Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Княжицька сільська рада Броварського району Київської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою, права власності за набувальною давністю. Позивач зазначала, що спадщина після смерті матері сторін по справі 10 лютого 1988 року [PERSON], які є рідними братом та сестрами, була поділена між ними трьома в рівних частинах, кожному по 1/3 частині. До спадкового майна відноситься садиба та земельна ділянка, які знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76. Третя особа [PERSON] постійно проживала з матірю та продовжує проживати у спадковому будинку, позивач [PERSON] проживає за адресою: [INFO], в побудованому житловому будинку на земельній ділянці площею 0,05 га. Відповідач [PERSON] з дня одруження в 1984 році проживає за адресою: [INFO]. Позивач разом із сестрою третьою особою [PERSON] після смерті матері постійно користуються та обробляють всю земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76. Відповідач земельну ділянку не обробляє, навіть свою частку, більше 30 років не проживає за місцем свого спадково майна. За домовленістю між сторонами, земельна ділянка площею 0,25 га була поділена: третій особі [PERSON] 0,09 га, позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] по 0,08 га кожному. Право власності на земельну ділянку площею 0,09 га [PERSON] за собою зареєструвала, а позивач [PERSON] за собою право власності на земельну ділянку площею 0,08 га не зареєструвала. Позивач, так як лише вони вдвох із сестрою обробляють земельну ділянку площею 0,25 га, а відповідач [PERSON] подібного бажання не виявляв, має намір зареєструвати за собою право власності на свою частку земельної ділянки та на частку відповідача, проте, позивач пропустила час на оформлення свого права на частку спадщини, крім того, відповідач заперечує проти оформлення права власності на його частку земельної ділянки за позивачем. Позивач вважає, що вона як спадкоємець та особа, що користувалася нерухомим майном більше 15 років, має право на оформлення права власності на зазначену земельну ділянку. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати факт її постійного користування земельною ділянкою протягом строку, що є більшим за 35 років таким, що не позбавляє її права на приватизацію спадкового майна, якою є 1/3 частка земельної ділянки, що залишилася після смерті матері за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76, визнати її право на оформлення у приватну власність на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,08 га, за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили суд про задоволення позовних вимог у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення у повному обсязі, оскільки 29 липня 1993 року позивач [PERSON] уклала нотаріально посвідчений договір дарування і передала у дар відповідачу [PERSON] свою 1/3 частину спадкового майна після смерті матері [PERSON], яка померла 10 лютого 1988 року, яке складається з частини житлового будинку, з умовою, що відповідач [PERSON] дасть згоду на оформлення частини земельної ділянки площею 0,15 га на її дочку [PERSON], яка після належного оформлення документів продала дану земельну ділянку мешканцям с. Княжичі, сімї [PERSON]. Після цього загальна площа земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76, мала площу 0,242 га, яку, шляхом введення в оману працівників Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, третя особа [PERSON] оформила на себе право власності на земельну ділянку за вказаною адресою на підставі рішення виконавчого комітету Княжицької сільської ради Броварського району Київської області №11 від 20 листопада 1997 року та отримала 11 листопада 1998 року Державний акт на право власності на землю серії ІІІ-КВ №108534 з цільовим призначенням земельної ділянки для обслуговування будинку і господарських споруд, хоча за усною домовленістю вся площа земельної ділянки повинна розділитися на трьох спадкоємців кожному. Позивач також вводить в оману суд, оскільки протягом 35 років вона обробляє та користується земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Петренка, 36. Посилаючись на викладене, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судовому засіданні третя особа [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні представник третьої особи Княжицької сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою третьої особи [PERSON], спірна земельна ділянка не обробляється з 2001 року, коли свідок восени приходила до третьої особи [PERSON], остання повідомила, що земельна ділянка їй не потрібна. В 2002 році свідок придбала частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76. На земельній ділянці знаходяться два будинку, один старий розвалений та другий, побудований свідком. У свідка з третьою особою [PERSON] неприязні відносини на ґрунті сусідської неприязні, остання зверталася до міліції з приводу побиття дітьми свідка вікон у її будинку. До придбання свідком земельної ділянки, третя особа [PERSON] обробляла її у 2000 році, на ділянці росла картопля. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є сусідом третьої особи [PERSON], з моменту придбання ними земельної ділянки, вони з третьою особою [PERSON] жили 2 роки нормально, поки не почали будувати огорожу. Остання земельну ділянку не обробляє, землею ніхто не користується. Позивача [PERSON] свідок бачив біля будинку, а відповідача [PERSON] не знає. