Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 24 липня 2008 року, попередньо домовившись про всі істотні умови договору купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями позивачі сплатили шість тисяч гривень відповідачу за спірний будинок за адресою: [ADDRESS] , а відповідач в свою чергу передала їм ключі від будівлі та технічних паспорт. Позивачі одразу переїхали та почали проживати, протягом одинадцяти років відкрито та добросовісно користуватись спірним житловим будинком. Враховуючи те, що будинок належав матері відповідача, [PERSON] , яка померла [INFO] , але відповідач на час продажу будинку не оформила право власності, тому позивачі з нею домовились звернутись до нотаріуса і належним чином оформити договір купівлі-продажу вищезазначеного будинку, одразу після переоформлення нею права власності на спірний будинок. Позивачі неодноразова зверталась до відповідача з проханням оформити договір купівлі-продажу в нотаріуса, але кожного разу вона вказувала на те, що займається оформленням спадщини та просила зачекати, а потім взагалі перестала відповідати на дзвінки та змінила номер телефону. На сьогоднішній день позивачі продовжують проживати в цьому будинку, провели ремонт, постійно сплачують комунальні послуги. Простять суд визнати за [PERSON] , право власності за набувальною давністю Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовим будівлями загальною площею 54,80кв.м, житловою -27,20 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовим будівлями загальною площею 54,80кв.м, житловою -27,20 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивачі не з`явились. Представник позивачів надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, місце та час розгляду даної справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що Відповідно до Спадкової справи до майна померлого від 12.12.2006 року, [PERSON] , була власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] .(а.с.68-93). Згідно Заяви про прийняття спадщини від 14.05.2007 року [PERSON] , прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , 1954 року народження. Також з заяви вбачається, що існують інші спадкоємці, а саме, син померлої - [PERSON] . (а.с. 71). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок виданого КПКООБТІ від 07.08.2007 року житловий будинок з з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] .(а.с.8-10) Відповідно до Довідки Покровської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 10.11.2019 року № 857, [PERSON] та [PERSON] з липня 2008 року та по даний час проживають без реєстрації за аджесою [ADDRESS] . В даному будинку з 12.12.2006 року по даний час ніхто не зареєстрований. (а.с.60 Відповідно до Акту про проживання особи від 12.12.2019 року, згідно показів сусідів, за адресою: [ADDRESS] з липня 2008 року по теперішній час проживають [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. На підставі викладеного чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном. Як вбачається з позовної заяви позивачів та представника позивачів достовірно знають, про те, що вони не є власниками будинку, яким користується. Частиною1 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує ним відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховала той факт знаходження майна у її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом з тим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї ідстав для набуття права власності. За набувальною давність може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі № 755/169/16-ц. Враховуючи, що позивачі не набули права власності на спірний житловий будинок з господарським будівлями та спорудами та приймаючи до уваги, що сам по собі факт користування позивачами даним майном не є підставою для виникнення у них права власності за набувальною давністю, суд дійшов обґрунтованого висновку, про відсутність підстав для набуття права власності на вказане майно з підстав, передбачених ст. 344 ЦК України. Давність володіння могла вважатись добросовісною, якщо позивачі при заволодінні майном не знали і не повинні були знати про відсутність у них підстав на набуття права власності. Тому за відсутності підстав, передбачених ст.344 ЦПК України, в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed