Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аукро Україна» (надалі - відповідач) про захист прав споживачів, мотивуючи свої вимоги, тим, що 25 листопада 2013 року ним було придбано планшет ASUS TF 600T 1B/T30/32G/2G/W у інтернет - магазині відповідача та через два дні він вийшов з ладу. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 3704 грн. матеріальної шкоди та 750 грн. витрат на вимушену правову допомогу. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, зазначивши, що ТОВ «АУКРО Україна» є неналежним відповідачем у даній цивільній справі. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, позивачем був придбаний ASUS TF 600T 1B/T30/32G/2G/W у [PERSON], що було зафіксовано за допомогою програмного комплексу www.aukro.ua 13 листопада 2013 року о 22:34:46 за Київським часом. Окрім того, встановлено що даний програмний комплекс належить ТОВ «АУКРО Україна», що не заперечувалось представником відповідача. В судовому засіданні встановлено, що основними видами діяльності Відповідача є рекламна діяльність та посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту, що підтверджується випискою Державної реєстраційної служби від 28 липня 2014 року (а. с. 28). Судом встановлено, що правовідносини між ТОВ «АУКРО Україна» та користувачами аукціону врегульовано Угодою (публічним договором про надання послуг) у редакції від 21.10.2013 року. Таким чином, свої послуги ТОВ «АУКРО УКРАЇНА» надає на умовах публічного договору, який розміщено на веб-сайті www.aukro.ua (а. с. 29-42). У відповідності до п. 13.1 даного публічного договору моментом його укладення вважається факт використання Сайту Користувачем, який настає в момент початку такого використання. Також у п. 7.1 публічного договору зазначено, що моментом укладення угоди купівлі-продажу Товару між Продавцем і Покупцем вважається момент завершення Аукціону, в якому було визначено Покупця. Всі істотні умови угоди, пов'язані з якістю, укомплектованістю, умовами доставки, видом і способом платежу за Товар, Продавець і Покупець погоджують до завершення Аукціону з урахуванням умов, встановлених цим Договором. Угода, здійснена з порушенням цих умов, не буде вважатися укладеної в рамках Аукро. Адміністратор (ТОВ «АУКРО УКРАЇНА») не с стороною по угоді між Покупцем і Продавцем і не відповідає за зобов'язаннями сторін, що беруть участь в ній, що вбачається із п.7.2 зазначеного публічного договору. З вказаного договору вбачається, що адміністратор не несе відповідальність за споживчі властивості Товару (-ів), що виставляються на продаж на Аукро, а також за правомірність виставлення їх на продаж. У разі виникнення спірних ситуацій щодо якості та споживчих властивостей отриманого товару, Продавець і Покупець зобов'язані їх врегулювати самостійно. Адміністрація не втручається в розгляд подібних ситуацій. Адміністратор не є стороною угоди між Продавцем і Покупцем, не бере участі в правовідносинах між ними і не несе відповідальності за їх дії / бездіяльність (п. п. 9.3,9.4 публічного договору). Таким чином, з наведеного вбачається, що ТОВ «АУКРО УКРАЇНА» не є продавцем спірного товару, а лише надало послуги щодо укладання договору щодо купівлі-продажу спірного товару між Позивачем та [PERSON] (продавець спірного планшету). Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляд справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справу іншу особу як співвідповідача. В судовому засіданні позивачу було роз'яснено право на заміну відповідача належним, проте позивач наполягав на задоволенні позовних вимог саме до ТОВ «АУКРО Україна» (а. с. 58). Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар Відповідно до положень ст.ст.708, 709 ЦК України, у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Разом з тим, відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Принцип безпосередності судового розгляду закріплено у ст. 159 ЦПК України відповідно до якої суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладаються на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, на які позивач посилався в судовому засіданні та не представив безпосередньо. Таким чином, суд вважає, що позивач наполягаючи на розгляді справи за наявними доказами і до визначеного ним відповідача реалізував своє диспозитивне право на представлення доказів і участь у дослідженні доказів у той спосіб, який він обрав самостійно. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є не обґрунтованими, обставини, викладені в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому, оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у зв'язку з недоведеністю, оскільки на момент розгляду справи суду не надано жодних документів на підтвердження позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed