Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з Відповідачем 08.05.1995 року уклали юридичний шлюб. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: дочку [PERSON], 01.08.1996 року та сина [PERSON], 26.04.1998 року, які вже повнолітні. Причиною розпаду сім'ї послужило те, що вони люди з діаметрально протилежними поглядами на сімейні відносини, втрачено взаєморозуміння, повагу один до одного. Вже більше 10 років спільно не проживають. Переконаний, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо. 06.12.2017 року в судове засідання Позивач надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог, на примирення не згідний. Відповідач в судове засідання не з'явилась по невідомій суду причині, хоча своєчасно була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України (надалі -ЦПК України) в редакції від 15.12.2017 року, що передбачено ч.1 п.9 Розділу X111 Перехідні Положення ЦПК України. Суд приймає до уваги відсутність згоди позивача на заочний розгляд справи, а також повторну неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, та приходить до висновку про ухвалення рішення про розірвання шлюбу в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 08.05.1995 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Замшанівської сільської ради Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЕГ №125297. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачає ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачає ч. 4 цієї статті. Із матеріалів справи встановлено, що подружнє життя сторони припинили, підстав для збереження шлюбу немає, а тому його слід розірвати.

Outcome: approved