Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] і [PERSON] в якому просять суд: - визнати недійсним заповіт від 09.06.2008 року [PERSON], померлого [INFO] року на квартиру [ADDRESS] та на грошові вклади у ВАТ «Державний ощадний банк України»; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та на 3/4 частин грошових вкладів у ВАТ «Державний ощадний банк України»; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та на 1/4 частин грошових вкладів у ВАТ «Державний ощадний банк України»; В обгрунтування заявленого позову позивачі посилались на те, що [INFO] року помер [PERSON] - чоловік [PERSON] та батько [PERSON] Хоча фактично [PERSON] та [PERSON] проживають в [ADDRESS], однак вони підтримували тісні взаємовідносини з [PERSON], який фактично жив на два будинки - в [ADDRESS] та в м. Чехов, де постійно проживають позивачі. Так, в період з січня по квітень 2008 року [PERSON] жив в м. Чехов та проходив там стаціонарне лікування після якого знову повернувся до м. Дніпропетровська. Більш того, позивачі та померлий завжди проводили відпустки разом, їздячи то на Кавказ, то в Крим. В червні 2008 року позивачці [PERSON] стало відомо, що її батькові [PERSON] стало зле, однак вона не змогла приїхати так як була за кордоном, а коли повернулась, то дізналась, що її батько помер, склавши перед смертю заповіт згідно якого квартиру [ADDRESS] та грошові вклади у ВАТ «Державний ощадний банк України», належні йому, заповів відповідачам [PERSON] і [PERSON] Позивачі вважають, що вказаний заповіт підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 225 ЦК України, так як [PERSON] на момент складання заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, заповіт було складено без наявності вільного волевиявлення [PERSON] та зміст заповіту не відповідав його внутрішній волі. Так, за декілька років до своєї смерті [PERSON] страждав рядом тяжких захворювань, які призвели його до психічного розладу, в зв'язку з чим він неодноразово звертався до різних медичних закладів. Позивачі в останній час тісно спілкувались з померлим і він не висловлював жодних намірів складати заповіт на користь третіх осіб. Заповіт складено в передсмертному стані, що ставить під сумнів можливість заповідача усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Також позивач [PERSON] вважає, що грошові кошти, які знаходиться на рахунках ВАТ «Державний ощадний банк України», являються спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], а отже 1/2 частина цих коштів належать їй на праві спільної сумісної власності, а інша 1/2 частина коштів являються спадковим майном. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачів посилаючись на те, що фактично [PERSON] та [PERSON] разом не проживали з 1969 року і між ними навіть був судовий спір щодо поділу квартири, який [PERSON] програла. З тих часів [PERSON] проживає в м. Чехов Московської області разом з донькою [PERSON], а [PERSON] інколи приїздив до доньки погостювати, однак ніколи не жив тривалий час у м. Чехов, а на Кавказ і в Крим жодного разу не їздив з позивачами. Відповідачка була доброю знайомою матері [PERSON], яка мала хворобливий стан і за якою відповідачка доглядала до її смерті. При цьому позивачі навіть не знають де вона похована. Після смерті матері [PERSON] відповідачка продовжувала допомагати останньому, постійно цікавилась його станом здоров'я і коли не могла прийти до нього, то телефонувала. В травні 2007 року до [PERSON] приїхала його донька [PERSON], яка фактично за батьком не доглядала. В кінці січня 2008 року [PERSON] їздив у м. Чехов до доньки де пробув два місяці, так як захворів і вимушений був звернутись до інфекційного відділення Чеховської лікарні в якому всі медичні послуги сплачував самостійно. Коли повертався до Дніпропетровська [PERSON] зателефонував відповідачці та просив зустріти його. Коли відповідачка його зустріла, то він був у хворобливому стані і говорив, що до нього в м. Чехов погано ставились. До [PERSON] приходили помічники з фонду допомоги, відвідували знайомі, сусіди, інколи приїздила [PERSON], яка також доглядала за [PERSON], а позивачі взагалі не цікавились життям та здоров'ям останнього. [PERSON] завжди був при здоровій пам'яті і ніколи не звертався до будь-яких лікарів з приводу свого психічного стану, він адекватно поводив себе та вів бесіди як розумна людина. 09.06.2008 року, коли [PERSON] почувався зле, то попросив запросити нотаріуса, що відповідачка і зробила. Нотаріус залишалась на одинці з [PERSON] і відповідачка не чула про що вони говорили, а потім відповідачці стало відомо, що [PERSON] склав заповіт на неї та [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер і всі витрати на поховання взяла на себе відповідачка, а позивачі навіть не приїхали на похорон. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що данних про те, що померлий за час життя хворів якоюсь психічною хворобою не має, так як всі документи про його хворобливість підроблені. Фактично [PERSON] з 1966 року в м. Дніпропетровську була лише два рази, відносин з померлим не підтримувала та на сьогоднішній день жодна з позивачок не знають навіть де могила померлого. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала пояснення згідно яких вона здійснювала посвідчення заповіту [PERSON] До неї звернулась [PERSON], яка повідомила, що [PERSON] бажає скласти заповіт однак в зв'язку з похилим віком не може виїхати до нотаріуса, а тому просила посвідчити заповіт на дому. При цьому [PERSON] виклала зміст заповіту і нотаріус виконала проект заповіту на своєму робочому місці та виїхала додому до [PERSON] Під час посвідчення заповіту [PERSON] не виявляв будь-яких ознак, будь-якої психічної хвороби, а тому у нотаріуса не виникло підозр у психічній неповноцінності [PERSON] і вона, переконавшись в його дієздатності, посвідчила заповіт в якому [PERSON] висловив свою добровільну волю. Вважає, що підстав для задоволення позову не має. Крім того, в судовому засіданні було допитано ряд свідків. Так, свідок [PERSON] пояснила, що вона з квітня 2008 року працювала у єврейській общині «Хесед Менахем» (т. 1 а.с. 61), метою діяльності якої є допомога престарілим людям. [PERSON] вона знала, так як свідок з початку травня 2008 року доглядала за ним та виконувала його доручення. В перший день знайомства [PERSON] дав свідкові номер телефону [PERSON] та доручив телефонувати їй в разі непередбачуваної ситуації. Також померлий дав свідкові ключ від квартири і вона майже щоденно приходила до нього та бачила, що в його квартирі часто бувала [PERSON], яка готувала їжу та доглядала за [PERSON] Десь з середини травня 2008 року [PERSON] перестав самостійно переміщатись, однак до останнього дня він читав, в тому числі газети, любив поговорити про політику, своє життя, кулінарію. Самостійно заповнював квитанції на оплату комунальних послуг, самостійно давав вказівки які товари йому треба придбати в магазині. Жодних ознак психічного захворювання він не виявляв та в своїй поведінці завжди був адекватний. Востаннє свідок бачила [PERSON] 09.06.2008 року зранку, він як завжди впізнав її, вони поговорили і жодних ознак якогось психічного захворювання у нього не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він сусід [PERSON] і знає його дуже давно. Померлого він може охарактеризувати як дуже розумну і начитану людину. В останні місці свого життя, померлий звертався до свідка з проханням отримати пенсію чи купити якісь продукти і при цьому він не виявляв жодних ознак психічного розладу та в своїй поведінці був адекватний. Також свідок пояснив, що за останні 20 років не бачив, щоб до померлого приїжджали позивачки та, що останні не були на похованні [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона надає ритуальні послуги та була знайомою матері [PERSON] і самого [PERSON] Так, вона надавала послуги з поховання як матері, так і [PERSON] При цьому похованням займалась [PERSON], а жодних родичів померлого [PERSON] на похованні не було. Також свідок пояснила, що декілька разів вона спілкувалась з [PERSON] телефоном і жодних ознак ненормальності останнього вона не помітила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знав [PERSON] як порядну та чесну людину, так як вони разом працювали на заводі «Укреталургізотоп». Після реорганізації підприємства [PERSON] звільнився з нього і деякий час працював зі свідком у охороні - був заступником свідка. [PERSON] жив зі своєю матір та розповідав, що вона хворіє і за нею доглядає [PERSON] Також він розповідав, що у нього в Москві живе донька, якій він висилає гроші та до якої декілька разів їздив, однак повертався засмучений, так як до нього там погано відносились. Після звільнення з роботи в 2007 році [PERSON] часто приходив до свідка як на роботу так і додому. При цьому він не виявляв будь-яких ознак психічного захворювання, був адекватним, завжди нормально спілкувався. В 2008 році він в телефонному режимі поздоровив свідка з травневими святами та пояснив, що прийти не зможе так як болять ноги, однак при цьому він знову ж таки нормально спілкувався та не виявляв будь-яких ознак психічного захворювання. В подальшому свідкові стало відомо, що [PERSON] помер і свідок був присутній на похованні, яким займалась [PERSON] Позивачі на поховання не приїхали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працював лікарем клініки «Медікор». В 2007 році до нього звернулась [PERSON] зі своїм батьком [PERSON] яка скаржилась на те, що у [PERSON] неадекватна поведінка. Свідок оглянув його і встановив, що у [PERSON] мались психічні відхилення, а саме, дезорієнтація у просторі, загальмована мова, зниження пам'яті, зниження уваги, що можна описати як старче недоумство - медкваліфікація хороб - 10. Свідок направив [PERSON] на 14-у міську лікарню ПНД. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він являється лікарем 14-ї міської лікарні ПНД. 5-6 років тому [PERSON] привела на консультацію свого батька [PERSON] Зі слів [PERSON] стан її батька погіршився, він став дратівливим, з'явились проблеми з пам'яттю. Свідком було оглянуто [PERSON] та встановлено, що у останнього дійсно були проблеми з пам'яттю на поточні події, він пред'являв претензії до сім'ї, мав порушення сну, невмотивовану подразливість і лікарем було встановлено діагноз: органічне ураження головного мозку судинного генезу, виражений психоорганічний синдром з виходом у деменцію. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона подруга [PERSON] і її батька знала з дитинства. В 1966 році [PERSON] і [PERSON] виїхали проживати до м. Чехов Московської області і свідок не бачилась з [PERSON] В 2007 році [PERSON] повідомила свідка, що у її батька погіршився стан здоров'я і передала йому ліки. Свідок два чи три рази восени 2007 року привозила ліки для [PERSON], а в травні 2008 року, коли привезла ліки, то [PERSON] не впізнав її. Він виглядав втомленим, підозріло відносився до свідка та погано почувався. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він друг сім'ї [PERSON], так як вони тривалий час були сусідами і їх батьки дружили. Востаннє свідок бачив [PERSON] в 2006 році, випадково зустрівши його на вулиці, і останній не впізнав свідка. Донька [PERSON] - [PERSON] розповідала свідкові, що її батько хворіє, виглядає неогрядно, постійно чимось невдоволений та лається. Заслухавши представників сторін, відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] (т. 1 а.с. 7), чоловік [PERSON] (т. 1 а.с. 9) та батько [PERSON] (т. 1 а.с. 10). За життя [PERSON] склав заповіт, який було посвідчено 09.06.2008 року вдома у [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (т. 1 а.с. 15) згідно якого [PERSON] належну йому квартиру [ADDRESS] заповів у рівних частинах [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а грошові вклади з усіма належними відсотками і компенсаціями, які знаходяться на зберіганні на рахунках № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER] в філії ВАТ «Державний Ощадний банк України» № [NUMBER] м. Дніпропетровська та усі ніші рахунки, відкриті в «Державному Ощадному банку України» померлий заповів [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Суд вважає, що на момент посвідчення заповіту [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій та в повній мірі керувати ними, що об'єктивно підтверджується актом № 33 від 09.12.2010 року відділення судово-психіатричних експертиз (т. 1 а.с. 183) з якого вбачається, що [PERSON] станом на 09.06.2008 року виявляв хронічний стійкий психічний розлад в формі судинної (атеросклеротичної) деменції і за своїм психічним станом в той час він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, а також актом повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 11 від 23.04.2012 року (т. 1 а.с. 229) згідно висновку якого на момент складання заповіту [PERSON] виявляв ознаки органічного ураження головного мозку з вираженим психоорганічним синдромом, змінами особистості, що істотно впливало на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та позбавляло його в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. При цьому, при проведені повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи лікарями було надано в повній мірі як оцінку показанням свідків, які дали аналогічні показання в судовому засіданні, так і медичній документації, зокрема: - данним про те, що [PERSON] хворів цирозом печінки криптогенним з мінімальною активністю в стадії декомпенсації, портальна гіпертензія. ІБС: кардіоскрелоз атеросклеротичний СН П А ст. захворювання висхідного відділу товстого кишечника (т. 1 а.с. 60); - виписці з історії хвороби № 73/3 Чеховської районної лікарні № 1 (т. 1 а.с. 93) згідно якої в період з 04.02.2008 року по 11.02.2008 року було проведено обстеження [PERSON] та призначено лікування і рекомендовано консультацію психіатра в зв'язку з неадекватою дещо агресивною поведінкою, що об'єктивно підтверджено показаннями [PERSON], допитаної за окремим дорученням Чеховським районним судом Московської області, згідно яких всі записи у вищевказаній виписці з історії хвороби виконані її рукою в один і той же час, а рекомендація огляду психіатра була в зв'язку з неадекватною поведінкою [PERSON] (т. 3 а.с. 10); - медичним картам хворого [PERSON] в яких маються данні про звернення ним до ТОВ «Клініка Медикор (т. 1 а.с. 96) з приводу атеросклеротичної деменції та про огляд його лікарем психіатром в КЗ ДМКЛ № 14 зі встановленням діагнозу органічне ураження головного мозку судинного генезу, виражений психоорганічний синдром з виходом у деменцію, що об'єктивно підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Таким чином, суд приходить до беззаперечного висновку про те, що акт повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 11 являється повним та обгрунтованим, він не суперечить іншим матеріалам справи, не викликає сумніву в його правильності та може бути прийнятий судом. Посилання відповідачів на те, що у виписці з історії хвороби № 73/3 Чеховської районної лікарні № 1 (т. 1 а.с. 93) записи «Консультація психіатра» та дописки про те, що [PERSON] має неадекватну дещо агресивну поведінку виконані іншою кульковою ручкою суд приймає до уваги, однак це не спростовує жодним чином висновку експертів, так як [PERSON] підтвердила той факт, що всі записи вона виконувала одночасно. Посилання відповідачів на те, що огляд [PERSON] в КЗ ДКМЛ № 14 проведено без його згоди, суд також приймає до уваги оскільки з висновку № 697-13 судової почеркознавчої експертизи від 01.07.2013 року (т. 2 а.с. 183) вбачається, що підпис імені [PERSON], який розташований в графі «Підпис пацієнта» в згоді на огляд лікарем-психіатром КЗ 14 МЛ від 17.09.2007 року виконаний не [PERSON], а іншою особою, що суперечить ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу». Однак сам по-собі факт проведення огляду з порушенням вимог Закону України «Про психіатричну допомогу» не спростовує діагнозу, встановленого лікарем на день огляду. Посилання відповідачів на те, що [PERSON] постійно працював (т. 1 а.с. 62), характеризувався як освідчений фахівець, здатний самостійно вирішувати організаційні питання (т. 1 а.с. 85), самостійно укладав дрібні побутові договори та сплачував комунальні послуги (т. 1 а.с. 203-206), не свідчать про те, що [PERSON] не мав психічного захворювання. Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як і свідків [PERSON] і [PERSON], щодо психічного стану [PERSON] не можуть бути покладені в основу висновку про те, що останній в момент посвідчення заповіту міг усвідомлювати значення своїх дій та в повній мірі керувати ними, так як вказані особи не мають медичної освіти і не можуть надавати свої висновки про психічний стан померлого. В той же час їх покази в сукупності з медичною документацією були враховані при складені висновку експертами психіатрами. Що стосується позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] та грошові вклади у ВАТ «Державний ощадний банк України», то вони задоволенню не підлягають оскільки позивачами в судовому засіданні не надано жодного доказу належності квартири та грошових коштів померлому [PERSON] та не надано доказів звернення позивачів до нотаріальної контори з метою вступу у спадщину, що унеможливлює вирішення в даний момент позовних вимог про визнання за ними права власності на вказане спадкове майно та на частину цього майна як майна придбаного під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в розмірі 81 гривня. На підставі викладеного,

Outcome: partial