Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом, вказавши що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14 жовтня 1995 року. Рішенням Підволочиського районного суду від 05 липня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. За час подружнього життя у них народилося дві доньки: Євгенія, [INFO], яка на даний час є повнолітньою, та [PERSON], [INFO]. На протязі двох останніх років відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо утримання дітей, проживає окремо, не приймає участі у вихованні. [PERSON] закінчила 9-й клас та стаціонарно навчається в Тернопільському музичному училищі, а тому потребує значного фінансового забезпечення. Враховуючи те, що відповідач працює неофіційно, часто їздить на заробітки закордон, отримує нерегулярний та мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби, стягнень по виконавчих документах та аліментів немає, позивач просить стягувати з Відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно для належного виховання та забезпечення доньки [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття. Сторони в судове засідання не зявилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності. Позивач підтримала позов у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач проти позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 14 жовтня 1995 року, який розірвано 05 липня 2017 року, що стверджується рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/251/17. Рішення вступило в закону силу 15 липня 2017 року. Під час перебування в шлюбі у сторін 01 лютого 1996 року народилася донька Євгенія, яка на даний час є повнолітньою, про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ИД №296794, видане 04 березня 1996 року, місце реєстрації Скалатська міська рада Підволочиського району; та 27 лютого 2002 року [PERSON], яка на даний час є неповнолітньою, про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ИД №218737, видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області 21 липня 2015 року. Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сімї, виданого депутатом Скалатської міської ради №5.2.2.1 від 21 липня 2017 року, довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Скалатською міською радою Підволочьського району №5222 від 21 липня 2017 року, Позивач проживає у [INFO], разом із донькою [PERSON], [INFO]; батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Сімя проживає у житловому будинку загальною площею 150 кв.м., власником якого є [PERSON]; має у земельні ділянки 0,1 га для ОБЖ та 0,13 га для ВСГ; займається тваринництвом. Судом встановлено, що Відповідач разом з сімєю не проживає, після зміни місця проживання матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав. Таким чином, в добровільному порядку коштів на утримання дитини Відповідач не надає. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів на неповнолітню [PERSON], суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 01 травня становить 1777 гривень. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків з утримання неповнолітньої дитини, оскільки є працездатною особою і спроможний платити кошти на утримання дитини. Враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, потреби у розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з Відповідача щомісячно аліменти на неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно і продовжувати до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 184 СК України позовні вимоги належить задовольнити.

Outcome: approved