Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON]Ф . звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зобов»язання не чинити їй та їх малолітній доньці [PERSON] перешкод в користуванні кімнатою №62, що по вул. Городовікова, 6/1 в м. Хмельницькому, вселивши їх в дане житлове приміщення, посилаючись на те, що вона з донькою зареєстровані за вказаною адресою, однак, не в змозі ним користуватись, оскільки відповідачем змінено замки від вхідних в дану кімнату дверей, не надавши їй ключів від них. В подальшому [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування кімнатою №62, що по вул. Городовікова, 6/1 в м. Хмельницькому, посилаючись на те, що вона 5 квітня 2013 року переїхала на інше постійне місце проживання з власної ініціативи. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30 квітня 2015 року зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] В судовому засіданні представник позивача-відповідача [PERSON] вимоги первісного позову підтримав, проти вимог зустрічного позову заперечує, посилаючись на те, що [PERSON] не є суб»єктом звернення до суду, оскільки не є представником Міністерства Оборони України та не є володільцем кімнати. В судовому засіданні відповідач-позивач [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги зустрічного позову підтримали, проти вимог первісного позову заперечують, посилаючись на те, що [PERSON] добровільно виселилась з кімнати, [PERSON] по відношенню до неї насильства не вчиняв, а замки від вхідних в дану кімнату дверей змінив, щоб [PERSON] не забрала його речі. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає. Так, відповідно до вимог ст. 1 ЖК України громадяни України мають право на житло. Відповідно до вимог ст. 9 ч. 4 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 127 ч. 1 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Відповідно до вимог ст. 2 ч. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до вимог ст. 6 ч. 1 цього ж Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Відповідно до вимог ст. 29 ч. 4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Судом встановлено, що [PERSON] к А.Ф. та [PERSON] перебували в шлюбних відносинах з 9 травня 2009 року по 19 липня 2013 року. Від спільного проживання 2 листопада 2010 року в них народилась донька [PERSON]. [PERSON], [PERSON] та їх малолітня донька [PERSON] зареєстровані в кімнаті №62, що по вул. Городовікова, 6/1 в м. Хмельницькому, однак, [PERSON] з дитиною не в змозі користуватись вказаним помешканням, оскільки [PERSON] змінено замки від вхідних в дану кімнату дверей, не надавши [PERSON] ключів від них, що підтверджується відповідними актами від 21 травня 2014 року, 9 червня 2014 року та 12 серпня 2014 року. Крім того, [PERSON] вчиняє по відношенню до [PERSON] насильство, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КпАП України 26 квітня 2013 року. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги первісного позову є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а у зустрічному позові необхідно відмовити.

Outcome: approved