Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Грищенко В.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Турчак С.М. про визнання заповіту недійсним. Позивач зазначала, що 15.12.2020 р. у передбачений законом шестимісячний термін вона звернулась до приватного нотаріуса Грищенко В.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Приватним нотаріусом заведено спадкову справу №24/2020. З отриманої відповіді нотаріуса від 12.02.2021 р. їй стало відомо, що при видачі свідоцтва про право на спадщину було виявлено наявність заповіту, складеного на ім`я чоловіка матері [PERSON] , посвідченого від імені [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Турчак С.М. 11.03.2020 р. за реєстровим №793. Однак, як одна із спадкоємців, позивач вважає цей заповіт недійснім, оскільки мати довгий час страждала онкологічним захворюванням (пухлина мозку) і не могла усвідомлювати значення своїх дій. Визнання заповіту недійсним на підставі того, що заповідачка страждала органічним ураженням головного мозку із вираженими астенічними порушеннями та розладами свідомості; внаслідок пухлини була у пригніченому стані, не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. На момент посвідчення заповіту мати була безвольна та байдужа до життя. На момент складання заповіту мати страждала онкозахворюванням (пухлина в головному мозку), проходила багаторазові курси хіміотерапії, в ході яких їй вводили препарати, які мають негативний вплив на центральну нервову систему. Вона також страждала на онкологію кишечника, з листопада 2019 року, їй робили операцію в Київській міській лікарні №8 (м. Київ, вул. Кондратюка, 8). Під дією цих препаратів людина не може в повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними. Після виписки з лікарні №8 вона продовжувала лікування навесні 2020 року в універсальній клініці « [INFO] » ( [ADDRESS] ). Після цього в червні-липні 2020 року вона продовжувала лікування в лікарні «Феофанія». Мати була вже в такому стані, що видирала поставлені їй капельниці з руки, була агресивною, тому їй надавали заспокійливі сильні психотропні засоби. Позивач особисто це все бачила, коли відвідувала мати і в лікарнях, і в неї вдома. Заповіт вона підписувала, коли в неї був дуже важкий стан, нестабільний емоційний стан, постійні перепади настрою, глибока депресія, роздратованість, все це змінювалось неконтрольованими нападами агресії. Злоякісна пухлина в сукупності із впливом хімічних препаратів викликали порушення у неї свідомості. Виходячи з вищенаведеного, є всі підстави вважати, що заповіт вона підписувала в стані, коли не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Та можливо знаходилась під впливом відповідача, який організовував та забезпечував для неї догляд, оскільки вона не могла самостійно забезпечити собі належний догляд. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати недійсним заповіт, складений від імені [PERSON] , [INFO] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу України Турчак С.М. 11.03.2020 р. за реєстровим №793. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Супрун Г.Б. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат Вітченко А.М. позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що його дружина [PERSON] ніколи не мала онкології головного мозку і цим позивач вводить суд в оману. Позивач три останні роки до моменту смерті дружини не спілкувалась зі своєю матір`ю, і це є додатковим підтвердження того, що вона не мала уяви про дійсний фізичний та психологічний стан заповідачки, а отже її твердження є нічим іншим, ніж припущення. Повна цивільна дієздатність заповідачки [PERSON] була перевірена приватним нотаріусом Турчак С.М. на підставі наданих нею документів, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз`яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності [PERSON] усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз`яснень приватного нотаріуса Турчак С.М., а також відповідності волі і волевиявлення його дружини [PERSON] щодо вчинення нотаріальної дії, розпорядження на випадок смерті про належне їй майно. Що стосується захворювання, яке за думкою позивача призвело до нерозуміння заповідачкою значення своїх дій та неможливістю керувати ними, то це була звичайна невринома. Діагноз невринома був поставлений заповідачці у 2009 році. З цією хворобою [PERSON] працювала до серпня 2017 року на посаді старшого прокурора Броварської міжрайонної прокуратури Київської області, у зв`язку з досягненням пенсійного віку. За цей період з 2009 по 2017 роки, [PERSON] , як посадовець високого рангу органів прокуратури у званні полковник мала 17 заохочень, премій та нагород, включаючи відзнаку «За відданість органам прокуратури». А в травні 2018 року їй було присвоєно почесне звання «Мати-героїня». В лютому 2017 року [PERSON] , маючи хворобу невринома, подарувала своїй доньці, позивачу [PERSON] , квартиру в центрі м. Києві. Все вищезгадане свідчить про те, що маючи хворобу невринома, яку позивач вважає критичною для розуміння значення своїх дій та можливістю керувати ними, дружина відповідача жила звичайним життям здорової людини, працювала та робила юридично значущі дії в нормальному психічному стані протягом багатьох років. Посилаючись на викладене, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача на його користь судові витрати в розмірі 21920 грн. витрат на надання правової допомоги. В судове засідання третя особа приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Грищенко В.В. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В судове засідання третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Турчак С.М. