Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Адвокат Гамов Владислав Володимирович в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа Луганський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка на день смерті проживала у м. Луганськ Луганської області, Україна. Заявнику необхідно встановити факт смерті, оскільки лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причини смерті її матері були видані на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті матері заявнику потрібно з метою отримання свідоцтва про смерть в порядку, визначеному законодавством України. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник заявника адвокат Гамов В.В. у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи Луганського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі. 07.07.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду заяви та відкриття провадження у справі в порядку окремого провадження. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно із копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 20.03.1997 року Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Кабичено Марківського району Луганської області, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що заявник [PERSON] має право на звернення до суду з цією заявою відповідно до приписів ч. 1 ст. 317 ЦПК України, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть від 20.02.2021 року №42 та копією довідки про причини смерті від 20.02.2021 року №42, виданого медичним закладом самопроголошеної «Луганської народної республіки» за формою первинної облікової документації №106/у, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Луганськ самопроголошеної «Луганської народної республіки» внаслідок хронічної серцевої недостатності, диффузного кардіосклерозу. Згідно з копією довідки про причину смерті від 20.02.2021 року №42, виданої медичним закладом самопроголошеної «Луганської народної республіки» за формою первинної облікової документації №106/о, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Луганськ Луганської області самопроголошеної «Луганської народної республіки» внаслідок хронічної серцевої недостатності. Суд враховує, що м. Луганськ станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті померлої матері у встановленому законом порядку. При цьому, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки розуміє, що можливості збору доказів щодо факту смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Враховуючи вищевикладені обставини та письмові докази, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянки України, уродженки с. Кабичено Марківського району Луганської області, яка померла [INFO] у м. Луганськ, Україна. Таким чином, заява [PERSON] про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення. Із врахуванням положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати по цій справі не відшкодовуються учасникам справи, оскільки іншого не встановлено законом.

Outcome: approved