Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Адвокат Гамов Владислав Володимирович в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що [INFO] у селищі\~Бахтин Борівського\~району Харківської\~області померла\~ [PERSON] ,\~яка є\~рідною тіткою\~позивачів.\~Єдиними спадкоємцями\~померлої є\~її рідний\~племінник [PERSON] ,\~ [INFO] \~та рідна\~племінниця [PERSON] , [INFO] . Інших живих родичів, окрім рідних племінників, на момент смерті [PERSON] не мала. Батько [PERSON] , [PERSON] - рідний брат [PERSON] , [PERSON] також рідний брат [PERSON] Чоловіка та дітей [PERSON] за життя не мала. Після смерті [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, відкрилась спадщина, до складу якої належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 492 від 12.10.1993 року. Вартість вказаної квартири, згідно зі звітом про оцінку майна становить 184 700 гривень. Будучи спадкоємцем, [PERSON] у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк звернувся до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, що лишилась після смерті його рідної тітки [PERSON] . 21.06.2018 державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко А.С. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що при перевірці у Спадковому реєстрі інформації щодо наявності заповіту, посвідченого від імені [PERSON] , було виявлено, що 13.01.1995 року Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-263 був посвідчений заповіт. Цього заповіту у [PERSON] не виявилося, а архівні фонди Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори до 2001 року були передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву. На запит нотаріуса щодо надання інформації про заповіт, була надана наступна відповідь: архівні фонди знаходяться на окупованій території у м. Луганську. В свою чергу, [PERSON] , будучи спадкоємицею, у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, також звернулася до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, що лишилась після смерті її рідної тітки [PERSON] . 23.03.2017 державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької нотаріальної контори Фесенком О.М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що при перевірці у Спадковому реєстрі інформації щодо наявності заповіту, посвідченого від імені [PERSON] , було виявлено, що 13.01.1995 Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою, реєстр № 1-263, дійсно був посвідчений такий заповіт, але у [PERSON] його не виявилося. Заповіт необхідний для встановлення кола спадкоємців. Архівні фонди Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори до 2001 року були передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву. 14.02.2017 до Луганського обласного державного нотаріального архіву нотаріусом було надіслано запит щодо надіслання копії вищевказаного заповіту, але було отримано відповідь, що архівні фонди знаходяться у м. Луганську на тимчасово окупованій території. Оригіналу чи копії зазначеного заповіту позивачами серед особистих речей та документів померлої [PERSON] також виявлено не було. Згідно із довідкою про склад сім`ї № 30404 від 01.08.2018, виданою Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за місцем реєстрації [PERSON] , вона на момент смерті була зареєстрована та мешкала одна. Інші особи, окрім [PERSON] та [PERSON] , згідно з діючим законодавством, із заявою про отримання спадщини за законом або за заповітом до нотаріусів або інших уповноважених органів не зверталися. Таким чином, позивачі, окремо один від одного, можуть претендувати на 1/2 частку спадщини, яка належала спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, до суду від представника позивача адвоката Гамова В.В. надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видного Лисичанським райЗАГСом Ворошиловградської області [PERSON] (російською мовою) народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] (російською) та [PERSON] (російською), актовий запис № 85. Згідно з копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 20.10.1953 Сєвєродонецьким бюро ЗАГС Лисичанського району Ворошиловградської області [PERSON] (російською мовою) народився [INFO] , його батьками є [PERSON] (російською) та [PERSON] (російською), актовий запис № 589. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] (російською мовою) народився [INFO] , його батьками є [PERSON] (російською) та [PERSON] (російською). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26.11.1983 відділом ЗАГС м. Сєвєродонецька Ворошиловградської області, [PERSON] (російською мовою) помер [INFO] , актовий запис № 593. Згідно з копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 10.02.1959 Привольнянським бюро ЗАГС Лисичанського району Луганської області, [PERSON] (російською) народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] (російською) та [PERSON] (російською), актовий запис № 27. Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 19.12.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Харкова [PERSON] та [PERSON] одружилися 19 [INFO] 2003 [INFO] , актовий запис № 849. Прізвища після одруження чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.02.1951 Лисичанським райбюро ЗАГС Ворошиловградської області, [PERSON] (російською мовою) народився [INFO] , його батьками є [PERSON] (російською) та [PERSON] (російською), актовий запис № 1163. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21.11.1974 Привольським ЗАГС Ворошиловградської області, [PERSON] (російською мовою) помер [INFO] , актовий запис № 67. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.08.2016 виконавчим комітетом Гороховатської сільської ради Борівського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 06. Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло № 492 від 12.10.1993, виданого Фондом комунального майна, згідно з розпорядженням № 474 від 06.10.1993, [PERSON] (російською) на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією довідки № 12868 від 01.08.2018, виданої ЦНАП у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 13.06.1968 року та знята з реєстраційного обліку 21.10.2016 року, у зв`язку зі смертю [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на об`єкт нерухомого майна квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 333/02-31 від 21.06.2018, винесеної державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Сергієнко А.С., [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , відмовлено. Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 192/02-31 від 23.03.2017, винесеної державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Фесенком О.М., [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] відмовлено. Згідно з відповіддю в.о. завідувача Луганського обласного державного нотаріального архіву завідувача Старобільської державної нотаріальної контори № 161/01-21 від 16.02.2017, архівний фонд, всі справи в тому числі і заповіт, посвідчений Першою Сєвєродонецькою ДНК 13.01.1995 року, за реєстровим № 1-263, від імені [PERSON] , знаходиться в місті Луганську на тимчасово окупованій території, яка на даний час не підконтрольна Україні, тому на сьогоднішній день надати інформацію по вказаному заповіту неможливо. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України визначає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. З наведених\~матеріалів справи\~судом встановлено,\~що позивачі звернулися до державних нотаріусів Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [INFO] [PERSON] та через відсутність у них заповіту від імені [PERSON] , який знаходиться в архівному фонді, розташованому на окупованій території України в м. Луганську, останнім було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Проте, суд вважає, що право позивачів, у зв`язку з тим, що останні вчинили всі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому позивачі мають право на звернення до суду з позовними вимогами про визнання за ними права власності на майно в порядку спадкування. Отже, позивачі [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці померлої [PERSON] , мають право на спадкування за законом спадкового майна, яке залишилось після смерті останньої, оскільки окрім позивачів з заявами про прийняття спадщини за законом або за заповітом до нотаріальної контори інші спадкоємці не звертались, а позивачі прийняли належну їм спадщину за законом, оскільки у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк звернулися до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом. Наявність в архівному\~фонді Луганського\~обласного державного\~нотаріального архіву заповіту, посвідченого Першою Сєвєродонецькою ДНК 13.01.1995 року, за реєстровим № 1-263, від імені [PERSON] , на думку суду, не може бути підставою для відмови у задоволенні цього позову, адже статтею 1270\~ЦК України\~передбачений шестимісячний\~строк для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини як\~за законом,\~так і\~за заповітом,\~а як\~встановлено судом\~з копії\~спадкової справи,\~заведеної після\~смерті [PERSON] , інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Отже, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачами у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позовні вимоги адвоката Гамова Владислава Володимировича в інтересах [PERSON] , [PERSON] підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивачів, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивачів в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved