Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] предявив позов до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 11 березня 2014 року помер його батько [PERSON], якому належали: квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського нотаріального округу [PERSON] 3 липня 2003 року та земельна ділянка площею 3.6263 га згідно з державним актом про право приватної власності на земельну ділянку серії ХМ №020864, виданим 26 липня 2005 року Великомедведівською сільською радою Красилівського району Хмельницької області, що знаходиться на території вказаної сільської ради. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 12 листопада 2014 року йому визначено тримісячний додатковий строк для прийняття спадщини. 24 лютого 2015 року він звернувся до Старокостянтинівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак постановою державного нотаріуса від цього ж дня йому відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, оскільки відповідно до рішення Старокостянтинівського райсуду від 22 січня 2015 року за одним із спадкоємцем - дружиною померлого [PERSON] - визнано в порядку спадкування право власності на 1/4 частину спадкового майна. Окрім нього спадкоємцями першої черги є батьки померлого [PERSON] та [PERSON], а також його дружина [PERSON], за якою зазначеним рішенням суду визнано право власності на спадкове майно. Оскільки іншим шляхом оформити право власності на спірну частину спадкового майна неможливо, тому він просить задовольнити його позовні вимоги. Сторони в судове засідання не зявились, однак подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі. Представник позивача позовні вимоги підтримує, відповідачі позов визнають. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 березня 2014 року помер батько позивача - [PERSON], якому належали: квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського нотаріального округу [PERSON] 3 липня 2003 року та земельна ділянка площею 3.6263 га згідно з державним актом про право приватної власності на земельну ділянку серії ХМ №020864, виданим 26 липня 2005 року Великомедведівською сільською радою Красилівського району Хмельницької області, що знаходиться на території вказаної сільської ради. 29 травня 2014 року до державної нотаріальної контори звернулись батьки померлого [PERSON] і [PERSON] із заявами про прийняття спадщини, а 22 серпня 2014 року його дружина [PERSON], за якою рішенням Старокостянтинівського райсуду від 22 січня 2015 року визнано в порядку спадкування право власності на 1/4 частину спадкового майна. Відповідно до рішенням Старокостянтинівського районного суду від 12 листопада 2014 року позивачу визначено тримісячний додатковий строк для прийняття спадщини. 24 лютого 2015 року позивач звернувся до Старокостянтинівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак постановою державного нотаріуса від цього ж дня йому відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом у звязку з наявністю зазначеного судового рішення, що неуможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. Зазначені обставини підтверджуються ксерокопією спадкової справи померлого [PERSON], рішеннями Старокостянтинівського райсуду від 12 листопада 2014 року і 22 січня 2015 року. Відповідно до вимог ст.1216, 1217, 1261, ч.1 ст. 1278 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як убачається з рішення Старокостянтинівського райсуду від 22 січня 2015 року за позовом [PERSON], яка є відповідачем у даній справі, до позивача та інших відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, за нею визнано право власності на 1/4 частину спадкового майна, котре залишилось після смерті [PERSON] Тому обставини, встановлені вказаним рішенням, не підлягають доказуванню по даній справі. Враховуючи, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину разом з іншими трьома спадкоємцями після смерті батька [PERSON], якому належали: квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського нотаріального округу [PERSON] 3 липня 2003 року та земельна ділянка площею 3.6263 га згідно з державним актом про право приватної власності на земельну ділянку серії ХМ №020864, виданим 26 липня 2005 року Великомедведівською сільською радою Красилівського району Хмельницької області, тому суд вважає, що позов слід задовольнити. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст. 1216, 1217, 1261, ч.1 ст. 1278 ЦК України,

Outcome: approved