Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив прав на житло, а саме квартирою [ADDRESS] Чернігівської області вказуючи на те, що являються власниками такої відповідно договору купівлі-продажу та договору дарування, а оскільки відповідач залишив дане житло добровільно, не проживає у ньому понад 1 рік, не сплачує комунальні послуги, не бере ніякої участі в його утриманні та обслуговуванні, взагалі не цікавиться даним житлом, а така реєстрація створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їм майном. В судовому засіданні позивачі повністю підтримали заявлену вимогу із наведених вище підстав та надали відповідні пояснення з цього приводу. Відповідач в судове засідання не з»явився, але про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення та дослідивши матеріали справи приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги, з таких підстав : Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належність [PERSON] 1/3 частини у квартирі за адресою [ADDRESS], підтверджується свідоцтвом від 07 квітня 2015 року та витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Належність [PERSON] 2/3 частин у даній квартирі підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10 травня 2000 року на 1/3 частину та договором дарування від 20.11.2009 року а витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно -на 1/3 частину. Згідно з актом про фактичне проживання (не проживання) та реєстрацію осіб у житловому будинку від 17 квітня 2015 року встановлено, що [PERSON], який зареєстрований у [ADDRESS] не проживає з 2000 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили обставини не проживання [PERSON] у вказаній квартирі. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст. 391 ЦК України він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла, який проживає разом з ним має право на користування цим житлом відповідно до закону та втрачає таке право у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла. Згідно положень Житлового кодексу України до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло права спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство. Зважаючи на ті обставини, що відповідач на даний час відноситься до кола членів сім»ї одного із позивачів, на даний час залишив житло за власною ініціативою, не проживає в ньому більше 1 року без поважних причин, оплату за нього не проводить, чим взагалі втратив до житла будь-який інтерес суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved