Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області, [PERSON] про визнання приватизації земельної ділянки незаконною. В обґрунтування позовних вимог вказали, що [PERSON], на підставі договору дарування від 19.01.2011 року належить на праві власності ? частина житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Інша ? частина житлового будинку належить [PERSON], для будівництва та обслуговування якого ще наказом директора радгоспу «Молодіжне» була надана земельна ділянка. В подальшому до даної земельної ділянки рішенням виконкому Лазурненської селищної ради від 18.03.1992 року була виділена [PERSON] земельна ділянка для городництва площею 0,05 га. й загальна площа земельної ділянки склала площу в розмірі 0,28 га. На даний час фактична площа земельної ділянки складає 2440,0 кв.м., у тому числі: для обслуговування житлового будинку - 1944 кв.м., та для городництва - 500,0 кв.м. Позивачу [PERSON] стало відомо, що на підставі рішення Лазурненської селищної ради від 26.06.2007 року № 245 було затверджено технічну документацію щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] площею 0,1134 га, на виконання якого [PERSON] було видано два державних акта на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1134 га для індивідуального житлового будівництва за вищевказаною адресою. Зазначили, що таким чином у власність [PERSON] були передані дві земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, а фактично для обслуговування ? ідеальної частини житлового будинку та господарських будівель за рахунок спільної земельної ділянки площею 1944,0 кв.м., що надавалась для обслуговування усього будинку, та земельної ділянки площею 500,0 кв.м., яка надавалась [PERSON] для городництва. Також зазначили, що Лазурненською селищною радою не враховано належність будинку по [ADDRESS] декільком співвласникам і тим самим було порушено вимоги статей 89, 116, 118, 121 Земельного Кодексу України, відповідно до яких передача земельної ділянки відповідно до норм безоплатної приватизації для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) має бути передана співвласникам житлового будинку пропорційно розміру їх часток у вказаному нерухомому майні. Вважали, що оскаржуване рішення є незаконними та порушує право [PERSON] на отримання в користування та власність земельної ділянки для обслуговування своєї частки будинку в межах норми 0,15 га. Враховуючи наведене, просили визнати недійсними п. 1.3 рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області № 245 від 26.06.2007 року та державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 254424 на земельну ділянку площею 0,1037 га, серії ЯА № 254423 на земельну ділянку площею 0,0097 га для індивідуального житлового будівництва, яка розташована по [ADDRESS], видані [PERSON] В судовому засіданні 09.12.2014 року протокольно ухвалено залучити до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог - відділ Держземагенства в Скадовському районі Херсонської області. В судовому засіданні представник позивачів адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Лазурненською селищною радою Скадовського району Херсонської області явку представника в судове засідання не забезпечено, надіслали до суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнали, зазначивши, що відповідач отримав у власність спірну земельну ділянку без будь-яких порушень законодавства. Також представник відповідача вважала, що позивачами пропущено строки звернення до суду, тому просила при вирішенні справи по суті застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. Відділом Держземагенства в Скадовському районі Херсонської області явку представника в судове засідання не забезпечено, надіслали до суду заяву, в якій просили розглядати справу за відсутності представника відділу. Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників цивільного процесу, розглянувши подані документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті приходить до наступного. Судом встановлено, що до 19.01.2011 року [PERSON] та [PERSON] являлися власниками по ? частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS], що підтверджується витягом з реєстру прав власності від 20.10.2010 року. 19.01.2011 року [PERSON] подарувала належну їй частину вказаного житлового будинку [PERSON], що підтверджується копіями договору дарування та витягу про державну реєстрацію прав від 21.01.2011 року (а.с. 5, 6). Рішенням Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 26.06.2007 року № 245 затверджено технічну документацію та проекти із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель [PERSON] площею 0,1134 га по [ADDRESS] (п. 1.3) (а.с. 11). На підставі вказаного рішення 07.09.2007 року [PERSON] видано державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 254424 площею 0,1037 га для індивідуального житлового будівництва та серії ЯА № 254423 на земельну ділянку площею 0,0097 га для індивідуального житлового будівництва, які розташовані по [ADDRESS]. Відповідно до п. в ч. 2 ст. 89 ЗК України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Згідно ч. 1 ст. 116, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 120, п. г ч. 1 ст. 121 ЗК України, в редакції чинній станом на 26.06.2007 рік, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом (ч. 1 ст. 116). До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором (ч. 1 ст. 120). Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування (ч. 2 ст. 120). При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди (ч. 4 ст. 120). Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в селищах в розмірі не більше 0,15 гектара. За вимогами ч. 2 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З огляду наведених норм закону та фактично встановлених обставин по справі, суд приходить до висновку, що рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 26.06.2007 року № 245 про затвердження технічної документації та проекту із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель [PERSON] площею саме 0,1134 га по [ADDRESS] прийнято без урахування положень ч.ч. 1, 2, 4 ст. 120, п. г ч. 1 ст. 121 ЗК України, в редакції чинній станом на 26.06.2007 рік, оскільки не враховано право іншого співвласника житлового будинку користування та отримання в подальшому у власність земельної ділянки у пропорційному до його частки у будинку розмірі в межах площі 0,15 га, тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд не приймає доводи представника відповідача [PERSON] - адвоката [PERSON] про наявність підстав у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском позовної давності з наступних підстав. Так, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України (в редакції, що діяла до 20.12.2011 року), позовна давність не поширювалася на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акту органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.12.2011 року, який набрав чинності з 17.01.2012 року, пункт 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України виключено. Проте, частиною п'ятою Прикінцевих та перехідних положень Закону, в п. 3 визначено, що протягом трьох років з дня набрання чинності зазначеним законом, особа може звернутися з позовом про визнання незаконним правового акту органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] звернулися за захистом свого права від незаконного рішення органу місцевого самоврядування в жовтні 2014 року, ними не пропущено позовної давності.

Outcome: approved