Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне [PERSON] та стягнути на її користь з відповідача судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що 17 травня 2019 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу є три малолітні дочки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вважає, що ознаки притаманні сім`ї між нею та відповідачем відсутні. На протязі останніх місяців сімейне життя між ними поступово погіршувалося, неодноразово виникали сварки, непорозуміння, що призвело до втрати тісних сімейних відносин, і останні чотири місяці вони з чоловіком проживають окремо один від одного. Шлюб розривають вперше. Позивачка [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позовній заяві підстав, просила шлюб розірвати та пояснила, що разом з дітьми проживає окремо від відповідача і строк для примирення їй не потрібен, вона твердо вирішила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги визнав повністю і проти розірвання шлюбу не заперечив, а також пояснив, що потреби у наданні строку для примирення немає. Заслухавши думку сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17 травня 2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17 травня 2019 року Камінь-Каширським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області (а.с. 3). Від шлюбу у них є троє неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6-8). Понад чотири місяці сторони проживають окремо, їхня сім`я фактично розпалась, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, про що пояснив у судовому засіданні. Таким чином, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що мають істотне значення, у зв`язку з чим з урахуванням визнання позову відповідачем (ст. 206 ЦПК України) позовні вимоги в частині розірвання шлюбу належить задовольнити. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частин 5, 7 ст. 295 ЦК України прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Порядок розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи встановлюється Кабінетом Міністрів України. У відповідності до п. 2 Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 915, заяви про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) громадян України, які проживають на території України, приймає, розглядає, а також веде їх облік відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем їх проживання; громадян України, які постійно проживають за кордоном, - дипломатичне представництво або консульська установа України, в якій вони перебувають на постійному консульському обліку. Отже, не суд, а відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання громадянина України приймає та розглядає заяви про зміну прізвища, у зв`язку з чим у задоволені вимоги позивачки про зміну їй прізвища належить відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач визнав позов про розірвання шлюбу до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 420 гривень 40 копійок, а інших 50% відсотків сплаченого судового збору, що становить 420 гривень 40 копійок, належить стягнути на користь позивачки з відповідача.

Outcome: partial