Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] зверталася у Малиновський районний суд м. Одеси з позовом до „Франсес [PERSON]А., „Талахасі Інвестметс Лімітед, за участю третіх осіб: крюінгової компанії „Інтермарін, Федерації морських профспілок України стосовно виплати одноразової допомоги 'та стягнення шкоди у звязку з втратою годувальника. Під час розгляду справи [PERSON] уточнила свої позовні вимоги, визначивши таких відповідачів: МП „ІНТЕРМАРІН та Федерацію морських профспілок України. Вимоги позивача до „Франсес [PERSON]А., „Талахасі Інвестметс Лімітед ухвалою від 24 лютого 2010 року були залишені без розгляду. Представник [PERSON] позовні вимоги до МП „ІНТЕРМАРІН, Федерації морських профспілок України, про стягнення одноразової допомоги та відшкодування шкоди в звязку зі смертю чоловіка, підтримав повністю та просив їх задовольнити, посилаючись на такі обставини. Чоловік позивача - [PERSON] - у лютому 1999 року уклав контракт в м. Одесі в офісі ТОВ МП „ІНТЕРМАРІН щодо роботи на посаді матроса зі ставкою винагороди в розмірі 520 доларів США та приступив до виконання своїх обовязків на зазначеному в контракті судні „АВРОРА 2. [PERSON] підписував контракт зі свого боку, з іншого боку його підписував директор ТОВ МП „ІНТЕРМАРІН від імені та за дорученням судновласника. [PERSON] знаходився в рейсі одинадцять місяців. До дому прибув ЗО січня 2000 року, а 01 лютого 2000 року він помер. Згідно патологоанатомічного дослідження (протокол №13 від 01.02.2000 року діагноз смерті [PERSON] - тропічна малярія. Він захворів цією хворобою ще на судні у січні 2000 року. 30 січня він прибув додому, наступного дня він був доставлений до лікарні у тяжкому стані та вже 01 лютого він помер. Твердження відповідача щодо природної смерті чоловіка позивачки не відповідає дійсності. [PERSON] помер від хвороби „тропічна малярія. Зазначена хвороба в Україні відсутня, вона існує тільки в тих країнах, де він працював за контрактом. Позивачка вважає, що смерть її чоловіка повязана з виконанням ним трудових обовязків. На його утриманні знаходилися дві доньки. За таких обставин [PERSON] просить стягнути з ТОВ МП „ІНТЕРМАРІН та Федерації морських профспілок України у солідарному порядку на її користь одноразову допомогу в сумі 198 640 доларів США, а також моральну шкоду, яку вона оцінює в 1 000 000 гривень. Представники відповідачів у судовому засіданні заявлені [PERSON] вимоги не визнали у повному обсязі, просили відмовити в їх задоволенні, вважали їх безпідставними та незаконними, вважали ТОВ МП „ІНТЕРМАРІН та Федерацію морських профспілок України неналежними відповідачами за даними позовними вимогами. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та представлені сторонами докази по справі, в задоволенні вимог [PERSON] відмовляє з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. [PERSON] у лютому 1999 року уклав контракт в м. Одесі в офісі ТОВ МП „ІНТЕРМАРІН щодо роботи на посаді матроса зі ставкою винагороди в розмірі 520 доларів США та приступив до виконання своїх обовязків на зазначеному в контракті судні „АВРОРА 2. [PERSON] підписував контракт зі свого боку, з іншого боку його підписував директор ТОВ МП „ІНТЕРМАРІН від імені та за дорученням судновласника. Судновласником т/х „АВРОРА 2 була компанія „Франсес [PERSON]А. [PERSON] знаходився в рейсі одинадцять місяців. До дому прибув 30 січня 2000 року, а 01 лютого 2000 року він помер (а.с. 26). Згідно патологоанатомічного дослідження (протокол №13 від 01.02.2000 року діагноз смерті [PERSON] - тропічна малярія. Він захворів цією хворобою ще на судні у січні 2000 року. 30 січня він прибув додому, наступного дня він був доставлений до лікарні у тяжкому стані та вже 01 лютого він помер. Твердження відповідача щодо природної смерті чоловіка позивачки не відповідає дійсності. [PERSON] помер від хвороби „тропічна малярія (а.с. 30). Зазначена хвороба в Україні відсутня, вона існує тільки в тих країнах, де він працював за контрактом. Позивачка вважає, що смерть її чоловіка повязана з виконанням ним трудових обовязків. На його утриманні знаходилися дві доньки. Як передбачено колективною угодою (а.с. 41), „компанія - це власник судна, на якому моряк працює згідно цієї угоди (а.с. 41). Зазначеною колективною угодою передбачено, що у разі, якщо смерть моряка трапляється в результаті нещасного випадку або професійного захворювання в період роботи в Компанії, враховуючи час в путі на або з судна, або в результаті пригоди в морі, Компанія зобовязана виплатити його вдові грошову суму в розмірі 40 000 доларів США та по 10 000 доларів США на кожну дитину (а.с. 46). Як вже зазначалося, судновласником т/х „АВРОРА 2 була компанія „Франсес [PERSON]А. Враховуючи те, що правовідносини між сторонами, які розглядаються, виникли 01.02.2000 року, тобто в день смерті [PERSON], суд вважає за необхідне застосувати до даних правовідносин норми ЦК України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 440 ЦК України (в редакції 1963 року) шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіла шкоду, у повному обсязі. Згідно зі ст. 440і ЦК України (в редакції 1963 року) моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також; інших негативних наслідків. Відповідно до вимог ст. 456 ЦК України (в редакції 1963 року) у разі заподіяння громадянинові каліцтва або іншого ушкодженні здоровя, повязаних з виконанням ним трудових обовязків, організація або громадянин, відповідальний за шкоду, зобов'язані відшкодувати потерпілому в повному розмірі втрачений заробіток, а також виплатити потерпілому (членам сімї та особам, які перебували на утриманні померлого) одноразову допомогу у встановленому законом порядку. При цьому пенсії та інші доходи, одержувані працівником, не враховуються. В разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Як було встановлено судом, у лютому 1999 року між ТОВ МП „ІНТЕРМАРІН та [PERSON] був укладений договір щодо надання посередницьких послуг у працевлаштуванні на роботу за кордоном. У той же час, в лютому 1999 року, [PERSON] уклав контракт про найм з судновласником т/х „АВРОРА 2 - компанією „Франсес [PERSON]А. Зазначена обставина щодо належного відповідача вже встановлювалася судом, 29 квітня 2009 року по даній справі вже ухвалювалося рішення, яким вимоги [PERSON] були задоволені і саме з компанії „Франсес [PERSON]А. на користь [PERSON] було стягнуто компенсацію в розмірі 198 640 доларів США та моральну шкоду в розмірі 500 000 гривень. Однак зазначене судове рішення від 29 квітня 2009 року було скасовано за заявою самої [PERSON] про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, в якій вона вказувала, що [PERSON] укладав договір саме з ТОВ МП „ІНТЕРМАРІН і саме це підприємство має бути відповідачем по справі. Під час розгляду справи факт укладення контракту про найм на роботу [PERSON] матросом на т/х „АВРОРА 2 з компанією „Франсес [PERSON]А сторонами по справі не заперечувався. Суд вважає, що саме компанія „Франсес [PERSON]А, як роботодавець та ;удновласник т/х „АВРОРА 2, на якому працював [PERSON], має бути належним відповідачем за заявленими [PERSON] позовними вимогами. За таких обставин, враховуючи той факт, що [PERSON] звернулася з вимогами до неналежних відповідачів, а також наполягає на стягнення одноразової допомоги та моральної шкоди саме з ТОВ МП „ІНТЕРМАРІН та Федерації морських профспілок України, суд в задоволенні її вимог відмовляє у повному обсязі.

Outcome: dismissed