Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що її мамою була [PERSON], 1929 року народження, зареєстрована в с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області, в належному їй будинку по [ADDRESS]. Проте, у зв'язку із хворобою та потребою в сторонньому догляді, починаючи з 2008 року і до дня смерті, тобто до [INFO] року, фактично проживала з нею, в її житловому будинку в [ADDRESS] Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за місцем її реєстрації, в с. Сербичани, а також земельних ділянок, площею 1,0597 га., кадастровий [NUMBER] та площею 0,7635 га. кадастровий [NUMBER], які розташовані на території Сербичанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області. Спадкоємцями за законом, після смерті [PERSON], були [PERSON] та її брат [PERSON] Оскільки покійна матір протягом тривалого періоду, починаючи з 2008 року до дня своєї смерті проживала разом із нею та перебувала на її утриманні, вона вважала що прийняла спадщину за законом, в належній їй частині, а тому не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Після смерті її брата [PERSON], [INFO] року, з метою отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом, вона звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Петришиної Р.В., проте нотаріусом їй було відмовлено в цьому, у зв'язку із пропущенням 6 місячного строку для прийняття спадщини. Під час даного звернення від нотаріуса їй стало відомо, що її покійний брат [PERSON] звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті їхньої матері, внаслідок чого 20.08.2013 року була заведена спадкова справа №90/2013 щодо майна померлої [PERSON] Окрім цього, від нотаріуса їй також стало відомо, що після смерті її брата [PERSON], була заведена спадкова справа за заявами його спадкоємців - [PERSON] та [PERSON], яким були видані свідоцтва на право на спадщину в рівних частках, в яке ввійшло спадкове майно померлої [PERSON] Оскільки покійна [PERSON], станом на час відкриття спадщини, проживала разом із нею, а після її смерті вона не зверталася до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини, вважає що вона прийняла спадщину за законом в частині ? майна померлої мами - [PERSON], а приватним нотаріусом Петришиною Р.В. неправомірно було видано відповідачам свідоцтва про право на спадщину. Просила встановити факт своєчасного прийняття нею спадщини [PERSON], яка відкрилась після її смерті та визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області серії [NUMBER], зареєстроване за №184 від 05.04.2016 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Петришиною Р.В. на ім'я [PERSON], [INFO], жительки с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області на спадкове майно померлої [INFO] року [PERSON] та серії [NUMBER]., зареєстроване за №186 від 06.04.2016 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Петришиною Р.В. на ім'я [PERSON], [INFO], жительки с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області на спадкове майно померлої [INFO] року [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, з підстав вказаних у позові. При цьому зазначила, що її покійна мама [PERSON] з 2008 року до [INFO] року, до дня своєї смерті, постійно проживала разом із нею в с. Романківці Сокирянського району Чернівецької області, оскільки остання мала захворювання опорно-рухового апарату та потребувала догляду. Після її смерті, їй було відомо про наявність спадкового майна, однак до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття вона не зверталася, вважаючи що прийняла спадщину за законом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та зазначив, що [PERSON] прийняла спадщину [PERSON] за законом, в порядку ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавицею та у встановлений законом 6 місячний строк не зверталася до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини. Нотаріус, будучи обізнаним про наявність даного спадкоємця, неправомірно видав відповідачам свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно, включаючи спадкове майно померлої [PERSON], а не лише в його частині. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та просили відмовити в його задоволенні. При цьому, представник відповідачів [PERSON], обґрунтовуючи заперечення вказав, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року, а позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини лише в 2015 році, тобто пропустила встановлений законом 6 місячний строк для прийняття спадщини, із відповідною заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини до суду не зверталася, проти прийняття спадщини [PERSON] її братом [PERSON] не заперечувала, а отже спадщину померлої [PERSON] не прийняла. Для прийняття спадщини за законом, в порядку ст. 1268 ЦК України, необхідно проживати разом із спадкодавцем, за місцем відкриття спадщини, а не за місцем своєї реєстрації. Окрім цього, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», факт постійного проживання разом із спадкодавцем повинен бути підтверджений відповідними документами. Натомість, позивачем не було надано суду письмових доказів в підтвердження даного факту, зокрема довідки сільської ради чи відповідного рішення суду а вимога про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, ним не заявлялася. Враховуючи також час звернення позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та час відкриття спадщини [PERSON], просив суд застосувати строки позовної давності, відмовивши позивачу в позові. 04.04.2017 року, приватний нотаріус Сокирянського районного нотаріального округу Петришина Р.В. надіслала до суду письмовий відзив на позов, в якому просила розглянути справу без її участі у зв'язку із службовою зайнятістю та повідомила суд про наступне: [INFO] року до неї звернулася [PERSON], жителька с. Романківці Сокирянського району Чернівецької області, з наміром прийняти спадщину померлого [INFO] року брата [PERSON], жителя с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області, який, в свою чергу, прийняв спадщину їхньої покійної матері [PERSON], померлої [INFO] року. На вказане звернення її було проінформовано про те, що після смерті [PERSON], за заявами спадкоємця за заповітом [PERSON] та спадкоємців за законом першої черги, дружини померлого [PERSON] та доньки [PERSON], відкрилася спадкова справа. Вона, як сестра померлого, являється спадкоємцем за законом другої черги. Оскільки після смерті [PERSON] її донька [PERSON] не зверталася до нотаріуса у встановлений шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини, вона роз'яснила їй право звернення до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та [INFO] року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій №346/02-31. В квітні 2016 року, спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON], через свого представника [PERSON] звернулися до неї із заявами про прийняття спадщини [PERSON] Оскільки інструкцією про вчинення нотаріальних дій не передбачено їх відкладення на строк більше одного місяця, а [PERSON] не надала їй відповідного рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вона змушена була видати [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину в частині ? майна померлого [PERSON], в яке ввійшло і майно померлої [PERSON] Враховуючи те, що вчинені нею нотаріальні дії не суперечать вимогам Закону, вважає що позов в частині визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину майна покійного [PERSON], видані на ім'я [PERSON] та [PERSON] є необґрунтованим та безпідставним. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона являється племінницею позивача та покійного [PERSON] За останнім вона здійснювала догляд та поховання після його смерті, оскільки його дружина та донька, які є відповідачами у справі, проживали окремо від нього в м. Київ. Після смерті [PERSON], вона успадкувала частину його майна за заповітом. Покійна [PERSON] проживала в с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області, однак приблизно з жовтня 2009 року вона почала постійно проживати у своєї доньки [PERSON] в с. Романківці Сокирянського району Чернівецької області, оскільки внаслідок хвороби потребувала постійного догляду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є жителем с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області, проживає поруч із будинком покійної [PERSON] Остання, приблизно за три роки до своєї смерті, проживала разом із донькою в с. Романківці Сокирянського району Чернівецької області, оскільки потребувала догляду у зв'язку із хворобою. [PERSON] також доглядала свого рідного брата [PERSON] разом із [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона до 28.10.2013 року працювала листоношею в с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області та неодноразово приходила до [PERSON] за місцем проживання, видати пенсію. Однак, приблизно з 2009 року, пенсію за [PERSON] отримувала її донька - [PERSON], оскільки [PERSON] переїхала на постійне місце проживання в с. Романківці Сокирянського району Чернівецької області, де проживала по день своєї смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що до виходу на пенсію, вона працювала фельдшером районної лікарні. Покійна [PERSON] приблизно з 2008 року постійно проживала разом із своєю донькою [PERSON] в с. Романківці Сокирянського району Чернівецької області та померла там. Оскільки остання мала захворювання опорно-рухового апарату, майже не рухалася, вона систематично приходила до неї, робила їй ін'єкції та інші медичні процедури. Після її смерті, допомагала [PERSON] в похованні. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду показання, аналогічні показанням свідка [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомив, що він перебуває у родинних відносинах з відповідачами, які являються йому мамою та сестрою відповідно. [PERSON] постійно проживала в с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області, однак за декілька днів до смерті, переїхала проживати до своєї доньки [PERSON] в с. Романківці Сокирянського району Чернівецької області де і померла. Протягом 2010 - 2011 років він неодноразово привозив свою сестру - [PERSON] в с. Сербичани, де вони разом навідували їхню бабусю [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду наступні показання: на протязі 2010-2011 років вони працювали різноробочими по найму в с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області. В 2011 році вони неодноразово виконували господарські роботи в господарстві [PERSON], під час чого бачили і [PERSON] Роботи виконували не часто, приблизно два-три рази на місяць. Від місця проживання [PERSON] живуть далеко. Заслухавши думку всіх учасників судового процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва по смерть серії [NUMBER] від 26.02.2013 року, виданого виконавчим комітетом Сербичанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, [INFO] року померла [PERSON], [INFO], зареєстрована в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за місцем її реєстрації, в с. Сербичани, [ADDRESS], а також земельної ділянки, площею 1,8232 га., кадастровий [NUMBER], розташованої на території Сербичанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оскільки остання за життя заповіту не складала, спадкоємцями всього її майна за законом були її діти [PERSON], [INFO], зареєстрована в [ADDRESS] та [PERSON], [INFO], зареєстрований в с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Петришиною Р.В., за заявою [PERSON] про прийняття спадщини №209 від 20.08.2013 року, було заведено спадкову справу №90/2013 щодо майна померлої [PERSON] Інший спадкоємець за законом - [PERSON], яка є позивачем в даній справі, у встановлений Законом шестимісячний строк, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася. Згідно копії свідоцтва по смерть серії [NUMBER] від 09.06.2015 року, виданого виконавчим комітетом Сербичанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, [INFO] року помер [PERSON], [INFO], зареєстрований в с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області. Після його смерті відкрилася спадщина, в спадкову масу якого увійшло і майно, прийняте після смерті його матері [PERSON] 29.07.2015 року, за заявою [PERSON] про прийняття спадщини, приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Петришиною Р.В. було заведено спадкову справу №02-14/82/2015 щодо майна померлого [PERSON] Спадкоємцями [PERSON] за заповітом була [PERSON] та за законом [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. 03.08.2015 року та 25.11.2015 року, [PERSON] та [PERSON], які є відповідачами у справі, звернулися до приватного нотаріуса Петришиної Р.В. із заявами про прийняття спадщини за законом майна покійного [PERSON] За заявами [PERSON] від 05.04.2016 року та 06.04.2016 року, яка діяла в інтересах [PERSON] та [PERSON], про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, приватним нотаріусом Петришиною Р.В. були видані свідоцтва на ? частину житлового будинку, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області серії [NUMBER], зареєстроване за №184 на ім'я [PERSON], [INFO], жительки с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області та [PERSON], [INFO], жительки с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області на спадкове майно померлої [INFO] року [PERSON]. Оскільки спадщина, яка включає в себе спірне майно, відкрилася після 01.01.2004 року, у вирішенні спірних правовідносин слід керуватися нормами чинного Цивільного Кодексу України. Так, згідно ст. 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно п.1.12 ч.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5, зареєстрованого 22.02.2012 року за №282/20595, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Визначення місця проживання також наводиться законодавцем і в ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-IV, згідно якого місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З аналізу вказаної норми Закону вбачається, що зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, окрім випадків їхньої відмови від її прийняття. При цьому, даною нормою Закону, як і іншими нормами цивільного права, не конкретизовано місце такого проживання, тобто не вказано про обов'язковість проживання спадкоємця із спадкодавцем саме за місцем реєстрації останнього. Згідно ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Наведеним спростовуються доводи представника відповідачів [PERSON] стосовно необхідності проживання спадкоємця, на час відкриття спадщини, разом із спадкодавцем за місцем його реєстрації, для успадкування майна в порядку ст. 1268 ЦК України, а також щодо неприйняття позивачем спадщини покійної [PERSON] З досліджених в судовому засіданні показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] судом з достовірністю встановлено, що покійна [PERSON], жителька с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області, з 2008 року до [INFO] року, тобто до дня своєї смерті, постійно проживала, разом із своєю донькою [PERSON] в с. Романківці Сокирянського району Чернівецької області. З дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи №90/2013 заведеної нотаріусом щодо майна померлої [PERSON] встановлено, що [PERSON] не зверталася, у встановленому законом порядку, до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини. Враховуючи викладене, а також те, що під час розгляду справи судом було встановлено факт спільного проживання позивача [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на день відкриття спадщини, тобто позивач фактично прийняв, в порядку ст. 1268 ЦК України спадщину останньої, суд вважає, що позовні вимоги в частині встановлення факту своєчасного прийняття [PERSON] спадщини, підлягають задоволенню. При цьому, суд не бере до уваги доводи представників відповідачів стосовно постійного проживання [PERSON], до дня її смерті в с. Романківці Сокирянського району Чернівецької області, з посиланням на показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки свідок [PERSON] перебуває в безпосередніх родинних відносинах як з відповідачами по справі, так і з їхнім представником - [PERSON], якій приходиться чоловіком, а відповідно є особою, зацікавленою в розгляді даної цивільної справи. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] також не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки вони були не чіткими, не послідовними та не доводять будь-яких обставин справи, зокрема факту постійного проживання покійної [PERSON] в с. Романківці Сокирянського району Чернівецької області, натомість повністю спростовуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Верховний Суд України в п.23 Постанови Пленуму №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Про наявність аналогічного права особи звернутися із заявою про встановлення фактів як постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, так і про встановлення факту прийняття спадщини, зазначено також Верховним Судом України в Постанові Пленуму №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Тобто, у вказаних Постановах Пленуму Верховного Суду України, роз'яснено порядок звернення особи за захистом своїх прав та інтересів до суду, про встановлення фактів, що мають юридичне значення з приводу спадкового майна, в порядку окремого провадження, що є необхідним при відмові нотаріуса у вчиненні відповідних нотаріальних дій. Разом з тим, між сторонами в даній цивільній справі існує спір про право на спадкове майно, у зв'язку з чим, позивачем, відповідно до вимог процесуального закону, було заявлено вимогу про встановлення факту прийняття спадщини в порядку позовного провадження, шляхом доведення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки дані факти є взаємопов'язаними. Враховуючи викладене, суд вважає помилковим трактування представником відповідачів [PERSON] пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та безпідставними його доводи щодо відсутності підтверджуючих документів, зокрема відповідного рішення суду, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Окрім цього, суд вважає також необґрунтованою та безпідставною заяву представника відповідачів [PERSON] про пропущення позивачем строків позовної давності, з огляду на таке. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Пунктами 4.9, 4.10 ч.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5, зареєстрованим 22.02.2012 року за №282/20595 визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Судом встановлено, що позивач [PERSON], яка прийняла спадщину покійної [PERSON], [INFO] року звернулася до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Петришиної Р.В. із заявою про прийняття спадщини, під час чого їй стало відомо про наявність заведеної спадкової справи, за заявами інших спадкоємців. Тобто, саме [INFO] року, позивач дізналася про порушення свого права, а тому строки позовної давності нею не порушені. Згідно ч.5 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі порушення права спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов'язкову частку. Відповідно до ст. 360-7 ЦК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Враховуючи те, що під час розгляду справи, судом встановлено факт прийняття позивачем [PERSON] спадщини померлої [PERSON], відповідно свідоцтва про право на ? частину житлового будинку, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області серії [NUMBER], зареєстроване за №184 на ім'я [PERSON], [INFO], жительки с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області та [PERSON], [INFO], жительки с. Сербичани Сокирянського району Чернівецької області на спадкове майно померлої [INFO] року [PERSON], видані приватним нотаріусам Сокирянського районного нотаріального округу Петришиною Р.В. слід визнати недійсними, задовольнивши цивільний позов в даній частині. При цьому, суд вважає за доцільне визнати недійсними вказані вище свідоцтва в повному обсязі, оскільки позивачем не заявлялося вимоги про встановлення її частки у спадковому майні, а після набрання даним рішенням суду законної сили, сторони не будуть позбавлені права звернутися із відповідними заявами про видачу нових свідоцтв про право на спадщину, до нотаріуса, до повноважень якого належить визначення часток у спадковому майні між всіма спадкоємцями.

Outcome: approved