Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

[PERSON] у вересні 2016 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом, згідно прохальної частини якого в уточненій редакції просить суд: 1) визнати недійсним акт №1 від 25.09.2013 року про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, в частині посилання в ньому на самовільні і незаконні виробничі дії позивача; 2) визнати недійсним акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 16.09.2013 року від 24.09.2013 року в частині посилання в ньому на самовільні і незаконні виробничі дії позивача; 3) визнати недійсним протокол №1 засідання комісії з охорони праці ТОВ «Спецгазбуд» від 04.06.2014 року в частині посилання в ньому на самовільні і незаконні виробничі дії позивача; 4) стягнути одноразово з ТОВ «Спецгазбуд» на користь позивача за час з 16.09.2013 року по 01.10.2017 року 208011,25 грн. у рахунок відшкодування йому заробітку (доходу), втраченого ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; 5) стягнути щомісячно з ТОВ «Спецгазбуд» на користь позивача, починаючи з 01.10.2017 року 8000 грн. у рахунок відшкодування йому заробітку (доходу), втраченого ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; 6) стягнути одноразово з ТОВ «Спецгазбуд» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 300000,00 грн; 7) стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати у рівних частинах. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він працював в ТОВ «Спецгазбуд» підсобним робітником 2 розряду з 08.07.2013 року по 12 лютого 2014 року. 16 вересня 2013 року на дільниці відділу автотранспорту ТОВ «Спецгазбуд» за адресою: м. Харків, пров. Механічний, 5, з [PERSON] стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав тяжку виробничу травму: тотальне відсічення лівої кисті на рівні п`ястних тканин. По факту травми складений акт №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом та затверджений директором ТОВ «Спецгазбуд» 25.09.2013 р., акт проведення розслідування нещасного випадку та затверджений директором ТОВ «Спецгазбуд» 25.09.2013 р. До вказаних документів (актів) внесені відомості, що не відповідають дійсності і обставинам виробничої травми, а на засідання комісії, котра була утворена наказом №112- НВ від 20.09.2013 року директора ТОВ «Спецгазбуд» щодо розслідування даного нещасного випадку, [PERSON] не запрошували. Комісія дійшла висновку, що [PERSON] самовільно взяв горизонтальну шліфмашинку інв.№ 23 в складському приміщенні і підключив її до електричного щитку з наміром відрізати дерев`яну рейку, яку знайшов на території ділянки автотранспорту, чим порушив вимоги п. 1.5 Інструкції з охорони праці №25-Н ТОВ «Спецгазбуд», а начальник відділу транспорту порушив вимоги розд. II п. 5 Посадової інструкції начальника відділу транспорту TOB «Спецгазбуд». [PERSON] , як посадовою особою, що відповідальна за дотримання вимог законодавства про охорону праці на цьому виробництві, було приховано той факт, що шліфмашинка інв. №23 взагалі не мала захисного кожуху, відрізний диск, що стояв на ній, не був призначений для роботи з деревиною, а усі ці роботи виконувались за виробничим завданням начальника [PERSON] , а не самовільно. Заступник директора з охорони праці ТОВ «Спецгазбуд» [PERSON] вчинив кримінальні правопорушення: службове підроблення за ст. 366 КК України та припустився перевищення власних службових повноважень за ст. 365-1 КК України. Також за ініціативою [PERSON] зменшено розмір одноразової допомоги [PERSON] на 10% за порушення ним вимог законодавства про охорону праці, що й стало причиною травмування, але не відповідає дійсним обставинам факту спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень 16.09.2013 року. Відповідно до довідки про результати призначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потребу у додаткових видах допомоги серії ХАР-08 № 001972 від 13.01.2014 року [PERSON] встановлена третя група інвалідності з 50 % втрати професійної працездатності (акт огляду МСЕК № 58). Згідно із довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потребу у додаткових видах допомоги серії 10 ААА №254670 від 22.01.2015 року [PERSON] підтверджена третя група інвалідності з 40 % втрати професійної працездатності (акт огляду МСЕК № 119). Акт №1 від 25.09.2013 року про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 