Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 25.05.2015 року звернулися до суду з позовом до [PERSON]про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивували тим, що позивачі мати [PERSON] та донька [PERSON] з 1972 року по даний час зареєстровані і постійно проживають в [INFO]. [PERSON] є основним квартиронаймачем, на її імя відкрито особовий рахунок №300654 в ПП «Бокуд». Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача [PERSON], шлюб подружжя розірвано заочним рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.11.2011 року. Під час перебування в шлюбі відповідач, за згодою позивачів, вселився в зазначену вище квартиру і з 05.10.2007 року зареєстрований в ній. З серпня 2011 року відповідач не проживає в спірній квартирі, квартирою не цікавиться, своїх речей у ній не зберігає, участі в утриманні квартири та оплаті комунальних платежів не приймає, постійно проживає у своєї матері в Жмеринському районі. Всі обовязки, повязані з договором найму вказаної квартири покладені лише на позивачів по справі. Комунальні служби, що надають послуги з утримання квартири та надають комунальні послуги здійснюють розрахунки за такі послуги, враховуючи кількість зареєстрованих осіб. Позивачі змушені нести додаткові витрати за житлово-комунальні платежі за особу, яка не мешкає в квартирі. Крім того, з причини реєстрації відповідача у спірній квартирі, позивачі не можуть реалізувати своє право на приватизацію житла. Позивачі вважають своє право щодо користування найманим житлом порушеним, у зв'язку з чим і звернулися до суду з даним позовом. Позивачі [PERSON], [PERSON], та представник [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити з тих же підстав, що наведено у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, разом з тим, відмовився надавати пояснення та під час розгляду судом цивільної справи залишив зал судового засідання з причин того, що суд відмовив в задоволенні чергового клопотання про перенесення розгляду справу на іншу дату, оскільки в судове засідання в черговий раз не зявився його представник [PERSON] У цьому звязку суд зважає на те, що судом уже чотири рази задовольнялось клопотання відповідача та його представника про відкладення розгляду справи з різних підстав (неможливість явки, зайнятість в іншому процесі, необхідність ознайомлення з матеріалами справи, тощо), та те, що цивільний процесуальний закон України не містить норми, яка обумовлювала б обовязкове відкладення розгляду справи у разі неявки в судове засідання представника сторони по справі. А тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутність відповідача та його представника. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що з 2011 року, відколи відповідач по справі виїхав з квартири проживання позивачів, вона особисто його за місцем проживання позивачів не бачила, його речей у квартирі позивачів немає. Вона буває у позивачів в гостях як мінімум раз в тиждень та з часу розлучення [PERSON] з [PERSON], останній з нею не проживає. Деколи вона залишається ночувати у позивачів, однак [PERSON] вона там не бачить. В квартирі проживають позивачі та собака на прізвисько «Граф». В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона є двоюрідною сестрою [PERSON] Її тітка з [PERSON] розлучена уже близько 5 років. В позивачів вдома вона буває 3 4 рази на рік. За останній час, а це десь близько 5 років, [PERSON] вона у квартирі не бачила. Ознак проживання у квартирі будь якого чоловіка також вона немає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона товаришує з позивачами з 1997 року. [PERSON] вона знає, це колишній чоловік [PERSON] Їй відомо, що десь з літа 2011 року [PERSON] за місцем проживання позивачів не проживає. Це їй достовірно відомо, оскільки вона у квартирі позивачів буває близько 1 2 разів на місяць. Років 4 його там немає точно, його присутності вона там не спостерігає, як і його речей. Свідок [PERSON] повідомив, що він є далеким родичем позивачів та він працює в МКП «АДС». Відповідача по справі він особисто не знає. За останній рік він бував у квартирі позивачів два рази. Чоловічих речей він там не бачив, як і будь яких осіб чоловічої статі. Він допомагає позивачам у різного роду господарських роботах по обслуговуванню квартири, зокрема допомагав справляти проводку, ремонтував двері, тощо. Суд, заслухавши позивачів та представника позивача, заслухавши свідків, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних міркувань. Судом встановлено, що в ПП «Бокуд» на [PERSON] відкрито особовий рахунок №300654 на квартиру [ADDRESS], що підтверджується копією особового рахунку (а.с.7), виданого ПП «Бокуд», в якій [PERSON] зазначена квартиронаймачем (дата прибуття 15.08.1972 р.), [PERSON] дочкою (дата прибуття 15.08.1972 р.), [PERSON] чоловіком (дата прибуття 05.10.2007 р.). З довідки №939, виданої ПП «Бокуд» 16.05.2015 року, копію якої долучено до справи (а.с.8) вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], форма власності квартири державна, особовий рахунок відкрито на [PERSON], документів щодо права власності на зазначену квартиру немає. Заочним рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці у справі №2-2146/11/0206 від 02.11.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення набуло законної сили 15.11.2011 року. У вказаному рішенні наведено, що з серпня 2011 року сторони проживають окремо. (а.с.6). Актом комісії в складі паспортистів та в присутності сусідів від 16.05.2015 року, засвідченого директором ПП «Бокуд», встановлено, що з 2011 року [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] (а.с.9). Враховуючи викладені вище обставини а також покази свідків, судом в судовому засіданні достовірно встановлено факт непроживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS], понад 6 місяців, однак останній залишається зареєстрованим за даною адресою. Про те, що відповідач більше 6 місяців з власної волі не проживає у квартирі місця проживання позивачів свідчать також його пояснення, які він надавав слідчому відділення розслідування злочинів ВМВ УМВС України у Вінницькій області [PERSON], в яких відповідач зазначив, що: «На даний момент я тимчасово проживаю у матері, за адресою Вінницька область, Жмеринський район, с. Могилівка, вул. Радянська 20». (а.с. 51). Разом з тим, як встановлено судом, така, наведена відповідачем «тимчасовість» триває з серпня 2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 163 Житлового кодексу Української РСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї (у тому числі колишнього члена сім'ї наймача) за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 1, 2 ст.64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно положень ст. 71 Житлового кодексу Української\~\~РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. 4) виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов'язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи те, що факт непроживання відповідача за місцем своєї реєстрації понад 6 місяців встановлений, а визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням має для позивачів важливе юридичне значення та по суті ніким не оспорюється, суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачем вимоги. Приймаючи вказане рішення, суд зважає на те, що кожна особа має довести в судовому засіданні, у разі заперечення проти позову, обґрунтованість своїх заперечень, разом з тим відповідач відмовився доводити в судовому засіданні будь які обставини, представляти докази, висловлювати свої доводи за результатами досліджених обставин, тобто він відмовився реалізовувати своє субєктивне право на участь в судовому засіданні, хоча суд сприяв відповідачеві у повній мірі у реалізації його процесуальних прав. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане положення закону суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] сплаченої суми судового збору. Щодо витрат на правову, то суд враховує, що дана допомога полягає лише в складанні позовної заяви, яка є простою за змістом, не обширною, не потребує додаткових зусиль та збирання значної кількості доказів, тому суд вважає обґрунтованими витрати на правову допомогу в розмірі 200,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved