Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із позовною заявою до виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області, [PERSON] , [PERSON] , третя особа Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В позовній заяві зазначили, що[INFO] померла їх мати [PERSON] . Вони та їх сестра [PERSON] є спадкоємцями майна, яке залишилось після смерті матері. У встановлений законом термін, вони, та сестра [PERSON] прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті матері. Відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом від 01.03.2005, виданих державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної контори, всі троє спадкоємців успадкували в рівних частках, по 1/3 частці кожний, право на пайовий фонд майна АКПП «Ладижинський» в м. Ладижин Вінницької області, який визначено в розмірі 2226 грн, що складає 0,022 % від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, належного спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат). [INFO] їх сестра [PERSON] померла. Спадкоємцями майна, що залишилось після смерті [PERSON] є її дочки - [PERSON] та [PERSON] .. Під час оформлення їх спадкових прав на успадкований після смерті матері майновий пай їм не було нічого відомо про земельний пай, на який мати мала право, оскільки після смерті матері не було ніяких документів, які підтверджували б її право на земельний пай АКПП «Ладижинський». Лише у жовтні 2019 року з листа Відділу Держгеокадастру у Тростянецькому районі Вінницької області від 15.10.2019 №9-2-0.36-89/117-19 їм стало відомо, що відповідно до схеми розподілу земельних часток (паїв) АКПП «Ладижинський», [PERSON] , набула право на земельну ділянку за № [NUMBER] , площею 4,89 га. Листом №29-2-0.36-73/177-19 від 15.11.2019 Відділ Держгеокадастру у Тростянецькому районі додатково повідомив про те, що державний акт на право колективної власності на землю серія ВН №000014 було видано АКПП «Ладижинський». 26.12.2001. [PERSON] була включена до списку-додатку, який видавався до вищезазначеного державного акта, під №582 та отримала право на земельну частку (пай) АКПП «Ладижинський». Оскільки, жодних правоустановчих документів про право їх матері на зазначену земельну ділянку (пай) АКПП «Ладижинський» на даний час не має, вони не мають можливості оформити своє право на зазначену земельну ділянку у визначений законом спосіб, тобто через державну нотаріальну контору. Оскільки їх мати [PERSON] померла [INFO] , а державний акт на право колективної власності АКПП «Ладижинський» було видано 26.12.2001, вважають, що їх мати за життя набула право на земельний пай АКПП «Ладижинський», але не встигла оформити своє право на земельний пай та отримати державний акт на право власності на земельну ділянку (пай). Тому, зазначене право ввійшло до складу спадкового майна та було успадковано ними після смерті матері. Тому, з метою захисту своїх спадкових прав, вимушені звернутись з даним позовом до суду. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , їх представник в судове засідання не з`явились, представник позивачів [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви, в яких просили розгляд справи провести за їх відсутності, позовні вимоги визнають, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав. Представник третьої особи Тростянецької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, заяв, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати без участі представника. Представник третьої особи Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника та покладаються при вирішенні спору на розсуд суду. Зазначили, що Головне управління не є розпорядником земельних (часток) паїв, позовні вимоги щодо визнання права на них є такими, що не впливають на права та інтереси Головного управління. За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У статті 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до положень частин 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частинами 1 та 3 статті 1296 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач можуть вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення, не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствами і організаціями», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до положень ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Відповідно до положень п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено, що згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N720/95 має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна, яке залишилось після смерті [PERSON] ,та прийняли спадщину, що вбачається із копій свідоцтв про право на спадщину за законом посвідчених 01 березня 2005 року державним нотаріусом Другої Тростянецької нотаріальної контори Вернюк Т.М.. Всі троє спадкоємців успадкували в рівних частках, по 1/3 частці кожний, право на пайовий фонд майна АКПП «Ладижинський» в м. Ладижин Вінницької області, який визначено в розмірі 2226 грн, що складає 0,022 % від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, належного спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER] , виданого Ладижинською міською радою 10 грудня 2001 року. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Спадкоємцями майна, що залишилось після смерті [PERSON] є її дочки - [PERSON] та [PERSON] .. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] .. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] .. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». З листа наданого відділом Держгеокадастру у Тростянецькому районі Вінницької області від 15.10.2019 №9-2-0.36-89/117-19 вбачається, що відповідно до схеми розподілу земельних часток (паїв) АКПП «Ладижинський», [PERSON] , набула право на земельну ділянку за [NUMBER], площею 4,89 га. З листа №29-2-0.36-73/177-19 від 15.11.2019 наданого відділом Держгеокадастру у Тростянецькому районі вбачається, що державний акт на право колективної власності на землю серія ВН №000014 було видано АКПП «Ладижинський» 26.12.2001. [PERSON] була включена до списку-додатку, який видавався до державного акта, під №582 та отримала право на земельну частку (пай) АКПП «Ладижинський». Оскільки, жодних правоустановчих документів про право їх матері на зазначену земельну ділянку (пай) АКПП «Ладижинський» на даний час не має, позивачі не мають можливості оформити своє право на зазначену земельну ділянку у визначений законом спосіб, тобто через державну нотаріальну контору. З копій постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.12.2019 та від 17.01.2020, винесених завідувачем Другої тростянецької Державної нотаріальної контори Кощеєвою Г.С., вбачається, що [PERSON] та [PERSON] було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину по закону на 1/3 частку (кожному) земельної ділянки № [NUMBER] , розміром 4,89 га, розташованої на території колишнього АКПП «Ладижинський», що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , в зв`язку з відсутністю у них, правовстановлюючих документів на зазначене майно. З копії Державного акта на право колективної власності на землю серії ВН №000014 від 26.12.2001 та списку-додатку до Державного акта виданого АКПП «Ладижинський» вбачається, що відповідно до схеми розподілу земельних часток (паїв) АКПП «Ладижинський», [PERSON] набула право на земельну ділянку за [NUMBER], площею 4,89 га. Відтак, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право земельну частку (пай) з дня видачі колишньому АКПП «Ладижинський» державного акта на право колективної власності на землю, була включена в списки пайовиків. Позивачі, які є її спадкоємцями, не можуть нотаріально оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на відповідну земельну частку (пай). Відтак, позивачі відповідно до положень ст. 15, 16 ЦК України, мають прав на захист свого цивільного права на спадок. Вказані висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 18.03.2019 по справі № 282/527/17, та від 10.04.2019 по справі № 710/1227/17. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивачів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відтак, підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved