Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON], яка діє за довіреністю, звернулась в інтересах [PERSON] до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 08 червня 2012 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, згідно якого відповідач повинен був виконати землевпорядні роботи по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Марївка Полтавського району. Відповідачем ФОП [PERSON], виконавцем робіт, були допущені істотні порушення договору щодо строку виконання робіт та протягом трьох років з моменту підписання договору роботи не виконані взагалі. На неодноразові звернення та претензії з боку позивача щодо істотних порушень відповідачем договору, відповідач не виконав своїх зобовязань. Враховуючи вказане, просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] отримані за договором кошти в сумі 2000 грн. та зменшений розмір пені за кожен день прострочення, починаючи з 09 грудня 2012 року по 09 грудня 2015 року у розмірі 10000 грн., а також втрати від інфляції у розмірі 1509 грн. 14 коп., що разом складає 13509 грн. 14 коп. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала із зазначених у заяві підстав, просила позов задовольнити. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач ФОП [PERSON] про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не зявився, будь-яких заяв, клопотань суду не надав, у звязку з чим, суд визнає його неявку без поважних причин, та вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ст.ст.224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08 червня 2012 року між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON], який діє на підставі ліцензії Держкомзему АГ №579091 від 22.09.2011 року, укладено договір на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.5). Відповідно до п.1.1. вказаного договору, виконавець зобовязався виконати з дотриманням вимог законодавства проектно-вишукувальні роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи. Згідно п.1.4. договору отриманий внаслідок виконання цього договору проект є власністю замовника. Відповідно до п.2.1. договору загальна вартість робіт складає 2000 грн. На виконання даної умови договору позивач оплатила відповідачу 2000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 08.06.2012 року та 31.01.2013 року (а.с.6). Договір набрав чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами передбачених ними зобовязань, але не довше шести місяців з дати підписання (п.7.1. договору). Виходячи із п.7.1. договору, договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами передбачених ним зобовязань, але не довше 6 місяців з дати підписання. З даної умови випливає, що дія вказаного договору закінчилася 08.12.2012 року. За умовами договору відповідач ФОП [PERSON] повинен був виконати землевпорядні роботи по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Відповідачем ФОП [PERSON], виконавцем робіт, були допущені істотні порушення договору щодо строку виконання робіт та протягом трьох років з моменту підписання договору роботи не виконані взагалі. На неодноразові усні звернення та претензії з боку позивача щодо істотних порушень відповідачем договору, відповідач не виконав своїх зобовязань. За своїм цивільно-правовим змістом укладений між позивачем та відповідачем договір на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 12 червня 2012 року є договором підряду. Правове регулювання підряду здійснюється главою 61 ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів» та правилами окремих видів договору підряду. Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Наслідками порушення зобовязання за змістом ч.1 ст.612 ЦК України є: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.1 та ч.2 ст.651 ЦК України ,зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Крім того, згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка отримала грошові кошти або зберігає їх без достатньої правової підстави, зобовязана повернути грошові кошти і тоді, коли підстава, на якій вони були отримані, згодом відпала. Встановлено, що у звязку з закінченням дії договору підстава для утримання відповідачем грошових коштів в розмірі 2000 грн. відпала. У нього виникло зобовязання повернути ці грошові кошти [PERSON], проте відповідач ухиляється від добровільного виконання цього зобовязання. Крім того, відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати роботу згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), а у разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Враховуючи, що вартість робіт становить 2000 грн., відповідач повинен позивачеві сплатити пеню у розмірі 3% за кожен день прострочення, починаючи з 09 грудня 2012 року по 07 грудня 2015 року в розмірі 65400 грн. Оскільки, виходячи з принципу розумності позивач просив стягнути з відповідача суму пені у розмірі 10000 грн., суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, відповідач протягом строку дії договору, свого обовязку про виготовлення проекту так і не виконав, при цьому оплату по договору у розмірі 2000,00грн отримав, строк дії договору сплив, а отже на данний час відповідач є таким, що прострочив грошове зобовязання перед позивачем. У звязку з тим, що відповідач обовязку щодо виготовлення проекту не виконав, з останнього слід стягнути суму боргу 2000,00грн та інфляційні втрати від суми заборгованості відповідача. Для обчислення індексу інфляції в цілому за період з 09 грудня 2012 року по 07 грудня 2015 року індекси за кожен день перемножуються. Індекси інфляції згідно даних Державного комітету статистики: грудень 2012 року 100,2%; індекс інфляції за 2013 рік 100,5 %; індекс інфляції за 2014 рік 124,9 %; індекс інфляції загальний за 2015 рік 139,5 %. Загальний індекс інфляції 175,457 %. Загальний індекс інфляції ? сума боргу = сума боргу із врахуванням індексу інфляції. 175,457 % х 2000 грн. = 3509 грн. 14 коп. Сума боргу з врахуванням індексу інфляції станом на 07 грудня 2015 року складає 3509,14 грн. Відповідно втрати від інфляції складають 1509,14 грн. (3509,14 2000 = 1509,14). Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» (п.2) розяснено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Згідно положень ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням прав. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути отримані за договором на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 08 червня 2012 року кошти в сумі 2000 грн. та зменшений розмір пені за кожен день прострочення, починаючи з 09 грудня 2012 року по 09 грудня 2015 року у розмірі 10000 грн., а також втрати від інфляції у розмірі 1509,14 грн., а всього 13509,14 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з ФОП [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved