Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] предявили позов до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 21 грудня 2014 року помер їх батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира №1, що знаходиться в будинку №8 по вул..Грушевського в м.Старокостянтинові. Вони є спадкоємцями за заповітом і прийняли спадщину шляхом звернення у встановлений законом термін з відповідною заявою до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори. Крім них, таким же чином спадщину прийняла їх рідна сестра [PERSON] Постановою державного нотаріуса від 2 грудня 2015 року їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки між спадкоємцями є спір і неможливо визначити частки позивачів із-за відсутності даних про обовязкову частку у спадщині відповідачки. Оскільки іншим шляхом оформити право власності на спадкове майно неможливо, тому позивачі просять задовольнити їх вимоги. В судове засідання позивачі не зявились, однак подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують. У випадку неявки відповідачки просять ухвалити заочне рішення. Відповідачка також в судове засідання не зявилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, тому суд вважає за можливе за згодою позивачів ухвалити заочне рішення на підставі наявних документів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 грудня 2014 року [PERSON] склав заповіт, котрий був посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за №1725, яким заповів все належне йому майно сину [PERSON] та дочці [PERSON] 21 грудня 2014 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира №1, що знаходиться в будинку №8 по вул..Грушевського (колишня [PERSON]) в м.Старокостянтинові і належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому державним нотаріусом 28 грудня 1991 року. Позивачі [PERSON] та [PERSON] відповідно 24 і 26 грудня 2014 року звернулись із заявами до Старокостянтинівської нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом. 23 червня 2015 року до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори надійшла заява від [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) Н.О., яка посвідчена третім секретарем з консульських питань Посольства України в Республіці Австрія 12 червня 2015 року, про прийняття спадщини. За даними Старокостянтинівського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області [PERSON], [INFO], зареєстрована в [INFO]. Зазначені обставини підтверджуються даними спадкової справи померлого [PERSON], технічним паспортом на квартиру №1 в житловому будинку №8 по вул..Грушевського в м.Старокостянтинові, заповітом від 17 грудня 2014 року та договором купівлі-продажу вказаної квартири від 1991 року, свідоцтвами про народження, шлюб та смерть. Відповідно до вимог ст.1216-1218, 1223 ч.2, 1258 ч.1, 1261, 1268 ч.1, 1269 ч.1, 1278 ч.1 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Як встановлено судом, сторони є дітьми [PERSON], який помер 21 грудня 2014 року. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все належне йому майно позивачам. Відповідачка у заповітне розпорядження включена не була, тому вона є спадкоємцем за законом і право на спадкування після смерті батька може одержати у разі визнання заповіту недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за законом та неохоплення заповітом всієї спадщини. За наявності заповіту відповідачка має право відповідно до вимог ст.1241 ЦК України на обовязкову частку за умови, що вона є непрацездатною. Однак будь-яких даних про свою непрацездатність відповідачка нотаріусу не надала і не зазначила про це в своїй заяві про прийняття спадщини. Оскільки позивачі є спадкоємцями за заповітом і після смерті батька [PERSON], якому належала квартира №1 в житловому будинку №8 по вул..Грушевського в м.Старокостянтинові, прийняли спадщину, тому їх позовні вимоги слід задовольнити і визнати за кожним із них право власності на 1/2 частину спірної квартири. На підставі ст. 1216-1218, 1223 ч.2, 1258 ч.1, 1261, 1268 ч.1, 1269 ч.1, 1278 ЦК України,

Outcome: approved