Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Адвокат Жердєв Сергій Миколайович в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що відповідно до протоколу серії БД № 122704 від 25.04.2019 [PERSON] о 10 годині 05 хвилин в м. Сєвєродонецьку по пр. Хіміків, 36-б, керуючи транспортним засобом «HYUNDAI Tucson», д.н.з. [NUMBER] , під час зміни напрямку руху та перестроювання, не переконався, що це буде безпечним та не надав дороги автомобілю «Suzuki SX4», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по тій смузі, на яку він перестроювався, а саме праворуч, внаслідок чого трапилось їх зіткнення. Після зіткнення автомобіль «Suzuki SX4» за інерцією продовжив рух та здійснив наїзд на припарковані авто «Nissan QASHQAI» та «Peugeot 405», що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Під час розгляду судом справи про адміністративне правопорушення у відношенні відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП провадження було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 47 від 23.09.2020 року, розмір матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля «Suzuki SX4», д.н.з. [NUMBER] , визначений як сума, яка дорівнює ринковій вартості колісного транспортного засобу з урахуванням втрати товарної вартості становить 119538 грн. Таким чином, оскільки з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль, належний на праві власності позивачу, відповідач зобов`язаний відшкодувати спричинену ним матеріальну шкоду. Крім того, внаслідок дій відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у сильних душевних стражданнях, хвилюваннях, яких він зазнав внаслідок пошкодження автомобіля, у зв`язку з чим представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000 грн., а також судові витрати, витрати на правову допомогу та витрати, понесені на проведення оцінки з визначення розміру завданих збитків. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. У судовому засіданні представник позивача адвокат Жердєв С.М. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, правом подати відзив не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. На підставі клопотання представника позивача [PERSON] , яке було задоволено судом, у судовому засіданні було здійснено допит свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що в квітні 2019 року він рухався на автомобілі Suzuki SX4 по проспекту Хіміків, пересікаючи вул. Єгорова в бік «Автовокзалу». В салоні машині ще знаходилися [PERSON] та [PERSON] . На світлофорі він здійснив зупинку. Після того як він проїхав десь 50 метрів від світлофора, ліворуч почався в його бік якийсь рух. Він знаходився у правій смузі, коли зліва надійшов удар від транспортного засобу відповідача. Праву смугу на той момент нічого не перегороджувало. Зліва автомобіль на пів кузову рухався попереду. Він різко став брати праворуч, а свідок почав йти від зіткнення, захищаючи стоячі праворуч автомобілі. Відповідач вдарив його автомобіль в ліве переднє крило, ліву фару, ліві передні дверцята. А він в свою чергу заподіяв шкоди двом автомобілям праворуч. Свідки дорожньо-транспортної пригоди казали, що винен чоловік, який вдарив його машину, тобто відповідач по справі. Посвідчення водія він отримав у 2020 році та жодного разу його до адміністративної відповідальності не притягували. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він знаходився в автомобілі Suzuki, водієм якого був [PERSON] . На перехресті проспекту Хіміків та вул. Єгорова вони здійснили зупинку на світлофорі. Рух тримали в бік «Автовокзалу» по проспекту Хіміків. Він сидів біля водія спереду. Інший пасажир за водієм, або посередині салону позаду. Ліворуч також рухався автомобіль. Вони рухалися в правій смузі, а відповідач - в лівій. Він різко перед ними повернув праворуч на парковку біля Торгівельного центру «Місто». Щоб він увімкнув поворот напрямку руху свідок не бачив. Цим ударом автомобілю Suzuki пошкодило передні дверцята та переднє крило. Свідки, які йшли по вулиці і бачили дорожньо-транспортну пригоду підійшли до них і сказали, що винен був відповідач. Правила дорожнього руху свідок знає, водійське посвідчення має. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що вони рухалися на автомобілі Suzuki та здійснили зупинку на світлофорі на перехресті. Після проїзду перехрестя вони рухалися в правій смузі, коли водій з лівої смуги різко здійснив поворот праворуч. Удар прийшовся в ліву сторону їхнього автомобіля, яким було пошкоджено крило, бампер, двері, капот та фара. Вислухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] з 06.12.2013 є власником транспортного засобу Suzuki SX 4, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з копією поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6891526 [PERSON] здійснив страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, яка може бути завдана під час керування транспортним засобом Suzuki SX 4, реєстраційний номер [NUMBER] . Строк дії полісу з 06.12.2018 по 05.12.2019, страховик - страхова компанія ПАТ «Страхова компанія «Країна», страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - двісті тисяч, за шкоду заподіяну майну - сто тисяч, розмір франшизи - нульова. Згідно з копією листа-повідомлення № 5404/1027849 від 11.07.2019, [PERSON] повідомлено про те, що в даному випадку цивільна-правова відповідальність водія ЗТЗ HYUNDAI Tucson, держ. номер [NUMBER] не настає, а тому обов`язок сплатити страхове відшкодування у ПрАТ «СК «ВУСО» за полісом № АМ 8491936 від 25.12.2018 не виникає. ПрАТ «СК «ВУСО» змушене відмовити у виплаті страхового відшкодування по вищевказаній події. