Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

[PERSON] свою заяву мотивує тим, що вона є ветераном праці та була членом Колгоспу «Україна» Баївської сільської ради Луцького району, що стверджується посвідченням ветерана праці серії [NUMBER] , виданим Управлінням праці та соціального захисту населення Луцької РДА від 17 травня 2007 року та трудовою книжкою колгоспника №176 від 5 травня 1976 року. За наслідками роздержавлення (розпаювання) їй було видано земельну ділянку - пай, площею 1,8252 га, розташований на території Баївської сільської ради. На титульній сторінці трудової книжки її по-батькові зазначено як « [PERSON] ». Аналогічну інформацію містить і свідоцтво про народження її сина, де в графі «мати» зазначено « [PERSON]». В Державному акті на право приватної власності на землю серії Р2№113153, виданому 09 травня 2003 року її анкетні дані вказані як « [PERSON] ». Зі змісту інформації, вказаної у паспорті громадянина України її по-батькові зазначено як « [PERSON] ». У зв`язку з перекладами з російської мови на українську імені її батька та її по-батькові було допущено розбіжності, зокрема в паспорті зазначено, що вона « [PERSON] », а в державному акті « [PERSON] ». Станом на даний час вона не може реалізувати усі права, як власник земельної ділянки, не може встановити (відновити) межі земельної ділянки, отримати кадастровий номер і внести її до публічної кадастрової карти. Посилаючись на наведене, заявник просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , жительці [ADDRESS] державного акту на право приватної власності на землю серії Р2№113153, виданого на підставі розпорядження Луцької районної державної адміністрації №89 від 10 квітня 2003 року на ім`я [PERSON] , яким посвідчено право власності на земельну ділянку площею 1,8252 га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Баївської сільської ради. Представники заявника та заінтересованої особи подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно з якими заявлені вимоги заявник підтримує з підстав, наведених у заяві , а Голова Боратинської сільської ради Луцького району при вирішені справи покладається на думку суду. Дослідивши матеріали справи, та подані учасниками судового процесу докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Пунктами 2, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року надано роз`яснення, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Судом встановлено, що заявнику за наслідками роздержавлення (розпаювання) було видано земельну ділянку - пай, площею 1,8252 га, розташовану на території Баївської сільської ради. Станом на день розгляду заяви вона не може реалізувати усі права, як власник земельної ділянки, не може встановити (відновити) межі земельної ділянки, отримати кадастровий номер і внести її до публічної кадастрової карти, оскільки існують розбіжності в написанні її по батькові у різних документах. З досліджених у судовому засіданні копій документів вбачається, що в паспорті громадянина України прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено « [PERSON] », в Державному акті на право приватної власності на землю серії Р2№113153, виданому 09 травня 2003 року її анкетні дані вказані як « [PERSON] ». Крім того, титульній сторінці трудової книжки її по-батькові зазначено як « [PERSON] ». Аналогічну інформацію містить і свідоцтво про народження її сина, де в графі «мати» зазначено « [PERSON]». Судом встановлено, що у зв`язку з перекладами з російської мови на українську імені батька заявника та її по-батькові було допущено розбіжності в написанні по батькові. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, враховуючи те, що факт, про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, спір про цивільне право відсутній, заявник позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа, що перешкоджає їй у реалізації її права на володіння і користування земельною ділянкою, а також оцінюючи досліджені у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, та вважає доведеним факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії Р2№113153, виданого на підставі розпорядження Луцької районної державної адміністрації №89 від 10 квітня 2003 року .

Outcome: approved