Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вищезазначеним позовом, який мотивують тим, що [INFO] помер їх чоловік та батько відповідно - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складав, а вони придбали спадщину за ним, оскільки, відповідно до вимог діючого на момент відкриття спадщини цивільного законодавства, протягом строку, встановленого ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР, прийняли її, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, проживаючи разом зі спадкодавцем у спадковому будинку, про відмову від спадщини не заявляв. Крім них спадщину за [PERSON] ніхто не прийняв, інших спадкоємців першої черги за ним немає. Оскільки вони фактом спільного із спадкодавцем проживання прийняли спадщину, однак нотаріусом в оформленні такої їм було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, тому просять позов задовольнити. У підготовче судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, однак подали до суду заяви, у яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та не вирішувати питання розподілу понесених ними судових витрат. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання також не з`явився, попередньо подавав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Встановлено, що [INFO] в м. Перечин Перечинського району Закарпатської області помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 14 липня 2020 року (а. с. 5). Покійний [PERSON] був позивачу [PERSON] , [INFO] , чоловіком, а позивачу [PERSON] , [INFO] , - батьком (а. с. 9, 10, 11). Також встановлено, що згідно довідок виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області [PERSON] , який помер [INFO] , був головою домогосподарства [ADDRESS] , де на момент смерті останнього були зареєстровані, зокрема, спадкоємці першої черги за законом - дружина [PERSON] , 1935 року народження, та донька [PERSON] , 1958 року народження (а. с. 7, 12, 13). Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. Такого висновку, при розгляді справи № 391/766/17, дійшов у своїй постанові від 26 березня 2020 року Верховний Суд, який, у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Також у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася [INFO] і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним для вирішення вказаного позову застосувати норми ЦК УРСР. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. ст. 524, 525, 529 ч. 1 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як вбачається з інформації в. о. завідувача Перечинської державної нотаріальної контори від 12 жовтня 2020 року № 165/01-16 та Перечинської міської ради Закарпатської області від 24 вересня 2020 року № 3001/07-02, відомості щодо заведеної спадкової справи відносно спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , і у Спадковому реєстрі, і в органу місцевого самоврядування відсутні (а. с. 32, 34). Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу Коночук В.Ю. від 25 серпня 2020 року за вих. № 39/01-16 позивачам було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 16). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 221144310 від 21 серпня 2020 року підтверджується відсутність відомостей щодо реєстрації права власності на будинок [ADDRESS] (а. с. 18). Так само і в інвентаризаційній справі архіву РКП «Бюро технічної інвентаризації», що переданий на зберігання Перечинській міській раді, відсутні відомості щодо проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а. с. 17). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] будучи спадкоємцями майна померлого [PERSON] за законом постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 549 ЦК Української РСР не відмовилися від неї, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Але оскільки у позивачів існують перешкоди в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього встановлено, що згідно банківських квитанцій № 0.0.1837291848.1 та №0.0.1837290047.1 від 16 вересня 2020 року кожним з позивачів сплачено по 932,39 грн судового збору (а. с. 19, 20). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданих позивачами заяв, [PERSON] та [PERSON] , з врахуванням принципу диспозитивності, просять не вирішувати питання розподілу понесених ними судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке їх волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved