Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в якому просить суд визнати визнати за нею право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] р. В обґрунтування позову [PERSON] вказує на те, що [PERSON] - її рідна мати, а [PERSON] - її рідний брат. В 1979 р. їхня сім'я, яка на той час складалася з батька [PERSON], матері [PERSON] та брата [PERSON] отримали квартиру за адресою: [ADDRESS], згідно ордеру № 1649 від 02.02.1979 р. Її батьки перебували у зареєстрованому шлюбі. Квартира складається з житлової кімнати площею 17,1 кв.м., житлової кімнати площею 10,0 кв.м., житлової кімнати площею 10,9 кв.м., коридору площею 10,2 кв.м., комори площею 1,4 кв.м., кухні площею 8,7 кв.м., ванної площею 2,6 кв.м., туалету площею 1,1 кв.м. Житлові кімнати ізольовані. З житлової кімнати площею 10,9 кв.м. мається вихід на лоджію площею 2,3 кв.м. Загальна площа квартири становить 64,3 кв.м., житлова площа квартири становить 38,0 кв.м. Вартість квартири станом на теперішній час становить 102790,00 грн. Квартира перебуває в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив № 269». Членом кооперативу був батько [PERSON]. Вона народилась 30 травня 1980 р. та була вписана в лицьовий рахунок вказаної квартири. 29 грудня 1978 р. її батьки [PERSON] та [PERSON] внесли на банківський рахунок первинний пайовий внесок за кооперативну квартиру в сумі 3160 рублів, що підтверджується відповідною квитанцією. В подальшому батьки сплатили у повному обсязі вартість кооперативної квартири, що становило 7759 рублів, що підтверджується відповідною довідкою ОК ЖБК № 269. Однак відповідного правовстановлюючого документу на квартиру [PERSON] право власності належним чином не зареєстрував, що підтверджується листом КП «ДМБТІ» № 14816 від 17.12.2013 р. Складом сім'ї з чотирьох осіб вони проживали постійно у вказаній квартирі. 09 червня 2001 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та прийняла призвіще чоловіка, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Її брат [PERSON] виписався з квартири та пішов проживати на інше місце проживання. [INFO] р. батько [PERSON] у віці 56 років помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому кооперативну квартиру. Спадкоємцями першої черги є [PERSON], рідний син померлого [PERSON] та вона - рідна донька померлого [PERSON]. Вона проживала разом зі спадкодавцем та зареєстрована у спадковій квартирі, тому прийняла спадщину. Крім того вона звернулась до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Її брат [PERSON] звернувся з заявою, якою відмовився від свого права на спадкування після смерті батька. Її мати [PERSON] також відмовилась від свого права на спадкування та не претендує на долю, яка мала їй належати як дружині. Постановою вих. № 3277/02-31 від 19 листопада 2013 р. державного нотаріуса їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили пред'явлений позов задовольнити посилаючись на викладені у ньому обставини. Відповідачі в судовому засіданні, також як і третя особа, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, зокрема матеріали спадкової справи № 973/2012, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В 1979 році сім'я у складі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали квартиру за адресою: [ADDRESS], на підставі ордеру № 1649 від 02.02.1979 року виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради. Спірна квартира складається з житлової кімнати площею 17,1 кв.м., житлової кімнати площею 10,0 кв.м., житлової кімнати площею 10,9 кв.м., коридору площею 10,2 кв.м., комори площею 1,4 кв.м., кухні площею 8,7 кв.м., ванної площею 2,6 кв.м., туалету площею 1,1 кв.м. Житлові кімнати ізольовані. З житлової кімнати площею 10,9 кв.м. мається вихід на лоджію площею 2,3 кв.м. Загальна площа квартири становить 64,3 кв.м., житлова площа квартири становить 38,0 кв.м. Вартість квартири згідно з звіту про незалежну оцінку становить 102790,00 грн. Квартира перебуває в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив № 269», членом якого був [PERSON]. Позивачка народилась 30 травня 1980 р. та набула у встановленому законом порядку право користування спірною квартирою. 29 грудня 1978 р. [PERSON] та [PERSON] внесли на банківський рахунок первинний пайовий внесок за кооперативну квартиру в сумі 3160 рублів, що підтверджується відповідною квитанцією. В подальшому вони сплатили у повному обсязі вартість кооперативної квартири, що становило 7759 рублів, що підтверджується довідкою ОК ЖБК № 269. Однак, [PERSON] за життя право власності належним чином не зареєстрував, що підтверджується листом КП «ДМБТІ» № 14816 від 17.12.2013 р. 09 червня 2001 р. позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище. [PERSON] знявся з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири. [INFO] р. [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому кооперативну квартиру. Спадкоємцями першої черги є [PERSON], рідний син померлого [PERSON] та позивачка - рідна донька померлого. Позивачка проживала разом зі спадкодавцем та зареєстрована у спадковій квартирі, що підтверджується довідкою житлової організації, та фактично прийняла спадщину. [PERSON] звернувся з заявою до нотаріальної контори, якою відмовився від свого права на спадкування після смерті батька, також як і мати [PERSON] також відмовилась від свого права на спадкування. Постановою від 19 листопада 2013 р. державного нотаріуса позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є, зокрема, день смерті особи. Згідно із ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються поясненнями сторін, а також наданими суду письмовими доказами.

Outcome: approved