Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

[PERSON] у травні 2015 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру додаткових витрат на дитину викликаних хворобою, вказавши, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.08.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті додаткові витрати у сумі 200 гривень щомісячно на дитину [PERSON] [INFO], у звязку із хворобою останньої. [PERSON] часто хворіє на застудні захворювання, перебуває на диспансерному обліку у лікаря кардіолога, а також має захворювання печінки та шлунку і потребує як медикаментозного так і санаторно-курортного лікування. В той же час у період з 2011 по 2015 рік ціни на ліки істотно збільшилися та на 200 гривень неможливо придбати необхідні препарати та пройти процедури. Крім того і вказану суму у 200 гривень відповідач не сплачує добровільно, у звязку з чим її доводиться стягувати через державну виконавчу службу. Позивач також просила врахувати, що вона є інвалідом 3 групи, отримує пенсію по інвалідності у сумі 979 гривень та не в змозі сама оплачувати лікування доньки. За таких обставин позивач просила суд ухвалити рішення, яким збільшити додаткові витрати на хвору доньку [PERSON] з 200 гривень до 500 гривень щомісячно до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, підтвердили обставини викладені у позові. Позивач додатково пояснила, що донька [PERSON] перебуває на обліку у лікарів педіатра, кардіолога та гастроентеролога та потребує лікування. Представник позивача пояснила, що додаткові витрати у сумі 200 гривень стягнуті за рішенням суду від 17.08.2011 року державною виконавчою службою не індексуються у звязку з інфляцією, а тому ця сума постійно знецінюється. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. У своїх письмових запереченнях посилався на те, що відсутні правові підстави для збільшення розміру додаткових витрат на дитину, оскільки [PERSON] вже сплачує аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки [PERSON]. Розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі 632 гривні, а тому підлягає індексації. Позивачем не зазначено в чому полягають додаткові витрати на дитину та чим підтверджуються ці додаткові витрати. Натомість [PERSON] одружився у 2013 році та має неповнолітнього сина [PERSON] 24.02.2014 року, а тому вимушений утримувати як сина [PERSON] так і свою дружину, яка не працює і доглядає дитину, а також неповнолітню доньку дружини [PERSON]. Відповідач не має постійного офіційного місця роботи, та живе за рахунок випадкових заробітків, на обліку в центрі зайнятості на даний час не перебуває. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Суд заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO], що визнано сторонами у судовому засіданні та підтверджено у тому числі рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.08.2011 року (а.с. 4-5). Згідно довідки КП «Придніпровська СУБ» (а.с. 8) [PERSON] та її донька [PERSON] зареєстровані та проживають разом у м. Черкаси. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.08.2011 року у цивільній справі №2-1617/11 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] у звязку з її хворобою в сумі 200 гривень з 22.07.2011 року до повноліття дитини (а.с. 4-5). Оскільки порядок та підстави зміни розміру додаткових витрат на дитину прямо не врегульовані Сімейним кодексом України, суд вважає необхідним, згідно ст. 10 СК України, застосувати у даній справі за аналогією закону положення ст. 192 СК України, які регулюють подібні відносини з приводу зміни розміру аліментів. Так, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розглядаючи підстави для збільшення розміру додаткових витрат на дитину суд враховує наступне. При ухваленні рішення суду від 17.08.2011 року у цивільній справі №2-1617/11 суд виходив з того, що [PERSON] станом на 30.05.2011 року перебуває на диспансерному обліку в дитячій поліклініці №3 м. Черкаси з приводу кардіопатії, дисбіозу кишковика та гіпотрофії (а.с. 4-5). Згідно довідки дитячої поліклініки №3 м. Черкаси від 11.08.2015 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку під наглядом лікарів педіатра, кардіолога, гастроентеролога з приводу функціональної диспепсії, панкреатопатії, дисфункції біліарної системи, диспластичної кардіопатії, обстеження та лікування проводиться регулярно (а.с. 62). У тому числі згідно виписок із медичної карти [PERSON], вона у період з 26.01.2015 року по 04.02.2015 року та з 23.07.2015 року по 07.08.2015 року перебувала на лікуванні в Черкаській міській дитячій лікарні з приводу наявних захворювань та після виписки, лікарями їй рекомендовано прийняття медичних препаратів та проходження періодичних обстежень (а.с. 6-7, 63). Таким чином за період з 2011 року по 2015 рік стан здоровя [PERSON] погіршився, та вона продовжує перебувати на диспансерному обліку і потребувати лікування у звязку з наявними в неї захворюваннями. [PERSON], як і у 2011 році на теперішній час продовжує залишатися інвалідом 3 групи та отримує пенсію по інвалідності у сумі 979 гривень (а.с. 3, 8). Рішення суду від 17.08.2011 року у цивільній справі №2-1617/11 набрало законної сили та є предметом примусового виконання у Соснівському ВДВС Черкаського МУЮ. За повідомленням начальника Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ додаткові витрати в сумі 200 гривень стягнуті з [PERSON] на користь [PERSON] при примусовому виконанні не індексуються (а.с. 59). Однак за інформацією Державної служби статистики України за період з вересня 2011 року по липень 2015 року індекси споживчих цін (індекси інфляції) становили: вересень 2011 року 100,1%, жовтень 2011 року 100,0%, листопад 2011 року -100,1%, грудень 2011 року 100,2%, за 2012 рік - 99,8%, за 2013 рік 100,5%, за 2014 рік - 124,9%, за січень-липень 2015 року 139,3 %. А усього індекс інфляції за період з вересня 2011 року по липень 2015 року становить 175,20% (із розрахунку 100,1% х 100,0% х 100,1% х 100,2% х 99,8% х 100,5% х 124,9% х 139,3%). Таким чином знайшли своє підтвердження доводи позивача про знецінення додаткових витрат на дитину у сумі 200 гривень, які були присуджені їй у серпні 2011 року. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для збільшення розміру додаткових витрат на дитину у звязку із погіршенням стану здоровя [PERSON] та зміни матеріального стану [PERSON] внаслідок знецінення у звязку з інфляцією суми грошових коштів присудженої позивачу у 2011 року. В той же час після 2011 року змінився матеріальний та сімейний стан відповідача [PERSON], який 28.09.2013 року одружився із [PERSON], а 24.02.2014 року у [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про одруження та народження (а.с. 39-40). Крім того рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 02.04.2015 року розмір аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] визначено у твердій грошовій сумі 632 гривні на місяць (а.с. 74-77). Таким чином з урахуванням вищезазначених змін у матеріальному та сімейному стані сторін даної справи, а також стану здоровя неповнолітньої дитини [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню та розмір додаткових витрат на утримання [PERSON] [INFO] викликаних хворобою необхідно збільшити з 200 до 350 гривень щомісячно. Доводи представника відповідача про те, що [PERSON]Б не працює, не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки відповідач є працездатним, на обліку в центрі зайнятості населення не перебуває, а отже відсутні обєктивні перешкоди для його працевлаштування та отримання доходів у вигляді заробітної плати. Посилання представника відповідача на утримання [PERSON] ще й дитини його дружини [PERSON] [PERSON] [INFO] не можуть бути прийняті судом, оскільки [PERSON] в першу чергу зобовязаний утримувати своїх власних дітей, а потім вже за бажанням надавати матеріальну допомогу іншим дітям, батьком яких він не є. Оскільки позивачем та її представником суду не надані будь-які документи з приводу цін на ліки чи інші медичні процедури необхідні для лікування [PERSON], суд при вирішенні позовних вимог виходить із доказів досліджених у судовому засіданні та загальнодоступної інформації про індекси інфляції. Додаткові витрати у новому розмірі підлягають стягненню з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до повноліття дитини, тобто до 25.02.2026 року. При цьому суд враховує розяснення надані в абзаці 4 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Виконавчий лист виданий на виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.08.2011 року у справі №2-1617/11 необхідно визнати таким, що підлягає виконанню до дня набрання законної сили рішенням суду у розглядуваній справі №711/4192/15-ц. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 10, 180, 185, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial