overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON] пред'явив до суду позов з вимогою визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, за адресою: [ADDRESS], посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Позивач просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є єдиним власником ізольованої однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], про що свідчить договір дарування квартири від 05 червня 1996 року (а.с.12-13). Договір нотаріально посвідчено, право власності зареєстровано. Вказані обставини підтверджуються й повідомленням Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 30 жовтня 2015 року 464408.63.15 (а.с.14) Довідкою (випискою з будинкової книги про склад сім'ї та реєстрацію) № 3 від 14 січня 2016 року підтверджується наявність реєстрації в належній [PERSON] квартирі його батька [PERSON], [INFO] (а.с.29). Актом від 14 січня 2016 року, завіреним головою правління Житлово-будівельного кооперативу «Моряк-6» підтверджується, що [PERSON] з 2004 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.30). При вирішені справи, судом враховується, що відповідач самостійно з обліку не знімається та своєю бездіяльністю створює позивачу перешкоди в реалізації в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів, як власнику квартири. За положеннями, встановленими ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При вирішені спору, суд виходить з положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, якими зазначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом Пунктом 3.1 «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», передбачена можливість здійснити зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Отже, суд вважає, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

[PERSON] предявив позов в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим,що 26 лютого2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі РАЦС Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 25. Від шлюбу у них народилося двоє дітей,які в даний час повнолітні. Причиною розірвання шлюбу послужило те, що між ними склалися різні погляди на життя, вони різні по характеру. На даний час вони не підтримують жодних сімейних стосунків як сімейна пара і спільно не проживають. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, не вживають заходів для збереження шлюбу. Вважає, що сімейні відносини остаточно розірвані і відновлені бути не можуть. Примирення неможливе, шлюб носить формальний характер. Просить шлюб розірвати. В судове засідання від позивача поступила заява згідно якої він просить шлюб розірвати, справу розглянути в його відсутність. Відповідачка в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Про час і місце слухання справи повідомлена вчасно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підставний, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що мають істотне значення. Сторони не вживають заходів для примирення, шлюб існує формально. На підставі ст. ст. 105 ч.3,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

[PERSON] пред`явив позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником квартири в [ADDRESS] . Крім нього, в зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Однак, [PERSON] не проживає в цій квартирі вже протягом 21 року. [PERSON] та [PERSON] не проживають за зазначеною адресою вже більше двох років. Відповідачі не беруть участі в утриманні квартири, їх реєстрація носить формальний характер та спричиняє для позивача зайві витрати при оплаті за комунальні послуги, є перешкодою для оформлення субсидії. Позивач, його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі не з`явилися в судове засідання, були належним чином повідомлені про місце та час його проведення, відзиву не подали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності, виданим Рогатинською міською радою 05 листопада 1995 року; копією договору дарування частини квартири від 16 вересня 2016 року; інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 68620675 від 21.09.2016 . Згідно з довідкою № 793 від 22 березня 2021 року, виданою Рогатинською міською радою, в склад сім`ї [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , входять: батько - [PERSON] , матір - [PERSON] , двоюрідний брат - [PERSON] . Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 17 березня 2021 року, складенимдепутатом Рогатинської міської ради Сидоренком І. І., секретарем Рогатинської міської ради Сорокою Х. В., спеціалістом І категорії Рогатинської міської ради Огнистою М. О., [PERSON] не проживає в квартирі, за адресою: [ADDRESS] , вже протягом 21 року, а [PERSON] та [PERSON] не проживають за зазначеною адресою вже більше двох років. Відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником будинку або законом. За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відсутні в квартирі [PERSON] понад один рік без поважних причин, а тому їх необхідно визнати такими, що втратили право на користування нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловою квартирою [ADDRESS], визнавши відповідачів такими, що втратили право користування цим житлом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником даної квартири. У квартирі крім нього зареєстровані його дочка [PERSON], зять [PERSON] та онука [PERSON], однак з 04 грудня 2015 року відповідачі не проживають у ній. Їх прописка перешкоджає належним чином користуватися власним житлом та несе додаткові фінансові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник -адвокат Денисюк С.М. уточнили позовні вимоги та просили визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування цим житлом. В судове засідання відповідачі не з'явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини їх неявки суду не відомі. Дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних міркувань. З договору купівлі - продажу квартири від 23 грудня 1992 року посвідченого нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори Михайловою Г.В., реєстровий номер 5397 вбачається, що між [PERSON] та виконкомом Кременецької міської ради в особі начальника ЖКК Мартиневич П.Г. було укладено договір згідно якого вказана квартира була продана за суму 10812 крб. [PERSON] (а.с.3). З реєстраційного посвідчення виданого Кременецьким міжрайонним бюро технічної інвентаризації від 31.12.1992 року вбачається, що за [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору купівлі - продажу зареєстровано квартиру [ADDRESS] ( а с.4). З будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] від 20.01.1993 року вбачається, що у вказаному будинку прописані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.05-09). З акту обстеження житлово - побутових умов проживання [PERSON] від 09 листопада 2016 року вбачається, що відповідачі у спірній квартирі не проживають з грудня 2015 року ( а с.10). Згідно акту обстеження на факт проживання осіб в житловій квартирі за адресою [ADDRESS] гр. [PERSON] від 29.09.2016 року вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] з грудня 2015 року і по даний час не проживає по вказаній адресі (а.с.11). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], відповідачі вибули з даного будинку і не проживають там з грудня 2015 року, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON], з якою просить розірвати шлюб. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя тривалий час не веде. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду спільну заяву, якою позов просили задовольнити, розглянувши справу без їх участі. Відповідач позов визнав. Право відповідача у повному чи частковому визнанні позову закріплено статтею 31 Цивільного процесуального кодексу України. Справу вирішено судом з урахуванням заяви сторін, наявних в матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказів, на підставі яких встановлені наступні обставини: [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10 лютого 2007 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 12 в день реєстрації шлюбу. Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] [INFO] року у подружжя [PERSON] народився син [PERSON]. Після припинення сімейних стосунків дитина залишилася проживати з матір'ю. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. Майнового спору на час розгляду справи судом не встановлено. При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу за допомогою будь-яких видів насильства. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

[PERSON] предявив позов до [PERSON] про визнання батьківства та виключення відомостей з актового запису про народження дитини, посилаючись на те, що з вересня 2008 року він перебував з [PERSON] у фактичних шлюбних стосунках, а 8 січня 2009 року вони зареєстрували шлюб. В січні 2011 року йому стало відомо, що дочка дружини [PERSON], яка народилась 17 січня 2008 року, є також і його дочкою, хоча в акті про її народження батьком записаний відповідач, оскільки останній з 1993 року перебував з [PERSON] у фактичних шлюбних стосунках. Оскільки він вважає себе батьком [PERSON], тому просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе за згодою позивача ухвалити заочне рішення на підставі наявних документів. Третя особа [PERSON] підтвердила, що батьком її дочки [PERSON] є позивач. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] (до шлюбу Марчишина) з 1993 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем. В 2007 році вона почала зустрічатися з позивачем і мала з ним інтимні стосунки. 17 січня 2008 року [PERSON] народила дочку [PERSON]. Оскільки на той час вона проживала з відповідачем у фактичних шлюбних стосунках, то походження дитини від відповідача було встановлено за їх спільною заявою. Після народження дитини [PERSON] припинила фактичні шлюбні стосунки з відповідачем і з вересня 2008 року перейшла проживати до позивача, а 8 січня 2009 року вони зареєстрували шлюб. Відповідно до вимог ч.1 ст.129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Оскільки позивач вважає себе батьком [PERSON] і даний факт підтверджено поясненнями третьої особи, тому позовні вимоги слід задовольнити. На підставі ст.129 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про визнання відповідача такими, що втратив право на користування будинком, що розташований в [ADDRESS] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником даного домоволодіння, його колишня дружини [PERSON] прописана в будинку, однак з 2010 року по даний час не проживає у ньому. Її прописка перешкоджає йому належним чином користуватися власним житлом. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних міркувань. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2448146 від 26.12.2003 року слідує, що домоволодіння, що розташоване у [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Кременецького районного суду від 31.05.2011 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 17 жовтня 2008 року Великомлинівецькою сільською радою Кременецького району Тернопільської обалсті, актовий запис №08 (а.с. 7). З акту обстеження на предмет фактичного проживання від 26.11.2014 року, складеного депутатом Великомлинівецькоїх сільської ради Ільчук І.О. вбачається, що в господарстві [PERSON], що в с. Млинівці Кременецького району Тернопільської обалсті зареєстрована його колишня дружина [PERSON], аднак не проживає в даному господарстві з 2010 року (а.с. 8). За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] відповідач не проживає в спірному будинку понад встановлені законодавством строки, що є підставою для визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право на користування будинковолодінням [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником даного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Його колишній зять [PERSON] прописаний у будинку, однак з 2013 року по даний час не проживає у ньому. Його прописка перешкоджає позивачу належним чином користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних міркувань. З свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 17 серпня 1987 року вбачається, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.9). З копії будинкової книги слідує, що [PERSON] прописаний у будинковолодінні позивача з 17.12.2002 року (а.с.8). Рішенням Кременецького районного суду від 08.04.2014 року був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). З акту обстеження на предмет фактичного проживання від 08 вересня 2014 року вбачається, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] на час проведення обстеження за місцем реєстрації був відсутній, зі слів сусідів більше тринадцять місяців за даною адресою не проживає (а.с.6). За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинковолодіння [ADDRESS], відповідач не проживає в спірному будинковолодінні понад встановлені законодавством строки, що є підставою для визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що в м. Кременець по вул. Осовиця, 8А Тернопільської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку № 8А по вул.Осовиця в м.Кременець. У житловому будинку крім нього зареєстрована [PERSON]. Відповідач з 2012 року не проживає у вказаному будинку. Її прописка перешкоджає йому належним чином розпоряджатися власним житлом та значно обмежує його законні права, крім того він змушений нести додаткові фінансові витрати у звязку з оплатою комунальних послуг, і унеможливлює оформлення субсидії. Позивач в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та визнання позову. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З реєстраційного посвідчення, посвідченого Кременецьким бюро технічної інвентаризації 06.04.1974 року вбачається, що ? частина домоволодіння №8А по вул.Осовиця м.Кременці зареєстровано за [PERSON] (а.с.3). З запису будинкової книги прописки громадян вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO] з 19.05.2009 року (а.с.4). З акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON], що проживає в [INFO], проведеного депутатом Кременецької міської ради [PERSON] встановлено, що [PERSON], [INFO] проживає постійно з 2012 року в Росії, хоча зареєстрована за даною адресою. Відповідно до ч.2\~ст. 405 ЦК України\~член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач є власником житлового бкдинку № 8А по вул. Осовиця у м. Кременець Тернопільської області, відповідач вибула з даної квартири і не проживає там з 2012 року, що є підставою для визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved