Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

адвокат Клис А.А. звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] , в якому просить визнати за [PERSON] право власності на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] загальною площею 36,80 кв м, в тому числі: житлова площа - 24,40 кв м, допоміжна площа - 14,20 кв м, та господарські будівлі та споруди: літню кухню літ. Б-1, погреб літ. В-1, вбиральню літ. Г-1, паркан №1, розташовані на земельній ділянці площею 1602 кв м, в тому числі: 972 кв м з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 630 кв м - для городництва. Також просить зобов`язати компетентні органи здійснити державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок за [PERSON] в Державному реєстрі прав на нерухоме майно у встановленому законом порядку. В судовому засіданні [PERSON] , її представник Клис А.А. позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити. Представник відповідача - Очеретинської селищної військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. До суду надійшло письмове клопотання керівника адміністрації про розгляд справи без представника відповідача. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. Суд встановив, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] загальною площею 36,80 кв м, в тому числі: житлова площа - 24,40 кв м, допоміжна площа - 14,20 кв м, та господарські будівлі та споруди: літню кухню літ. Б-1, погреб літ. В-1, вбиральню літ. Г-1, паркан №1, розташовані на земельній ділянці площею 1602 кв м, в тому числі: 972 кв м з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 630 кв м - для городництва належав [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час смерті [PERSON] , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. На момент смерті [PERSON] разом з ним проживала його дружина [PERSON] , що підтверджується записом у домовій книжці, а тому фактично вона вступила в управління та володіння будинком. Таким чином, вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] та здійснила дії, передбачені частиною другою статті 551 Цивільного кодексу Української РСР. Доказів того, що на момент смерті [PERSON] разом з ним проживала його донька [PERSON] і прийняла після нього спадщину суду не надано. Тобто, єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] яка прийняла спадщину була його дружина [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . На момент її смерті разом з нею проживала, але не була зареєстрована її донька [PERSON] . Факт її проживання разом з матір`ю підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] та здійснила дії, передбачені частиною другою статті 551 Цивільного кодексу Української РСР, фактично вступивши в управління та володіння будинком. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суду суд вирішує, зокрема, такі питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Тобто, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia. Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Суд встановив, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] перейшов у спадщину до [PERSON] не від батька та матері в рівних частинах, а від матері [PERSON] в цілому, яка в свою чергу одноособово прийняла спадщину від попереднього власника [PERSON] . Щодо позовних вимог про зобов`язання компетентних органів здійснити державну реєстрацію права власності, то суд зазначає таке. Відповідно до статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, така позовна вимога є передчасною та на даний момент відсутній предмет спору щодо державної реєстрації права власності, а тому ця позовна вимога не підлягає задоволенню.

Outcome: partial