Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивач зазначала, що 03 квітня 2019 року відповідач [PERSON] позичила у позивача грошові кошти в сумі 35000 доларів США. Факт отримання коштів підтверджується відповідною розпискою від 03 квітня 2019 року. Кінцевий строк повернення коштів 01 травня 2019 року. Проте, оскільки на даний момент відповідач не повернула належні позивачеві кошти, її борг станом на момент звернення з позовною заявою до суду становить: 917206,05 грн. = (35000,00 доларів США х курс НБУ станом на 13.05.2019 р. за 100 доларів США 2620,5887 грн.). Крім основної суми заборгованості, відповідач повинна сплатити на користь позивача проценти за користування чужими грошовими коштами та 3% річних. Сума 3% річних від простроченої суми 917206,05 грн. за період з 02 травня 2019 року по 13 травня 2019 року становить 904,64 грн. Проценти за договором позики за період з 03 квітня 2019 року по 13 травня 2019 року складають 18318,99 грн. Таким чином, загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 936429,68 грн. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути із відповідача суму боргу в розмірі 936429,68 грн., а також стягнути із відповідача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 9364,30 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд про їх задоволення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки до суду не повідомила. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 03 квітня 2019 року, відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 35000 доларів США. Кінцевий строк повернення коштів 01 травня 2019 року (а.с.16). Таким чином, суд дійшов до переконання, що між сторонами дійсно мали місце правовідносини, до яких можуть застосовуватись положення передбачені ст. 1046-1049 ЦК України. Так, відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на 13 травня 2019 року, на дату повернення грошових коштів, курс НБУ становив за 100 доларів США = 2620,5887 грн., тому належна сума позики до повернення позивачу [PERSON] складала: 917206,05 грн. = (35000,00 доларів США х курс НБУ станом на 13.05.2019 р. за 100 доларів США 2620,5887 грн.). Оскільки на час судового розгляду справи відповідач [PERSON] не повернула належні позивачу [PERSON] кошти, її борг становить 917206,05 грн. Відповідно до положень ст.ст. 625, 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити три проценти річних від простроченої суми. Постановою Верховного суду України від 02 липня 2014 року в цивільній справі №6-36цс14 зазначено, що у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, позичальник зобов`язаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. З огляду на вищевикладене, крім основної суми заборгованості, відповідач [PERSON] повинна сплатити на користь позивача [PERSON] проценти за користування чужими грошовими коштами та 3% річних починаючи з наступного дня прострочення виконання зобов`язання по день звернення до суду. Сума 3% річних від простроченої суми 917206,05 грн. за період з 02 травня 2019 року по 13 травня 2019 року становить 904,64 грн. та розраховується за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] х [Процентна ставка] / 100% / 365 днів х [Кількість днів], а саме: 917206,05 грн. х 3% / 100% / 365 днів х 12 кількість прострочених днів. Проценти за договором позики за період з 03 квітня 2019 року по 13 травня 2019 року складають 18318,99 грн. та розраховуються за формулою: [Проценти за договором позики] = [Сума боргу] х [розрахункова ставка (%)] / 100% / 365 днів х [Кількість днів], а саме: за період з 03.04.2019 року по 25.04.2019 року: 10403,38 грн. = 917206,00 грн. х 18 / 100% /365 днів х 23 дні; за період з 26.04.2019 року по 13.05.2019 року: 7915,61 грн. = 17,5 / 100% /365 днів х 18 днів. Всього 10403,38 грн. + 7915,61 грн. = 18318,99 грн. Таким чином, загальна сума боргу відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] становить 917206,05 грн. + 904,64 грн. + 18318,99 грн. = 936429,68 грн. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також суд,

Outcome: approved