Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON] у грудні 2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач указує, що [INFO] помер [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, яка складається з належної йому частини домоволодіння [ADDRESS]. Згідно із заповітом від 13 грудня 1999 року, посвідченим державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області, все належне йому майно [PERSON] заповів [PERSON]. Цей заповіт на день смерті заповідача не змінений і не скасований. Спадкоємцями за законом майна померлого є відповідачі [PERSON], яка прийняла спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, та [PERSON], який прийняв спадщину у відповідності до ст.1269 Цивільного кодексу України. Проте, [PERSON] не має змоги нотаріально оформити своє право на спадщину, яка відкрилася внаслідок його смерті [INFO] [PERSON], оскільки не подав заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори у встановлений ст. 1270 ЦК України строк. Строк ним пропущений, оскільки заповідач [PERSON] та [PERSON] не перебували у родинних відносинах, тому останній не відноситься до жодної з черг кола спадкоємців за законом на майно померлого. [PERSON] та померлий протягом останніх десяти років проживали у різних населених пунктах і спілкувалися вкрай рідко. При спілкуванні ж заповідач ніколи не говорив, що склав заповіт на користь [PERSON]. Навіть дружина померлого, мати [PERSON] [PERSON] [PERSON] не знала про існування заповіту її чоловіка. За таких обставин про існування заповіту на його користь [PERSON] дізнався лише після спливу строку, встановленого для подачі заяви про прийняття спадщини, коли спадкоємець за законом [PERSON] звернулася після спливу шестимісячного строку після смерті її чоловіка до державного нотаріуса Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області, який після цього звернення у відповідності до п.1.2 ч.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністра юстиції України 22.02.2012 № 296/5, з'ясовуючи коло спадкоємців, встановив наявність заповіту померлого. І лише після цього, отримавши 12 листопада 2014 року у Полтавському обласному державному нотаріальному архіві дублікат заповіту, посвідченого 13 грудня 1999 року державного нотаріуса Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області, було встановлено, що цей заповіт складений на користь [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Пояснив, що позивач про існування заповіту на свою користь дізнався випадково, після закінчення строку для подання заяви про прийняття спадщини. Просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, не заперечує проти його задоволення. Пояснила, що померлий [PERSON] її чоловік, а позивач [PERSON] рідний син. За життя чоловік прихильно ставився до нерідного йому сина [PERSON], про те, що він склав заповіт на його користь ні вона, ні син не знали. По існування заповіту син дізнався лише в листопаді 2014 року, отримавши його дублікат у Полтавському обласному архіві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено такі факти і відповідні їм правовідносини: [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть [NUMBER], виданого 21 березня 2014 року відділом ДРАЦС Пирятинського РУЮ Полтавської області (а.с.10). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, яка складається з належної йому частини домоволодіння [ADDRESS] Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори від 13.12.1999 та зареєстрованим у реєстрі за № 1-180 (а.с.8). Спадкоємцями майна померлого за законом є його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, та [PERSON], який прийняв спадщину у відповідності до ст.1269 Цивільного кодексу ( далі - ЦК ) України (а.с.18,19). Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але з порушенням строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Строк було пропущено у зв'язку з тим, що позивач із спадкодавцем у родинних відносинах не перебував та про існування заповіту на свою користь дізнався випадково, після закінчення строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що наявні у справі докази вказують на поважність пропуску позивачем встановленого строку для прийняття спадщини, тому у суду є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визначення йому додаткового, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, строку протягом трьох місяців.

Outcome: approved