Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON], яка являється представником недієздатних [PERSON] та [PERSON], звернулась до суду, в інтересах [PERSON] та [PERSON], з позовом до Оляницької сільської ради Тростянецького району про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 05.07.1998 року померла мати [PERSON] та [PERSON] [PERSON]. 15.12.2012 року помер їх батько [PERSON]. До смерті батьки постійно проживали в [INFO]. Вищевказаний будинок станом на 15.04.1991 року відносився до групи колгоспних дворів, головою був [PERSON], членами мати [PERSON], син [PERSON], син [PERSON] Після смерті матері на її 1/4 частину житлового будинку з погосподарськими спорудами спадкоємцями стали: 1/12 чоловік [PERSON], син [PERSON]-1/12 частина, син [PERSON] 1/12 частини. Таким чином на день смерті батька за ним рахувалось 1/3 частини вищевказаного будинку(1/12 після смерті дружини та 1/4 як члена колгоспного двору). Спадкоємцем після смерті батька відповідно до рішення Тростянецького районного суду від 09.12.2016 року до 2/9 частин житлового будинку є позивач [PERSON] [PERSON] та [PERSON] мають право на обовязкову частку після смерті батька, тобто [PERSON] отримав 1/18 частину будинку після смерті батька та [PERSON] також отримав 1/18 частину будинку після смерті батька. Крім того, вони мають право на 1/12 частину після смерті матері кожний. Таким чином на день звернення до суду з даною заявою [PERSON] має право на спадщину на частину житлового будинку з погосподарськими спорудами всього 5/36 частин( 1/12 частина +1/18 частина) і [PERSON] також має право на спадщину на частину житлового будинку з погосподарськими спорудами всього 5/36 частин( 1/12 частина +1/18 частина). Позивач звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою від імені своїх братів, однак 04.02.2017 року отримала відмову де вказано, що в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів не можливо оформити спадкові права через нотаріальну контору. Тому представник позивачів змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за [PERSON] права власності на 5/36 частин житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по вул.Першотравневій, 96, с.Оляниця, Тростянецького району Вінницької області та визнання за [PERSON] права власності на 5/36 частин житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по вул.Першотравневій, 96, с.Оляниця, Тростянецького району Вінницької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надали на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнають, не заперечують проти визнання за [PERSON] права власності на 5/36 частин житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по вул.Першотравневій, 96, с.Оляниця, Тростянецького району Вінницької області та визнання за [PERSON] права власності на 5/36 частин житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по вул.Першотравневій, 96, с.Оляниця, Тростянецького району Вінницької області, та просять справу розглянути в їх відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що останні скористались своїми процесуальними правами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини. Згідно із ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно ч.1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Безспірно підтверджено та не оспорюється сторонами факт того, що відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.12.2016 року [PERSON] являється опікуном над недієздатним [PERSON]Л.(справа №147/684/16-ц) та над недієздатним [PERSON]Л.(справа №147/682/16-ц)(а.с.10-13). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-АМ №037416, виданого 06.07.1998 року та зареєстрованого виконкомом Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області [PERSON] померла 05.07.1998 року.(а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-АМ №242299, виданого 17.12.2012 року та зареєстрованого виконкомом Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області [PERSON] помер 15.12.2012 року.(а.с.15). Копією свідоцтва про одруження серії ЯР №575793 від 28.10.1948 року підтверджено, що померлі [PERSON] та [PERSON] перебували за життя в зареєстрованому шлюбі. Родинний звязок позивачів та померлих підтверджується копіями свідоцтва про народження кожного, де в графі батьки значаться [PERSON] та [PERSON]К.(а.с.18,19). Відповідно до довідки від 27.01.2017 року встановлено, що померлі [PERSON] та [PERSON] до дня смерті були зареєстровані та проживали [INFO]. Спадкоємцями після смерті матері [PERSON] являються чоловік [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON], які фактично вступили в управління спадковим майном, проживаючи разом з спадкодавцем. Спадкоємцем після смерті батька [PERSON] за заповітом являється дочка [PERSON] Сини [PERSON], [PERSON] мають право на обовязкову частку в спадщині, являючись інвалідами групи Б з дитинства. За даними погосподарських кних житловий будинок з погосподарськими спорудами станом на 15.04.1991 року відносився до групи колгоспних дворів, головою двору був [PERSON], члени двору [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.21). Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме по 1/4 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в с.Оляниця, вул.Першотравнева, 96, Тростянецького району Вінницької області кожний. Після смерті [PERSON]С.(05.07.1998 року) залишилось спадкове майно, що складається з ? частини житлового будинку з господарськими спорудами по вул.Першотрвневій, 96, с.Оляниця, Тростянецького району Вінницької області, яка була розділена слідуючим чином: 1/12 чоловік [PERSON], син [PERSON]-1/12 частина, син [PERSON] 1/12 частини. Таким чином на день смерті батька за ним рахувалось 1/3 частини вищевказаного будинку(1/12 після смерті дружини та 1/4 як члена колгоспного двору). Після смерті батька [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з 1/3 частини житлового будинку з господарськими спорудами по вул.Першотравневій, 96, с.Оляниця, Тростянецького району Вінницької області. Спадкоємцями стали за заповітом дочка [PERSON] на 2/9 частин спадкової маси, на 1/18 син [PERSON] та на 1/18 син [PERSON], оскільки мають право на обовязкову частку в спадщині. Статтею 1241 ЦК України передбачено, що право на обов'язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, незалежно від змісту заповіту, яка становить половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Таким чином позивачі [PERSON] та [PERSON] отримали по спадщині всього по 5/36 частин житлового будинку з господарськими спорудами по вул.Першотравневій, 96, с.Оляниця, тростянецького району Вінницької області( 1/12 частина після смерті матері та 1/18 частина після смерті батька). Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 27.04.2012 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в с.Оляниця, вул.Першотравнева, 96, Тростянецького району Вінницької області, частина якого являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 79,4кв.м., житловою площею 35,7кв.м., допоміжною площею 43,7кв.м.(а.с.23-28). З копії домової книги вбачається, що за адресою с.Оляниця, вул.Першотравнева, 96, Тростянецького району Вінницької області були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]Л.(а.с.с29-31). Відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області встановлено, що за [PERSON] визнано право власності на 2/9 частини житлового будинку з погосподарськими спорудами в с.Оляниця, вул.Першотравнева, 96, Тростянецького району Вінницької області.(а.с.35-37). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З відповіді відмови завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] за №54/02-14 від 04.02.2017 року випливає, що позивач [PERSON] та [PERSON] дійсно мають право на визнання за ними право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] та [PERSON] однак за відсутності правовстановлюючих документів не мають змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.17). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, позивачі дійсно являються спадкоємцями за законом, які мають право на обовязкову частку після смерті батьків, прийняли спадщину, тому мають всі підстави для визнання за ними права власності кожному на 5/36 частин житлового будинку з господарськими спорудами по вул.Першотравневій, 96, с.Оляниця, Тростянецького району Вінницької області. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved