Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], від імені та в інтересах яких діє [PERSON], звернулися до суду з позовом про встановлення порядку користування спільним нерухомим майном з відповідачем [PERSON]. В обгрунтування заявлених позовних вимог представник позивачів зазначив, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі розпорядження №24700 Державної адміністрації Московського району м. Києва від 26.10.2000 року приватизували в рівних долях 66/100 від квартири за адресою - [ADDRESS]. У приватизації решти частини цієї ж квартири, а саме у розмірі 34/100 взяла участь [PERSON]. Приватизована частка квартири у розмірі 66/100 складається з двох кімнат площею 15,5 кв.м. та 15,9 кв.м., сукупною площею 31,4 кв.м., окрім того має приміщення спільного користування - кухню площею - 6,9 кв.м., ванну площею - 2,7 кв.м., вбиральню площею -1,0 кв.м., коридор площею - 12,5 кв.м., вб.ш. - 1,3 кв.м.. 132/300 частин спірної частки квартири зареєстровано за позивачами у рівних долях, на якій зареєстровано місце проживання позивачів у справі, однак фактично проживає тільки відповідач, який чинить їм перешкоди у користуванні квартирою. Позивачі мають право користуватися щонайменше кімнатою відповідно до їх часток, що має площу 15,9 кв. м., а відповідач має право користуватися кімнатою площею . 15,9 кв.м., однак чинить позивачам перешкоди у користуванні належною їм часткою квартири, досягти згоди щодо встановлення порядку користування квартирою співвласники не можуть. Просив виділити у користування [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею 15,9 кв.м. у квартирі [ADDRESS], а відповідачу житлову кімнату площею 15,5 кв. м. у цій же квартирі, залишивши у спільному користуванні місця загального користування. 05.07.2018 року, представник позивачів подав уточнену позовну заяву, посилаючись на те, що після долучення відповідачем до матеріалів справи плану спірної квартири - технічного паспорту станом на 19.07.2016 року, виникла необхідність деталізувати позовні вимоги. З урахуванням уточнень просив виділити у спільне користування [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею 15, 9 кв. м. у квартирі [ADDRESS], а у користування відповідача житлову кімнату площею 16,5 кв.м. та житлову кімнату площею 18,6 кв. м. у цій же квартирі. Залишити у спільному користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON] - кухню площею 6,9 кв.м., ванну кімнату площею 2,7 кв.м., вбиральню 1,0 кв.м., коридор 12, 5 кв.м., вб.ш. 1,3 кв.м. У судовому засіданні представник позивачів підтримав позвні вимоги заявлені ним в інтересах [PERSON] та [PERSON], просив задовольнити з зазначених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про встановлення порядку користування спільним нерухомим майном не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Стверджували, про відсутність спору між ними з приводу користування житловим приміщенням, яке перебуває у їх спільній власності. , оскільки позивачі мають вільний доступ до належного їм житлового приміщення, однак вони не користуються ним. Позивачі постійно проживають за кордоном та не мають потреби в користуванні ним, не виконують обов»язків щодо оплати комунальних послуг, а тому мають заборгованість. Заслухавши учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позоні вимоги , заявлені [PERSON], від імені та в інтересах [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що приміщення квартири спільного заселення, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], 66/100 належать на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. Загальна площа кімнат становить 47,4 кв. м., право власності зареєстровано в БТІ на підставі Свідоцтва про право власності на житло і записано в реєстрову книгу за №6603 14 листопада 2000 року (а.с.74). Відповідно до правил статтей 319, 355, 357, 358 ЦК України: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні мови здійснення своїх прав; майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) , належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно; частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможоливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Спірне житлове приміщення отримане учасниками справи у власність в рівних долях відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Звертаючись до суду з позовом, позивачі просять виділити їм у користування житлову кімнату площею 15,9 кв.м. незважаючи на те, що це не відповідає їх частці у спільному майні тому, що відповідач не бажає компенсувати вартість належних їм часток квартири у спільній частковій власності, а також не бажає вирішити їх спір шляхом продажу майна, що перебуває у їх спільній частковій власності. Не можуть вони досягти згоди і щодо укладення договору про визначення порядку користування спірною часткою квартири. Зазначені представником позивачів підстави для позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду заявленого спору. За даними свідоцтва про право власності на житло від 26.10.2000 року учасники справи отримали у спільну часткову власність 66/100 частин квартири [ADDRESS], а загальна площа кімнат становить 47,4 кв.м. (а.с.74). Судом також встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 13.06.1995 року виконавчим комітетом Московської районної ради народних депутатів, приміщення квартири спільного заселення, иякі знаходяться за адресою: [ADDRESS], а саме 34/100 належить на праві приватної власності [PERSON], загальна площа кімнат становить 24,9 кв.м. (а.с.42). За даними журналу обмірів та розрахунків площ приміщень житлового (садибного) будинку [ADDRESS] загальною площею 72,7 кв.м. має три житлових кімнати площею - 16,5, 18,6, та 15,9 кв.м., що складає загальний розмір житлової площі - 51,00 кв.м., відповідно 66/100 часток складають ( 51:100=0,51 х 66 = 33,66) 33,66 кв.м., отже частка кожного співласника 66/100 квартири, що є спільною частковою власністю учасників справи становить 11,22 кв.м. Відповідно частка [PERSON] власника 34/100 часток цієї ж квартири в натурі становить 17, 34 кв.м.. Наразі, частка позивачів у спільній частковій власності на 66/10 квартири [ADDRESS] складає 22,44 кв.м.. Звертаючись до суду з позовом представник позивачів просить виділити у користування [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею 15,9 кв.м., що не відповідає їхнім часткам в натурі, однак, приймаючи до уваги, що співвласники спірного житдлового приміщення не можуть дійти згоди щодо його поділу у добровільному порядку, або ж компенсації вартості належних позивачам часток відповідачем, а іншого способу визначення порядку користування житловим приміщенням встановити не можна, то суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. З огляду на встановлені судом обставини за заявленим предметом спору, суд приходить до висновку, що співвласники 66/100 частин квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] володіють житловою площею в натурі 33, 66 кв.м., а власник 34/100 часток цієї ж квартири [PERSON] 17,34 кв.м., відповідно учасники справи можуть володіти житловими кімнатами площею 16,5 та 15,9 кв.м., а власник [PERSON] за життя володіла кімнатою площею 18,6 кв.м. На думку суду заявлені позовні вимоги щодо встановлення порядку користування житловим приміщенням, яке належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] має бути вирішено судом у спосіб виділення у користування позивачів житлової кімнати площею 15,9 кв.м., а відповідача [PERSON] житлової кімнати площею 16,5 кв.м., що не позбавляє їх права власності на частки, які належать їм відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.10.2000 року, яке зареєстровано в БТІ 14 листопада 2000 року за №6603. Що ж стосується вимог представника позивачів про виділення у користування [PERSON] житлової кімнати площею 18,6 кв.м., то вони не можуть бути задоволені судом тому, як спір між учасниками справи щодо користування цією кімнатою відсутній, оскільки ця кімната не перебуває у спільній частковій власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За правилами ст. 141 ЦПК України, понесені позивачами судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню відповідачем [PERSON], а приймаючи до уваги, що за даними квитанції 0.0. 641884621.1, від 27.10.2016 року судовий збір за розгляд справи було сплдачено похзивачкою [PERSON], відповідно на її користь необхідно стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати по сплаті судового в розмірі 551,21 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved