Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON]Я, звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою посилаючись на те, що йому на підставі державного акта на право постійного користування землею від 23.12.1997 р. належить земельна ділянка площею 0,015 га по вул.Музейній 17 в м.Волочиську, яку він використовував для обслуговування нежитлової будівлі, а [PERSON] - його сусід, придбавши з аукціона будівлю і земельну ділянку площею 0,0693 га самовільно зайняв його земельну ділянку і проводить на ній будівництво паркану, що було встановлено протоколом комісії Волочиської міської ради від 11.11.2014 р. з розгляду його заяви. В зв'язку з цим просить суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди шляхом знесення паркану та рекультивації земельної ділянки. [PERSON] позов підтримав і пояснив, що 22.07.1997 р. придбав у МП Діана в м.Волочиську по вул.Музейній в районі старого ринку виробниче приміщення. 23.12.1997 р. на підставі рішення Волочиської міської ради № 265 від 24.07.1997 р. йому було видано державний акт на право постійного користування землею площею 0,015 га по вул.Музейній в м.Волочиську для обслуговування будівлі. Пізніше будівлю розібрав, мав намір будувати кафе, а потім [PERSON] почав будівництво і захопив його земельну ділянку. З цього приводу звертався до міської ради, була створена комісія, яка встановила порушення. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив, що придбав у Волочиської районної ради 03.05.2012 р. нежитлову будівлю по вул.Музейній 17 а в м.Волочиську, яка розташована на земльній ділянці площею 0,0356 га з кадастровим № 6820910100:01:002:0623. Всього на даний час йому належить за даною адресою земельна ділянка площею 0,0693 га з кадастровим № 6820910100:01:002:0820. Він не порушував меж, не захоплював земельної ділянки [PERSON], а державний акт на його ім'я не зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею. Представник міської ради подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Так, згідно копії державного акта на право постійного користування землею від 23.12.1997 р. [PERSON] згідно рішення Волочиської міської ради № 265 від 24.07.1997 р. надано у постійне користування земельна ділянка площею 0,015 га для обслуговування будівлі по вул.Музейній в м.Волочиську. Державний акт дійсно не зереєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речових прав ЕАУ № 067684 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0693 га по вул.Музейній 17 а в м.Волочиську для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Сторони визнали, що їхні земельні ділянки розташовані по сусідству. З приводу заяви [PERSON] про порушення [PERSON] меж його земельної ділянки шляхом будівництва паркану комісія Волочиської міської ради склала протокол № 19-11-2014 від 11.11.2014 р., яким встановлено, що державний акт на право користування землею ХМ № 4 від 23.12.1997 р. [PERSON] є чинним, межові зники збережені, [PERSON] проводить господарську діяльність в межах власного домоволодіння у визначених межах, земельна ділянка площею 0,0693 га кадастровий № 6820910100:01:002:0820, правовстановлюючі документи чинні, а обидві земельні ділянки мають спір по пересіченню меж з можливим накладенням площ, що перешкоджає користуватися земельними ділянками обом сторонам. Доказів порушення [PERSON] меж, захоплення земельної ділянки [PERSON], яким чином відбулося це порушення знищенням меж, накладенням ділянок одна на іншу, іншим способом, позивачем не надано. На пропозицію суду відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України про надання таких доказів шляхом призначення землевпорядної експертизи [PERSON] відмовився. Таким чином позивачем [PERSON] не надано доказів порушення [PERSON] його прав як землекористувача земельною ділянкою площею 0,015 га по вул.Музейній в м.Волочиьку і в задоволенні його позову необхідно відмовити, так як відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожнав сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Outcome: dismissed