Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] (по тексту [PERSON] , позивач) звернувся до Ізяславського районного\~суду\~Хмельницької\~області з позовом до Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» про стягнення моральної шкоди у розмірі 10\~000 гривень. Ухвалою суду від 04.01.2019 року було прийнято уточнення представника позивача до позовної заяви та залучено в якості співвідповідача Державну казначейську службу України. З урахуванням прийнятої заяви про уточнення позовних вимог щодо стягнення на користь позивача з Державної казначейської служби України моральної шкоди у розмірі 10\~000 гривень позов обгрунтований наступними обставинами. Так, як вказує позивач, він відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Замкова виправна колонія (№58)». За покликанням [PERSON] Ізяславським районним судом Хмельницької області рішенням від 30.08.2018 року, яке набрало законної сили, по справі №675/2610/17 було скасовано постанову від 08.12.2017 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді «Суворої догани». З огляду на скасування дисциплінарного стягнення, накладеного Державною установою «Замкова виправна колонія (№58)» вважає, що йому заподіяно моральної шкоди внаслідок порушень законних прав, які полягали в ненаданні документів, позбавленні права користуватися правовою допомогою адвоката, а також незаконному застосуванні дисциплінарного стягнення у виді оголошення суворої догани. На думку позивача, накладенням на нього дисциплінарного стягнення, яке в подальшому було скасовано судом заподіяно душевних страждань, а відтак справедливою сатисфакцією є стягнення 10\~000 гривень моральної шкоди. Відповідачем 1 - Державною установою «Замкова виправна колонія (№58)» в особі її представника подано письмовий відзив на позовну заяву, у якому щодо заявленого позову заперечує повністю. Так, відповідач 1 зазначає, що позовна заява не грунтується на достовірних доказах. Як вважає відповідач 1, у позовній заяві [PERSON] не зазначив у чому полягає моральна шкода, з яких міркувань останній виходив, визначаючи розмір, заподіяної йому шкоди та не надав жодних належних та допустимих доказів, які б стверджували, що йому була заподіяна моральна шкода. З урахуванням того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та покликанням на ст.ст. 23, 1173, 1174 ЦК України, постанову Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року просив відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідачем 2 - Державною казначейською службою України в особі її представника подано письмовий відзив на позовну заяву, у якому щодо заявленого позову заперечує повністю. У своєму відзиві відповідач 2 вказує, що чинне законодавство України не передбачає право позивача на відшкодування за рахунок Державного бюджету України шкоди, заподіяної державною установою. Як вважає відповідач 2, з огляду, що Державна установа «Замкова виправна колонія (№58)» не є державним органом, то відсутні підстави для відшкодування шкоди за рахунок держави. На думку відповідача 2, так як казначейство не завдало та не могло завдати шкоди позивачу, то позов є безпідставним та необгрунтованим. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити повністю. Додатково звертали увагу, що позивачем надано усі підтверджуючі дані щодо обставин, викладених у позові, в тому числі відомості про надання медичної допомоги у зв`язку з накладенням протиправного дисциплінарного стягнення, яке було скасовано. У судовому засіданні представник відповідача 1 вказував на безпідставність позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні повністю, з підстав, викладених у відзиві. Просив врахувати відсутність причинно-наслідкового зв`язку між накладеним дисциплінарним стягненням та заподіяною шкодою, при цьому такі обставини нічим не підтверджені. Також просив звернути увагу, що накладення дисциплінарного стягнення у виді суворої догани не призводить до обмеження будь-яких прав позивача як засудженого та зміни умов відбування ним покарання, що в свою чергу виключає завдання моральної шкоди. Відповідач 2 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений в установленому порядку, що не є перешкодою у вирішенні спору по суті. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача 1, показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного висновку. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Замкова виправна колонія (№58)». Разом з тим, рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 30.08.2018 року по справі №675/2610/17, яке набрало законної сили, було визнано протиправною та скасовано постанову начальника державної установи «Замкова випрана колонія (№58)» Новосядлова Олександра Володимировича від 08.12.2017 року про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] , у виді «Суворої догани». Так, відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Стаття 19 Конституції України\~декларує, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі на момент виникнення спірних правовідносин регулювався Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених\~наказом Міністерства\~юстиції України\~від 29.12.2014\~року\~\~№ 2186/5 (по тексту - Правила). Згідно абзацу 9 п. 1 розділу ХХV Правил начальники відділень виправних центрів можуть застосовувати заходи заохочення у виді оголошення подяки та дострокового зняття раніше накладеного ними стягнення, а також заходи стягнення у виді попередження, догани та суворої догани. При цьому, згідно з ч. ст. 132 КВК України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення, в тому числі, і як сувора догана. У відповідності з вимогами ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За вимогами ч. 1\~ст. 1174 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Разом з тим, слід вказати, що деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Зазначене вище повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року по справі № 640/3837/17 та від 29 серпня 2018 року по справі № 686/16161/16-ц. Суд констатує і враховує ту обставину, що позивач, визначаючи розмір, заподіяної йому відповідачем 1 моральної шкоди виходив виключно з своїх внутрішніх відчуттів та своїх переконань, вказавши в судовому засіданні на символічність розміру такого відшкодування. Як встановлено судом, довідка про надання медичної допомоги засудженому [PERSON] станом на 22.03.2019 року не містить даних з яких можна зробити висновок, що в останнього погіршився чи суттєво змінився стан здоров`я. З такої довідки вбачається, що засуджений [PERSON] , як до моменту накладення дисциплінарного стягнення у виді догани від 08.12.2017 року, так і після його скасування судом, періодично проходив курси антигіпертензивної терапії, на день прибуття в заклад виконання покарання мав діагноз: Гіпертонічна хвороба І ст. Слід врахувати, що встановлений 12.01.2009 року діагноз у позивача Гіпертонічна хвороба ІІ ст. не змінний аж до моменту подання позовної заяви, а засуджений [PERSON] в зв`язку з цим проходить систематично амбулаторне лікування. Такі обставини також і підтвердив [PERSON] - начальник медичної частини установи, де відбуває покарання позивач, який був допитаний в якості свідка. При цьому свідок повідомив, що не має об`єктивних підстав стверджувати, що у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення у виді суворої догани суттєво змінився чи погіршився стан здоров`я [PERSON] в порівнянні з тим, який зазвичай у нього був. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При цьому, відповідно до ч. 7\~ст. 81 ЦПК України\~суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем належних та допустимих доказів в обгрунтування обставин, викладених в позовній заяві та заявлених у судовому засіданні щодо понесених ним душевних страждань внаслідок накладеного неправомірного дисциплінарного стягнення не надано, факт завдання йому моральної шкоди перед судом належними та допустимими доказами також не доведено. При цьому, виходячи з системного аналізу кримінально-виконавчого законодавства, суд зазначає та враховує і те, що накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді суворої догани по своїй суті не призводить до обмеження будь-яких його прав як засудженого та зміни умов відбування покарання. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України\~визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з Державної казначейської служби України грошових коштів на відшкодування моральної шкоди за їх недоведеністю. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також те, що позивача, якому було відмовлено у задоволенні його позову, звільнено від сплати судового збору, судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed