Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] «про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання». В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він є сином відповідача [PERSON] Позивач є повнолітнім та продовжує навчання у Комунальному вищому навчальному закладі «Дніпродзержинський музичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» до 30.06.2020 року, відповідач ніякої матеріальної допомоги йому не надає, просить стягнути з [PERSON] аліменти на його користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на період його навчання, з 01.09.2016 року, до досягнення ним двадцяти трьох років. Позивач до судового засідання надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача аліменти на своє утримання. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать клопотання його представника про перенесення розгляду справи. При цьому документів, які б підтверджували наявність поважних причин відкладення судового розгляду справи суду не надано. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчив матеріали за позовною заявою, дослідив докази надані сторонами, суд приходить до наступного: Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. [PERSON], [INFO], є сином своїх батьків [PERSON] та [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-КИ № 166792 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 25.09.2002 року (а.с. 5). Позивач мешкає окремо від відповідача, що підтверджено поясненнями позивача, довідкою з місця реєстрації (а.с. 7). Як встановлено в судовому засіданні, на час звернення із позовом, [PERSON] 01.03.2016 року виповнилося 18 років, тому згідно до вимог ст. 6 СК України, він не має статусу дитини. Відповідно до вимог ст. 199 СК України, визначено, якщо повнолітній син продовжує навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати його до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно до довідки комунального вищого навчального закладу «Дніпродзержинський музичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» № 08/09-1 від 08.09.2016 року (а.с. 4), строк навчання [PERSON] в учбовому закладі з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року. Відповідно до вимог ст. 199 СК України, підставою для задоволення вимог особи що потребує допомоги батька, в період свого навчання до досягнення двадцяти трьох років, є умова, що батько може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З увагою на матеріальне становище сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне: позивач прохає стягувати на його користь аліменти з 01.09.2016 року, але з позовом до суду звернувся 21.09.2016 року, тому аліменти необхідно стягувати саме з дня звернення [PERSON] до суду, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку, який настає 01.03.2020 року.

Outcome: partial