overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] предявив позов до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Старокостянтинівською міською радою 10 березня 1987 року, він є власником житлового будинку, що знаходиться по вул.Сагайдачного, 29 в м.Старокостянтинові. 4 червня 2003 року його син [PERSON] зареєстрував своє місце проживання у вказаному будинку. З 2009 року відповідач в будинку не проживає, тому він просить в судовому порядку визнати сина таким, що втратив право користування житлом. Сторони в судове засідання не зявились, однак подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі. Позивач свої позовні вимоги підтримує, відповідач позов визнав. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Старокостянтинівською міською радою 10 березня 1987 року, є власником житлового будинку, що знаходиться по вул.Сагайдачного, 29 в м.Старокостянтинові. З 4 червня 2003 року в належному позивачу будинку зареєстрував своє місце проживання його син [PERSON], однак з 2009 року в будинку не проживає. Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, виданого Старокостянтинівською міською радою 10 березня 1987 року, даними довідки про склад сімї позивача, актом комісії від 17 червня 2015 року про те, що [PERSON] в будинку позивача не проживає з 2009 року . Статтями 383 ЦК України та 150 ЖК України визначені права власника жилого будинку, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач в судовому засіданні довів, що відповідач з 2009 року не проживає в його будинку. За таких обставин суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право користування житловим будинком, який належить позивачу, оскільки після реєстрації не проживав в ньому без поважних причин понад один рік. На підставі ст.383, 405 ЦК України, 150 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] предявив позов до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири, посилаючись на те, що він з 5 листопада 1994 року по 22 жовтня 2014 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Під час сумісного проживання вони за спільні кошти придбали квартиру№29, що знаходиться в будинку №3 по вул.Прокопюка в м.Старокостянтинові. Оскільки відповідачка не визнає його право на квартиру, тому просить задовольнити його позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідачка позов не визнала. Не заперечуючи факту придбання квартири під час перебування в шлюбі з позивачем, стверджує, що квартира придбана за кошти її батьків. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 5 листопада 1994 року по 22 жовтня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час сумісного проживання вони на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу [PERSON] 22 січня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за №136, за спільні кошти придбали квартиру№29, що знаходиться в будинку №3 по вул.Прокопюка в м.Старокостянтинові. Після укладення повторного шлюбу відповідачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Встановлені обставини підтверджується витягом з реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб про те, що сторони 5 листопада 1994 року уклали шлюб; рішенням Старокостянтинівського райсуду від 22 жовтня 2014 року про розірвання шлюбу та договором купівлі-продажу квартири №29, що знаходиться в будинку №3 по вул.Прокопюка в м.Старокостянтинові, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу [PERSON] 22 січня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за №136. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України та ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Зазначеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач звільняється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України має довести протилежне. В судовому засіданні відповідачка не спростувала факт придбання ними спірної квартири під час шлюбу за спільні кошти. Оскільки дана квартира придбана сторонами під час шлюбу за спільні кошти, то вона є спільною сумісною власністю. Згідно із ст..70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин суд вважає,що вимоги позивача слід задовольнити і визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаної квартири. На підставі ст. 60, 70 СК України, ст.368 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про виключення відомостей про батька із актового запису про народження дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі до 07.05.2013 року. [INFO] року народилася дитина [PERSON]. Дитина не схожа на позивача. Під час чергової сварки відповідачка зізналася, що дитина не від позивача. Завагітніла відповідачка тоді, коли сторони проживали окремо. Відповідачка зраджувала позивачеві. У зв'язку з тим, що позивач не є батьком дитини, він просить виключити відомості про нього як про батька дитини із актового запису про народження [PERSON] [INFO] та визнати відсутність родинних відносин між ним і дитиною. У судове засідання сторони не з'явились, про день та місце слухання цивільної справи було повідомлено належним чином, але в цивільній справі є їх письмові заяви, в яких вони просять слухати справу в їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує, відповідачка з позовом згодна. У відповідності зі ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Згідно зі ст.197 ч.2 ЦПК України - фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов є обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 07.05.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.7). [INFO] року народилася дитина [PERSON], батьком якої записаний позивач (а.с.6). Згідно до ч.1,2 ст.136 СК України - особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України - обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У зв'язку з тим, що сторони визнали той факт, що позивач не є батьком дитини [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON]предявивпозов до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на його утримання до досягнення повноліття, посилаючись на те, щовідповідач є його батьком, однак на протязі тривалого часу з ним не проживає ухиляється від виконання своїх обовязків по його вихованню та не дає матеріальної допомоги на його утримання. Тому просить задовольнитипозовні вимоги. Позивач, його представник адвокат [PERSON] та представник органу опіки і піклування [PERSON] в судове засідання не зявились, однак подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач також в судове засідання не зявився, проте подав письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], однак на протязі тривалого часу з ним не проживає ухиляється від виконання своїх обовязків по його вихованню та не дає матеріальної допомоги на його утримання. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження, висновком органу опіки і піклування та актом обстеження матеріально-побутових умов сімї. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164, ст.165, ст.180, ч.2ст.182 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмі раліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.12 Закону України Про Державний бюджет України на 2012 рік з 1 грудня 2012 року встановлений прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років в сумі 1197 грн. Оскільки відповідач на протязі тривалого часу ухиляється від виконання обовязків по вихованню дитини та наданню матеріальної допомоги на її утримання, тому позовні вимоги слід задовольнити. На підставі ст..164-165, 180, 192 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу вказавши, що 01 листопада 2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття любові та поваги, внаслідок чого протягом десяти років проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з'явилася та не повідомила про причини неявки, хоча належним чином була повідомлена про час і місце слухання справи. Суд, дослідивши представлені докази, прийшов до висновку що позов слід задовольнити. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09 червня 2017 року, виданого Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 01 листопада 2005 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 54 (а.с.04). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 червня 2017 року, виданого Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року та його батьками є сторони по справі, актовий запис № 47 (а. с.5) Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказує, що шлюб носить формальний характер, а тому, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу вказавши, що 10 вересня 1997 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від спільного проживання у них дітей не має. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття любові та поваги, внаслідок чого протягом десяти років проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з'явилася та не повідомила про причини неявки, хоча належним чином була повідомлена про час і місце слухання справи. Суд, дослідивши представлені докази, прийшов до висновку що позов слід задовольнити. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 травня 2017 року, виданого Кременецьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 10 вересня 1997 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 29 (а.с.05). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказує, що шлюб носить формальний характер, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] предявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу вказавши, що 11 серпня 2016 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння та розбіжності поглядів на життя, внаслідок чого сторони втратили одне до одного почуття любові та поваги. Протягом тривалого часу проживають окремо та не ведуть спільного господарства. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач не з»явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав наведених у позові. Відповідач в судове засідання не зявилася, однак належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, через повідомлення про виклик до суду на сайті Кременецького районного суду Тернопільської області. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~З свідоцтва про шлюб серії 1-ИД № 151008 від 12.06.2018 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 11 серпня 2016 року уклали шлюб у Підволочиському районному відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 52. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Залевська». Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно \~ч.2\~ст.\~112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в позивача та відповідача існують непрості сімейні відносини. Сімейне життя не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, злагоди у сімейному житті немає. Позивач вважає, що подальше збереження сімї є недоцільним і неможливим, шлюб носить формальний характер, примирення заперечує. За таких обставин суд вважає, що причини, які змусили позивача наполягати на розірванні шлюбу, є вагомими та обґрунтованими, а позов підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

[PERSON] предявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу вказавши, що 15 липня 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на головні критерії шлюбу, внаслідок чого виникають непорозуміння та конфлікти. Протягом трьох років проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Позивач в судове засідання не зявився, однак надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не зявилася та не повідомила про причини неявки, хоча належним чином була повідомлена про час і місце слухання справи. Суд, дослідивши представлені докази, прийшов до висновку що позов слід задовольнити. З свідоцтва про шлюб серії 1-ИД № 116038 від 09 квітня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 15 липня 2002 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 06 (а.с.10). З свідоцтва про народження серії І-ИД № 129498 від 06 червня 2003 року, виданого Лосятинською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] народився 23 травня 2003 року, про що зроблений відповідний актовий запис №12 (а.с.08). З свідоцтва про народження серії І-ИД № 162170 від 13 грудня 2004 року, виданого Лосятинською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] народилася 04 грудня 2004 року, про що зроблений відповідний актовий запис №32 (а.с.09). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказує, що шлюб носить формальний характер, а тому, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] предявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу вказавши, що 15 травня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від спільного проживання у них дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння. Відповідач постійно перебуває за кордоном, внаслідок чого почали виникати сварки та конфлікти. Протягом семи років сторони проживають окремо. Позивач в судове засідання не зявився, однак надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявилася, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини її неявки суду не відомі. З свідоцтва про шлюб, серії 1-ИД № 072730 від 15 травня 2011 року, виданого Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 15 травня 2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 21 (а.с.03). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказує, що шлюб носить формальний характер, а тому, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу вказавши, що 18 квітня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від спільного проживання у них народився син - [PERSON] [INFO] року. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття любові та поваги, внаслідок чого з 2016 року проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явилася, однак на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши представлені докази, прийшов до висновку що позов слід задовольнити. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 червня 2017 року, виданого Кременецьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 18 квітня 2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 02 (а.с.04). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 липня 2016 року, виданого Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року та його батьками є сторони по справі, про що зроблено відповідний актовий запис № 77 (а.с.05). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказує, що шлюб носить формальний характер, відповідач позов визнає, а тому, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved