overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку та позбавлення права користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивач пояснює тим, що вона являється власником будинку по пров. ІІ-й Лікарняний, 5 м. Золотоноша. У вказаному будинку зареєстрований на час звернення до суду відповідач [PERSON], який був чоловіком її доньки до 20.12.2013 року, однак з 2013 року він не проживає за зареєстрованою адресою, жилим приміщенням не користується. Зняти з реєстраційного обліку без участі відповідача не може, а тому дані дії порушують право власності позивача. Позивач просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча повідомлялася про час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 24 лютого 2016 року № 63 (5656), але не повідомив про причини неявки та не надав заяву про розгляд справи без його участі. Тому суд рахує за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до копії договору купівлі-продажу будинку від 01.07.2010 року, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26577973 від 01.07.2010 року, [PERSON] є власником будинку по пров. 2-й Лікарняний, буд. 5 в м. Золотоноша Золотоніського району Черкаської області. Відповідно до довідки голови квартального комітету № 96 м. Золотоноша від 07.12.2015 року, [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO], але не проживає там з 2013 року. Відповідно до копії рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області по справі № 695/3424 /13-ц від 20.12.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно д о ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є остаточне рішення суду про позбавленняч особи права користування житловим приміщенням. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації більше одного року, чим порушує право позивача на власність. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 487,20 грн. та витрати за подання оголошення в газеті 420,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку та позбавлення права користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивач пояснює тим, що вона являється власником квартири [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований на час звернення до суду відповідач [PERSON], який тривалий час не проживає за вказаною адресою. Про те, що відповідач зареєстрований у квартирі позивача вона дізналася оскільки на його ім'я прийшло запрошення на вибори Президента України. Відповідач не знявся з реєстраційного обліку, а тому дані дії порушують право власності позивачів. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглядати без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про день та час розгляду справи належним чином та не повідомив про причини неявки. Тому суд рахує за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до договору міни житла від 07.10.2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5095022 від 18.10.2004 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки Піщанської сільської ради № 1043 від 12.08.2014 року, [PERSON] не зареєстрований і тривалий час не проживає по [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно д о ст. 72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідачі фактично не проживають за місцем своєї реєстрації більше одного року, чим порушують право позивача на власність. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, а саме Daewoo Lanos, 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] ,\~та просилавиділити\~в особисту\~приватну власність\~ [PERSON] автомобіль,\~зобов`язавши відповідача\~виплатити грошову\~компенсацію вартості\~50\~%\~автомобіля \~в розмірі\~40000\~грн. На її прохання в добровільному порядку поділити автомобіль відповідач не реагує, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Враховуючи вимоги ч.3 ст.200 ЦПК України та визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого засідання. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 27.04.2012 року, який рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 04.09.2019 року розірвано. Під час шлюбу сторонами 13.06.2017 р. було придбано DAEWOO LANOS, Хетчбек-В, 2002 року випуску, номер шасі (кузова,рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . За нормами ч.1\~ст.60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч.1 ст.70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка визнаються рівними, тобто становлять по 1/2 частки. Відповідно до вимог ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи із заявлених вимог та враховуючи вказані норми суд вважає, що вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що з 24.04.1999 р. перебувала із відповідачем у шлюбі який розірвано рішенням суду від 11.04.2017 р. Під час шлюбу ними було придбано за спільні кошти 04.05.2012 р. згідно договору купівлі-продажу квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому їм з відповідачем належить по ? її частини. Позивачка просить суд на підставі ст..ст. 57, 60, 69-72 СК України, винести рішення яким: виділити їй у власність ? частину квартири [ADDRESS], виділити у власність відповідачу - ? частину вказаної квартири; стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі. В суді позивачка позов підтримала, просить його задоволити. Відповідач в суді позов визнав, не заперечив щодо його задоволення. Суду відповідач пояснив, що дійсно під час шлюбу з позивачкою придбали спірну квартиру яка була оформлена на нього, не заперечив щодо поділу квартири яка є спільною власністю подружжя. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони з 24.04.1999 р. перебували в шлюбі який розірвано рішенням суду від 11.04.2017 р.(а.с.7). Під час шлюбу сторонами за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.05.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу Цвіляк А.О., зареєстрованого в реєстрі № 592, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, було придбано квартиру [ADDRESS]. У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи викладене, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позивачка як подружжя має право на ? частину спірного майна, а тому її позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 28.10.2011 року по 26.03.2013 року. [INFO] році у них народився син [PERSON]. З моменту вагітності та до теперішнього часу відповідач долею сина не цікавився, не займався його вихованням, не допомагав матеріально. Позивачка просить позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] році народився [PERSON]. Батько дитини [PERSON] вихованням сина не займався, не цікавився його долею і станом здоров'я, не допомагав матеріально. Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради вважає позов обґрунтованим. Згідно висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради №61/01-11 від 17.02.2015 року вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього [PERSON]. При викладених обставинах, суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітнього сина. Відповідно до ч 2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є однією з підстав для позбавлення батьківських прав, згідно зі ст.164 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про припинення права власності, визнання права власності на 1/12 частину домоволодіння та виплату компенсації вартості майна. Свій позов мотивує тим, що позивачці [PERSON] в порядку спадкування належить 4/12 частин домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS]. Крім того 7/12 цього є домоволодіння належить їй на праві власності в поряду дарування. Відповідачеві належить 1/12 частина домоволодіння в порядку спадкування. В спірному домоволодіння позивач ніколи не проживав, його частина у праві власності незначна. Вартість 1/12 частини домоволодіння складає 11760 грв., яку позивачка згодна сплатити відповідачу в якості компенсації вартості цієї частини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову не заперечував. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 4459744, [PERSON] є власницею 4/12 частин домоволодіння по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 4937414, [PERSON] є власницею 7/12 частин домоволодіння по [ADDRESS] на підставі договору дарування. Відповідач [PERSON] є власником 1/12 частини домоволодіння по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований та постійно проживає в будинку [ADDRESS], що створює суттєві перешкоди у здійсненні законного права щодо володіння та користування належною частиною домоволодіння позивачки. В спірному домоволодінні по [ADDRESS] сторони не проживають. Загальна площа житлового будинку по [ADDRESS] становить 73,5 кв.м., житлова - 48,3 кв.м. Відповідно до Звіту про оцінку вартості житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], вартість домоволодіння становить 141120, 00 грв., в тому числі вартість 1/12 частини складає 11760, 0 грв. Будинок, внаслідок його невеликого розміру, поділу в натурі не підлягає, виділ в натурі 1/12 частини домоволодіння не можливий, що підтвердили в судовому засіданні сторони. Відповідно до положень ст. 365 ЦК України, право власності на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. Суд вважає, що припинення права власності на 1/12 частину спірного домоволодіння не завдасть істотної шкоди відповідачу [PERSON], оскільки він зареєстрований та постійно проживає в будинку за іншою адресою: [ADDRESS]. 1/12 частиною спірного домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] відповідач не користується, не приймає участі в матеріальних затратах на утримання своєї частки домоволодіння. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розiрвання шлюбу, зазначивши у позовній заяві, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 червня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Цюрупинського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис №42. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] року народженя, який проживає разом з нею. У червні 2013 року шлюбні стосунки між подружжям припинено, спільного господарства з відповідачем не ведуть та проживають окремо. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Питання про відновлення дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу не ставить. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтиримала і просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, про що подав письмову заяву. Намірів на примирення сторони не виказують. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вiдповiдно до ст.112 СК України суд постановляє рiшення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б iнтересам одного з них, iнтересам дiтей, що мають iстотне значення. Таким чином, виходячи з обставин, викладених у позові відносно стосунків, які склалися між подружжям, припинення сімейних відносин і роздільне проживання сторін та відсутність намірів на відновлення сім'ї, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить iнтересам обох з подружжя, оскiльки шлюб тривалий час носить формальний характер, намірів на примирення обоє з подружжя не виказують, відповідачем заявлені вимоги визнано, тому даний шлюб прідлягає розірванню. Позивачеві після розірвання шлюбу належить залишити її чинне прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розiрвання шлюбу та стягнення аліментів. 18.02.2015 року у вказаній справі ухвалено рішення, яким позов задоволено, шлюб розірвано і стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти. При ухваленні рішення не вирішено питання про стягнення з [PERSON] судового збору у справі за подачу [PERSON] заяви в частині стягнення аліментів. В судове засіданні сторони не з*явилися, про дату та час розгляду повідомлені належним чином, причина неявки не є перешкодою розгляду заяви. Ознайомившись з матеріалами і з текстом судового рішення, суд приходить до висновку, що у вказаній справі належить ухвалити додаткове рішення, так як при винесенні рішення від 18.02.2015 року не було прийнято рішення стосовно стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані з подачею позовної заяви в частині стягнення аліментів (а.с.=). Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, суд ухвалює у справі додаткове рішення, яким вирішує питання в частині стягнення судових витрат з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розiрвання шлюбу та стягнення аліментів на її користь на утримання доньки, зазначивши у позовній заяві, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 22.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Цюрупинського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №119. Вiд шлюбу мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили через несумісність характерів та різні погляди на життя. Їх подальше життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. На примирення не згодна. Майнового спору не існує. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Тому просить шлюб розірвати та стягнути аліменти на її користь на утримання доньки, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення нею повноліття. Питання про відновлення дошлюбного прізвища не ставить. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позов визнає та просить справу розглянути в його відсутність. Згідно з ч.2 ст. 158 ЦПК України суд розглядає справу без участі сторін, оскільки кожна особа, яка приймає участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вiдповiдно до ст.112 СК України суд постановляє рiшення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б iнтересам одного з них, iнтересам дiтей, що мають iстотне значення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 і ч.1 ст.183 зазначеного Кодексу за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 зазначеного Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки заявлені вимоги є законними, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі віднести на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розiрвання шлюбу та стягнення аліментів на її користь на утримання сина, зазначивши у позовній заяві, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 24.04.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Цюрупинського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис №33. Вiд шлюбу мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили через несумісність характерів та різні погляди на життя. Їх подальше життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. На примирення не згодна. Майнового спору не існує. Тому просить шлюб розірвати та стягнути аліменти на її користь на утримання сина, [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення ним повноліття. Питання про відновлення дошлюбного прізвища не ставить. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні надав суду письмову заяву, в якій позов визнає у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вiдповiдно до ст.112 СК України суд постановляє рiшення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б iнтересам одного з них, iнтересам дiтей, що мають iстотне значення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 і ч.1 ст.183 зазначеного Кодексу за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 зазначеного Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки заявлені вимоги є законними, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі віднести на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved