Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернулась в суд з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з Відповідачем 21 січня 2014 року уклали юридичний шлюб. Від спільного подружнього життя народилась одна дитина, яка на даний час є малолітньою. Причиною розпаду сім'ї послужило те, що з відповідачем протягом останнього часу не проживають разом, жодних шлюбних та сімейних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Через несумісність характерів їхнє подружнє життя не склалось. На протязі останнього часу сімейні відносини постійно погіршувались, постійно виникали конфлікти з приводу різних поглядів, способу життя чоловіка, що суперечить її сімейним цінностям. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, термін для примирення позитивних результатів не дасть. Просить розірвати шлюб. Позивач надала в судове засідання письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог, на примирення не згідна. Відповідач в судове засідання подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, визнання позову. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі-ЦПК України) у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 21 січня 2014 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (надалі- СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачає ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачає ч. 4 цієї статті. Із матеріалів справи встановлено, що подружнє життя сторони припинили, збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача, підстав для збереження шлюбу немає, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з Відповідача в користь Позивача слід стягнути понесені нею судові витрати у виді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., які пов'язані із розглядом справи і є обґрунтованими та пропорційним до предмета спору.

Outcome: approved