16.09.2013 року, від 24.09.2013 року та протокол №1 засідання комісії з охорони праці ТОВ «Спецгазбуд» від 04.06.2014 року в частині посилання на самовільність і протиправність виробничих дій [PERSON] необхідно визнати недійсними, оскільки таких дій він фактично не вчиняв, а діяв лише за вказівками керівництва. Крім того, з відповідача ТОВ «Спецгазбуд» на користь позивача єдиноразово за час з 16.09.2013 року по 01.10.2017 року має бути стягнуто 208011,25 грн. у рахунок відшкодування потерпілому заробітку (доходу), втраченого ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. Моральна шкода, завдана каліцтвом [PERSON] , враховуючи непоправний характер травми, становить 300000,00 грн., яка підлягає стягненню одноразово з ТОВ «Спецгазбуд». Просить суд позов задовольнити. Від відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові до суду надійшли заперечення, згідно яких відділення заперечує проти позовних вимог [PERSON] з огляду на наступне. 16.06.2014 року [PERSON] звернувся до відділення ВД ФССНВУ у м. Харкові за призначенням страхових виплат в зв`язку з ушкодженням здоров`я під час роботи на ТОВ «Спецгазбуд». Нещасний випадок стався 16.09.2013 року, був розслідуваний згідно «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р. №1232 і визнано страховим. Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та проф. захворювання України, які спричинили втрату працездатності» відділення призначило страхові виплати. Розмір одноразової допомог склав 74541, 60 грн. Одночасно було призначено щомісячні страхові випадати з 10 січня 2014 року та пенсія по інвалідності 949, 00 грн. З 01.03.2014 року по 31.01.2015 року розмір щомісячних страхових виплат складав - 2118,98 грн. Довідка МСЕК від 13.01.2014 року серія ХАР-08 №001972 мала строк дії з 10.01.2014 по 01.02.2015 року. 22.01.2015 року [PERSON] пройшов повторний огляд на МСЕК, про що видано виписку серія 10ААА №254670. За результатами огляду йому встановлено 40% втрати професійної працездатності строком з 01.02.2015 року по 01.02.2018 року. Крім того, визначено потребу у додаткових видах медичної та соціальної допомоги: медикаментозне забезпечення за висновком ЛКК, ортопедичне взуття на блискавках або текст. застібках. З 01.02.2015 року було проведено перерахунок розміру щомісячних страхових виплат згідно 40% втрати профпрацездатності. Також у червні 2015 року відділення забезпечило [PERSON] ортопедичним взуттям на суму 2013,96 грн. Крім того, відділення проводить індексацію розміру страхових виплат, станом на початок 2017 року це складає 1121,05 грн. щомісячно. [PERSON] отримав всі належні йому страхові виплати у повному розмірі за рахунок Фонду. Просить суд у задоволенні позову відмовити. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецгазбуд» відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, до суду не надав. Суд, дослідивши доводи сторін, викладені у письмових заявах по суті справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із копії трудової книжки позивача серії [NUMBER] , [PERSON] був працевлаштованим в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Спецгазбуд» підсобним робітником 2-го розряду з 08.07.2013 року до 12 лютого 2014 року (а. с. 6). Судом встановлено, що 16 вересня 2013 року о 10 годині 25 хвилин на дільниці відділу транспорту Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецгазбуд» за адресою: м. Харків, Московський р-н., пров. Механічний, 5, з позивачем [PERSON] стався нещасний випадок, в результаті якого в останнього відбувся субтотальний відрив лівої кисті на рівні п`ястних тканин. У матеріалах справи наявна пояснювальна записка до нещасного випадку, що стався 16.09.2013 року потерпілого [PERSON] , підсобного робітника ТОВ «Спецгазбуд», у якій позивач пояснює наступне: «…Я прийшов на роботу 16.09.2013 року о 07:45 год. До 10:25 год. роботи не отримував, так як начальник [PERSON] нічого не поручав. О 10:25 год. я взяв болгарку у кладовці для того, щоб зробити ручку на молоток, вчора вона пошкодилась і я за завданням відбивав теплоізоляцію з труби. Дерев`яну рейку знайшов на складе. При ввімкненні інструменту відбувся ривок. Ліва рука зіскочила. Правою рукою тримав за ручку відрізаним кругом потрапило по лівій руці. Я закричав, підбігли працівники, перетягнули руку джгутом та викликали швидку