Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

[PERSON]\~Л звернулась до Зарічненського районного суду Рівненської області із позовною заявою з вимогою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 10 серпня 2004 року перебуває з відпорвідачем у шлюбі. Спільних дітей у сторін немає. Позивачка виховує доньку Катерину, яка народилась 15 січня 2003 року. Спільне життя у сторін не склалось через конфлікти та суперечки і шлюбні відносини фактично припинені, шлюб носить формальний характер, оскільки відповідач вчиняє скандали, має неврівноважний характер та зловживає алкогольними напоями, вчиняє домашнє насильство. Таким чином просила задовольнити її позовні вимоги та розірвати шлюб. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії І-ГЮ № 080849, виданного, 10 серпня 2004 року року, Кухітсько-Вільською сільською радою Зарічненського району Рівненської області зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 8. Позивачка у підготовче судове засідання, яке проводилось 04 лютого 2019 року зєявилась, повідомила, що усі спроби зберегти сім'ю з її боку результату не принесли, вважає подальше життя з відповідачем неможливим. У судове засідання 20 лютого 2019 року [PERSON] не з'явилась, але подала суду заяву про повну підтримку позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи у суді повідомлений належним чином, поважних причин неявки у судове засідання не повідомив, відзиву та/або заперечення на позовну заяву не подав. Таким чином за змістом ст. 223 ЦПК України дає підстави для розгляду справи за його відсутності. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, прийшов до переконання, що обставини, на які покликається позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог знайшли своє підтвердження Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між ними є неможливим. Підстав для надання строку для примирення немає, оскільки позивачка проти цього заперечує, а відповідач цього не просив. Спору щодо визначення місця проживання дітей, щодо поділу майна у сторін немає. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачкою підставні та підлягають задоволенню. Згідно\~ ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. З огляду на вищевказане.

Outcome: approved