Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

[PERSON] у своєму позові посилається на те, що його батьки, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 28.07.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області по актовому запису №54. Він являється рідним сином [PERSON] . За рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 27.10.2005 року стягувались аліменти на користь його матері [PERSON] на його утримання. [INFO] йому виповнилося 18 років і батько перестав виплачувати аліменти. Зазначає, що у вересні 2020 року вступив на денну форму навчання Військової академії м.Одеса, а тому не має можливості самостійно влаштуватися на роботу. Відповідач не надає жодної допомоги на його утримання. Просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на його користь у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення ним навчання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги не визнав та заперечив щодо їх задоволення, оскільки його син навчається за рахунок державних коштів. Крім того, він офіційно не працевлаштований, а також у нього на утриманні є ще малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] . Підстав, передбачених ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи судом не встановлено, а тому прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано рішенням Сокирянського районного суду від 30.10.2006 року. Під час зареєстрованого шлюбу [PERSON] та [PERSON] у них [INFO] народився син - [PERSON] . Згідно довідки Військової академії м.Одеса №1/55/804 від 22.05.2021 року, повнолітній син відповідача - [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання Військової академії м.Одеса з 18.08.2020 року та з вказаної дати знаходиться на утриманні за рахунок державних коштів на видах забезпечення за курсантськими нормами, як: грошове, продовольче, речове, медичне, квартирно-експлуатаційне та оплата транспортних послуг. Крім цього, встановлено, що відповідач [PERSON] від іншого шлюбу має на утриманні сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.05.2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сокирянському району та місту Новодністровську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), який перебуває на його утриманні. Відповідно до довідки Коболчинського старостинського округу Сокирянської мської ради №798 від 31.08.2021 року, відповідач [PERSON] з 31.12.2008 року по даний час не працює. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2020 року у справі №635/1139/17 (провадження №61-350св17). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, а також враховуючи те, що позивач перебуває на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державних коштів, суд приходить до висновку, що позивач не довів існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є його процесуальним обов`язком, а також не надав будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у нього потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо). Враховуючи вказані обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки [PERSON] звільнений від сплати судового збору за подання позову щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, з урахуванням відмови в задоволенні позову, суд вважає за необхідне віднести вказані витрати за рахунок держави. На підставі ст.ст.182, 185, 199-200 СК України та

Outcome: dismissed