Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] помер їх двоюрідний брат [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Після смерті останнього спадщину прийняла його мати [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, будучи спадкоємцем першої черги за законом, але юридично не оформила і померла [INFO] . Після її смерті також відкрилася спадщина, яку прийняла сестра останньої [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, будучи спадкоємцем другої черги за законом, але юридично не оформила і померла [INFO] . Вони прийняли спадщину після смерті матері, входячи до кола спадкоємців першої черги за законом і на частину спадкового майна отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом з тим, оформити свої спадкові права на право на земельну частку (пай) в нотаріальній конторі вони не можуть, оскільки оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був втрачений. Просили визнати за ними право на цю земельну частку (пай) розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості по 1/2 частці за кожним. [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд письмовою заявою. Представник відповідача Буринської міської ради про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзив на позовну заяву не надав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у його відсутності за наявними доказами. Представник відповідача Буринської РДА в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] в м.Лебедин Сумської області помер двоюрідний брат позивачів [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Терн» розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено сертифікатом серії [NUMBER], яку прийняла рідна тітка позивачів (мати спадкодавця) [PERSON] фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог ст.529, п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, які діяли на час відкриття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, але юридично не оформила і померла [INFO] . Спадщину після смерті останньої прийняла її рідна сестра (мати позивачів) [PERSON] фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог ст.530, п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, які діяли на час відкриття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем другої черги за законом, але юридично не оформила і померла [INFO] . Дані обставини підтверджуються довідкою відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, інформаційною довідкою про вартість земельної частки (паю), копією свідоцтва про народження [PERSON] , копією свідоцтва про смерть [PERSON] , довідкою Лебединського психоневрологічного інтернату, довідками Вознесенського старостинського округу Буринської міської ради, копією свідоцтва про смерть [PERSON] , рішенням Сумського районного суду Сумської області, копією свідоцтва про смерть [PERSON] , інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину) (а.с.12,15-21,23-26,48-55). Після смерті [PERSON] також відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на вищевказану земельну частку (пай), яке належало [PERSON] , яку прийняли [PERSON] (позивач по справі), подавши згідно ст.1269 ЦК України до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, будучи спадкоємцем першої черги за законом та [PERSON] (позивач по справі), відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї, входячи до кола спадкоємців за законом першої черги та на частину спадкового майна отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, що вбачається з довідки Вознесенського старостинського округу Буринської міської ради, копії договору про поділ спадкового майна, копій свідоцтв про народження позивачів, копій паспортів позивачів та копії спадкової справи (а.с.27-29,32-36,57-121). Разом з тим, позивачі не спроможні отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса на вищевказану земельну частку (пай), оскільки оригінал цього правовстановлюючого документу був спадкодавцем втрачений, а дублікат отримати позивачі не спроможні, у зв`язку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавця, що підтверджується листом відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, витягом з газети «Рідний край» та листом приватного нотаріуса Головенської Л.В. (а.с.7-9). Однак право [PERSON] на вказану земельну частку (пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім членом КСП, був включений до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000008, який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Терн» 16.06.1995 року і йому вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №465, але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений (а.с.10-11). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину, але не можуть скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість їх вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved