Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Вимоги заяви обґрунтовано тим, що [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Підстава права власності свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 13 грудня 1987 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за [NUMBER] та свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 13 грудня 1987 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за [NUMBER]. Дані свідоцтва про право на спадщину були видані російською мовою і спадкоємцем в них вказаний «[PERSON]». 11 лютого 1999 року заявником отримано паспорт громадянина України, де його прізвище вказано як «[PERSON]». До цього часу заявник мав радянський паспорт, де його прізвище, імя, по-батькові було вказано на російській мові як «[PERSON]». Саме при перекладі прізвища заявника з російської мови на українську виникли розбіжності в написанні прізвища в правовстановлюючих документах на житловий будинок. Заявник бажає виділити в натурі майно, яке перебуває у спільній частковій власності, а саме: 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS], однак через розбіжності в правовстановлюючих документах позбавлений такої можливості. З огляду на наведене та на підставі ст. 315 ЦПК України, просить встановити факт належності [PERSON] наступних правовстановлюючих документів: свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 грудня 1987 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за [NUMBER] та свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 13 грудня 1987 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за [NUMBER]. Представник заявника адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала. Заінтересована особа [PERSON] судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Луцьким МУ УМВС України у Волинській області 11 лютого 1999 року, прізвище заявника українською мовою є - «[PERSON]», російською мовою «[PERSON]» (а.с.3). Згідно з копією свідоцтва про народження серії ЯД [NUMBER], виданого 19 листопада 1951 року заявник народився [INFO] року. Вказане свідоцтво складено російською мовою і прізвище заявника значиться як «[PERSON]» (а.с.5). З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 грудня 1987 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за [NUMBER] та копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 грудня 1987 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за [NUMBER], які також складені російською мовою, «[PERSON]» отримав у спадок 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6,7). З копії будинкової книги для прописки громадян в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вбачається, що власником 1/2 частини даного домоволодіння значиться [PERSON] з 09 вересня 1989 року (а.с.9-10). Разом з тим, з копії державного акту за земельну ділянку, площею 0,0592 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, вбачається, що власником вказаної земельної ділянки є [PERSON] (а.с.14). Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 ЦПК України,. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 5 ч .2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 Постанови за № 5 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності йому правовстановлюючих документів - свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки на час їх складення та видачі діловодство велося російською мовою і його прізвище зазначено як «[PERSON]», а розбіжності в правовстановлюючих документах виникли після отримання заявником паспорта громадянина України, де його прізвище, після перекладу на українську мову, записано як «[PERSON]». Встановлення факту належності правовстановлюючих документів заявнику необхідно для реалізації прав власника нерухомого майна. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі суд вважає, що вимоги заявника знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду і підлягають задоволенню.

Outcome: approved