Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а саме квартирою [ADDRESS] шляхом зняття [PERSON] з місця реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником зазначеної квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.09.2015 року, відповідач проживав у вказаній квартирі, однак з осені 2014 року переїхав проживати за іншою адресою, при цьому відповідач залишається зареєстрованим у вказаній квартирі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак її представник [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою вказаною у позовній заяві, про причини неявки суд не повідомив. Уповноважений представник третьої особи - Дніпровського районного відділу Головного управління державної міграційної служби у м. Києві в судове засідання не з'явився, однак направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який просив розглядати справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.09.2015 року, спадкоємцем майна, а саме на квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON] є [PERSON], [INFO]. (а.с. 8) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.09.2015 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. (а.с. 9) Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За нормою ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ст. 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Згідно акту від 24.07.2015 року сусіди по квартирі [ADDRESS] підтвердили про не проживання [PERSON] у спірній квартирі. (а.с. 10) Як убачається з пояснень позивачки викладених у позовній заяві, відповідач [PERSON] залишається зареєстрованим в квартирі, яка на праві власності належить позивачці. 3гідно з ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», в якій зазначено, що: «Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання». За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень її прав, в даному випадку, у порядку усунення перешкоди в користуванні власністю, шляхом зняття з реєстрації [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved