Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) 28 травня 2014 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач ) про стягнення аліментів на утримання дитини та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком дитини, однак не надає матеріальної допомоги на її утримання. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки відповідач отримує доходи, що надають йому таку можливість утримувати дитину. В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про дату розгляду справи в суді, про причини неявки суд не повідомив, письмової заяви, чи клопотання до суду від нього не надійшло. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату розгляду справи в суді, оскільки поштові повідомлення повернулись до суду з відміткою пошти про повернення поштових відправлень за закінченням строку зберігання. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3 - 15, 17-20,75-84, 180-182 Сімейного кодексу України. За змістом ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги матеріальне забезпечення відповідача, наявність на утриманні матері неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне задовольнити повністю позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, позивач вказує, що він працює, має дохід, іншим особам аліменти не сплачує, тому зобов'язаний утримувати дитину до повноліття, однак відповідач від такого обов'язку ухиляється. Суд приймає до уваги, що позивач не має достатнього доходу, необхідного для витрат на забезпечення її та дитини їжею та достатніх витрат на прожиття, а тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має змогу надати. За відсутності і доказів про доходи відповідача, приймаючи до уваги, що відповідач працює, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходу чи заробітку, щомісячно на утримання дитини.

Outcome: approved