Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку 03.12.2015 року, і від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів - нестягнення з нього щомісячно 1/4 його доходу згідно рішення Залізничного районного суду м.Львова від 22.09.2015 року на користь [PERSON] для її утримання до досягнення дитиною трьох років та зобовязання відповідача надати необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для призначення надбавки на непрацездатних утриманців пенсіонерам ЗСУ, МВС. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно рішення Залізничного районного суду м.Львова від 22.09.2015 року з нього стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 чистин всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку до досягнення дитиною трьох років, тобто до 14.16.2017 року. Проте, на даний час він перебуває на пенсії, стан здоровя не дає змоги більше працювати. З його пенсійного забезпечення в розмірі 1860 грн. на місяць відрахування на аліменти становить 930 грн., у звязку з чим його матеріальне становище значно погіршилось і не дає змоги повноцінно харчуватися, лікуватися і оплачувати комунальні послуги. Таким чином, він не має більше можливості сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини, яка отримує державну допомогу на утримання дитини, а також матеріальну допомогу від [PERSON], з яким перебувала в цивільному шлюбі. Крім цього, він, як непрацездатний пенсіонер ЗСУ, в якого на утриманні перебуває неповнолітня дитина, має право на надбавку до пенсії в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму. Однак відповідач відмовилась на його прохання надати відповідні документи, необхідні для призначення вказаної допомоги. В судовому засіданні позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, зазначивши, що підстав, передбачених ст.192 СК України для того, щоб [PERSON] припинив сплачувати аліменти на її утримання до досягнення їхнім сином [PERSON] трьохрічного віку, позивачем не доведено заявлених позовних вимог, тому просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 22.09.2015 року з позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 чистин всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання колишньої дружини [PERSON] в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку до досягнення дитиною трьох років, тобто до 14.16.2017 року. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON], як на підставу своєї вимоги про зміну розміру аліментів посилається на погіршення стану свого здоровя, отримання доходу лише у вигляді пенсійного забезпечення, що є недостатнім, з урахуванням відрахувань на аліменти, на задоволення життєвих потреб. Як вбачається з копії трудової книжки позивача він з 11.11.2015 року звільнився з посади старшого інструктора дільниці охорони обєктів поштового звязку Львівського поштампту, а довідкою № 1380 від 16.03.2016 року Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області підтверджується, що він перебуває на обліку в управлінні і отримує пенсію щомісячно в розмірі 1876 грн., з якої відраховуються аліменти в розмірі ? частини на утримання сина і 1/4 частина на утримання відповідача. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд приймає до уваги доводи відповідача про те, що вона не працює, доглядає за двохрічним сином [PERSON], у звязку з чим отримує державну допомогу, інших доходів не має, крім того має на утриманні старшого сина [PERSON], [INFO], батько якого [PERSON] не сплачує аліменти на утримання свого сина згідно рішення суду в період з 01.12.2015 року по 31.05.2016 року, що підтверджується довідкою Личаківського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області №2019 від 21.06.2016 року, а відтак матеріальний стан відповідача з часу винесення судового рішення від 22.09.2015 року про стягнення аліментів не покращився. Позивач дійсно звільнився з роботи, проте аліменти стягуються з нього не в твердій грошовій сумі, а пропорційно від розміру його доходів, відповідно у звязку із зменшенням доходу зменшується також і розмір відрахувань для сплати аліментів на утримання сина і колишньої дружини. Поряд з цим позивачем не надано документального підтвердження того, що він через погіршення стану здоровя не може працювати, тому такі його доводи судом оцінюються критично і не приймаються до уваги. Також судом не можуть братись до уваги твердження позивача, що в нього значно погіршився стан здоровя, оскільки [PERSON] не надано достатніх належних і допустимих доказів на підтвердження таких покликань, а представлені суду продовження свідоцтва про хворобу № 135/3 від 09.08.2006 року, виписний епікриз № 471, який містить дані про знаходження позивача на лікуванні з 17.01.2006 року по 27.01.2006 року в неврологічному відділенні Клініки нейрохірургії та неврології, виписний епікриз (історія хвороби № 2245) про перебування позивача на лікуванні в пульмонологічному відділенні ВМКЦ ЗР з 27.02.2012 року по 06.03.2012 року, не можуть свідчити про актуальний стан здоровя позивача на час звернення із даним позовом 24.03.2016 року і на час розгляду справи, а також про погіршення стану здоровя [PERSON], порівняно з тим, який його стан здоровя був на час розгляду справи про стягнення аліментів, адже підставою для збільшення розміру аліментів зі змісту ч.1 ст.192 СК України могла би бути зміна в сторону погіршення стану здоровя, чого з досліджених доказів не вбачається. Позивач в судовому засіданні також виходив з того факту, що він сплачує комунальні послуги і утримує житло, при цьому він не врахував, що для визначення підстав для збільшення розміру аліментів необхідно довести юридично важливі обставини, визначені ст.192 СК України, які б підтверджували саме зміну, погіршення або поліпшення матеріального або сімейного стану платника та одержувача аліментів, а також їх здоров'я. При цьому, позивачем наявність таких обставин в силу ст.ст. 10, 60 ЦПК України, що є процесуальним обов'язком, під час розгляду справи не доводились. Щодопозовної вимоги [PERSON] про зобовязання відповідача надати необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для призначення надбавки на непрацездатних утриманців пенсіонерам ЗСУ, МВС, то на її підтвердження позивачем не надано жодних доказів, зокрема, які саме документи не надано відповідачем, що для призначення йому надбавки до пенсії необхідні документи, які знаходяться у розпорядженні відповідача, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зверталося до нього чи відповідача з вимогою (пропозицією) надати такі документи, а також що він звертався до відповідача про надання відповідних документів, а вона відмовилась такі надати. Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність передбачених ст.192 СК України обставин для зміни розміру аліментів, а також зобовязання відповідача надати необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для призначення надбавки на непрацездатних утриманців пенсіонерам ЗСУ, МВС, тому позов [PERSON] є безпідставним і в задоволенні такого слід відмовити. Зі змісту ст.88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, тобто у даному випадку не відшкодовуються позивачу.

Outcome: dismissed