Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

[PERSON] просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 11 вересня 1982 року в Полого-Яненківській сільській раді Переяслав-Хмельницького району Київської області, актовий запис № 17. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на життя, в результаті чого між ними стосунки погіршились, вони перестали розуміти один одного та стали фактично чужими людьми. Деякий час він намагався зберегти сім»ю, але це не дало ніякого результату. З 2002 року однією сім'єю вони не проживають, спільного господарства не ведуть та мають окремі бюджети. Їх шлюб носить формальний характер. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, але відповідачка через органи реєстрації актів цивільного стану розірвати шлюб не бажає. Збереження шлюбу суперечить його інтересам та порушує його права. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав. Відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, але вважає, що позивач невірно виклав обставини їх сімейного життя. Ніяких зусиль до збереження сім»ї позивач не докладав і шлюб розривається з його вини. Вона дійсно заперечувала проти розірвання шлюбу через органи ДРАЦС, намагаючись домогтися від чоловіка, щоб він подарував належну йому частину квартири одному із синів. З показань сторін, які були допитані судом в якості свідків, та наявних у справі письмових доказів встановлені такі обставини. Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] 11 вересня 1982 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано в Полого-Яненківській сільській раді Переяслав-Хмельницького району Київської області. Сторони визнали, що вони мають двох дітей, які досягли повноліття. Вони зареєстровані у квартирі [ADDRESS], хоч фактично кожен з них проживає за іншою адресою. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідачка показала суду, що в 2002 році позивач залишив сім»ю та 5 років проживав у м. Києві з іншою жінкою. З того часу він двічі повернувся до дружини, проживаючи певний час із сім»єю, але стосунки не складалися, оскільки чоловік вчиняв сімейні сварки, і надалі допускав подружню невірність. Він не може досягти взаєморозуміння не лише з нею, а й з дорослими синами. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явленим одним із подружжя. Суд, відповідно до ст.112 СК України, з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов до висновку, що дійсною причиною розірвання шлюбу є поведінка позивача, який залишив сім»ю. Зважаючи на тривалий сімейний конфлікт, що триває з 2002 року, впродовж якого однією сім'єю подружжя не проживає, спільного господарства не веде, суд вважає збереження шлюбу неможливим. Позов підлягає задоволенню на підставі ст.ст.24,110 Сімейного кодексу України, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. Перерозподіл судових витрат суд не проводить, оскільки шлюб розривається з вини позивача. На підставі ст.ст.24,110, 112 СК України,

Outcome: approved