Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] у травні 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просив: звільнити його від сплати аліментів, які стягуються рішенням Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська від 13.12.2004р. на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 29.02.2000р.н. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2015р. прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів для спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2015р. закрито провадження у справі в частині вимог первісного позову про стягнення аліментів та в частині вимог за зустрічним позовом. Позивач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.До суду надав письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В судове засідання відповідач не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.До суду надала письмову заяву, в якій просила суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги в частині звільнення позивача від сплати аліментів визнала. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. На підставі рішення Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська від 13.12.2004р. з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON], починаючи з 11.11.2004р. до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Відповідно до довідки, виданої ОСББ «Радуга» 23.04.2015р., син позивача, [PERSON], з травня 2014 року проживає разом з ним (а.с.7), що визнається відповідачем. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій формі і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З аналізу ст.ст. 180, 181 СК України вбачається, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини виплачуються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на користь того з батьків, з ким дитина проживає. Водночас, судом встановлено, що з 2014 року неповнолітній син позивача та відповідача проживає разом з батьком, а відтак визначені ст.181 СК України підстави для стягнення з нього аліментів відсутні. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, а також враховуючи, що відповідач визнала позов в частині вимог про звільнення позивача від сплати аліментів на її користь суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved