Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON]. В обґрунтування позову посилається на те, що 08.07.1986 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу у них є четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Однак, подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаємного розуміння, довіри та поваги один до одного, а також через зневажливе ставлення до усиновлених доньок, зазначила, що живуть з відповідачем, як сусіди, майже не розмовляють. Шлюбні відносини сторін припинені з травня 2018 року. Ведення спільного господарства припинено, шлюб існує формально, збереження шлюбу є неможливим. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Сини вже дорослі, а стосовно доньок, спору про місце їх проживання немає. Тому, у зв'язку з викладеним, позивач просить суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем та після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне - «[PERSON]». Ухвалою суду від 12.06.2018 року провадження у справі було відкрито у загальному порядку та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі, на задоволенні позову наполягала, на примирення не згодна. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, на примирення не згоден. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. У відповідності до ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому м. Запоріжжя 08.08.1986 року зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено відповідний актовий запис за №388 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 08.08.1986 року відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому м. Запоріжжя (а.с. 10)). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 08.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бериславського районного управління юстиції Херсонської області у сторін є донька [PERSON] [INFO] (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 08.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бериславського районного управління юстиції Херсонської області у сторін є донька [PERSON] [INFO] (а.с.5). Подружнє життя сторін сторін не склалося через відсутність взаємного розуміння, довіри та поваги один до одного, живуть з відповідачем, як сусіди та майже не розмовляють, а також через зневажливе ставлення до усиновлених доньок. Шлюбні відносини сторін припинені з травня 2018 року. Ведення спільного господарства припинено, сім'я розпалась, шлюб існує формально, збереження шлюбу є неможливим. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Спору про місце проживання малолітніх доньок немає. Поновлення шлюбних відносин та збереження сім'ї не є можливим. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, місце проживання малолітніх дітей визначено, як проживання з матір'ю, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved