Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 18.09.2014 між банком та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 23.04.2019 у нього утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 71439,77 грн., яка складається з наступного: 15025 грн. заборгованість за тілом кредиту, 21799,75 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 29677,97 грн. пеня за прострочене зобов`язання, 1058,40 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3378,08 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 71439,77 грн. за кредитним договором № б/н від 18.09.2014. Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві на позов вказав на те, що при встановленні кредитного ліміту Позивач не надав детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача, чим порушив вимоги Постанови НБУ №168, позивач неодноразово в односторонньому порядку змінював базову ставку за використання ліміту без інформування про такі зміни. Розмір відсотків, які просить стягнути позивач становить 197 % річних. Такі відсотки є незаконними. Крім того, вказав на те що визнає загальну суму заборгованості у розмірі 24702,43 грн. У відповіді на відзив, представник АТ КБ «Приватбанк» вказав на те, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором, а тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце засідання, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вивчивши позовну матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 18.09.2014 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 25). У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними длядоговорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Обгрунтовуючи позов про стягнення заборгованості з відповідача, позивач посилався на те, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 23.04.2019, сума заборгованості за тілом кредиту становить 15025 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту становить 21799,75 грн., пеня за прострочене зобов`язання становить 29677,97 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. становить 1058,40 грн., 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3378,08 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 12-24). Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. додаткової угоди № 1 до кредитного договору №SAMDNWFC00009410284 від 18.09.2014, укладеної між AT КБ «Приватбанк» та [PERSON] сторони узгодили про зменшення заборгованості в частині заборгованості по сплаті відсотків на 0,00 грн., по сплаті комісії на 0,00 грн., пені на 12781,22 грн. Вказані суми за рішенням Банку прощені. Встановлено заборгованість за договором у розмірі 36900 грн., що складає заборгованість за основним боргом 36813,02 гри., відсотками 86,98 грн., комісії 0,00 грн., пені 0,00 грн (а.с. 155). Згідно квитанції, наданої відповідачем, заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 36900 грн., яка визначена додатковою угодою, сплачена [PERSON] в повному обсязі (а.с. 156). Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк», наданої відповідачем, [PERSON] станом на 22.04.2021 не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 157). Ураховуючи те, що відповідачем погашено заборгованість перед позивачем в повному обсязі, про що ним надані докази до суду (а.с. 155-157), суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed