Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом «Заявник») звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території. Зазначив, що [INFO] у місті Донецьк померла його мати [PERSON] . Факт родинного зв`язку підтверджується свідоцтвом про народження заявника [PERSON] , де в графі «мати» зазначено « [PERSON] ». Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть від 26 жовтня 2020 року та іншими письмовими доказами. На його звернення до Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУМЮ у (м.Києві) він отримав письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті №21.2-68/3153 від 26.11.2020 року. Посилаючись на приписи ст.315-318, 430, 431 ЦПК України, заявник просив встановити факт смерті [PERSON] , яка настала [INFO] у місті Донецьк, Україна. У судове\~ засідання\~ заявник не з`явився, надавши до суду клопотання\~ про розгляд справи без його присутності. Вимоги заяви підтримав у повному обсязі (а.с.15). Представник заінтересованої особи - Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУМЮ у (м.Києві) у засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника відділу (а.с.16). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку\~ про те, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] \~ від 08 травня 2020 року (а.с.5). [INFO] у місті Донецьк, Україна, померла мати заявника [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого заявником надано свідоцтво про смерть від 26.10.2020 року [NUMBER] та довідку про причину смерті №274 від 24.10.2020 року (а.с.2, 3). 26.11.2020 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУМЮ у м. Києві заявнику було відмовлено у державній реєстрації смерті його матері, оскільки для підтвердження факту смерті пред`явлений документ, виданий на території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження (а.с.4). Таким чином, надані заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані ним обставини. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Відповідно до п.5 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Відповідно до положень п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що вказані норми матеріального та процесуального права України відповідають нормам міжнародного гуманітарного права у сфері захисту прав внутрішньо переміщенних громадян. Заяву [PERSON] необхідно задовольнити, його вимоги обґрунтовані, не спростовані та підтверджені належним і допустимими доказами. Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть його матері. На підставі викладеного та

Outcome: approved