Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

[PERSON] пред`явив позов у Подільському районному суді м. Києва до [PERSON] , ПрАТ «СК «Галицька», за участю третьої особи - ТОВ «Феміда», про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.02.2018 року близько 07 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем DAEWOO GENTRA д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Кирилівській здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем MITSUBISHI ASX д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Винним у скоєнні ДТП було визнано відповідача у судовому порядку. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «СК «Галицька» на підставі полісу обов`язкового страхування. Позивач повідомив страхову компанію відповідача про страховий випадок та у подальшому надіслав заяву про страхове відшкодування збитку. Внаслідок ДТП позивачу було заподіяно майнову шкоду, яку він визначає у розмірі 351176 грн. 31 коп. та у зв`язку з тим, що жоден з відповідачів не відшкодував її, просить суд: стягнути з [PERSON] на користь позивача 242176 грн. 31 коп. майнової шкоди; стягнути з ПрАТ «СК «Галицька» на користь позивача 99000 грн. 00 коп. майнової шкоди; стягнути з [PERSON] на користь позивача 10000 грн. 00 коп. моральної шкоди; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 3539 грн. 77 коп. судового збору; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 2800 грн. 00 коп. вартості проведення експертного дослідження. Позивач в судове засіданні не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Представник позивача та позивач до суду звернулись із заявами про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали. Відповідачі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] не використав своє право на подання відзиву. Представник відповідача подав до суду заяву про відкладення проведення судового засідання, однак доказів наявності обставин, які викликають таке відкладення до суду не було надано. ПрАТ «СК «Галицька» до суду направила відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі. Однак, у поданому відзиві відповідач ПрАТ «СК «Галицька» фактично визнає, що розмір страхового відшкодування має бути визначений на рівні 99000 грн. 00 коп., а відтак, розцінюється судом як часткове визнання позовних вимог. Третя особа також свого пава на участь у судовому засіданні не використала, до суду направила заяву та пояснення, в яких проти задоволення позову фактично не заперечувала, просила розгляд справи провести без участі третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] 02.02.2018 року близько 07 год. 30 хв. по вул. Кирилівській, 119/1 в м. Києві , керуючи автомобілем марки «DAEWOO GENTRA», д.н.з. [NUMBER] , здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху транспортних засобів, чим порушив п. 1.5, п. 11.4 ПДР України: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.», «На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.», внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «MITSUBISHІ ASX», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 27.04.2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 11) Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], автомобіль «MITSUBISHІ ASX», д.н.з. [NUMBER] належить позивачу - [PERSON] (а.с. 10) В результаті скоєного ДТП власнику автомобіля «MITSUBISHІ ASX», д.н.з. [NUMBER] , відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 06.03.2018 року, було заподіяно майнову шкоду у розмірі 339898 грн. 71 коп. (а.с. 26) Відповідно до Полісу № АК2394496, цивільно-правова відповідальність за автомобілем «DAEWOO GENTRA», д.н.з. [NUMBER] застрахована в ПрАТ «СК «Галицька» (а.с. 70, 161) Відповідно до вищевказаного Полісу ліміт страхової суми за заподіяння майнової шкоди становить 100000 грн., франшиза - 1000 грн. (а.с. 161) Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] повідомив ПрАТ «СК «Галицька» про настання страхового випадку відповідним повідомленням від 05.02.2018 року (а.с. 71) Відповідно до Заяви від 15.03.2018 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Галицька» щодо здійснення на його користь виплати страхового відшкодування у зв`язку із заподіянням позивачу збитку. (а.с. 72) Вказану заяву ПрАТ «СК «Галицька» отримано 20.03.2018 року. (а.с. 73) Згідно відповіді Регіонального сервісного центру в м. Києві від 25.02.2019 року, автомобіль «DAEWOO GENTRA», д.н.з. [NUMBER] на праві власності належить ТОВ «Феміда» як на день надання відповіді, так і на момент скоєння ДТП. (а.с. 151) Згідно відповіді ТОВ «Феміда» від 03.04.2018 року, [PERSON] у трудових відносинах з ТОВ «Феміда» не перебуває, на час скоєння ДТП здійснював перевезення на підставі цивільного договору. (а.с. 153) Причиною спору між сторонами стала відмова відповідачів в добровільному порядку відшкодувати позивачу заподіяну матеріальну шкоду. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ст. 1192 ЦК України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), як це зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1996 року. Згідно Постанови ВСУ від 20.01.2016р. у справі 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Згідно ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди, завданої нею іншій особі, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Страхова сума за Полісом Полісу № АК2394496 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за школу заподіяну майну обмежена 100000 грн. 00 коп. З урахуванням франшизи у розмірі 1000 грн., суд вбачає достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог до ПрАТ «СК «Галицька» та стягнення на користь позивача 99000 грн. 00 коп. страхового відшкодування. На підставі ст. 1194 ЦК України, враховуючи те, що розмір майнової шкоди завданої позивачу внаслідок ДТП складає 339898 грн. 71 коп., суд вважає доведеною позовну вимогу про стягнення з [PERSON] як з особи винної у скоєнні ДТП різниці між фактичною шкодою - 339898 грн. 71 коп. та сумою страхового відшкодування у розмірі 99000 грн. 00 коп., тобто 240898 грн. 71 коп., а також 550 грн. 00 коп. на послуги з буксирування, що разом складає 241448 грн. 71 коп. Однак, суд вбачає недоведеною вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] 727 грн. 60 коп. витрат на ліки у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, адже матеріалами справи не підтверджений правовий зв`язок між скоєнням ДТП та витратами на купівлю ліків з підстав погіршення здоров`я позивача. Відтак, в цій частині суд вбачає за необхідне відмовити у задоволенні позову. За послуги проведення експертного дослідження майнової шкоди позивачем було сплачено 2800 грн. 00 коп., відповідно до Квитанції № 17. (а.с. 62) Відтак, суд вбачає також доведеною вимогу про стягнення з [PERSON] 2800 грн. 00 коп. вартості проведення експертного дослідження визначення розміру майнової шкоди завданої позивачу у зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу. Окрім відшкодування майнової шкоди, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] також моральну шкоду у розмірі 10000 грн. 00 коп. Частина 1 статті 27 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 вказаної норми моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 вказаної норми встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. (ч. 4 ст. 27 ЦК України) Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 5 ст. 27 ЦК України) Статтею 280 ЦК України встановлено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 вказаної Постави визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В контексті практики Європейського суду з прав людини варто зазначити, що справедливість компенсації як категорія, що застосовується й національним законодавцем, проте є не розкритою в судових прецедентах, визначається ЄСПЛ з урахуванням усіх обставин, а також особливостей справи. Суд суворо дотримується позиції, що відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер. З урахуванням наведеного і виходячи з принципу справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і з відповідача слід стягнути на користь позивача 3000,00 гривень відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті ДТП. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial