Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

[PERSON],яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 серпня 2013 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,05 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Березняківської сільської ради та земельну ділянку площею 3,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Він є спадкоємцем другої черги за законом, крім того, на момент смерті брата постійно з ним проживав, однак нотаріус не взмозі видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Тому звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання за ним права власності на спадкове майно, оскільки позбавлений можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник Березняківської сільської ради в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій справу просить розглянути без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву [PERSON],яка діє в інтересах [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 05 серпня 2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-СР № 214949, яке видане 07 серпня 2013 року виконавчим комітетом Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області 26 лютого 2014 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження серія УІ-УР № 941542 виданого с. Березняки Смілянського району Черкаської області 22 листопада 1966 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки виконавчого комітету Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області № 331 від 30 березня 2018 року [PERSON] до дня смерті 05 серпня 2013 року проживав в [INFO], разом з ним постійно проживав брат [PERSON], [INFO]. (а.с. 18). Як передбачено ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 13-02-838 від 17 січня 2001 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,05 га, розташовану на території Березняківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 10). Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ЧР № 13-02-205 від 20 жовтня 1999 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,19 га, розташовану на території Березняківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11). З листа Смілянської державної нотаріальної контори № 812/02-14 від 18 квітня 2018 року вбачається, що після смерті [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особа яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обовязки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може предявити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. З листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 вбачається, відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Окрім того, відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно, а саме, на земельну ділянку. Враховуючи визнання позову відповідачем та із аналізу норми ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved