Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою № 4, загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 34,0 к.в., що розташована у будинку № 14-А по вул. Маршала Говорова в м. Одесі, та про виділ в натурі належних позивачам часток в цій квартирі (а.с. 3-5, 31). В обгрунтування своїх позовних вимог позивачі вказують, що вони та відповідач є співвласниками згаданої квартири, але фактично цією квартирою користується лише відповідач, яка відмовляється надати їм ключі від квартири та всіляко перешкоджає їм в користуванні цієї квартирою, чим порушує їх право власності. Позивач [PERSON], який також є представником позивача [PERSON], просив розглянути справу без його часті та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] не повідомила суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання нею судової повістки. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 316, 317, 319, 321, 383 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом; власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Сторони є співвласниками квартири № 4, загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м., що розташована в будинку № 14-А по вул. М. Говорова в м. Одесі та в цілому складається : з трьох житлових кімнат площею 14,4 кв.м., 107, кв.м. і 8,9 кв.м.; двох коридорів площею 4,7 кв.м. і 5,1 кв.м.; кухні площею 7,3 кв.м.; санвузлу площею 3,5 кв.м., - на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.02.1994 р. № 0218, виданого органом приватизації державного житлового фонду Приморського району, та виданого Шостою одеською державною нотаріальною конторою [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2016 р. за р. № 9-25 і виданого Шостою одеською державною нотаріальною контрою [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.03.2016 р. за р. № 9-64. Проте фактично вказаною квартирою користується лише відповідач [PERSON], яка відмовляється надати позивачам ключі від цієї квартири та всіляко перешкоджає їм в користуванні цієї квартирою, чим порушує їх право власності. Таким чином, позовні вимоги позивачів в частині зобовязання відповідача не чинити їм перешкоди у користуванні згаданою квартирою підлягають задоволенню. За приписами ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно ч. 1, 2 ст. 183 ЦК України подільною є р іч, яку можна поділити без втрати її цільового призначення; неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 50 ЖК України жиле приміщення для проживання громадян має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. Проте позивачі не надали суду доказів на підтвердження того, що виділ у натурі належних їм часток у спірній квартирі, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 50 ЖК України та вимог ч. 2 ст. 183 ЦК України й без проведення реконструкції в цій квартири, є можливим. Таким чином, позовні вимоги позивачів в частині виділу в натурі належних їм часток в спірній квартирі не підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial