Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав. Із позову вбачається, що 08.01.2008 року був зареєстрований шлюб між позивачкою і відповідачем. [INFO] у позивачки народилась донька, [PERSON]. 05.11.2010 року рішенням Краматорського міського суду шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Рішенням Краматорського міського суду з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дитини, однак відповідач аліменти не сплачує та на теперішній час має заборгованість у розмірі 48168 грн. 53 коп. Відповідач дитиною не цікавиться, аліменти не сплачує, займається своїм особистим життям, інтересу до доньки не виявляє, жодного разу не відвідав дитину. Відповідач не виконує усіх обов'язків по вихованню та утриманню дитини відповідно до ст. 150 СК України. Батько дитини не приймає жодної участі у вихованні та утриманні доньки. Таким чином, відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, самоусунувся як від спілкування з дитиною, так і від виховання дитини. Позивач просить суд ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON], 1988 року народження, у відношенні його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просить позовні вимоги задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, заперечення до позовної заяви суду не надав. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності,крім того, надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1988 року народження, з якого вбачається, що [PERSON] має малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. 05.11.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, вони стали проживати окремо. З моменту розірвання шлюбу малолітня [PERSON] проживає з матір'ю. Спорів стосовно місця проживання дитини, між [PERSON] та [PERSON] не було. За весь час окремого проживання з дитиною, [PERSON] життям, здоров'ям та навчанням доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день малолітня [PERSON] батька не пам'ятає та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за весь цей час його не бачила. Наразі вихованням та утриманням доньки займається позивачка [PERSON], яка турбується про здоров'я та побут доньки, займається її вихованням. Таким чином, вважає, що [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання своєї малолітньої доньки. Тому, враховуючи інтереси малолітньої [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], 1988 року народження. У судовому засіданні прокурор просив позовні вимоги задовольнити, оскільки вважає, що батько дитини не виконує своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки та ухилився від виконання своїх обов'язків. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки [PERSON]. Відповідача [PERSON] вона бачила декілька разів, коли дитині було два роки, він приходив до позивачки. Донці він не допомагає, не бере участі у її вихованні. Де він знаходиться на даний час їй невідомо. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши думку прокурора, позивачки, свідка дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до пунктів 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов'язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання та інше, але ж не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року (з послідуючими змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідним медичним висновком. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимоги ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Виходячи із змісту ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно рішення Краматорського міського суду від 05.11.2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 7) Згідно розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON] по виконавчому листу Краматорського міського суду на користь [PERSON], існує заборгованість по аліментам у розмірі 48168 грн. 53 коп. (а.с. 8) Згідно довідки «Міського наркологічного диспансеру м. Краматорськ» [PERSON] не перебуває на обліку у наркологічному диспансері м. Краматорська (а.с. 39) Згідно довідки КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» [PERSON] не перебуває на обліку у психіатричній лікарні (а.с. 39) Згідно висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітньої [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], 1988 року народження. (а.с. 58-59) Згідно довідки дошкільного навчального закладу № 92 загального типу «Червоні вітрила» м. Краматорська, дитина [PERSON], [INFO] дійсно відвідує дитячий садочок № 92. Батько дитини, [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не підтримує зв'язку з дитячим садочком, дитину з садочку не забирає (а.с. 56) Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами документів та доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами, які приймають участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін, які беруть участь у розгляді справи виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, суд вважає доведеними у судовому засіданні, оскільки відповідач [PERSON] самоусунувся від підготування малолітньої дитини до самостійного життя, не спілкується з донькою в необхідному обсязі, не створює умов для її усестороннього розвитку, не проявляє інтересу до її життя, потребам, здоров'ю, не надає донці матеріальної допомоги. Відповідач не виявляє інтересу до внутрішнього світу малолітньої доньки, не створює умов для отримання нею освіти. Дійсно, така поведінка відповідача не відповідає вимогам Закону. Враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків, самоусунувся від виховання та утримання дитини, долею доньки, життям та здоров'ям не цікавиться, не турбується про її майбутнє, матеріальної допомоги та моральної підтримки не надає, чим наносить шкоду психічному та фізичному здоров'ю дитини, у зв'язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити. Також згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., які були понесені позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved