Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON], звернулася до Вінницького міського суду з позовом до [PERSON], за участю органу опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 травня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2012 року було розірвано. Від даного шлюбу [INFO] у сторін народився син - [PERSON], в актовому записі про народження якого відповідач записний як батько. На протязі сімейного життя відповідач постійно влаштовував в сім'ї сварки та скандали, застосовував до позивача фізичну силу, матеріально сім'ю не утримував. В квітні 2011 року відповідач залишив сім'ю і з цього часу з сім'єю не проживає. У зв'язку з тим, що відповідач не надавав добровільно допомогу на утримання малолітнього сина, позивач змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] Рішенням суду від 25 лютого 2015 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, однак рішення суду відповідач виконує частково, сплачуючи щомісяця по 400 гривень на утримання сина. Разом з тим, 29 вересня 2015 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], від якого 03 серпня 2016 року у них народилася донька [PERSON]. Малолітній син [PERSON] проживає та виховується у сім'ї позивача і для нього створені всі умови для нормального проживання, належного виховання і розвитку. Відповідач з квітня 2011 року з сином не проживає, його вихованням не займається, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, дитину не відвідує, взагалі нею не цікавиться, що, на думку позивача, свідчить про небажання відповідача виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Таким чином, позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення. Представник служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації в судовому засіданні просила позов задовольнити повністю та надала до суду висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2012 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований 17 травня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 669. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 8). Разом з тим, 29 вересня 2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та, відповідно, змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 9). Від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05 листопада 2010 року виконкомом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] (а.с.7). В той же час, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25.02.2015р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 11) Як вбачається з довідки №2400, виданої 13.12.2016 року виконкомом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON], [INFO], її син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], та чоловік - [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 12). Разом з тим, з довідки №297, виданої 21.12.2016р. головою Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області Королем В.І. вбачається, що на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради, за адресою: [ADDRESS], проживає неповнолітній [PERSON], [INFO] з матірю [PERSON], вітчимом та сестрою. Його рідний батько [PERSON], зі свідчень сусідів, на даний час вихованням свого сина не займається, не відвідує його, дитина не бачить від нього батьківського тепла та не допомагає матеріально. (а.с. 16). Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку щодо позбавлення батьківських прав №01-25/358 від 06.02.2017 року, на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Вінницької районної державної адміністрації від 31.01.2017 року розглянуто питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Зокрема, із вказаного висновку вбачається, що [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться його розвитком, вихованням та станом здоров'я, не підтримує його матеріально, а тому Комісія вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], так як він не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені статтями 150-155, 180 Сімейного Кодексу України. (а.с. 34) Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, стан; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»). Згідно з нормою ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Як зазначено у ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також визнання відповідачем позову та беручи до уваги те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Крім того, у відповідності до вимог ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved