Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зобовязання вчинити певні дії. Позивач зазначала, що вона є власником ? частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 08.12.1997р., квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування, та батьківського будинку, що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. К.-Шевченківський, с. Гарбузин, вул. Димитрова, 65, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.04.2017р. У 2008 році позивачем було взято кредит у ПАТ «Плюс Банк», ідентифікаційний код юридичної особи 19390819, який сплачувала регулярно кожного місяці, але банк два рази міняв юридичну адресу, у звязку з чим їй приходили листи та були телефонні дзвінки з проханням не платити, бо змінюється рахунковий номер на основі чого її буде повідомлено коли розпочинати оплату та реквізити банку. Як виявилося пізніше банк нараховував пеню за період коли позивач не здійснювала оплату. У 2010 році кредит, який позивач брала у ПАТ «Ідея Банк» був повністю закритим, про що була повідомлена працівниками цього банку. У 2013 році під час зупинки працівником ДАІ було виявлено, що автомобіль позивача знаходиться під арештом, машину було забрано на штрафний майданчик, у звязку з цим випадком вона звернулася до відділу державної виконавчої служби у м. Бровари, де її було повідомлено, що на підставі судового наказу № 2н-14780/2009, виданого 24.12.2009р. Івано-Франківським міським судом, де було ухвалено стягнути з [PERSON] на користь «Плюс-Банк» 9 969,17 грн. боргу. Позивач не була повідомлена про борг у цьому банку, про подання банком до неї заяви про стягнення боргу до суду, не було надіслано Претензії, яка зазвичай згідно закону надсилається боржникам. 06 червня 2017 року позивачу було видано довідку про відсутність кредитної заборгованості Київським відділенням ПАТ «Ідея Банк», назва банку змінена, але це є один і той же банк, що підтверджує роздруківка з електронного носія 20.03.2017р., де ідентифікаційний код юридичної особи 19390819 незмінний. 11.07.2013р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо судового наказу №2н-14780/2009, виданого 24.12.2009р., та лист про закінчення виконавчого провадження, де було зазначено установи, які проінформовані про закриття виконавчого провадження по судовому наказу № 2н-14780/2009, виданого 24.12.2009р. Івано-Франківським міським судом. На основі даного листа, який надійшов до УДАІ в Київській області їй було повернуто автомобіль, так як згідно постанови від 11.07.2013р. арешт на майно позивача було припинено. В 2017 році дочка позивача [PERSON] заповнювала декларацію та виявила, що на квартирі, в якій вони зареєстровані і по цей час накладено арешт, відповідно на все інше майно, яке вона має також. 03 березня 2017 року позивач звернулася з заявою до начальника відділу державної виконавчої служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції так як виявилося, що постанова була видана 11.07.2013р. та постановлено виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2н-14780/2009, виданого 24.12.2009р. закінчити та припинити чинність арешту майна боржника [PERSON], але дані про зняття арешту з її майна не були внесені до Реєстру нерухомого майна згідно постанови від 11.07.2013р. все що їй надали це інформаційний лист, де є зазначено початок виконавчого провадження та його закінчення. 15.03.2017р. позивач отримала відповідь, відповідно до якої у відділенні державної виконавчої служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції перебувало виконавче провадження по виконанню судового наказу № 2н-14780/2009, виданого 24.12.2009р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Плюс Банк» боргу, але справу уже передано до архіву та знищено, тому питання про зняття арешту вирішити не можливо. Посилаючись на викладене, позивач просила суд зобовязати [PERSON] міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області внести дані до Реєстру нерухомого майна про зняття арешту з майна [PERSON], згідно постанови від 11.07.2013р. ВП № 38822446. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просила про його задоволення. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Направили до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника, покладалися на розсуд суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником ? частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 08.12.1997р., квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування, та батьківського будинку, що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. К.-Шевченківський, с. Гарбузин, вул. Димитрова, 65, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.04.2017р. (а.с.8,9,14-15). 11 липня 2013 року державним виконавцем ВДВС [PERSON] МРУЮ [PERSON] відкрито ВП №38822446 з примусового виконання судового наказу № 2н-14780/2009, виданого 24.12.2009р. Івано-Франківським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Плюс Банк» суми боргу в розмірі 9 969,17 грн. Банк ВАТ «Плюс Банк» змінив найменування на ПАТ «Ідея Банк» без зміни інших даних (а.с.10,12). Постановою державного виконавця ВДВС [PERSON] МРУЮ [PERSON] накладено арешт на все майно боржника [PERSON] в межах суми боргу в розмірі 9969,17 грн. (а.с.15). Відповідно до довідки №41-7/124 від 06 червня 2013 року, виданої ПАТ «Ідея Банк», кредитна заборгованість [PERSON] за кредитним договором №0132/Н01/95/0060416 від 29 жовтня 2008 року відсутня (а.с.11). 11 липня 2013 року державним виконавцем ВДВС [PERSON] МРУЮ [PERSON] винесено ухвалу про закінчення виконавчого провадження №38822446 з примусового виконання судового наказу № 2н-14780/2009, виданого 24.12.2009р. Івано-Франківським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Плюс Банк» суми боргу в розмірі 9 969,17 грн., у звязку із фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом (а.с.13). Згідно листа [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області №36106 від 15 березня 2017 року, у відділенні перебувало виконавче провадження по виконанню судового наказу № 2н-14780/2009, виданого 24.12.2009р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Плюс Банк» боргу, але справу, відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, передано до архіву та знищено, тому питання про зняття арешту з майна [PERSON] вирішити не є можливим (а.с.18). Згідно із положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом. Згідно ч.ч.1-2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. З огляду на викладене суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved