Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про поділ спільного майна подружжя. Позивач зазначила, що позивач з відповідачем зареєструвала шлюб 27.01.1979 року, від шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO]. 28.02.2013 року Рішенням Подільського районного суду м. Києва шлюб було розірвано. За час шлюбу позивачем та відповідачем спільно було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS], яку обслуговує ЖБК «Київ-9». Пай за вказану квартиру було виплачено за спільні кошти подружжя в період з 1986 року по 1994 рік та зареєстровано право власності на квартиру в БТІ м. Києва на відповідача згідно реєстраційного посвідчення № 844 від 18.02.1994 року. В вищезазначеній квартирі зареєстровані та проживають три особи, зокрема позивач, відповідач та їх син. Відповідно до положень ст. 71 СК України позивач просила виділити їй частину із спільного майна, а саме 1/2 частину трикімнатної квартири, яка знаходиться в будинку [ADDRESS], загальною площею 72,6 кв.м., а іншу частину 1/2 квартири виділити відповідачу. Відповідач відмовляється провести поділ спільного сумісного майна подружжя, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду за захистом порушеного права. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову про поділ спільного майна подружжя не заперечував, однак, зазначив про безпідставність стягнення з нього судового збору. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом було встановлено, що сторони перебували в зареєстровано шлюбі з 27.01.1979 року по 28.02.2013 року (а.с. 9, 13). За період шлюбу подружжям було придбано трьохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 72,6 кв.м., жилою площею 40,96 кв.м., яка на праві власності зареєстрована за відповідачем на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації від 18.02.1994 року (а.с. 10). У відповідності до довідки форми № 3 виданої ЖБК «Київ-9» позивач та відповідач зареєстровані в спірній квартирі, також за даною адресою зареєстрований [PERSON] [INFO] (а.с. 11). Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловікам є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що домовленості між сторонами про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у запропонованому позивачем варіанті не було, шлюбний договір між сторонами не укладався. Згідно ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Як відзначає Пленум Верховного Суду України у п. 23 Постанови від 21.12.2007 р. № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що вищевказане майно набуте сторонами під час шлюбу, такий розподіл майна подружжя не суперечить вимогам чинного законодавства України, не порушує прав та інтересів сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 3 500 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved