Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Білика Г.І. звернулася до суду з позовом до Бориспільської міської державної нотаріальної контори про скасування арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] , з 05.01.2001 на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Як стало відомо позивачу, 15.06.1993 на квартиру колишнього власника [PERSON] накладений арешт на підставі ухвали б/н, Бориспільського міського суду Київської області. Фактично арешт був накладений до укладення договору дарування [PERSON] 24/100 частини, посвідченого 14.04.1999 Бориспільською міською державною нотаріальною конторою Київської області за реєстровим №1078 та [PERSON] , 76/100 частин, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.08.2000 Бориспільською міською державною нотаріальною конторою. Арешт на квартиру виник лише 09.07.2004 за №59027, тобто його не було виявлено при оформленні договору дарування 14.04.1999 р. та при видачі свідоцтва про право на спадщину 18.08.2000. Також про цей арешт не було відомо і позивачу при укладенні договору купівлі-продажу 05.01.2001. Такий арешт був виявлений позивачем лише 14.12.2020. На тепер позивач має намір продати квартиру, а відповідач зазначив про можливість зняття арешту на підставі рішення суду, тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просив зняти арешт та заборону відчуження з квартири, а саме тип обтяження - арешт, реєстраційний номер обтяження № 59027 , зареєстровано 09.07.2004 реєстратором Бориспільська міська державна нотаріальна контора, підстава обтяження - ухвала, б/н, Бориспільський міський суд Київської області. Ухвалою від 26.01.2021 позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою від 08.02.2021 було відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, при вирішенні питання покладається на думку суду. Дослідивши заяви, матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Як вбачається з копії договору від 05.01.2001, квартира за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] (24/100 частини) на підставі договору дарування, посвідченого 14.04.1999 Бориспільською міською державною нотаріальною конторою Київської області за реєстром №1078 та [PERSON] (76/100 частин), на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.08.2000 Бориспільською міською державною нотаріальною конторою Київської області за реєстром №2127, продана [PERSON] (а.с.5). Відповідно до отриманих відомостей з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, позивачу стало відомо про існування арешту (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 59027, об`єкт обтяження: квартира, підстава обтяження ухвала, б/н, Бориспільський міський суд Київської області, додаткові дані: архівний номер: 2750056KIEV31, архівна дата: 03.10.2000, дата виникнення: 15.06.1993, № реєстру: 81521-2089, внутр. №600129242BF1362F3C52, комментарий: с.62-38 (а.с.9). Згідно з листом від 22.12.2020 Бориспільського МВДВС Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (а.с.8) арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт на підставі ухвали б/н, Бориспільського міського суду Київської області, запропоновано звернутися до суду для вирішення питання по суті. Відповідно до довідки від 28.01.2021 року Бориспільської міської державної нотаріальної контори (а.с.23), в архіві Бориспільської міської державної нотаріальної контори не знайдено документів, що були підставою для реєстрації 09 липня 2004 року обтяження № 59027: арешт (архівний запис) на квартиру [ADDRESS] , власник: [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про зняття з нього арешту. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ч.2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26 цс 13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на нерухоме майно порушує право власності позивача. За таких обставинах, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до Бориспільської міської державної нотаріальної контори про скасування арешту підлягає задоволенню, оскільки неможливо встановити в межах якої справи ухвалою Бориспільського міського суду був накладений арешт на квартиру позивача, дату постановлення такої ухвали. Іншого способу у позивача захистити свої права, крім судового, у зв`язку з відсутністю даних про документ, що став підставою для реєстрації обтяження, інформації про стягувача як у позивача, так і у відповідача немає, а тому суд дійшов висновку, що накладений арешт порушує права позивача як власника майна, докази непогашених боргів за виконавчими провадженнями відсутні, а тому майно підлягає звільненню з-під арешту.

Outcome: approved