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.06.2019 по справі № 428/5572/19, провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. У вказаній вище постанові було встановлено, що відповідно до протоколу серії БД № 122704, 25.04.2019 [PERSON] о 10 годині 05 хвилин в м. Сєвєродонецьку по пр. Хіміків, 36-б, керуючи транспортним засобом «HYUNDAI Tucson», д.н.з. [NUMBER] , під час зміни напрямку руху та перестроювання, не переконався, що це буде безпечним та не надав дороги автомобілю «Suzuki SX4», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по тій смузі, на яку він перестроювався, а саме праворуч, внаслідок чого трапилось їх зіткнення. Після зіткнення автомобіль «Suzuki SX4» за інерцією продовжив рух та здійснив наїзд на припарковані авто «Nissan QASHQAI», д.н.з. [NUMBER] , та «Peugeot 405», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. На підставі наданих документів неможливо встановити винуватця ДТП, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, на схемі ДТП не позначено ями, про яку зазначає [PERSON] , її розмір та розташування на дорозі, наявність якої може свідчити про неналежне утримання дорожнього покриття та могла стати супутньою причиною ДТП, а окрім того обумовила розташування транспортних засобів на дорозі, окрім того, на схемі не зазначено траєкторії руху транспортних засобів, наявність або відсутність гальмівного шляху та згідно схеми ДТП відстань між місцями зіткнення автомобілів 1 та 2 та автомобілів 1 та 3 складає 700-540=160 см., а відповідно до відкритих даних сайту wikipedia.org ширина «Suzuki SX4» хетчбэку складає 1755 мм, седану 1730 мм, що перевищує вищезазначену відстань. Суд прийшов до висновку, що фактично в діях [PERSON] відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторони, оскільки в ході судового засідання його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення не знайшла свого достеменного підтвердження поза розумними сумнівами. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки збитків, спричинених власнику транспортного засобу № 47 від 23.09.2019, вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобілю «Suzuki SX4», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент ДТП (25.10.2018) дорівнює ринковій вартості транспортного засобу і складає 119 538, 55 грн. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивачу, отриманої ним під час дорожньо-транспортної пригоди, яка завдана, на його думку, діями відповідача. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 461/8496/15. Отже, протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року № 6-168цс13. Так, зі змісту постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.06.2019 по справі № 428/5572/19 вбачається, що провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. Такого висновку суд дійшов у зв`язку з неповним з`ясуванням дорожніх умов працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також неналежним складанням схеми ДТП, що не дало підстав суду з наданих документів встановити винуватість особи та наявність у її діях складу адміністративного правопорушення. Проте, ураховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що позивачем [PERSON] подано до суду належні, допустимі та достатні докази завдання йому шкоди відповідачем [PERSON] , оскільки матеріалами справи підтверджено, що саме відповідач [PERSON] в момент вчинення ДТП перебував за кермом автомобіля «HYUNDAI Tucson», реєстраційний номер [NUMBER] , та, порушивши вимоги п. 10.3 ПДР України, допустив зіткнення з автомобілем позивача. При розгляді цієї справи судом встановлено, що позивачу [PERSON] шкода завдана саме діями [PERSON] , а тому навіть за відсутності підстав для адміністративної відповідальності, на думку суду, відповідач має нести цивільну відповідальність. Винуватість відповідача у заподіянні шкоди позивачу встановлена у судовому засіданні з як з матеріалів справи, так і з показань свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які допитані у судовому засіданні. Показання цих свідків суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони стосуються предмету доказування та отримані безпосередньо судом. При цьому, підстав, за яких суд повинен вважати показання свідків недостовірними, не вбачається, а тому суд вважає ці показання достатніми як докази, на підтвердження факту якого їх подано позивачем. Під час розгляду справи відповідачем не було надано доказів суду, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу позивача, а тому з огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди відповідач не звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду. Водночас позивачем надано суду докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив. У зв`язку із викладеним вище, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог про відшкодування завданих збитків у результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 119538,00 грн. та витрат понесених на проведення незалежної оцінки з визначення розміру завданих збитків у розмірі 1200,00 грн. та стягнення зазначених сум з відповідача на користь позивача. Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. У позовній заяві позивач обґрунтовує завдану йому моральну шкоду тим, що він зазнав сильних душевних страждань та хвилювань з приводу пошкодження його транспортного засобу, у зв`язку з чим змушений змінити свій звичний спосіб життя. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення,

Outcome: partial