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON], все життя вона прожила з ними на одній вулиці, знала їхніх батьків та діда з бабою. Вони були великими господарями, до них приходили люди допомагати, а коли померли, то все подвіря заросло травою, город не обробляли. Позивач з 1988 року по 2002 рік майже не користувалася городом. У 2002 році свідок з донькою уклали з позивачем [PERSON] договір купівлі-продажу частини городу. Неприязних відносин між ними немає. У позивача є город, розташований на земельній ділянці за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Петренка, 36, проте, вона його також не обробляє. Судом встановлено, що 10 лютого 1988 року померла мати позивача [PERSON], відповідача [PERSON], третьої особи [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 13 лютого 1988 року Княжицькою сільською радою Броварського району Київської області (матеріали спадкової справи №330 до майна померлої 10.02.1988р. [PERSON]С.). Згідно із матеріалами спадкової справи, спадкоємці позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] прийняли спадщину після смерті матері та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом кожен на 1/3 частину спадкового майна, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: сарай, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76 (а.с.7, матеріали спадкової справи №330 до майна померлої 10.02.1988р. [PERSON]С.). Відповідно договору дарування від 29 липня 1993 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-5768, позивач [PERSON] подарувала відповідачу [PERSON] 1/3 частину спадкового житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76 (а.с.33-34). Відповідно до акту підтвердження фактичного не проживання від 17 листопада 2014 року, складеного депутатом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області [PERSON], зі слів свідків відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76, але майже 30 років в ньому не проживає. В будинку зареєстрована та проживає його сестра третя особа [PERSON] (а.с.8). Згідно акту обстеження житлового будинку та присадибної ділянки за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76, від 09 вересня 2015 року, складеного депутатом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області [PERSON], житловий будинок знаходиться в занедбаному стані, вікна від вулиці розбиті, в хаті зрізані батареї та труби центрального опалення. Ремонт давно не робився, бо немає коштів. Земельна ділянка площею 0,242 га майже не обробляється. На подвірї є сарай, який знаходиться також в занедбаному стані, саме подвіря захаращене. Огорожа дуже стара, розвалюється. Згідно ч.1 ст.120 ЗК України та ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, то до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Згідно Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-КВ №108534, на підставі рішення виконавчого комітету Княжицької сільської ради Броварського району Київської області №11 від 20 листопада 1997 року, третя особа [PERSON] отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,242, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76 (а.с.35). Згідно довідки №1065 від 04 серпня 2015 року, виданої Княжицькою сільською радою Броварського району Київської області, відповідач [PERSON] дійсно має земельну ділянку площею 0,16 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76-б. З 1991 року по 2015 рік сплачує земельний податок (а.с.48). Відповідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 червня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3124, позивач [PERSON] продала земельну ділянку площею 0,152 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76. Як вбачається з пояснень позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON], вони протягом 27 років користувалися земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76, але, відповідні документи про право користування на позивача не оформлювалися. Проте, згідно ч.1 ст.119 Земельного кодексу України, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів АР Крим або органу місцевого самоврядування з клопотання про передачу її у власність або надання у користування. Таким чином, зі змісту вказаної статті вбачається, що сама по собі наявність строку набувальної давності не є єдиною та безпосередньою підставою для виникнення в особи права власності або права користування земельною ділянкою. Вона є лише умовою для застосування інших способів встановлення цих прав. Набувальна давність користування земельною ділянкою згідно з указаною статтею є лише підставою для звернення до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з відповідним клопотанням щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку. При цьому, земельна ділянка, яка вже була передана у власність одній особі на підставі рішення відповідного органу, не може бути передана у власність іншій особі лише в силу права, яке виникло у неї у звязку із набувальною давністю. Задоволення вищевказаного клопотання й оформлення відповідних документів про право власності або користування на підставі набувальної давності здійснюється в порядку встановленому зазначеним кодексом. При отриманні відмови в задоволенні зазначеного клопотання або залишення без розгляду, особа має право оскаржити такі дії органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування до суду в установленому законодавством порядку. Передача земельних ділянок у власність здійснюється на підставі технічних документів та матеріалів, які підтверджують розмір цих ділянок. Позивач [PERSON] не надала суду доказів, які б підтверджували, що вона протягом 27 років користується земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76. Позивач [PERSON] користувалася спірною земельною ділянкою до введення в дію Земельного Кодексу від 25 жовтня 2001 року, який набрав чинності 1 січня 2002 року. Правовідносини виникли задовго до введення в дію ЗК, зокрема норми, передбаченої ст..119 ЗК України. Норма ст..119 ЗК України щодо набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю може застосовуватися з 1 січня 2017 року, відповідно до п.1 розділу ІХ «Прикінцеві положення» ЗК України. Згідно зі ст..58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки на даний момент у позивача [PERSON] немає законних підстав на визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,08 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул.. Щорса, 76, на підставі ст..119 ЗК України.

Outcome: dismissed