Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 28 грудня 2019 року поштовим зв`язком звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2020 року позов було залишено без руху, а позивачам надано строк для усунення недоліків з додержанням вимог п. 4 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 17 січня 2020 року [PERSON] надано суду виправлений позов. Ухвалою судді\~Ленінського районного\~суду м.\~Дніпропетровська від\~22\~січня 2020\~року позовну\~заяву [PERSON] \~та [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~договором позики\~в частині\~позовних вимог\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~договором позики\~було повернуто\~ [PERSON] та зобов`язано Управління Державної казначейської служби України в Новокодацькому районі м. Дніпра повернути [PERSON] сплачений ним судовий збір. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2020 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2020 року вирішено питання про розгляд справи у заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 23 березня 2018 року він надав відповідачеві [PERSON] у борг 1 500 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути борг до 31 грудня 2018 року, про що було складено відповідну розписку. Також 23 березня 2018 року [PERSON] було надано у борг відповідачеві грошові кошти у розмірі 650 доларів США та 6\~000 гривень, які боржник зобов`язався повернути до 31 грудня 2018 року. Таким чином, загальна сума боргу становить 2\~150 доларів США та 6\~000 гривень. Свої зобов`язання щодо надання грошових коштів позивач виконав у повному обсязі, а відповідачем взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми боргу виконано не було, не повернуто ним грошові кошти і до теперішнього часу. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 2 150 доларів США, 6 000 гривень, три відсотки річних у розмірі 63 доларів СШІ та 177 гривень, інфляційні втрати у розмір 309 гривень, судові витрати у розмірі 768 гривень 40 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000 гривень. Представник позивача у своїй заяві до суду просила справу розглянути за її відсутності, ухваливши рішення, яким позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 23 березня 2018 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 1\~500 доларів США, і зобов`язався їх повернути у строк до 31 грудня 2018 року (а.с. 10). Також [PERSON] отримав 23 березня 2018 року у борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 650 доларів США і 6\~000 гривень, які зобов`язався повернути до 31 грудня 2018 року, про що написав розписку (а.с. 12). Розписки були написані відповідачем власноруч. На підставі ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори позики, оскільки на виконання положень ч. 2 ст.\~1046\~ЦК України позивачем було передано відповідачеві грошові кошти у загальному розмірі 2 150 доларів США та 6\~000 гривень, і відповідно до ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України їх було оформлено належним чином: відповідачем власноруч було написано розписки. Абз. 1 ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлений договором. Згідно з розписками [PERSON] взяв у позивача грошові кошти та зобов`язався повернути у строк до 31 грудня 2018 року, проте, зобов`язання не виконав, кошти не повернув. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 2\~150 доларів США (1\~500 доларів США + 650 доларів США = 2\~150 доларів США) та 6\~000 гривень, за договорами позики від 23 березня 2018 року. Статтею 1050\~ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Відповідно до розрахунків позивача три відсотки річних за період з 01 січня 2019 року по 24 грудня 2019 року складають 63 долари США та 177 гривень, та інфляційні втрати за період 01 січня 2019 року по 24 грудня 2019 року становлять 309 гривень. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2 213 доларів США (2\~150 доларів США + 63 долари США = 2\~213 доларів США) та 6\~486 гривень (6 000 гривень + 177 гривень + 309 гривень = 6 486 гривень). Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяви позивачем зазначається попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в якому витрати на правничу допомогу складають 5 000 гривень. Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Так, на підставі договору про надання правової допомоги від 20 грудня 2019 року, позивачеві надано адвокатом Корніловою Е.Ю. юридичні послуги (а.с. 56-58). Відповідно до протоколу узгодження розміру гонорару адвоката від 23 грудня 2019 року до договору про надання правової допомоги від 20 грудня 2019 року, сторонами узгоджено розмір гонорару у розмірі 5\~000 гривень; (а.с. 61), та звіту адвоката до договору про надання правової допомоги до договору від 20 грудня 2019 року та додаткової угоди від 23 грудня 2019 року, який прийнято клієнтом без заперечень (а.с. 62). Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 23/12 від 23 грудня 2019 року позивачем здійснено оплату правової допомоги за договором від 20 грудня 2019 року та додаткової угоди від 23 грудня 2019 року у розмірі 5 000 гривень (а.с. 63). На підставі наданих доказів, суд робить висновок про доведеність вимог позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 гривень 40, який було сплачено позивачем (а.с. 1). Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , складає 2 213 доларів США та 12 254 гривні 40 коп. (6\~486 гривень + 5\~000 гривень + 768 гривень 40 коп. = 12 254 гривні 40 коп.). На підставі викладеного,\~

Outcome: approved