Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON] у квітні 2018 року звернувсь з позовом до [PERSON] про визнання втратившою право на користування житлом будинком №30 по вулиці Слободянській у місті Старокостянтинові Хмельницької області. В обґрунтування позову посилавсь на те, що йому на праві особистої власності належить, вищевказаний будинок - на підставі договору дарування від 02.04.1992р. У будинку крім нього також зареєстровано місце проживання його дружини [PERSON], сина [PERSON], онуки [PERSON] та колишньої невістки - [PERSON] Остання була зареєстрована у будинку, оскільки проживала з сином у шлюбі з 2006 року, однак у березні 2017 року їх шлюб було розірвано, а відповідач ще з січня 2017 року не проживає у будинку та речей не зберігає і добровільно не бажає знятись з реєстрації. На даний час у нього виникла необхідність в отриманні субсидії для відшкодування витрат на оплату компослуг, однак факт реєстрації місця проживання відповідача у його будинку суттєво впливає на розрахунок призначення субсидії та перешкоджає йому, як власнику вільно розпоряджатись своїм майном. Зазначена судова справа перебувала в провадженні судді Завадської О.П., яка згідно з Указом Президента України від 19 липня 2018 року №212/2018 переведена шляхом відрядження строком до одного року до Старосинявського районного суду Хмельницької області. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями\~ зазначена цивільна справа 31 липня 2018 року надійшла до мого провадження. Ухвалою судді Старокостянтинівського районного суду від 01 серпня 2018 року постановлено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач [PERSON] 24 жовтня 2018 року отримав вищевказану ухвалу судді, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №3110000357031. Відповідач [PERSON] 19 жовтня 2018р. звернулась до суду з письмовим запереченням проти позову, в якому заперечила проти задоволення позову, просила справу розглянути у її відсутності та зазначила, що син позивача її колишній чоловік вигнав з будинку так як привів нову дружину. Однак вона періодично зявляться за місцем реєстрації та не втратила інтересу до спірного житла. ЇЇ донька проживає та навчається у м.Хмельницькому, тому і вона проживає разом з донькою. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до всиновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку №30 по вулиці Слободянській у місті Старокостянтинові Хмельницької області, що підтверджується даними договору дарування 02 квітня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Старокостянтинівської держнотконтори [PERSON] за р.№1011. Також, судом встановлено, що місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване з 03 квітня 2009р. за адресою: будинок №30 по вулиці Слободянській у місті Старокостянтинові Хмельницької області. Крім того, судом встановлено що відповідач [PERSON] без поважних причин з січня 2017 року, тобто понад рік, не проживає за вказаною адресою. Дані обставини підтверджуються даними довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконкому Старокостянтинівської міськради №639/02-27/2018 від 24.04.2018р.; даними акту обстеження житлово-побутових умов від 06.11.2017р. відповідно до яких [PERSON] проживає у м.Хмельницькому, однак її місце проживання зареєстроване у будинку позивача; даними рішення Старокостянтинівського райсуду від 07 березня 2017р., згідно яких шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, відповідно до положень ч.2 ст.405 ЦК України та слід визнати [PERSON], [INFO], втратившою право на користування житлом будинком №30 по вулиці Слободянській у місті Старокостянтинові Хмельницької області. Крім того, відповідно до положень ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та згідно з ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, [PERSON] не надала суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на заперечення проти позову, а саме що вона з поважної причини не проживає у [INFO], оскільки з будинку її вигнав її колишній чоловік, а також їх спільна донька живе та навчається у м.Хмельницькому та вона періодично зявляється до будинку позивача, тому з вищенаведених підстав, суд не приймає до уваги зазначене при вирішені позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved