Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Адвокат Оскоріп Я.М. в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] , Тернопільська районна державна нотаріальна конторапро визнання за позивачем права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , який має статус колгоспного двору. Позивач прийняв спадщину після смерті матері, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] звернувся в держнотконтору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок на ім`я померлої [PERSON] . Просить визнати за [PERSON] право власності (в порядку спадкування за законом) на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , загальною площею 54,4 кв.м., житловою площею - 40,7 кв.м., яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавала. Представник позивача [PERSON] - Оскоріп Я.М. в судовому засідання позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] , [PERSON] в судове засідання також не з`явилися, звернулися до суду з клопотаннями про розгляд справи у їх відсутності, вважають, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився та про причину неявки суд не повідомив. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [INFO] народився [PERSON] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 08.11.1965 р. Бюро ЗАГСу Виконкому Збаразької районної ради депутатів трудящих Тернопільської області) і його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки №360, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, жилий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON] . Станом на 01.07.1990 року - двір колгоспника, членами якого були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - внучка, [PERSON] - внучка. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР (1963 р.), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповонолітніх і непрацездатних. Таким чином, станом на 1991 рік, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , належало по 1/5 частині спірного будинковолодіння. 04 серпня 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами [ADDRESS] , загальна площа якого становить 54,4 кв.м., житлова - 40,7 кв.м. Згідно Інформаційної довідки №985, виданої 06.08.2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Хлів літ. «Г» - знесено. Згідно Інформаційної довідки №988, виданої 06 серпня 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро, станом на 01.01.2013 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 31.07.1989 р. та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №125. [INFO] [PERSON] померла (Свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 18 грудня 2000 року Стегниківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області). Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй 1/5 частину спірного будинковолодіння. За умовами ст. 529 ЦК УРСР (який діяв на час відкриття спадщини), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, другий з подружжя та батьки померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець фактично прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління спадковим майном. Згідно ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР, вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної дії, щодо прийняття спадщини. Згідно довідки Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №361 від 05 листопада 2020 року, [PERSON] , яка померла [INFO] постійно проживала та перебувала на реєстраційному обліку за адресою [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою на день її смерті були зареєстровані та проживали: [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - внучка, [PERSON] - внучка, [PERSON] - правнук, [PERSON] - чоловік внучки. У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведено спадкову у справу за №720/2001 року, після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину від 09.11.2001 р. за №720. Спадкоємцем, що прийняв спадщину є також [PERSON] . 09.11.2001 р. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Спадкове майно складається з права на земельну частку (пай). Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є син померлої - [PERSON] . [PERSON] спадщину прийнявна підставі ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року), шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та продовжує проживати. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Підгайної І.В. №1698/02-31 від 21 жовтня 2020 року, відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок та державної реєстрації права власності на ім`я померлої. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, визнавши за ним право власності (в порядку спадкування за законом) на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , загальною площею 54,4 кв.м., житловою площею - 40,7 кв.м., яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved