 2021 року (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В даному випадку норми закону передбачають обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи те, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також суд враховує, що при стягненні з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), буде цілком узгоджуватися з вимогами ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення із позовом до суду і до закінчення навчання у Вовчанському фаховому коледжі Харківського національного технічного університету сільського господарства імені Петра Василенка, до 30 червня 2021 року, включно. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2020 року складає 2102 грн. 00 коп. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 840 грн. 80 коп. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 180-182, 191 СК України,

Outcome: approved