Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Адвокат Найченко О.Є., діючи в інтересах позивачки [PERSON] , звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 18 серпня 2020 року рішенням Білозерського районного суду Херсонської області за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спроба зареєструвати рішення суду у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна виявилася безрезультатною, оскільки постановою без номера від 25 червня 2002 року Білозерської державної виконавчої служби накладено арешт на будинок [ADDRESS] , який зареєстрований 11 жовтня 2005 року за № 2478320 реєстратором: Білозерська державна нотаріальна контора; власник майна - [PERSON] . 9 грудня 2020 року Білозерський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив, що за перевіркою бази АСВП (пошук ВП/ВД спец розділ) не виявлено виконавчих проваджень, які перебувають чи перебували на виконанні відділу відносно [PERSON] . Крім того, 10 грудня 2020 року [PERSON] стало відомо, що третя особа у справі [PERSON] (дочка спадкодавця) у зв`язку із накладенням арешту на спадкове майно не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . У зв`язку з тим, що іншим шляхом вирішити питання про зняття арешту з майна неможливо, просить в судовому порядку зняти арешт зареєстрований 11 жовтня 2015 року за № 2478320 реєстратором - Білозерською державною нотаріальною конторою, накладений на підставі постанови б/н від 25 червня 2002 року Білозерською державною виконавчою службою на житловий будинок [ADDRESS] . В судове засідання представник позивачки - адвокат Найченко О.Є. не прибув, однак спрямував до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, справу просив розглянути у його відсутності; не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомляв, заяв чи клопотань не надавав. Відзив та/або заперечення на позов не спрямовував. Третя особа по справі [PERSON] в судове засідання не прибула, про причини неявки не повідомила. Неявка третьої особи не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивачки на заочний розгляд справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку положень статті 280 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді від 18 грудня 2020 року було відкрито спрощене позовне провадження, із викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи зі слідуючого. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть (скрія [NUMBER] ) [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 18 серпня 2020 року за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок згідно цього рішення був спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Крім того, у цьому рішенні зазначено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] , яка є дочкою спадкодавця ( [PERSON] ) та позивачки ( [PERSON] ), що підтверджується матеріалами спадкової справи № 18/2019-02-14, зокрема, заявою [PERSON] про прийняття спадщини. Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (сформованої 10 грудня 2020 року за номером 236428760) на майно [PERSON] , а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] за реєстраційним номером № 2478320 реєстратором Білозерською державною нотаріальною конторою 11 жовтня 2005 року було внесено обтяження, а саме: арешт зазначеного вище нерухомого майна на підставі постанови б/н від 25 червня 2002 року Білозерської державної виконавчої служби. Із листа Білозерського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 31662 від 9 грудня 2020 року вбачається, що перевіркою бази АСВП (пошук ВП/ВД спецрозділ) не виявлено виконавчих проваджень, які перебувають чи перебували на виконанні відділу відносно [PERSON] . Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статтей 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином, враховуючи, що позивачка позбавлена можливості належним чином та власний розсуд розпоряджатися належним їй майном, так як арешт накладений на нерухоме майно порушує її законні інтереси та права власника, та на день звернення до суду не виявлено виконавчих проваджень, які перебувають чи перебували на виконанні Білозерського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за постановою якого було накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] , суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: approved