Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації Одеської міської ради, та після уточнення позову просила надати їй дозвіл на виїзд за кордон малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], та на оформлення проїзного документу для її виїзду за кордон без згоди батька, на період з 01.04.2016 року по [INFO] року до Польщі. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] вказувала на те, що дитина знаходиться на її утриманні, з часу розірвання шлюбу відповідач не приймає участі у вихованні та догляді за дитиною, її розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання та розвиток не надає. Більш того, відповідач безпідставно чинить перешкоди позивачці у здійснені нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, відмовляючись надати дозвіл на виїзд доньки за кордон для відпочинку та її оздоровлення. Позивач має намір разом з дитиною в період з 01.04.2016 року по [INFO] року тимчасово виїжджати за кордон, а саме до Польщі. Виїзд дитини сприятиме розширенню її світогляду, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, вивченню мови. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] повністю підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач в суд не з'явився, повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Представник третьої особи в засідання не з'явився і заяв про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки не повідомляв. Суд зі згоди представника позивача вирішує справу при заочному розгляді, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України на підставі наявних в справі доказах. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що складено актовий запис №344 від 27.12.2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 16.03.2007 року з відповідача на утримання доньки було стягнуто аліменти, які відповідачем не сплачуються на теперішній час. Виниклі правовідносини між сторонами регулюються Сімейним кодексом України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57. Виходячи зі змісту ст. ст.1, 3 ,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. За Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 в редакції Постанови КМУ від 25.08.2010 року № 724 (п.п. 3-5), виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду досягли 18-річного віку. Виїзд громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків з нотаріально посвідченою згодою здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого із батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого із батьків у разі пред`явлення зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого із батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 27 Конвенції держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Отже, враховуючи те, що відповідач жодних пояснень з приводу позову не надав, приймаючи до уваги вказані норми та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що ненадання згоди відповідачем на оформлення проїзного документу та для тимчасового виїзду за кордон доньки, є необґрунтованим. Оскільки мета тимчасового виїзду до Польщі в період з 01.04.2016 року по [INFO] року пов'язана з відпочинком дитини та сприятиме розширенню її світогляду, може добре позначитися на її духовному та інтелектуальному розвитку, тому суд вважає, що заявлені вимоги відповідають інтересам дитини. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,21 грн..

Outcome: approved