Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №469005 від 01.06.2018 яка станом на 18.11.2020 та становить 18 747, 12 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] заявою про приєднання №469009 (далі - Заява про приєднання) до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної карти) від 01.06.2018 приєдналась до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - Договір) в редакції, яка діяла на день підписання заяви про приєднання. Відповідно до п. 3.4.1. заяви про приєднання відповідачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в українській гривні на умовах тарифного пакету «Мій Комфорт». За заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 01.06.2018 позичальнику встановлено кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредитного ліміту) на рахунок № [NUMBER] в розмірі 15 000грн., строк кредитування - 60 місяців. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 35, 00 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Однак, [PERSON] взяті на себе зобов`язання добровільно не виконує, у зв`язку з чим станом на 18.11.2020 має заборгованість в розмірі 18 747, 12 грн., яка складається з наступного: 14 952, 76 грн. - основний борг, 2 069, 44 грн. - проценти за користування кредитом, 442, 51 грн. - комісії, 847, 35 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 508, 57 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 552, 55 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 109, 70 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 133, 73 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 115, 32 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.01.2021 відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, враховуючи малозначність даного спору, постановлено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, однак в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслала. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів та винести заочне рішення по справі. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного. 01 червня 2018 року [PERSON] підписала заяву про приєднання №469009 (далі - Заява про приєднання) до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної карти). Відповідно до Блоку 3 вказаної Заяви про приєднання шляхом підписання цієї заяви клієнт беззастережно приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет сторінці Банку www.oschadbank.ua та укладає з Банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, Кредитного договору. Як випливає зі змісту Заяви про приєднання клієнту (відповідачу [PERSON] ) відкрито поточний рахунок в національній валюті на умовах тарифного пакету «Мій комфорт». Пунктом 5.1. Заяви про приєднання визначено, що ця Заява є невід`ємною частиною Договору. Підписанням цієї Заяви про приєднання клієнт підтверджує, що між ним та Банком досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та Кредитного договору, та достовірність даних , в тому числі персональних, вказаних в Заяві про приєднання. Окрім того відповідачкою підписано Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), яка, як випливає з її змісту, є складовою Заяви на приєднання. У результаті підписаної Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) відповідачу встановлений кредитний ліміт у сумі 15 000 грн. та надано можливість користуватися кредитними коштами позивача, з погодженням наступних умов: -строк кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії Платіжної картки; -встановлення фіксованої процентної ставки за кредитом у розмірі: 35 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках крім випадку крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду та випадку припинення трудового договору між клієнтом та організацією або розірвання Договору зарплатного проекту, укладеного між Банком та Організацією, відрахування та/або закінчення навчання Клієнта у навчальному закладі; 0, 001 процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки; -проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно, згідно умов розділу ХХІІ Договору; -плата (комісійна винагорода) за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0,00 процентів від невикористаної частини встановленого кредиту та сплачується щомісячно; -комісійна винагорода за зняття готівковихз коштів наданих в кредит - 0,00 % від суми таких коштів; -датою укладення кредитного договору є дата підписання цієї Заяви уповноваженим представником Банку , датою надання Кредиту є дата використання Кредитного ліміту (кредитних коштів), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати; -та інші умови. Зі змісту позову та наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості слідує, що в результаті неналежного виконання відповідачем [PERSON] умов укладеного договору станом на 18.11.2020 остання має заборгованість в розмірі 18 747, 12 грн., яка складається з наступного: 14 952, 76 грн. - основний борг, 2 069, 44 грн. - проценти за користування кредитом, 442, 51 грн. - комісії, 847, 35 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 508, 57 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 552, 55 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 109, 70 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 133, 73 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 115, 32 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Дану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача. Вирішуючи даний спір про стягнення з [PERSON] заборгованості за основним боргом (кредитом), процентів за користування кредитом, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом суд встановив наступні фактичні обставини справи та керується наступними правовими нормами при їх оцінці. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання зобов`язання з повернення отриманих коштів у сумі 15 000 грн. у відповідачки виникла заборгованість в розмірі 14 952, 76 грн. У той час як сума заборгованості за процентами, за користування вказаними коштами становить 2 069, 44 грн. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наведеним у статті 625 ЦК України регулюванням відповідальності за порушення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме за наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України й охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Такий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2010 у справі №912/1120/16. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості, що включає в себе такі складові, зокрема: 14 952, 76 грн. - основного боргу, 2 069, 44 грн. - процентів за користування кредитом, 552, 55 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 109, 70 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 133, 73 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 115, 32 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи даний спір про стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією, пенею за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), пенею за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, суд встановив наступні фактичні обставини справи та керується наступними правовими нормами при їх оцінці. Згідно з ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Ощадбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При дослідженні наданих позивачем письмових доказів судом встановлено, що в ні в Заяві про приєднання, ні в Заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) не зазначені умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, зокрема що стосується пені, послався на зазначення вказаних умов у Договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який оприлюднений на інтернет сторінці Банку www.oschadbank.ua. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідачка підписуючи вказані Заяви ознайомилася і погодилася саме з Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у тому вигляді, який наданий позивачем в обґрунтування позовних вимог, а також те, що вказаний Договір на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Беручи до уваги позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.oschadbank.ua.) неодноразово змінювалися самим АТ «Державний ощадний банк України» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (01.06.2018) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26.11.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Що стосується вимоги позивача про стягнення комісії то така є необґрунтованою та безпідставною, оскільки п. 6.6.4 та п. 6.8 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) розмір такої складає 0, 00 %. При цьому, згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Отже, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ АТ «Ощадбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що даний позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача [PERSON] фактично отриманої суми кредитних коштів, відсотків за користування такими коштами, 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. В іншій частині, зокрема, що стосується нарахованої пені та комісії, то суд не знаходить правових підстав для задоволення таких вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме, в сумі 2010,98грн., виходячи із задоволення заявленої в позові суми на 95, 67 % (тобто 2102*95, 67 % =2 010, 98 грн.).

Outcome: partial