допомогу...» (а. с. 56). Згідно Акту №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 24.09.2013 року та затвердженого директором ТОВ «Спецгазбуд» Ліберман Л. Б. 25.09.2013 року, нещасний випадок стався за наступних обставин. [PERSON] працює в ТОВ «Спецгазбуд» підсобним робітником 2 розряду з 08 липня 2013 року. Він розпочав свій робочий день 16 вересня 2013 р. о 07 год. 45 хв. на ділянці відділу автотранспорту за адресою: [ADDRESS] . Робочих завдань від безпосереднього керівника - начальника відділу транспорту [PERSON] не отримував, знаходився в режимі очікування робіт на новому об`єкті. Приблизно в 10 год. 25 хв. [PERSON] самовільно взяв горизонтальну шпіфмашинку інв. №23 в складському приміщенні і підключив її до електричного щитку з наміром відрізати дерев`яну рейку, яку знайшов на території ділянки автотранспорту. Відрізок дерев`яної рейки йому знадобився для заміни рукоятки молотка, яка була пошкоджена напередодні при виконанні робіт зі зняття пінополіуританової ізоляції з труби. [PERSON] тримав інструмент обома руками. При включенні шліфмашинки стався ривок інструменту. Ліва рука зіскочила з корпусу працюючого інструменту і попала під дію відрізного диску. Робітники: водій [PERSON] , агент з постачання [PERSON] , тракторист-машиніст [PERSON] , які знаходились на території в цей час, виконували свої обов`язки, їхня увага була прикута до своїх об`єктів механізації. Почувши крик потерпілого, вони підбігли до [PERSON] і стали надавати першу допомогу, наклали медичний джгут, пов`язку і викликали швидку медичну допомогу. [PERSON] повідомив керівництво про нещасний випадок. Машиною швидкої медичної допомоги потерпілого доставили до КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня №31». Наведений акт містить відомості про причину нещасного випадку: основну (невиконання вимог інструкцій з охорони праці) та додаткову (невиконання посадових обовязків), а також про осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: 1) [PERSON] - підсобний робітник 2 розряду ТОВ «Спецгазбуд», який порушив вимоги пункту 1.5 Інструкції по охороні праці для підсобних робітників №25 ТОВ «Спецгазбуд»; 2) [PERSON] - начальник відділу транспорту ТОВ «Спецгазбуд», який порушив вимоги розділу ІІ пункту 5 Посадової інструкції начальника відділу транспорту ТОВ «Спецгазбуд» (а. с. 14-16). В Акті проведення розслідування нещасного випадку, що стався 16.09.2013 року о 10 год. 25 хв. в ТОВ «Спецгазбуд» від 24.09.2013 року та затвердженого директором ТОВ «Спецгазбуд» Ліберман Л. Б. 25.09.2013 року, зроблено наступні висновки: 1) підсобний робітник [PERSON] порушив вимоги пункту 1.5 Інструкції по охороні праці для підсобних робітників №25 ТОВ «Спецгазбуд» №25-Н, де вкзаано, що забороняється включати та зупиняти електроінструмент, станки та механізми, робота яких не доручена керівництвом; 2) начальник відділу транспорту порушив вимоги розділу ІІ пункту 5 Посадової інструкції начальника відділу транспорту ТОВ «Спецгазбуд», де вказано. що останній забезпечує та контролює безперебійну та безпечну роботу зварювальних агрегатів, шліфувальних машин та іншого обладнання для будівельно-монтажних робіт (а. с. 17-20). І в Акті №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 24.09.2013 року, і в Акті проведення розслідування нещасного випадку, що стався 16.09.2013 року о 10 год. 25 хв. в ТОВ «Спецгазбуд» від 24.09.2013 року вказано про те, що підсобному робітнику [PERSON] проведено інструктаж та перевірку знань з охорони праці: вступний - 08.07.2013 року, первинний - 10.07.2013 року, стажування - з 10.07.2013 року по 15.07.2013 року, позаплановий - 27.07.2013 року. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потребу у додаткових видах допомоги серії ХАР-08 №001972 від 13.01.2014 року, позивачу [PERSON] встановлена третя група інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності - 50 % (а. с. 8). Також матеріали справи містять протокол №1 засідання комісії з охорони праці ТОВ «Спецгазбуд» від 04.06.2014 року, з якого вбачається, що комісія вирішила зменшити розмір одноразової допомоги [PERSON] на 10 % за порушення ним вимог законодавства про охорону праці, що і було причиною травмування (а. с. 21). 