Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє адвокат [PERSON], звернулася до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до Червономаяцької сільської ради Бериславського району Херсонської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яку обґрунтувала наступним: 13 травня 2011 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилися спадщина, в тому числі земельна частка (пай), що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ХС №026833, загальною площею 3,28 га на території Червономаяцької сільської ради Бериславського району. На момент смерті матері, вона була зареєстрована в іншому житловому приміщенні, тобто фактично спадщину не прийняла. Звернувшись до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, вона отримала відмову, у звязку з пропущенням строку для прийняття спадщини та рекомендацію звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Причиною пропуску нею строку для прийняття спадщини став той факт, що через складні стосунки з матірю та таємничість її характеру, вона не знала про наявність у неї земельної ділянки (паю). Лише цього літа, отримавши повідомлення від орендодавця про закінчення у 2018 році строку дії договору, їй стало відомо про можливість реалізувати своє право на спадщину, як єдиного спадкоємця. Просить визначити їй додатковий двомісячний строк для прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], яка померла 13 травня 2011 року. Позивач в судове засідання не зявилася, її інтереси представляла адвокат [PERSON], яка наполягала на задоволенні позову, з підстав зазначених у ньому. Представник відповідача - Червономаяцької сільської ради в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про день, місце та час розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки учасника розгляду цивільної справи, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Згідно з ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі. При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до статей 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 травня 2011 року в м. Нова Каховка, померла [PERSON], про що 16 травня 2011 року складено відповідний актовий запис за №11 та Червономаяцькою сільською радою Бериславського району Херсонської області видано свідоцтво про смерть серія 1-КГ №129099 від 16 травня 2011 року (а.с.6). Після смерті [PERSON], залишилася спадщина, в тому числі земельна частка (пай), що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ХС №026833, загальною площею 3,28 га, яка розташована на території Червономаяцької сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с. 8). Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Частиною 1 статті 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач, яка є донькою та єдиною спадкоємицею [PERSON], померлої 13 травня 2011 року, яка з 04 травня 1999 року і по день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] (Ударник), вул..Дружби, буд. б/н (а.с.4, 5, 7, 9), звернулась з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу ГТУЮ у Херсонській області, але у звязку з пропущенням нею строку для прийняття спадщини, нотаріус листом №836/01-16 від 17.11.2017 року, відмовив їй в цій дії та рекомендував звернутись до суду для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.10). З огляду на ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Обов'язок доведення поважності причин пропуску встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини лежить на позивачу, оскільки відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що у встановлений законом строк позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з причин того, що була необізнана про наявність у матері спадкового майна. З вищевикладеного вбачається, що позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд вважає доцільним визнати поважною причину пропуску позивачем терміну для прийняття спадщини та визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON], померлої 13 травня 2011 року, тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст. 1216-1218, 1268, 1270 ЦК України, Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved