Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON], з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0737га., кадастровий номер 63251:56701:00:003:0046, яка розташована за адресою: смт. Високий, вул. Соціалістична, 37, Харківського району Харківської області, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, та яка зареєстрована на підставі державного акту серії ХР № 100351 за [PERSON]., в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 18 липня 2012 року. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що згідно листа державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 19.04.2013р. за № 1088, з питання оформлення спадщини на земельну ділянку після смерті спадкодавця [PERSON], їй рекомендовано звернутися до суду у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на спадкове майно - Державного акту на право власності на вищезазначену земельну ділянку на імя померлої [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути за її відсутністю (а.с.50). Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутністю та позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.51). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,0737га., кадастровий номер 63251:56701:00:003:0046 розташована за адресою: смт. Високий, вул. Соціалістична, № 37, Харківського району Харківської області, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку та належить [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серія ХР № 100351, виданого Височанською селищною радою 03 червня 2003 року на підставі рішення від 15.04.2003р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 62 (а.с.6). 23 квітня 2007 року [PERSON] помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останнього (а.с.13). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла дружина померлого - [PERSON], шляхом звернення до Першої держнотконтори Харківського району Харківської області у встановлений законом строк. [PERSON] та [PERSON] від спадщини після смерті [PERSON] відмовилися на користь [PERSON] шляхом звернення до Першої держнотконтори Харківського району Харківської області з відповідними заявами. Згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2009 року по цивільній справі № 2-1372/09, за [PERSON] було визнано право власності на ? частину житлового будинку за адресою: смт. Високий, вул. Соціалістична, буд. 37, Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], та в цілому на весь житловий будинок. Також, згідно вищезазначеного рішення суду, було визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0737га., кадастровий номер 63251:56701.00:003:0046 розташовану за адресою: смт. Високий, вул. Соціалістична, № 37, Харківського району Харківської області, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] (а.с.4-5). 18 липня 2012 року [PERSON] померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останньої, однак, за життя [PERSON] не встигла отримати Державний акт на право власності на землю (а.с.12). Після її смерті спадкоємцем за законом є [PERSON]. Родинні відносини позивача зі спадкодавцем підтверджуються копією Свідоцтва про народження (а.с.11). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадок виникає в день відкриття спадку відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відповідно ч. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, ч. 2 даної статті визначено, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У відповідності до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла. Згідно ст. 1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач прийняла спадщину шляхом звернення до Першої держнотконтори Харківського району Харківської області у встановлений законом строк та частково нею були оформлені спадкові права після смерті матері, оскільки вона отримала Свідоцтво на право на спадщину за законом від 14.05.2014р., реєстр № 3-472, на спадкове майно, яке складається із ? частини житлового будинку, розташованого в смт. Високий, вул. Соціалістична, № 37, Харківського району Харківської області, що підтверджується повідомленням вищезазначеної держнотконтори від 20.10.2016р. за № 3322/01.16 (а.с.48). Оскільки, на спірну земельну ділянку на день смерті [PERSON] за нею було визнано право власності на підставі рішення суду, дана земельна ділянка входить до складу спадщини, а тому позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд залишає за рахунок Позивача.

Outcome: approved