Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] звернулися до Дергачівського районного суду Харківської області з заявою в порядку окремого провадження, в якій просили розірвати шлюб, зареєстрований 01 серпня 2003 року в міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №1143. В підтвердження заяви [PERSON], [PERSON] посилаються на те, що від шлюбу заявники мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Заявники прожили у спільному шлюбі п'ятнадцять років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини, але останні п'ять років заявники не можуть, як сім'я, проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності дитини заявників, що може суттєво вплинути на її психіку, погляди на життя. Заявники неодноразово протягом останнього часу намагалися говорити один з одним про особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, хоча заявники прикладали для цього зусилля. В результаті розмов заявники дійшли до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім'ю спільної дитини. З підстав наведених вище, заявники вважають, що збереження сім'ї і подальше спільне проживання є неможливим. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві свою заяву про розлучення підтримав повністю, просив її задовольнити. Розгляд справи просив проводити без його участі та без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в поданій до суду заяві підтримала заяву про розлучення в повному обсязі, просила суд задовольнити її з підстав зазначених у ній. Розгляд справи просила проводити без її участі та без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Пленум Верховного Суду України у п.8 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року роз'яснив, що розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що заявники створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved