Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з неї на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 15597,39 грн., а також судові витрати. На обґрунтування вимог АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що [PERSON], звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання кредитних послуг, у зв'язку з чим підписала заяву від 08.10.2010 року № б/н, згідно з якою відповідач отримала кредит у розмірі 2400, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися коштами на умовах, передбачених договором та у межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав банку своєчасно грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, за відповідачем станом на 13.11.2018 року рахується заборгованість перед банком в розмірі 15597,39 грн., яка складається з наступного: 1907,10 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 12471,37 грн.- заборгованість за пенею; 500,00 - штраф (фіксована частина), 718,92 грн.- штраф (процентна складова). В добровільному порядку борг перед банком відповідачем не погашається. Посилаючись на наведені обставини зазначені в позовній заяві, позивач просить задовольнити його вимоги. Ухвалою судді від 19.12.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 18.01.2019 року. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечила про стягнення з неї заборгованості за відсотками та штрафами, щодо стягнення заборгованості за пенею просила суд відмовити у задоволенні даних вимог, оскільки вона ніде не працює у зв'язку з відсутністю робочих місць в населеному пункті де проживає, доходи в неї відсутні. Суд, заслухавши пояснення та доводи відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до статтей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.ст. 207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін. Судом встановлено, що 08.10.2010 року відповідач [PERSON], звернулась до позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У відповідності до змісту Анкети, відповідач [PERSON], виявила бажання оформити на своє ім'я платіжну картку «Кредитка «Універсальна»». Підписавши Анкету, відповідач погодилась з тим, що ця Анкета разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що ознайомилась і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Разом з тим взяв на себе обов'язок виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Відтак, при укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору. Відповідно до укладеного договору б/н від 08.10.2010 року [PERSON], отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит в розмірі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], в свою чергу користувалась наданими кредитними коштами, частково сплачувала заборгованість. Позивачем до позову наданий витяг з умов та правил надання банківських послуг (надаліза текстом Умови). За п. 1.1.1.54. Умов, кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт)розмір коштів, що надаються Банком Клієнту на строк, обумовлений в Договорі на умовах платності та зворотності. Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов, обовязком Клієнта є погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.4.6. Умов, Банк має право в разі порушення Клієнтом зобовязання по погашенню заборгованості перед Банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушеньзмінити умови кредиту, встановив строк повернення кредиту 91-й день з моменту порушення зобовязань Клієнта по погашенню кредиту та вимагати від Клієнта повернення кредиту, виплати відсотків за його використання, виконання інших зобовязань по кредиту в повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що стверджується довідкою розрахунком заборгованості за договором . У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, за відповідачем станом на 13.11.2018 року рахується заборгованість перед банком в розмірі 15597,39 грн., яка складається з наступного: 1907,10 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 12471,37 грн.- заборгованість за пенею; 500,00 - штраф (фіксована частина), 718,92 грн.- штраф (процентна складова). В добровільному порядку борг перед банком відповідачем не погашається. Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами ст. 536 ЦК України. Згідно умов кредитного договору відповідач взяла на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту . Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконала в повні мірі. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В судовому засіданні відповідач не оспорювала, погодилась та визнала факт використання кредитних коштів. За п. 2.1.1.12.6. Умов, на боргові зобов'язання за кредитом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, із розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Враховуючи наведені положення статті 1054 ЦК України, пунктів 1.1.1.54. та 2.1.1.5.5. Договору, вимога про стягнення нарахованих процентів є правомірною. Суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості, з яким суд погоджується, що позичальник свої зобов'язання не виконував належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, в результаті чого станом на 13.11.2018 року рахується заборгованість перед банком в розмірі 1907,10 грн., яка складається з заборгованості по відсотках за користування кредитом, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що банком не надано належного розрахунку пені, який би відповідав поняттю пені, що визначена ст. 549 ЦК України (розрахунок сум за кожен день прострочення). Відповідно до Умов кредитування передбачено, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми кредитної заборгованості з врахуванням процентів і комісій. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. За таких умов, вимоги про стягнення пені, враховуючи наявність вимоги про стягнення штрафу, задоволенню не підлягають. За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором в розмірі 3126,02 грн., яка складається з наступного: 1907,10 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, штрафи: 500,00 гривень (фіксована частина ), 718,92 гривень ( процентна складова ) Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1762 грн.

Outcome: partial