Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], як опікун недієздатного [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.11.2013 р., звернулися до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаними позовними вимогами, які були змінені, уточнені. Позови [PERSON] та [PERSON] об'єднані в одне провадження. Позивачі вказали, що [PERSON] є власником частини будинку ДБК «Конституція України», а на ім'я її онука [PERSON], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], з січня 2010 р.відкрито особовий рахунок, як споживача електроенергії. Починаючи з 04.11.2010 р. позивачі постійно отримують попередження, а саме від 04.11.2010; 10.12.2010 року; 04.08.2012 року; 03.09.2012 року; 04.10.2012 року; 04.12.2012 р.; 05.01.2013 року; 05.02.2013 року; 04.03.2013 року; «__».04.2013 року; 20.05.2013 року; 05.06.2013 року; 08.07.2013 року; 01.08.2013 року; 02.10.2013 року; 01.11.2013 року; 02.12.2013 року; 03.01.2014 року; 01.02.2014 року; 01.03.2014 року; 03.05.2014 року; 21.05.2014 року; 09.07.2014 року; 01.08.2014 року. Всі попередження без номера, у деяких не зазначено прізвище представника енергозберігаючої інформації і інші формальні порушення. Зазначені попередження не викликали наслідків, про які у них зазначалося, тому позивачі вважали, що їх направляли з ціллю залякування, психологічного тиску, погроз. Деякі попередження виписувались до того, як закінчувався строк попереднього. [PERSON] та [PERSON] в інтересах недієздатного [PERSON], просять визнати неправомірними дії відповідача - ПАТ «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» по складанню та надсиланню вказаних попереджень. Крім того, [PERSON] та [PERSON] просить стягнути на їх користь з Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» моральну шкоду відповідно у розмірі 40 000 грн. та 50 000 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON], [PERSON] в інтересах недієздатного [PERSON] підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» у задоволенні позовних заяв просив відмовити. У своїх запереченнях він вказав, що складання та надсилання попереджень про припинення постачання електричної енергії були обумовлені тим, що за [PERSON] існувала значна заборгованість за сплату електричної енергії. Вимога щодо відшкодування моральної шкоди не доведена, оскільки відсутній причинний зв'язок між законними діями Компанії та надуманою моральною шкодою. Суд, вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] - [PERSON], [PERSON], представника відповідача [PERSON], перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі на підставі встановлених наступних фактичних обставини і відповідних до них правовідносин. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] та [PERSON] проживають у [ADDRESS]. До 2010 року між [PERSON] та ПАТ «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» існували договірні відносини щодо постачання електричної енергії за цією адресою. Після відмови [PERSON] від договору, за згодою [PERSON], на його ім'я був відкритий особовий рахунок № [NUMBER]. ПАТ «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» продовжувала постачати електроенергію за вказаною адресою. В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергії. В позові з посиланням на показання електролічильника та особовий рахунок зазначається, що відповідачем спожито електроенергії у розмірі 73267 кВТ на рік і станом на 10.09.2012 року заборгованість склала 18474 грн. 52 коп. (а.с 26-28) Відповідно до особового рахунку № [NUMBER] на 01.12.2010 року; на 04.08.2012 року; на 03.09.2012 року; на 04.10.2012 року; на 05.01.2013 року; на 05.02.2013 року; на 04.03.2013 року; на 01.04.2013 року; на 20.05.2013 року; на 05.06.2013 року; на 08.07.2013 року; на 01.08.2013 року; на 02.10.2013 року; на 01.11.2013 року; на 02.12.2013 року; на 03.01.2014 року; на 01.02.2014 року; на 01.03.2014 року; на 03.05.2014 року у абонента [PERSON] існувала заборгованість за спожиту електроенергію. (а.с. 99-101). Ця заборгованість не була повністю погашена на 21.05.2014 року; на 09.07.2014 року; на 01.08.2014 року. Відповідачем та його структурним підрозділом 10.12.2010 року; 04.08.2012 року; 03.09.2012 року; 04.10.2012 року; 05.01.2013 року; 05.02.2013 року; 04.03.2013 року; «без дати» 04.2013 року; 20.05.2013 року; 05.06.2013 року; 08.07.2013 року; 01.08.2013 року; 02.10.2013 року; 01.11.2013 року; 02.12.2013 року; 03.01.2014 року; 01.02.2014 року; 01.03.2014 року; 03.05.2014 року; 21.05.2014 року; 09.07.2014 року; 01.08.2014 року направлялись [PERSON] попередження про припинення у майбутньому подачі електроенергії за порушення термінів оплати за спожиту електроенергію або не допуск представника енергопостачальника. В цих попередженнях відсутні їхні номери, або прізвище, ім'я, по батькові або підпис представника енергозабезпечуючої організації, в одному за квітень 2013 року попередженні відсутня дата. ( т. 1 а.с. 3-5 і 146) В попередженні від 01.08.2014 р. без номера вказується на наявність боргу у сумі 42049 грн. 75 коп. і про припинення подачі електроенергії за порушення термінів оплати за спожиту електроенергію до 03.08.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Зі змісту позовних вимог [PERSON] та [PERSON] випливає, що позивачі вважають порушеними їхні особисті немайнові права споживачів. Між сторонами по справі виникли майнові цивільні відносини щодо постачання та споживання електричної енергії, які регулюються ЦК України, Законами України «Про електроенергетику», «Про захист прав споживачів», Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 р. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Тому об'єктом захисту у цивільному судочинстві являється порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. (справа № 6-20 цс 11 Верховного Суду України, рішення прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Стаття 360-7 ЦПК України) Відповідно до ст. 25 Закону України «Про електроенергетику» споживачі електричної енергії мають право на: приєднання та підключення до електричної мережі, за умови виконання правил приєднання електроустановок до електричних мереж; вибір постачальника електричної енергії; отримання інформації щодо якості електричної енергії, цін, порядку оплати, умов та режимів її споживання; отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами; відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, згідно з законодавством. Захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюються цим Законом, законами України «Про захист прав споживачів», «Про захист економічної конкуренції», «Про енергозбереження», іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 19, 20, 27, 42 названих Правил розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. У разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Забороняється відключення споживачів перед вихідними та святковими днями. Споживач електричної енергії зобов'язаний: оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. (Пункт 5 частини першої статті 4 в редакції Закону № 3390-VI від 19.05.2011. Чинна раніше редакція цього пункту передбачала відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством); 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. 17 вересня 2011 р. набув чинності Закон від 19 травня 2011 р. № 3390-VI «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» (далі - Закон № 3390-VI), яким установлено порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, які є рухомим майном. Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, які є нерухомим майном, а також шкоди, завданої внаслідок недоліків робіт і послуг, регулюється нормами ЦК (статті 1209 - 1211). У Законі № 3390-VI надано визначення понять «шкода» (ст. 1) і «дефектна продукція» (ст. 5), а саме, що шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 711 ЦК (в редакції Закону № 3390-VI) шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Позивачі вважають, що діями відповідача порушені їхні цивільні права споживачів. Вони зазначають, що отримали психологічну травму внаслідок систематичного відсилання попереджень, які не відповідали встановленій формі: без номера, дати, підпису та прізвища, ім'я, по батькові представника енергозабезпечуючої організації, без попереднього виставлення рахунку, а у випадках, коли рахунок був виставлений, без дотримання процедури надсилання наступного попередження на 20 день. Пункт 27 Правил користування електричною енергією для населення передбачає направлення попередження у разі першої несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі. У відносинах сторін по справі на час відправлення вказаних попереджень була наявна протягом тривалого часу значна заборгованість за спожиту електроенергію, що пояснює зазначення в попередженнях різних строків (термінів) відключення електричної енергії. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом у разі порушення її прав. Правомірними діями ПАТ «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» по складанню і направленню [PERSON] вказаних попереджень не порушені права позивачів, як споживачів. Цими діями позивачі не були позбавлені можливості здійснити (реалізувати) свої права споживача повністю або частково. Не впливало на можливість здійснити (реалізувати) право споживача [PERSON] та [PERSON] зазначені в рішенні недоліки, які містились в попередженнях, в тому числі в частині строків (термінів) відключення електричної енергії. Тому, не порушене право споживача [PERSON] та [PERSON] не може бути захищене судом. Дії ПАТ «Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго» по складанню і направленню [PERSON] вказаних попереджень не являлись продукцією. Крім того, ці дії не були небезпечним для життя і здоров'я позивачів, вони не привели до каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності [PERSON] та [PERSON] Між сторонами по справі не був укладений договір. Не передбачають відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди й нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини: статті 23, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Закони України «Про електроенергетику», «Про захист прав споживачів» та Правила користування електричною енергією для населення. На підставі зазначеного, суд відмовляє [PERSON] та [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed