Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Акціонерне товариство Державний ощадний банк України, в особі філії - Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі - АТ «Ощадбанк») звернулось до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 15.01.2020 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачем, за погодженням сторін була підписана заява на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту). Вказана заява складена відповідно до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб та вважається Кредитним договором, відповідно до умов якого банком відповідачу був відкритий поточний рахунок в гривнях України та видано кредит на суму 12400 грн. на споживчі цілі, на строк 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк зі сплатою 38,00% річних, при умовах безготівкового розрахунку платіжною карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування кредитом протягом Грейс-періоду складає 0,001 % річних. На порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення отриманого кредиту та сплатити відсотків не виконує і станом на 28.05.2020 року за ним створилася заборгованість на загальну суму 13590,14 грн., яка складається із суми кредиту у розмірі 11837,15 грн., прострочених відсотків - 1433,29 грн., комісії - 301,94 грн., та 3% річних - 17,76 грн., яку Банк просив стягнути з останнього, а також витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Позовна заява окрім вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, також містить вимогу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18 червня 2020 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача Петрович Ю.Ф. в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] будучі належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився без поважних причин, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим, суд з урахуванням думки представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, з урахуванням пояснень представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 січня 2020 року акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Чернівецьке облуправління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] , на підставі Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, була підписана заява на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту), відповідно до умов якої банк на відкритий поточний рахунок відповідача надав кредит в гривнях України на споживчі цілі у розмірі 12 400 грн., на строк 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк зі сплатою 38,00% річних, а за умови безготівкового розрахунку платіжною карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування кредитом протягом Грейс-періоду складає 0,001 % річних, що підтверджується копією зазначеної заяви та паспорту споживчого кредиту (а.с.15-17). За змістом п. 3.7 заява на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту), [PERSON] своїм підписом погодився з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правила надання банківскьих послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг, підтвердивши укладання договірних відносин між сторонами та про досягнення між ними згоди за всіма умовами договору. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 28.05.2020 року через порушення відповідачем умов договору за ним утворилася заборгованість в розмірі 13590,14 грн., яка складається із суми кредиту у розмірі 11837,15 грн., прострочених відсотків - 1433,29 грн., комісії - 301,94 грн. та 3% річних - 17,76 грн. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і згідно положень ст.599 цього Кодексу припиняються у зв`язку з їх виконанням. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, за якою боржник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на наведені норми Закону, зважаючи на те через неповернення кредиту, несплати процентів, відповідач в односторонньому порядку порушив зобов`язання, що витікають з умов кредитного договору, що є неприпустимим і тягне за собою встановлену законом відповідальність, то з відповідача на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту, нарахованими відсотками за користування кредитом та інфляційні нарахування. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.3.1. та п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 26.04.2017 по справі № 918/329/16, відповідно до якої нарахування інфляційних витрат на суму боргу, пені та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. На день розгляду справи з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов`язку в частині погашення заборгованості по кредитному договору. Тому, при відсутності будь-яких обмежень щодо відповідальності за кредитним договором, суд приходить до висновку що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, в зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню на користь ПАТ «Ощадбанк» 13590 грн. 14 коп. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача у розмірі 2102 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved