Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач») про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В подальшому представником Позивача було уточнено позовні вимоги, відповідно до яких предявлено вимогу про визнання недійсною реєстрацію (вписання) в будинкову книгу [ADDRESS] [PERSON], [INFO] Представником Позивача подано заяву про розгляд справи без її участі, в якій вона просила позовні вимоги в уточненій редакції задовольнити в повному обсязі. Позовні вимоги мотивовані тим, що запис про реєстрацію [PERSON], [INFO], в будинковій книзі, заведеній щодо квартири [ADDRESS], що в м. Івано-Франківську порушує права [PERSON], як власника даної квартири. Як зазначено в позовній заяві та в уточненнях до позову, [PERSON], [INFO], з 2013 року не проживає в даній квартирі, оскільки він проживає разом з матірю [PERSON] за іншою адресою. Крім того, фактично місце реєстрації [PERSON], [INFO], за адресою квартири [ADDRESS], що в м. Івано-Франківську ніколи зареєстровано не було. Відповідач [PERSON], явку уповноваженого представника до суду не забезпечила, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином. Представником Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради подано заяву про розгляд справи без її участі, при прийнятті рішення просить врахувати інтереси дитини. З огляду на встановлені цивільним процесуальним законом строки розгляду справ, враховуючи фактичні процесуальні обставини Суд дійшов висновку про розгляд справи без участі представника Відповідача. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (Витяг про реєстрацію права власності №5492418 (а.с. 5). [PERSON] Довідки №02-02/952 виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сімї від 12 березня 2015 року у квартирі №2 за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Робітнича, буд. 7, зареєстровані: [PERSON] (уповноважений власник; дата реєстрації в будинку 01.06.2005 р.), [PERSON] (дружина; дата реєстрації в будинку 27.04.2007 р.), [PERSON] (син; дата реєстрації в будинку відсутня). Посилаючись на те, що з 2013 року його колишня дружина [PERSON] та син [PERSON] не проживають у вищевказаній квартирі, оскільки проживають в іншій сімї, Позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх такими, що втратили право користування спірним приміщенням. При цьому, в ході розгляду даної цивільної справи 29 вересня 2015 року [PERSON] самостійно знялася з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту Відповідача (а.с. 48), що стало підставою для уточнення Позивачем свого позову шляхом предявлення позовної вимоги про визнання недійсною реєстрацію (вписання) в будинкову книгу [ADDRESS] [PERSON], [INFO] Уточнені позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що реєстрація (вписання) [PERSON] в будинкову книгу квартири №2 за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Робітнича, буд. 7, порушує права Позивача як власника даної квартири, а тому він просить усунути перешкоди у здійсненні права власності. Так, як встановлено Судом з матеріалів справи, місце проживання [PERSON] у встановленому чинним законодавством порядку за адресою: [ADDRESS], зареєстровано не було, що підтверджується Довідкою №02-02/952 випискою з будинкової книжки про реєстрацію та склад сімї від 12 березня 2015 року, в якій в графі «дата реєстрації в будинку» відсутня будь-яка інформація (а.с. 6). [PERSON] Відділу адресно-довідкової роботи Управління ДМС в Івано-Франківській області від 18 листопада 2016 року №02/3-23473 (а.с. 146) за обліками відділу адресно-довідкової роботи УДМС в Івано-Франківській області громадянин [PERSON] [INFO], зареєстрованим/знятим з реєстрації місця проживання не значиться. В той же час, як вбачається зі змісту Будинкової книги для прописки громадян, що проживають у буд. №7, кв. 2 по вул. Робітнича в м. Івано-Франківську, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 160-162), в дану будинкову книгу вписано персональні дані [PERSON], [INFO], однак у графі «Відмітка органу міліції про прописку, звірку з листком прибуття та поквартирним списком. Дата та підпис» відсутня інформація про дату реєстрації місця проживання вказаної особи за вищезазначеною адресою, як і відсутня відповідна печатка органу реєстрації. Відтак, Судом встановлено, що фактично у спірних правовідносинах персональні дані [PERSON] (прізвище, імя та по-батькові, дата народження) лише вписані у будинкову книгу за відсутності факту реєстрації місця проживання