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду письмові пояснення, в яких зазначала, що 11 березня 2020 року до неї звернулась [PERSON] з проханням посвідчити заповіт, яким вона заповідає все своє майно своєму чоловікові - [PERSON] . В результаті проведеної розмови та роз`яснення наслідків вчинення нотаріальної дії, вона переконалась, що [PERSON] під час складання заповіту мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, а її волевиявлення було вільним і відповідало її внутрішній волі, що вона повністю надавала звіт своїм діям і чітко усвідомлювала, що і з якою метою вона робить. З [PERSON] вона була знайома більше 33 років, неодноразово вчиняла правочини з її участю, і нічого в її поведінці не помінялось, вона була абсолютно адекватна, при здоровому розумі та ясній пам`яті. Заповіт посвідчений з усіма вимогами чинного законодавства, підстав його скасовувати або ставити під сумнів, немає. Також, просила про розгляд справи у її відсутність. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона була подругою [PERSON] , працювала директором кафе «Броворчанка», яке належало заповідачці, була другом сім`ї, щодня відвідувала [PERSON] в лікарні, часто залишалася на ніч поруч з нею. Їй відомо, що позивач оспорює спадщину, хоче визнати, що її мати була несамовита, та зазначила що це є неправдою, оскільки вона знає [PERSON] тридцять років, завжди і скрізь поруч. Позивач дуже рідко відвідувала свою мати. Так, позивач відвідувала мати: двічі в листопаді 2019 року, після того як заповідачку прооперували, у зв`язку з чим не може оцінювати її психічний та емоційний стан. Після 28 листопада 2019 року (день народження сина заповідачки) позивач побачила свою мати лише 19 березня 2020 року, вже через 8 днів після складання оспорюваного заповіту. В березні 2020 року вона кожен день, крім неділі, була біля заповідачки, включаючи день складення заповіту, який в той рік припав на середу. Після 19 березня 2020 року заповідачка інколи відчувала фізичний біль, який був пов`язаний з медичними процедурами, такими як встановлення підключичного венозного порту (катетору) для подальших медичних процедур, пов`язаних з лікуванням хвороби проксимальних відділів сигмоподібної кишки (онкологія кишківника), на яку страждала заповідачка, який був виявлений у останньої 01.11.2019 р., під час обстеження в медичному центрі ТОВ «Профі-мед 2000». А вже 19.11.2019 р. їй була зроблена операція по видаленню аденокарциноми третини сигмоподібної кишки (злоякісної пухлини) в Київській міській клінічній лікарні №8. Свідок досить часто спілкувалась з позивачем стосовно стану та хвороби її мати [PERSON] , та відзначає, що в таких розмовах позивач жодного разу не ставила під сумнів, що її мати психічно хвора людина, або не розуміє дії які вона робить або що вона не може керувати такими своїми діями. У позивача з`явились сумніви стосовно психічного стану її матері лише після ознайомлення з заповітом і як результат образи на волевиявлення заповідачки. Заповідачка намагалась уникати спілкування зі своєю донькою,- позивачем віч на віч. І що взагалі таке спілкування з донькою викликало в неї незручність, невдоволення, вона відчувала дискомфорт. На думку свідка [PERSON] була завжди веселою, в чудовому настрої, з гарним почуттям гумору, оптимісткою по життю, всім намагалась допомогти, психічно здоровою та в осудному стані до останнього, до смерті. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що працював водієм заповідачки чотирнадцять років, [PERSON] завжди була адекватною людиною, ним жодного разу не були помічені зміни в її душевному або психологічному стані. Він чітко пам`ятає день, коли він привіз заповідачку на укладання заповіту і відмітив, що і в цей момент, психічний стан заповідачки був незмінним, стабільним, вона все розуміла, як завжди повністю контролювала ситуацію та керувала своїми діями та діями її підлеглого оточення. Свідок відмітив, що вона була життєрадісна, посміхалась, жартувала. В день укладання заповіту він особисто відвіз заповідачку до приватного нотаріуса Турчак С.М. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з 5-го березня 2020 року працювала доглядальницею [PERSON] , яка була приємною співрозмовницею, вони розмовляли на всі теми. На уточнення суду, свідок підтвердила, що заповідачка могла розмірковувати, мала чудове почуття гумору, була позитивною людиною та не мала жодних розумових недоліків або випадків, коли б вона не могла керувати своїми думками. На уточнююче питання представника відповідача, свідок відповіла, що в той період часу, який охоплює дні 5, 6, 7, 8 та 11 березня 2020 року та в подальшому, протягом трьох тижнів, які свідок працювала доглядальницею заповідачки, остання розуміла значення своїх дій та могла ними керувати. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є робітницею кафе « [INFO] », яке належало заповідачці. Зазначила, що знає заповідачку більш ніж десять років, і що [PERSON] , як господарка згаданого кафе, завжди була в здоровому розумі і пам`яті, вела бізнес, складала документи, засвідчувала їх своїм підписом, постійно переймалась станом здоров`я свідка, її доньки та сім`ї в цілому. В останнє перед підписанням заповіту 11 березня 2020 року свідок бачила заповідачку 8-го березня, коли свідок святкувала в оточені сім`ї відповідача та заповідачки. На уточнююче запитання суду, свідок відповіла, що [PERSON] могла віддавати значення своїм діям та керувати ними, всіх впізнавала, вела активне спілкування з оточуючими, давала поради, завжди мала гарну пам`ять до дрібниць. Свідок не помічала в цей час жодних змін в поведінці заповідачки і вважає, що остання могла скласти заповіт,

Outcome: approved