Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

[PERSON] у травні 2015 року звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON], третя особа Одеська міська рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 289 кв.м. по вул. Світанку,17 в м. Одесі шляхом переносу внутрішнього розподільного паркану. В судовому засіданні позивачка та її представник свої вимоги підтримали. [PERSON] (його представник) вимоги [PERSON] не визнав і заявив зустрічні вимоги про визнання за ним [PERSON] права на спільне з [PERSON] користування частиною земельної ділянки по вул. Світанку, 17 в м. Одесі ділянки №ІІІ на схематичному плані земельної ділянки від 23.04.1982 року для обслуговування опорних конструкцій будинку шляхом демонтажу самочинно збудованого паркану. Справа до провадження судді Калашнікової О.І. передана 07.12.2016 року у відповідності до положень ст. 11-1 ЦПК України. Суд вислухав представників сторін, вивчив матеріали справи, оглянув спірну земельну ділянку і встановив наступне: Житловий будинок з надвірними спорудами по вул..Світанку,17 в м.Одесі належить на праві спільної часткової власності [PERSON] і [PERSON] в рівних частках: [PERSON] на підставі договору дарування від 07.09.1965 року, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.09.1965 року. Рішенням народного суду Київського району м. Одеси від 29.11.1984 року між співвласниками поділено будинок у відповідності до ідеальних часток і визначено порядок користування земельною ділянкою загальною площею 595 кв.м.- кожному співвласнику у володіння і користування надана ділянка площею 289 кв.м., у загальному користуванні сторін залишено ділянки загальною площею 17 кв.м. (ділянки ІІІ і ІУ на схематичному плані від 23.04.1982 року а.с.85). [PERSON] доводить, що у 2012 році [PERSON] замінив деревяний паркан на паркан з металевої сітки і перемістив паркан в сторону зменшення площі ділянки, що була надана в її [PERSON]- володіння і користування рішенням суду. Її багато чисельні вимоги пересунути паркан у відповідності до рішення суду [PERSON] залишив без уваги, тому вона звернулась до суду з цим позовом. В судовому засіданні, проведеному за місцем розташування спірної земельної ділянки, [PERSON] вимагала зобовязати [PERSON] пересунути паркан, що встановлено по межі ділянки загального користування №ІІІ до відмітки 2 м в бік правої бічної межі ділянки. Відповідач (його представник), не визнаючи позов, стверджував, що при заміні паркану площу ділянки [PERSON] він не зменшував, паркан встановив по межі, яку визначив судовий виконавець 11.06.1985 року при виконанні судового рішення від 29.11.1984 року. В той час, як [PERSON] одноособово користується земельною ділянкою загального користування №ІУ і ця ділянка огорожена таким чином, що він [PERSON] не має доступу до зовнішньої стіни належного йому приміщення 1-4 в будинку літ.»А». [PERSON] вимагає визнати за ним право на користування земельною ділянкою загального користування №ІУ. Земельна ділянка загального користування №ІІІ також частково перебуває у особистому користуванні [PERSON] і в 1985 році саме вона [PERSON] встановила паркан на цій ділянці загального користування. В подальшому [PERSON] цей паркан зробив вищим. Представник [PERSON] доводив в судовому засіданні, що з 1985 року існуючий порядок користування земельною ділянкою не змінювався. Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] і позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав: Право користування земельною ділянкою по вул. Світанку,17, яка у 1953 році була надана виконкомом Одеської міської ради в безстрокове користування для будівництва житлового будинку, до сторін по справі перейшло відповідно на підставі договору дарування ([PERSON]В.) і договору купівлі-продажу ([PERSON]А.) 1\\2 частини незавершеного будівництвом житлового будинку у 1965 році. Судовим рішенням від 29.11.1984 року поділено будинок між співвласниками відповідно до ідеальних часток кожного і визначено спосіб використання земельної ділянки відповідно до її цільового призначення, при якому землекористувачам суміжних ділянок завдається найменше незручностей. Рішення суду виконане в 1985 році і по межі розподілу ділянки були встановлені огорожі. В загальному користуванні сторін залишились дві ділянки загальною площею 17 кв.м., які на схематичному плані зазначені під №ІІІ і під №ІУ для обслуговування елементів та конструкцій житлового будинку. Суд встановив і сторони визнали, що з 1985 року порядок користування ділянкою не змінювався, що земельні ділянки загального користування знаходяться в особистому користуванні сторін, внаслідок чого у користуванні кожної сторони перебувають ділянки кожна площею 295 кв.м. і існуючий порядок користування не відповідає порядку користування зазначеному в рішенні народного суду Київського району м. Одеси від 29.11.1984 року та в акті судового виконавця від 11.06.1985 року кожній стороні надано у користування 289 кв.м. Для приведення ділянки до стану, який зазначено в рішенні суду і в акті судового виконавця належить паркан на ділянці №ІІІ вирівняти прямокутником розміром 2 м х 6 м, як то зображено в додатку №2 до висновку судової земельно-технічної експертизи №14\\17 від 24.02.2017 року (а.с.28 т.2) та обладнати хвіртками з боку кожного співвласника для вільного доступу. Земельна ділянка загального користування за №ІУ розміром 5,45 м х 1,10 м знаходиться в особистому користуванні [PERSON], [PERSON] вільного доступу до цієї ділянки не має. Суд на місці оглянув земельну ділянку по вул..Світанку,17 і переконався, паркани, що були встановлені по межі розподілу в 1985 році зношені і потребують заміни. Частину старого паркану, виготовленого з дерева (довжиною 10 м.) [PERSON] замінив на паркан з металевої сітки. Паркан встановлено по старій межі, що визнала [PERSON] Щодо ділянки загального користування №ІІІ. [PERSON] також визнала, що паркани по межі цієї ділянки робила частково вона, а частково [PERSON] в 1985 році. [PERSON] має намір реалізувати право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки площею 289 кв.м. по вул. Світанку,17 в м. Одесі і передбачає, що [PERSON] не узгодить в письмовій формі існуючі межі її ділянки, тому вона звернулась до суду з цим позовом. За змістом ч.1 ст. 3 ЦПК України захисту підлягають порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України\~кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог та надати суду докази, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У даному випадку [PERSON] не довела порушення її права щодо користування земельною ділянкою по вул. Світанку,15 в м. Одесі: позивачка вимагала зобовязати [PERSON] перенести внутрішній розподільний паркан таким чином, щоб площа її земельної ділянки складала 289 кв.м. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №14\\17 від 24.02.2017 року у користуванні [PERSON] знаходиться земельна ділянка по вул. Світанку,17 площею 295 кв.м. Право [PERSON] на спільне з [PERSON] користування земельною ділянкою загального користування №ІІІ по вул. Світанку,17 визнано рішенням народного суду Київського району м. Одеси від 29 листопада 1984 року. [PERSON] не довів належними доказами порушення його права на користування цією ділянкою. Вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд вважає безпідставними, тому як позивач не зазначив навіть в чому полягає протиправність дій відповідачки.

Outcome: dismissed