даного громадянина у вищезазначеній квартирі. Докази на підтвердження того, що місце проживання [PERSON], [INFO], у встановленому чинним законодавством порядку було зареєстровано за адресою: [INFO], в матеріалах справи відсутні. В той же час, обґрунтовуючи поданий до суду позов, Позивач в уточнюючій позовній заяві покликається на те, що таке вписання [PERSON], [INFO], у будинкову книгу квартири за адресою: [ADDRESS], порушує його права, як власника, на розпорядження даною квартирою. Так, частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Так, право володіння означає юридично забезпечену власнику можливість мати майно у своєму безпосередньому фізичному чи юридичному віданні, у сфері свого фактичного господарського чи іншого впливу. Передача власником майна в тимчасове володіння інших осіб, наприклад, на зберігання, не призводить до втрати ним права власності. При цьому майно має вважатися таким, що перебуває у володінні власника, і тоді, коли він фізично ним не панує, наприклад, майно власника в житловому будинку в момент перебування його на роботі, товар належний громадянину підприємцю, розташований в його складському приміщенні, в період перебування його у відрядженні. Право користування це юридично закріплена можливість власника щодо господарського, підприємницького, культурно-побутового використання майна та вилучення з нього корисних властивостей власником чи уповноваженими особами. Право розпорядження це юридично закріплена можливість власника самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна шляхом його відчуження іншим особам, зміни його стану чи призначення тощо (наприклад, продати, подарувати, передати за заповітом майно). Відповідно до частин 1,2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. [PERSON] зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (частина 1 статті 383 ЦК України). [PERSON] із статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Підставою для подання негаторного позову на підставі статті 391 ЦК України є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Враховуючи все вищевикладене в сукупності, Судом встановлено, що вписання [PERSON] в будинкову книгу спірної квартири, яка на праві власності належить Позивачу [PERSON], за умови підтвердженого матеріалами справи та встановленими в ході судового розгляду обставинами факту відсутності юридичної реєстрації місця проживання [PERSON] в спірній квартирі, створює перешкоди у здійсненні Позивачем права власності та вільного розпорядження вказаною квартирою, а тому порушені права Позивача підлягають поновленню шляхом визнання такого вписання в будинкову книгу недійсним, оскільки такий спосіб захисту права власності не суперечить вимогам чинного законодавства. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В контексті зазначеного Суд звертає увагу на те, що в даному випадку не буде допущено порушення прав дитини, оскільки в ході розгляду справи Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] не був зареєстрований у спірній квартирі (хоч і проживав в ній разом зі своїми батьками протягом певного періоду часу); з 2013 року він у спірній квартирі не проживає, оскільки проживає разом з матірю [PERSON] за іншою адресою, де відповідно до вимог чинного законодавства і повинен бути зареєстрованим. Крім того, Суд звертає увагу на те, що Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 травня 2016 року, яке набрало законної сили 17 червня 2016 року (а.с.100-101) визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з матірю [PERSON], [INFO], зареєстрованою в [INFO] міської ради, вул. Меживодівська, 6. Отже, рішенням суду, яке набрало законної сили, місце проживання малолітнього [PERSON] визначено разом з матірю, яка зареєстрована в [INFO] міської ради, вул. Меживодівська, 6. В ході розгляду даної справи жодна із сторін того факту, що дитина дійсно фактично проживає разом з матірю за вищевказаною адресою, не заперечила. За таких обставин Суд приходить до висновку про те, що визнання недійсним запису в будинковій книзі за умови відсутності самого факту юридичної реєстрації [PERSON] у спірній квартирі не порушуватиме права та інтереси неповнолітньої дитини, оскільки за спірною адресою дитина зареєстрована і не була, і станом на даний час проживає разом з матірю за іншою адресою, тобто користується іншим житлом. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 15, 316, 317, 319, 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved