Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON], звертаючись до суду із завою в порядку окремого провадження, просив оголосити батька - [PERSON], [INFO], померлим. Заявник [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити заяву та оголосити [PERSON], [INFO], померлим, пояснив, що [PERSON] є батьком заявника - [PERSON]. З 13 вересня 1969 року [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], матір'ю заявника, яка померла [INFO]. З 1967 року [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав разом зі своєю сім'єю за адресою: [ADDRESS]. У лютому 1992 року батько заявника [PERSON] раптово зник і вже більше 20 років його ніхто не бачив. За місцем проживання батько залишив всі свої особисті речі, з будинку вийшов звичайно одягненим, не здавалось, що він має намір кудись їхати. З того часу як він зник, жодних звісток, відомостей від нього не надходило, родичі та близькі друзі не знають про його місце перебування, проведені правоохоронними органами заходи для встановлення місцезнаходження [PERSON] виявились марними, інформації стосовно нього ніякої не виявлено, що спонукало заявника звернутись до суду про оголошення батька [PERSON] померлим, оскільки встановлення даного юридичного фату необхідно для оформлення права власності на майно, яке за життя належало батьку, в порядку спадкування за законом. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, просила оголосити [PERSON], [INFO], померлим, з підстав викладених у поданій до суду заяві та на підставі наявних у справі доказів. Заінтересована особа - Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], представника заявника [PERSON], пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні матеріали оперативно-розшукової справи категорія «Розшук» №04-3420/07 від 26 березня 2007 року відносно [PERSON], оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], [INFO]. Як з'ясовано судом, підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами оперативно-розшукової справи категорія «Розшук» №04-3420/07 від 26 березня 2007 року відносно [PERSON]., яка перебуває в провадженні ВКР Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, проведеними заходами було перевірено обліки невстановлених трупів, невідомих хворих, доставлених до лікувальних закладів м. Києва та Київської області, осіб, затриманих ОВС, та осіб, що перебувають на обліку та лікуванні у психіатричних закладах, проведеними розшуковими заходами місцезнаходження [PERSON], який перебуває у розшуку з 2007 року, не встановлено. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Будучи допитаною в судовому засіданні у якості свідка [PERSON], сусідка заявника [PERSON], пояснила, що за місцем проживання останній раз [PERSON], батька заявника, бачила у лютому 1992 році, з цього о часу і до сьогоднішнього дня свідок його не бачила, хоча проживає по сусідству, підтвердила, що після раптового зникнення [PERSON] його дружина неодноразово зверталась до родичів, сусідів, його близьких друзів та в правоохоронні органи для отримання будь - якої інформації про його місцезнаходження, проте це не дало ніяких результатів. Аналогічні покази в судовому засіданні надали будучі допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], які особисто знали [PERSON], батько заявника, проживають по сусідству, та підтвердили відсутність [PERSON] за місцем постійного проживання понад 20 років та відсутність відомостей про його місцеперебування на даний час. Відповідно до ч.1 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин , що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв'язку з воєнними діями може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи ,суд може оголосити особу померлою і до сплину цього строку , але не раніше сплину шести місяців ( ч.2 ст. 46 Цивільного кодексу України) Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності ,яка склалася щодо правовідносин за участю особи , яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання ;2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців . Виняток встановлений у ч.2 ст.46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа ,яка пропала безвісти , у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій ; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи , незважаючи на вжиті заходи. Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи . Як роз'яснено у 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому має мати особисту цивільну-правову заінтересованість і зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв'язок або за відсутності такого зв'язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб'єктивних прав або виконання обов'язків. Виходячи з обсягу досліджених судом доказів у їх сукупності, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, дає підстави дійти висновку про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, матеріально-правового зв'язку, а саме з метою реалізації права заявника [PERSON], як єдиного спадкоємця - [PERSON], [INFO], для отримання права на прийняття спадщини, а також необхідністю зняття із реєстраційного обліку. Крім того, у даному випадку існують і перешкоди заявнику у реалізації ним прав або виконання обов'язків, пов'язаних з відсутністю особи, яку вона просить оголосити померлою. Відповідно до ст.47 Цивільного кодексу України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Судом роз'яснено заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON], , заінтересовані особи: Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.7 ст.235 Цивільного процесуального кодексу України, при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved