Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Відповідач»), на праві приватної власності належить машиномісе [NUMBER] секції «Б» підземної автостоянки за адресою: м. Київ, вул. А. Ахматової, 13-Є в Дарницькому районі м. Києва (надалі - «автопаркінг»). Після введення автопаркінгу в експлуатацію, його було прийнято на обслуговування обслуговуючою організацією ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» (надалі - «Позивач»). 01.08.2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір «про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території» № 1-08-8Б/Ах13Е (надалі - «Договір»). Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договори є однією з підстав виникнення прав та обов'язків між їх сторонами. Уклавши Договір, відповідач, в числі інших власників машиномісць автопаркінгу, прийняв умови обслуговування та зобов'язався щомісячно оплачувати вартість послуг позивача і приймати участь у витратах по утриманню автопаркінгу та свого машиномісця. На виконання вимог «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджених Постановою КМУ №115, від 22.01.1996 року та умов договорів, укладених з власниками стояночних місць, позивачем укладено договори з постачальниками електроенергії, води, комунальними службами, здійснюється пропускний і внутрішній режим, постійна охорона, прибирання території, надається цілий ряд інших послуг по обслуговуванню автопаркінгу, відповідно до умов договорів та вимог Правил. Відповідно до п. 4.4. Договору, на момент підписання Договору, розмір щомісячної плати за обслуговування одного машиномісця (частка Власника у витратах) становив 165,00 грн. В зв'язку з ростом цін на комунальні та інші витрати позивача на утримання та обслуговування автопаркінгу, відбулось підвищення вартості обслуговування з 01.05.2010 р., - до 190,00 грн., з 01.05.2013 р., - до 240,00 грн. за обслуговування одного машиномісця на місяць. На обґрунтовані підвищення ціни Договору відповідач погодився, про що свідчить укладена між позивачем та відповідачем додаткова угода до Договору від 01.05.2013 р., а також його оплати у розмірі 190,00 грн. З 01.05.2010 р. та в розмірі 240,00 гривень з 01.05.2013 р., що підтверджується, зокрема, розрахунком заборгованості. Згідно п. 4.5. Договору: «Оплата здійснюється Власником у національній валюті України через касу, або на поточний рахунок Виконавця, не пізніше 25-числа поточного місяця». Проте, відповідач не виконує взяті на себе вище викладені договірні зобов'язання в зв'язку з чим виникла заборгованість за спожиті згідно Договору послуги, що станом на 01.02.2016 р. складає: 2 640 (дві тисячі шістсот сорок) гривень 00 копійок. Незважаючи на відсутність оплати з боку відповідача, всі угоди з обслуговуючими та комунально-експлуатаційними організаціями міста, укладені для забезпечення функціонування автопаркінгу, діють, а власність відповідача утримується у належному стані. Відповідач є власником машиномісця [NUMBER] автопаркінгу, його право на вільне володіння і користування власністю беззаперечне, більше того, крім місця автопаркінгу відповідачеві, разом з іншими власниками машиномісць, на праві спільної сумісної власності, належать місця загального користування, опорні конструкції, та обладнання автопаркінгу. Ст.ст. 319, 322, 369 Цивільного Кодексу України на відповідача покладено обов'язок на утримання свого та спільного майна. Крім того, очевидно, що підземний автопаркінг може обслуговуватись виключно однією обслуговуючою організацією, а відтак возивач не міг не надавати відповідачеві відповідні послуги з дня набуття останнім права власності на машиномісце. Безпідставно було б нараховувати частку витрат відповідача по обслуговуванню автопаркінгу до сплати іншим власникам, тому витрати на утримання належного відповідачу на праві власності машиномісця несе позивач. Незважаючи на багаторазові попередження про необхідність своєчасної оплати, відповідач борг не сплатив. Вищенаведене свідчить про порушення відповідачем умов Договору та діючого законодавства. До судового засідання представник позивача надав до суду клопотання, в якому просить провести розгляд справи без його участі та без участі відповідача, прийняти заочне рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 01.08.2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір «про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території» № 1-08-8Б/Ах13Е (надалі - «Договір»). Уклавши Договір, відповідач, в числі інших власників машиномісць автопаркінгу, прийняв умови обслуговування та зобов'язався щомісячно оплачувати вартість послуг позивача і приймати участь у витратах по утриманню автопаркінгу та свого машиномісця. Проте, відповідач не виконує взяті на себе вище викладені договірні зобов'язання в зв'язку з чим виникла заборгованість за спожиті згідно Договору послуги, що станом на 01.02.2016 р. складає: 2 640 (дві тисячі шістсот сорок) гривень 00 копійок Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України: «Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)». Відповідно до ст. 629 ЦК України «Договір є обов'язковим для виконання сторонами», а в ст. 526 ЦК України зокрема зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Як випливає із змісту Цивільного кодексу України - відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань настає лише у випадках, передбачених законом або встановлених договором. Згідно п. 5.3. Договору: «При затримці оплати послуг Виконавця та своєї частки у витратах по утриманню й обслуговуванню Стоянки на строк більше 10 (десяти) днів Власник виплачує Виконавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення». Враховуючи вимоги статті 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», Відповідачу нараховується пеня у розмірі, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ в межах скороченого строку позовної давності, та відповідно до розрахунку заборгованості, становить 710 (сімсот десять) гривень 85 копійок Крім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У цьому випадку розмір 3 % річних з простроченої суми, відповідно до розрахунку позовних вимог, становить: 88 (вісімдесят вісім) гривень 92 копійки, розмір інфляційної складової боргу складає: 473 (чотириста сімдесят три) гривні 32 копійки. При задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені позивачем по платіжному дорученню при зверненні до суду з даним позовом 1 378 гривень 00 копійок судового збору. ( а. с. 1).

Outcome: approved