16.06.2014 року [PERSON] звернувся до відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові із заявою про призначення йому страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (а. с. 57). Згідно постанови відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові від 16.06.2014 року №2030/61360/61360/2, потерпілому [PERSON] призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 74541, 60 грн. (а. с. 60). Згідно постанови відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові від 16.06.2014 року №2030/61360/61360/3, потерпілому [PERSON] призначено щомісячну допомогу в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 1963, 84 грн., виплати призначено з 10.01.2014 року по 31.01.2015 року включно (а. с. 61). Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА №254670 від 22.01.2015 року, [PERSON] встановлена третя група інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності - 40 %. Також матеріали справи містять індивідуальну програму реабілітації інваліда №84/119 на ім`я [PERSON] (а. с. 9-13). Згідно постанови відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові від 31.01.2015 року №2030/61360/61360/11, потерпілому [PERSON] призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 2118, 98 грн., виплати проводити з 01.03.2014 року по 31.01.2015 року включно (а. с. 63). Згідно постанови відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові від 03.02.2015 року №2030/61360/61360/13, потерпілому [PERSON] призначено перераховану щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 1695, 18 грн., виплати проводити з 01.02.2015 року по 31.01.2018 року включно (а. с. 65). Також, у відповідності до постанови відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові від 17.06.2015 року №2030/61360/61360/18, потерпілому [PERSON] призначено виплати на ортопедичне взуття в розмірі 2013, 96 грн. (а. с. 66). Згідно постанови відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові від 04.01.2017 року №2030/61360/35, потерпілому [PERSON] призначено розраховану суму індексації щомісячної страхової виплати (з урахуванням виплат на необхідний догляд за ним) за жовтень 2016 року, листопад 2016 року, грудень 2016 року в розмірі 2983, 29 грн. (а. с. 67). Матеріали справи містять висновок експертного дослідження в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності №12619, складений 24.12.2013 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса, з якого вбачається, що причиною настання нещасного випадку з підсобним робітником 2-го розряду ТОВ «Спецгазбуд» [PERSON] є невиконання безпосередньо самим постраждалим (якому своєчасно проведені передбачені інструктажі з охорони праці) вимог п.п. 1.5, 1.7, 1.13 «Інструкції №25-Н з охорони праці для підсобного робітника ТОВ «Спецгазбуд», що виразилося у самостійному (без доручення та допуску від керівника робіт) виконання ним робіт з електроінструментом без дотримання вимог безпеки, викладених в «Керівництві з експлуатації та інструкції по безпеці при робот і углошліфовальної машини». Дії (бездіяльність) підсобного робітника 2-го розряду ТОБ «Спецгазбуд» Лисенка В.С., який організував виконання робіт без дотримання вимог п.п. 1.5, 1.7, 1.13 «Інструкції №25-Н з охорони праці для підсобного робітника ТОВ «Спецгазбуд», який згідно зі ст. 14 Закону України «Про охорону праці» та ст. 139 «Кодексу Законів України про працю» зобов`язаний піклуватися про особисту безпеку і здоров`я в процесі виконання роботи, знати і виконувати вимоги трудової і технологічної дисципліни, вимоги нормативно-правових актів по охороні праці, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням досліджуваної події нещасного випадку. Дії (бездіяльність) посадових осіб ТОВ «Спецгазбуд» не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з суспільно-небезпечними наслідками у вигляді травми [PERSON] , оскільки особисті дії підсобного робітника [PERSON] призвели до настання нещасного випадку (а. с. 141-148). Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Стороною позивача подано до суду копію ухвали Московського районного суду м. Харкова від 25.09.2018 року по справі №643/5946/14-к, з якої вбачається, що [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 271 Кримінального кодексу України, а кримінальне провадження щодо нього закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального кодексу України (а. с. 213-216). При цьому, висновок про винуватість [PERSON] у даному судовому рішенні відсутній, а обставини, що мали місце 16.09.2013 року, викладені в ухвалі суду з посиланням на обвинувальний акт у кримінальному провадженні, тобто безпосередньо судом не встановлювались, а докази на питання належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку між собою не перевірялись, судова оцінка їм не надана. З урахуванням наведеного, вказаний доказ, наданий стороною позивача, не підтверджує факт того, що дії (бездіяльність) посадових осіб ТОВ «Спецгазбуд» знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з суспільно-небезпечними наслідками у вигляді травми [PERSON] , також вказаний доказ не підтверджує того, що підсобний робітник [PERSON] діяв за вказівкою керівництва та отримав травму під час виконання виробничого завдання. Крім того, посилання позивача про те, що шліфувальна машинка не мала захисного кожуху, а відрізний диск, що стояв на ній, не був призначений для роботи з деревиною, не спростовують висновків комісії щодо розслідування нещасного випадку, який стався 16.09.2013 року в частині самовільного виконання [PERSON] робіт, зазначених в оскаржуваних актах. Також суд наголошує, що комісією встановлено двох осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: 1) [PERSON] - підсобного робітника 2 розряду ТОВ «Спецгазбуд», який порушив вимоги пункту 1.5 Інструкції по охороні праці для підсобних робітників №25 ТОВ «Спецгазбуд»; та 2) [PERSON] - начальника відділу транспорту ТОВ «Спецгазбуд», який порушив вимоги розділу ІІ пункту 5 Посадової інструкції начальника відділу транспорту ТОВ «Спецгазбуд», у зв`язку з чим відносно останнього - [PERSON] і було порушено кримінальне провадження за частиною 1 статті 271 Кримінального кодексу України, тобто порушення вимог законодавства про охорону праці, тобто характер вказаних порушень, допущених [PERSON] та [PERSON] відмінний. Процедура розслідування професійних захворювань і аварій на виробництві станом на момент події - 16.09.2013 року регламентувалася Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112. Згідно п. 42 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 43 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку (далі-спеціальна комісія), що призначається наказом керівника територіального органу Держнаглядохоронпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, якщо він стався з особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, чи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за погодженням з органами, представники яких входять до її складу. За результатами спеціального розслідування складаються акт форми Н5, акт форми Н1 стосовно кожного потерпілого, нещасний випадок з яким визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, або форми НПВ в іншому випадку, карта форми П-5 стосовно кожного потерпілого у разі настання гострого професійного захворювання (отруєння), пов`язаного з виробництвом, а також оформляються інші матеріали спеціального розслідування, передбачені пунктами 54 і 55 цього Порядку. Керівник органу Держнаглядохоронпраці або Держатомрегулювання, який призначив спеціальну комісію, повинен розглянути і затвердити примірники актів форми Н5 та форми Н1 (або форми НПВ) протягом доби після надходження матеріалів спеціального розслідування. Відповідно пункту 58 Порядку в разі надходження скарги або незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин та причин нещасного випадку керівник Держнагляд-охоронпраці або його територіального органу з метою або забезпечення об`єктивності спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування такого випадку спеціальною комісією в іншому складі і за результатами її роботи скасувати висновки попередньої спеціальної комісії, вжити заходів до активізації роботи щодо запобігання виникненню подібних випадків, притягнення до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держнаглядохоронпраці, які порушили вимоги законодавства про охорону праці. Також, пунктом 59 вказаного вище Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1112 визначено, що в разі незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сім`ї чи особи, яка представляє його інтереси, із змістом затвердженого акта форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ) рішення спеціальної комісії може бути оскаржено у судовому порядку. Матеріалами справи не підтверджено, що [PERSON] був незгоден зі висновками спеціальної комісії щодо обставин нещасного висновку, жодних скарг та/чи заперечень з приводу викривлення дійсних обставин, що мали місце 16.09.2013 року, останній не подавав, тобто повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку не проводилось, а з позовом до суду [PERSON] звернувся лише 18.09.2016 року, тобто через 3 роки після події. Отже, судом достеменно встановлено, що причиною настання нещасного випадку з підсобним робітником 2-го розряду ТОВ «Спецгазбуд» [PERSON] є невиконання безпосередньо самим постраждалим (якому своєчасно проведені передбачені інструктажі з охорони праці) вимог п.п. 1.5, 1.7, 1.13 «Інструкції №25-Н з охорони праці для підсобного робітника ТОВ «Спецгазбуд», що виразилося у самостійному (без доручення та допуску від керівника робіт) виконання ним робіт з електроінструментом без дотримання вимог безпеки, викладених в «Керівництві з експлуатації та інструкції по безпеці при робот і углошліфовальної машини». Дії (бездіяльність) [PERSON] з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням події нещасного випадку, що мав місце 16.09.2013 року, при цьому дії (бездіяльність) посадових осіб ТОВ «Спецгазбуд» не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з суспільно-небезпечними наслідками у вигляді травми [PERSON] , оскільки саме особисті дії підсобного робітника [PERSON] призвели до настання нещасного випадку. Згідно із частинами 1, 2 статті 14 Закону України «Про охорону праці», працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до статті 139 Кодексу законів про працю України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Дотримання позивачем 16.09.2013 року вимог п.п. 1.5, 1.7, 1.13 «Інструкції №25-Н з охорони праці для підсобного робітника ТОВ «Спецгазбуд» [PERSON] під час судового розгляду також не доведено. Таким чином, посилання позивача про безпідставність висновків спеціальної комісії, викладених в Акті №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 24.09.2013 року та затверджений директором ТОВ «Спецгазбуд» Ліберман Л. Б. 25.09.2013 року, в Акті проведення розслідування нещасного випадку, що стався 16.09.2013 року о 10 год. 25 хв. в ТОВ «Спецгазбуд» від 24.09.2013 року та затверджений директором ТОВ «Спецгазбуд» Ліберман Л. Б. 25.09.2013 року, в протоколі №1 засідання комісії з охорони праці ТОВ «Спецгазбуд» від 04.06.2014 року, не узгоджуються із встановленими обставинами у справі. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи аргументи, викладені сторонами по справі в судовому засіданні та у заявах по суті справи, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Відповідно до вимог статті 16 Цивільного кодексу України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання актів та протоколу недійсними, позивач відповідно до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України зобов`язаний довести обставини, які мають місце у диспозиції норми матеріального права, проте позивачем [PERSON] так і не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування своєї позиції. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, позивач у встановленому законом порядку не довів належними і допустимими доказами того, що спеціальна комісія прийняла рішення на підставі викривлених фактичних обставин справи, не надав доказів на підтвердження того, що нещасний випадок стався не з його вини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Не підлягають задоволенню також вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецгазбуд» на його користь відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також вимоги про стягнення моральної шкоди у зв`язку з тим, що заявлені вимоги є похідними. Більш того, судом встановлено, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові виплатило [PERSON] всі належні йому страхові виплати у повному розмірі за рахунок Фонду, адже за приписами статті 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування України відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», тобто заявлення майнових вимог до роботодавця не ґрунтується на вимогах закону. Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку, що оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку не надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, та обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed