Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] як представник за дорученням [PERSON] (далі Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо укладення договору позики, за яким Позивач надавав у борг Відповідачу грошову суму в розмірі 450 євро, а Відповідач зобов'язувався повернути ці кошти до 05 травня 2017 року. На підтвердження зазначеного Відповідач видав Позивачеві цього ж дня письмову боргову розписку, яка була написана ним власноруч, без всякого стороннього тиску чи примусу, про що останній зазначив у розписці. У встановлений борговою розпискою строк Відповідач грошової суми, розмір якої зазначено в розписці, Позивачеві не повернув, від спілкування з цього приводу категорично відмовляється, а зустрічей уникає. Офіційний курс гривні до євро станом на 25 жовтня 2017 року встановлено 3136,6534. У зв'язку з наведеним Позивач просить стягнути з громадянина [PERSON] грошову суму 14116,50 гривні, як суму боргу, яку Відповідач зобов'язувався повернути по борговій розписці від 04 лютого 2017 року, та вирішити питання розподілу судових витрат. Позивач, [PERSON] та його представник, [PERSON], позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позові, просять такі задовольнити. Відповідач, [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він дійсно брав у борг 450 Євро в [PERSON], про що написав розписку, однак кошти він йому частково (300 Євро) повернув, а тому боргує лише 150 Євро, однак доказів на підтвердження зазначеного не має. Заслухавши сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Згідно зі ст.ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (кредитор) передає іншій стороні (позичальнику) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язаний повернути кредитору таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики вважається укладеним в момент передачі грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] написав 04.02.2017 року розписку про те, що він зобов'язується повернути кошти в сумі 450 Євро громадянину [PERSON] до 05.05.2017 року. В судовому засіданні [PERSON] не заперечував отримання зазначених коштів від [PERSON]. Судом встановлено, що позивачем ставилися вимоги до відповідача про виконання умов договору позики, однак такі проігноровані й невиконані по даний час. У зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. З положень статті 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншими звичними вимогами, що пред'являються. За таких обставин, аналізуючи норми наведеного законодавства, враховуючи, що на час розгляду справи в суді відповідач, [PERSON], не надав суду жодних переконливих доказів на спростування доводів позивача, а також те, що під час розгляду справи судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, суд вважає, що зобов'язання порушене з вини відповідача, а доводи позивача базуються на правовому обґрунтуванні і порушене внаслідок цього право позивача потребує судового захисту, шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] боргу за договором позики від 04 лютого 2017 року в сумі 14116,50 гривні. Крім того, на підставі ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір, сплачений [PERSON] при подачі даного позову до суду, в сумі 640 гривень та судові витрати на професійну правову допомогу адвоката в сумі 2000 гривень, які підтвердженні належним чином, слід стягнути з відповідача в користь [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved