Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Адвокат Шурхно Кирило Анатолійович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що сторони перебували в шлюбі, який рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області було розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає жодної допомоги на утримання дитини та не приймає участь у його вихованні, тому позивач звернулась з цим позовом до суду. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. 23.09.2021 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду на 29.10.2021 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. З метою недопущення порушення прав відповідача на подання відзиву на позовну заяву, зустрічної позовної заяви, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, тощо, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено повідомлення про розгляд даної цивільної справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідача не надходили. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 03.12.2021 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Судом встановлено, що 25.12.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 848, було укладено шлюб між сторонами, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. 18.12.2020 рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.04.2016 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 10. В графі батько зазначений - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно додо статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одночасно, в ст.183 Сімейного кодексу України зазначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 СК України Так судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходяться на утриманні матері, при цьому відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає. На підставі викладеного суд вважає, що відповідач не виконує покладені на нього законом обов`язки по утриманню дитини, у зв`язку з чим з нього підлягають стягненню аліменти. Однак, з огляду на наведене та враховуючи те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона дійсно по теперішній час перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною, а дитина 2016 року народження, та немає жодних підтверджень вкрай важкого матеріального стану позивачки, виходячи з принципів розумної достатності та справедливості, суд вважає необхідним частково задовольнити вимоги позивача, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення повноліття дитиною. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн., в зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: partial