Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) 18 лютого 2015 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та аліменти на її утримання, в якому просить суд стягнути з батька дітей аліменти на утримання сина та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі по 1/4 частини усіх видів заробітку, доходу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем з червня 2012 року по червень 2014 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, від фактичного шлюбу мають сина, вони проживають окремо, однак батько не надає матеріальної допомоги на її утримання та на утримання сина, згоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Вказує, що нікому іншому відповідач аліменти не сплачує, інших утриманців не має, працездатний, може працювати та надавати матеріальну допомогу на неї та на дитину в розмірі по 1/4 частині на кожного. В судове засідання позивач не з'явилась, в заяві до суду на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини. Відповідач в судове засідання не з'явився, за даними адресної картотеки за вказаним місцем проживання не значиться. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату розгляду справи в суді через публікацію в газеті «Народне слово» №17 (3195) від 23 квітня 2015 року. Дослідивши докази, що є в матеріалах справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач є працездатним, здоровим, іншим особам аліменти не сплачує. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3 - 15, 17-20, 84,180-182 Сімейного кодексу України, Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення нею трирічного віку. Суд вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а відповідач від такого обов'язку ухиляється та не надає допомоги на їх утримання. Приймаючи до уваги матеріальне забезпечення відповідача, наявність на утриманні позивача малолітнього сина, суд вважає за необхідне задовольнити повністю позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на їх утримання. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, працює, іншим особам аліменти не сплачує, а тому зобов'язаний утримувати дитину до повноліття. Суд також приймає до уваги, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, оскільки дитині в червні 2015 року виповниться рік, вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, не має доходу, необхідного для витрат на забезпечення її та дитини їжею та достатніх витрат на прожиття, а тому і дитина, і вона потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має змогу надати. Приймаючи до уваги відсутність доказів про доходи відповідача, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, доходу але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина щомісячно та в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, доходу щомісячно на утримання матері його сина. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: partial