Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Падучак І.І., звернулася до суду з позовом до Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ-ІФ № 021336 10-13-2/000442, виданого Жовчівської сільською радою рогатинського району Івано-Франківської області 18 жовтня 2001 року та визнання права власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,90 га у межах згідно з планом, які розташовані на території Рогатинської міської ради Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування позову зазначено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , якій на праві приватної власності належали земельні ділянки на території Рогатинської міської ради площею 0,90 га у межах згідно з планом. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці по справі. В даний час [PERSON] бажає оформити право власності на спадкове майно. Через те, що Державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця, а згідно п.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, оформити спадкові права у нотаріальній конторі немає можливості. У судове засідання позивач, представник позивача не прибули, направили на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримали повністю із підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача - Рогатинської міської ради у судове засідання не прибув, направив на адресу суду заяву про визнання позову, письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Участь у судових засіданнях - це право, а не обов`язок сторін по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 21 січня 2000 року Жовчівською сільською радою Рогатинського районну Івано-Франківської області. За життя [PERSON] набула право власності на земельні ділянки на території Жовчівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,90 га у межах згідно з планом, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 021336 10-13-2/000442, виданим Жовчівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області 18 жовтня 2001 року на підставі рішення сесії Жовчівської сільської ради від 11 червня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 442. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Мельник О., секретарем виконавчого комітету Жовчівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 17 травня 1999 року за реєстровим № 30, яким все своє майно заповіла позивачці по справі [PERSON] . Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг Рогатинської міської ради № 231 від 19 липня 2021 року у домоволодінні в [ADDRESS] на день смерті [PERSON] , [INFO] проживав її чоловік - [PERSON] , який помер [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] , посвідчений у виконкомі Жовчівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області не змінений та не скасований. [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті матері у січні 2000 року. Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори Андрейків Т.В. 12 червня 2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Жовчівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, площею 0,90 га, у зв`язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю було видано після смерті спадкодавця. Згідно постанови нотаріуса спадкова справа після смерті [PERSON] заведена 05 серпня 2017 року за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] є єдиним спадкоємцем на майно [PERSON] . Судом встановлено, що рішення сесії Жовчівської сільської ради про передачу [PERSON] у власність земельних ділянок прийнято 11 червня 2001 року, Державний акт на право приватної власності на землю видано Жовчівською сільською радою 18 жовтня 2001 року, тобто після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. За змістом ст. 25 ЦК України, здатність фізичної особи мати цивільні права та нести цивільні обов`язки є правоздатністю. Зміст правоздатності складає сукупність тих цивільних прав та обов`язків, які можуть мати фізичні особи. Цивільна правоздатність є невіддільною від самого існування людини, виникає в момент народження і припиняється зі смертю. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст. 14 Конституції України. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб`єктивного земельного права, суб`єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку, чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved