Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

[PERSON] пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви та до досягнення донькою 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання, тобто до 30 грудня 2025 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу з яким має доньку [PERSON] , [INFO] . 12 жовтня 2010 року шлюб між сторонами розірваний. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати разом з позивачем. Після розірвання шлюбу батько дитини не приймає участі у матеріальному утриманні дочки, допомогу у будь-якому вигляді не надає. [INFO] дочці виповнилось 18 років, у зв`язку з чим виплата аліментів на неповнолітню дитину припинена, але донька навчається у Державному навчальному закладі «Регіональний механіко-технологічний центр професійної освіти Харківської області» та є студентом 3 курсу. У зв`язку із денною формою навчання дочка не має можливості працювати та отримувати заробіток, перебуває на утриманні матері. Оскільки дочка продовжує навчання у навчальному закладі, потреба у матеріальній допомозі з боку батьків залишилась. Навчальний заклад знаходиться за межами населеного пункту, де проживає донька, для відвідування занять необхідно їхати кількома видами транспорту, що потребує оплати щоденного проїзду. Крім того, необхідні кошти на придбання навчальної літератури, канцелярських приладів та взагалі на організацію нормальних умов для життя та навчання. Відповідач за матеріальним становищем та станом здоров`я має можливість матеріально утримувати дитину, будь-яких обставин, що є підставою для звільнення відповідача від обов`язку оплачувати аліменти не існує. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 лютого 2021 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 березня 2021 року, постановленою без видалення судді до нарадчої кімнати, залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] , [INFO] . 13 квітня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач просив в позові відмовити, посилаючись на те,що не має можливості надавати донці [PERSON] матеріальну допомогу,оскільки офіційно не працевлаштований, має мінливий, нерегулярний дохід, на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та вагітна дружина [PERSON] , строк вагітності 33 тижня. Окрім утримання малолітніх дітей та вагітної дружини, він повинен також сплачувати комунальні послуги. Вказані обставини об`єктивно свідчать, що його матеріальне становище не дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання старшої доньки. Водночас, позивачем не надано доказів про матеріальне становище доньки, наявність у неї доходів,зокрема, стипендії, державної чи іншої допомоги, а також розміру допомоги, яку надає їй матір. Позивач [PERSON] , третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив в позові відмовити, посилаючись на те, що не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, оскільки офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід, який становить від 3000 грн. до 10000грн. на місяць, іноді він взагалі не отримує жодного доходу за місяць, а на його утриманні знаходяться троє малолітніх дітей та дружина. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, який 12 жовтня 2010 року розірваний Відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №397 (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане 12 жовтня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 29 січня 2003 року Роздольською сільською радою Первомайського району Харківської області), батьком якого є відповідач [PERSON] . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №6536 від 18 грудня 2020 року, сформованої з реєстру територіальної громади Мереф`янської міської ради, [PERSON] , 2002 року народження, зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується актом обстеження щодо підтвердження факту спільного проживання дупутата Мереф`янської міської ради [PERSON] . 30 грудня 2020 року [PERSON] досягла повноліття. Як вбачається зі змісту довідки №667 від 18 грудня 2020 року, виданої директором ДНЗ «Регіональний Центр» Шепеленко В.В., [PERSON] з 01 вересня 2018 року вступила до державного навчального закладу «Регіональний механіко-технологічний центр професійної освіти Харківської області» ІІІ рівня акредитації за наказом №7-ЗУ-ДЗ від 30 серпня 2018 року. На даний час [PERSON] навчається на 3 курсі денного навчання. Строк закінчення навчання 30 червня 2021 року. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності з ч. 3 ст.199\~Сімейного кодексу\~України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду\~України №3\~від 15\~травня 2006\~року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.\~198\~СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в твердій грошовій сумі. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] досягла 18 років, є студенткою державного навчального закладу «Регіональний механіко-технологічний центр професійної освіти Харківської області» ІІІ рівня акредитації та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Частинами 1, 2 ст.182\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, суд прийшов до висновку про наявність передбачених ст.\~199\~СК України підстав для виникнення у відповідача обов`язку на участь у утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від шлюбу з якою має двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 30 травня 2013 року виконавчим комітетом Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 13 лютого 2020 року виконавчим комітетом Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області),які знаходяться на його утриманні. Згідно довідки лікаря КНП Лозівське ТМО Назаренко Ю.В. від 09 квітня 2021 року, [PERSON] знаходиться на обліку по вагітності (строк вагітності 33 тижні). Як пояснив в судовому засіданні відповідач, 20 травня 2021 року від шлюбу з [PERSON] у нього народилася третя дитина. В матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання відповідачем регулярного, стабільного доходу, в тому числі від підприємницької діяльності. При визначені розміру аліментів, окрім наведеного, суд враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» для працездатних осіб, який станом на 21 травня 2021 року становить 2270 гривень. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати повнолітньої доньки на період її навчання. Позивачем в ході судового розгляду не надано жодних доказів щодо вартості навчання [PERSON] у навчальному закладі, а також щодо несення будь-яких витрат, пов`язаних з її навчанням. Також позивачем жодним чином не обґрунтована та не доведена необхідність стягнення аліментів саме у розмірі 2500 гривень. Крім того, позивачем не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному нею розмірі, не надано взагалі доказів щодо отримання ним будь-якого доходу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, виходячи з наведеного, з урахуванням всіх обставин, встановлених судом під час розгляду справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на час її навчання в Державному навчальному закладі «Регіональний механіко-технологічний центр професійної освіти Харківської області» у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 30 грудня 2020 року, до досягнення дитиною двадцяти трьох років, за умовою, що дитина буде продовжувати навчання. У разі припинення [PERSON] навчання у навчальному закладі відповідно до вимог ч. 2 ст.199\~СК України право на її утримання припиняється. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, у разі отримання відповідачем іншого прибутку, зміни його матеріального становища позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 800 гривень, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 269,05 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial