Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (відповідач), в якому просить суд змінити раніше встановлений спосіб стягнення аліментів у частці від доходів на стягнення аліментів на кожну дитину у твердій грошовій сумі та стягувати із [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 2500 грн. на утримання доньки [PERSON], [INFO], та 2500 грн. на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 81 590 грн. та додаткові витрати на дітей у розмірі 20\~806, 56 грн. В обґрунтування позову зазначає, що після розлучення з відповідачем [PERSON] з 16.11.2011 року самостійно виховує спільних з відповідачем дітей [PERSON], 29.05.2006 р.н, що має статус дитини з інвалідністю до 18 років, а також сина - [PERSON], [INFO] Згідно з рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02.10.2013 р. по справі №\~635/5965/13-ц відповідач повинен був сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/5 частин від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30\~% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.07.2012 року і до досягнення ними повноліття. Відповідач зі свого боку весь цей час накопичував заборгованість по аліментам, що загалом становила 81\~590\~грн.\~00\~коп.,\~яка була погашена відповідачем трьома частинами протягом календарного місяця на початку 2018 року. Відповідач має у власності нерухоме майно і транспортні засоби, що свідчить про його можливість сплачувати аліменти, крім того, за останній час потреби дітей, а також встановлений законом прожитковий мінімум, значно зросли. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22.10.2018 відкрито провадження у справі. Суд вирішив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 28.11.2018\~відповідачем надано\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~останній заперечує\~проти позовної\~заяви,\~зазначивши,\~що його\~заробітна плата\~за 2018\~рік (січень-лютий)\~складає 12000\~ гривень\~на місяць,\~інших доходів\~він не\~має.\~Відповідач є\~батьком 6\~неповнолітніх дітей,\~перед кожним\~з яких\~має фінансові\~зобов`язання\~щодо їх\~утримання.\~Крім того,\~має зобов`язання\~щодо утримання\~своєї матері\~[PERSON],\~яка вимушено\~залишила своє\~постійне місце\~проживання у\~2014\~році у\~зв`язку\~з окупацією\~частини території\~України і\~належить до\~категорії внутрішньо\~переміщених осіб.\~Щодо вимоги\~про стягнення\~неустойки зазначає,\~що його\~вини у\~несплаті аліментів\~не було,\~оскільки внесення\~на рахунок\~виконавчої служби\~суми коштів\~було ускладнене\~тим,\~до виконавче\~провадження кілька\~разів передавалося\~між різними\~підрозділами державної\~виконавчої служби,\~і лише\~після активних\~дій з\~боку відповідача\~для розшуку\~виконавчого провадження\~і запиту\~на розрахунок\~сум,\~що підлягали\~сплаті,\~було вирішено\~питання щодо\~сплати визначених\~грошових сум.\~Зазначає,\~що наявність корпоративних прав не є доказом доходу, а придбання квартир, іншого нерухомого майна і транспортних засобів здійснювалось не під час періоду відсутності виплати по аліментах; вимога щодо стягнення додаткових витрат має оцінюватися критично, оскільки позивачем до вказаних витрат віднесено придбання продуктів харчування, копії квитків на катання на атракціонах в парку, що не відноситься до додаткових витрат за змістом статті 185 СК України. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29.11.2018 витребувано докази по справі. 12.12.2018 позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач отримує дохід, більший ніж 12000 гривень; вважає, що відповідачем не доведено обсяг витрат на утримання інших його дітей і матері, а перешкоди для сплати аліментів, які зазначає відповідач, є сумнівними. Позивач в судове засідання не зявилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся своєчасно і належним чином, у відзиві просив суд розглядати справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 14 жовтня 2007 року по 16 вересня 2011 року, коли шлюб було розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області (т. 1, а.с. 30). Відповідач є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями Свідоцтв про народження (т. 1, а.с. 17, 18). Згідно зі довідкою виконавчого комітету Пісочинської селищної ради від 12.09.2018, діти мешкають разом із матір`ю [PERSON] (т. 1, а.с. 16). Неповнолітня [PERSON] є інвалідом з дитинства і потребує постійного домашнього догляду, згідно з копією Довідки ВКК № 14 (т. 1, а.с. 21). Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку; 15 жовтня 2013 року на підставі вказаного судового рішення видано виконавчий лист. Довідками державного виконавця від 14.05.2014 та від 31.07.2014 підтверджено не отримання позивачем аліментів від [PERSON] згідно з виконавчим листом від 15.10.2013 (т. 1, а.с. 40, 41). Згідно з Довідками органів державної виконавчої служби, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на підставі виконавчого листа Харківського районного суду Харківської області від 15.10.2013 складає станом на 01.10.2014 - 16\~805,77 грн. (т. 1, а.с. 42), станом на 01.11.2015 31\~908,06 грн. (т. 1, а.с. 44), станом на 31.01.2016 39\~108,06 грн. (т. 1, а.с. 45), станом на 01.12.2017 77\~222,83 грн. (т. 1, а.с. 47, 48), станом на 01.09.2018 2048,43 грн., станом на 16.11.2017 76\~102,83 грн., станом на 01.11.2017 156\~527,61 грн. Згідно з довідками ТОВ «Медіа-центр «[PERSON]» від 06.10.2015 та від 18.06.2018, [PERSON] дійсно працює на посаді директора підприємства з 01.09.2015, заробітна плата за місяць складає 12\~000 грн., заробітна плата не виплачується з 01 жовтня 2016 у зв`язку з тимчасовим призупиненням фінансово-господарської діяльності підприємства (т. 1, а.с.\~57, 58). Із заяви відповідача від 19.12.2017 старшому державному виконавцю Нагорній К.В. вбачається, що заборгованість з аліментів за 2016-2017 р.р. утворена внаслідок невиплати нарахованої заробітної плати (т. 1, а.с. 59). Згідно з довідкою Навчального центру «Гранд» від 20.09.2018, [PERSON] з квітня 2018 року навчається на комп`ютерних курсах, щомісячна оплата становить 500 грн. (т. 1, а.с. 73). Платіжними дорученнями від 20.09.2018, 12.05.2018, 05.09.2018, 24.10.2018 та від 28.11.2018 підтверджується оплата позивачем по 500 грн., 500 грн., 500 грн., 550 грн. та 550 грн. відповідно за навчання [PERSON] на комп`ютерних курсах школи «Грант» (т. 1, а.с. 75-77, 160, 181). Довідкою Навчального центру «Гранд» підтверджується розмір оплати до вересня 2018 року 500 грн. на місяць, з жовтня 2018 року 550 грн. за місяць та відсутність заборгованості за навчання [PERSON] станом на 29 жовтня 2018 року. Довідкою ТОВ «Медіа-Центр «[PERSON]» від 13.11.2018 підтверджено, що відповідач працює на посаді директора вказаного підприємства, заробітна плата за 2018 рік становить 12\~000\~грн. на місяць (т. 1, а.с. 173). Листом начальника Міжрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботину від 17.10.2018 на ім`я відповідача підтверджено відсутність заборгованості по аліментах на користь позивача (т. 1, а.с. 174, 175). Згідно з даними Регіонального сервісного центру МВС у Харківській області, відповідач є власником мотоцикла Harley-Davidson та автомобіля Mitsubishi L 200; згідно з даними Головного управління ДФС у Харківській області, є власником квартири за адресою: [ADDRESS], квартири за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки за межами населених пунктів на території Люботинської міської ради. Суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. У ст. 150 СК України визначені обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обовязок є особистим та рівним як щодо матері, так і батька дитини. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. У відповідності до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 191\~СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стаття 79 СК України встановлює, що аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позов про стягнення аліментів поданий до суду 25 вересня 2018 року. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоровя дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до змісту ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Вивчивши дані щодо матеріального стану та стану здоров`я сторін у справі, стану здоров`я дітей, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог розумності і справедливості підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на дітей у мінімально рекомендованому законом розмірі, тобто у розмірі прожиткового мінімуму, який для дітей у віці від 6 до 18 років станом на 01.01.2019 становить 2 017 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд виходить з наступного. Частиною 1\~статті 196\~СК України\~визначено,\~що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, обов`язковою підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів є вина боржника у виникненні заборгованості. Позивачем надано суду розрахунок пені за прострочення сплати аліментів відповідачем за період з 01.11.2015 по 28.02.2018 на загальну суму 453\~343,94 грн. Заперечуючи проти стягнення пені, відповідач зазначив, що вказана заборгованість утворилась не з його вини, оскільки виконавче провадження кілька разів передавалось в різні відділи державної виконавчої служби, на підтвердження чого надав копію свої заяви державному виконавцю про те, що заборгованість за 2016-2017 роки утворилась внаслідок невиплати заробітної плати, що у свою чергу підтверджується відповідними довідками ТОВ «Медіа-Центр «[PERSON]». Суд критично оцінює наведені відповідачем підстави для звільнення від сплати пені, оскільки передача виконавчого провадження з одного підрозділу державної виконавчої служби в інший, на думку суду, не є поважною причиною для несплати аліментів. Водночас суд бере до уваги доводи відповідача про те, що заборгованість за 2016-2017 роки утворилась внаслідок невиплати йому заробітної плати як директору ТОВ «Медіа-Центр «[PERSON]» в цей період, що підтверджено відповідними довідками вказаного підприємства. Однак доказів поважності несплати аліментів в інший період відповідачем суду не надано, у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованим розрахунок позивача щодо пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.11.2015 по 31.12.2015 та з 01.01.2018 по 28.02.2018, що становить загалом 67\~857,39 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дітей суд зазначає, що участь батьків у додаткових витратах на дитину врегульовано статтею 185 СК України, якою визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, підставою для стягнення додаткових витрат на дитину є особливі обставини, якими викликані такі витрати, зокрема, розвиток здібностей дитини, її хвороба, каліцтво тощо. З наданих позивачем на підтвердження додаткових витрат документів вбачається, що лише витрати на навчання [PERSON] на комп`ютерних курсах відповідають визначеним статтею 185 СК України критеріям щодо додаткових витрат, які підлягають стягненню з батьків. Інші витрати, зокрема, на щорічне оздоровлення дітей, їх відпочинок, розваги, медичні обстеження тощо не відповідають критеріям, визначеним статтею 185 СК України, тому при визначенні розміру додаткових витрат судом до уваги не беруться. Наданими позивачем доказами підтверджено витрати у загальній сумі 2600 грн. на оплату навчання [PERSON] на комп`ютерних курсах (500 + 500 + 500 + 550 +550). З урахуванням того, що позивач несе основну частину витрат на утримання дітей, за відповідачем протягом тривалого часу рахувалась заборгованість зі сплати аліментів, суд вважає за можливе стягнути вказані витрати з відповідача у розмірі 70 %, тобто у сумі 1820 грн., що відповідає приписам частини 2 статті 185 СК України, а також вимогам розумності і справедливості. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, та оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на загальну суму 73731,39 гривень, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2142,63 гривень. Інша частина судових витрат у розмірі 978,47 гривень компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial