Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

[PERSON] у своїй первісній позовній заяві посилається на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 18.09.1994 року, зареєстрованому виконавчим комітетом Шишковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області по актовому запису за №07. Спільним сімейним життям вони прожили до листопада 2018 року. Сімя розпалася по тій причині, сторони не знайшли взаєморозуміння, втратили повагу один до одного, мають різні погляди на життя. На даний час шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Можливості примирення він не вбачає. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. [PERSON] у своїй зустрічній позовній заяві посилається на те, що від шлюбу з відповідачем має повнолітню доньку, [PERSON] Маряну Миколаївну, [INFO], яка в даний час навчається в Чернівецькому коледжі Буковинського державного медичного університету. Витрати на навчання доньки становлять 9402 грн. на рік. Внаслідок припинення сімейних відносин з відповідачем вона з донькою вимушена була змінити місце проживання та переїхати на проживання в м.Чернівці, де винаймає квартиру. В даний час вона не працевлаштована, має незначний дохід, якого не вистачає на утримання доньки. Відповідач має у власності земельну ділянку площею 0,8855 га. Просила суд стягувати з [PERSON] на її користь на повнолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою віку двадцяти трьох років. Сторони в підготовче судове засідання не зявилися, однак направили до суду письмові заяви, якими просили суд розглянути справу без їхньої присутності. При цьому, позивач-відповідач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги та визнав зустрічні, а відповідач-позивач [PERSON] визнала первісні позовні вимоги та підтримала зустрічні. Також, позивач-відповідач [PERSON] просив суд стягнути з відповідача-позивача [PERSON] на його користь понесені судові витрати. Жоден із відповідачів у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, у звязку з чим суд відповідно до положень ст.178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Ст.211 ч.3 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову у продовжує судовий розгляд. Передбачених ч.4 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ст.247 ч.3 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 82 ч. 1 ЦПК України обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання.\~Обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~зазначаються в\~заявах по\~суті справи,\~поясненнях учасників\~справи,\~їхніх представників. Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Врахувавши думку сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази, врахувавши визнання кожною із сторін позовних вимог, суд приходить до висновку, що як первісний, так і зустрічний позов підлягають задоволенню з наступних підстав: 1.Щодо первісного позову. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 18.09.1994 року виконавчим комітетом Шишковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області по актовому запису за №07 (свідоцтво І-МИ №151450), від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімя сторін фактично розпалась, поновлювати її позивач не бажає, збереження шлюбу не відповідає його інтересам. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу, не допускається. Виходячи з цього, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість. Таким чином, у суду відсутні підстави для примусового збереження сімї між сторонами, при наявності категоричного заперечення щодо цього позивача. За таких обставин, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому його слід прийняти, а первісні позовні вимоги задовольнити, зі стягненням з відповідача на користь позивача судових витрат у виді сплаченого судового збору. Оскільки у поданій на адресу суду письмовій заяві представник відповідача-позивача [PERSON] не висловила пропозицій щодо зміни після розірвання шлюбу прізвища останньої, її прізвище «Женерет» слід залишити без змін. 2.Щодо зустрічного позову. Судом встановлено,\~що сторони\~є батьками\~[PERSON],\~[INFO],\~яка зареєстрована\~разом з\~обома батьками-сторонами\~по справі\~за адресою:\~с.Шишківці,\~вул.Л.Українки,\~буд.12\~Сокирянського району\~Чернівецької області,\~що підтверджується\~копією свідоцтва про народження 1-МИ №221824, виданого 14.05.2015 року та Витягом є Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №7321-93753-2016. Довідкою №759 від 05.12.2018 року, виданою Чернівецьким медичним коледжем Буковинського державного медичного університету підтверджується що [PERSON] є студенткою четвертого курсу за спеціальністю «Лікувальна справа». Термін навчання з 01.09.2015 року по 01.07.2019 року. Ст.198 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України якщо повнолітня донька продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька, син, а також самі донька, син, які продовжують навчання. Оскільки з досліджених судом доказів та визнаних сторонами обставин судом встановлено, що повнолітня вісімнадцятирічна донька сторін навчається й потребує матеріальної допомоги, проживає разом з матірю, яка її утримує, суд вважає за необхідне стягнути з батька аліменти на доньку на період навчання, однак не довше ніж до досягнення донькою 23-річного віку. При вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд, з урахуванням положень\~ст.200 СК України, визначає розмір аліментів на повнолітню дочку у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п.2 ч.2\~ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Ст.191 СК України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що з вказаними позовними вимогами до суду позивач звернулася 11.12.2018 року, а отже, від цієї дати і мають бути присуджені аліменти на утримання повнолітньої доньки. Тобто, як первісні, так і зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно положень ч.1 ст.141 ЦПК України сплачений позивачем за первісним позовом [PERSON] судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню на його користь з відповідачки. Беручи до уваги, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] на підставі п.3 ч.1\~ст.5 ЗУ «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору, враховуючи, що при винесенні рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на підставі ч.6\~ст.141 ЦПК України\~вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в мінімальній сумі 704,80 грн. На підставі ст.ст.24,110,112,198-200 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved