Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

[PERSON] (Позивач 2) звернулась до Новокаховського міського суду Херсонської області в інтересах своєї неповнолітньої доньки та своїх інтересах з позовом, посилаючись на те, що її донька [PERSON] (Позивач 1) є ученицею Дніпрянської ЗОШ. 30.10.2014 року Позивач 2 зареєструвала заяву до Новокаховської прокуратури про незаконне і умисне тримання її малолітньої доньки 22-30 жовтня 2014 року після уроків на території Дніпрянської школи її класним керівником [PERSON], яка напередодні, 19.09.2014 року, вклеїла у щоденник [PERSON] записку з вимогою: «Шановні батьки! [PERSON] здати по 10 грн. на подарунок вчителю!!». 21.01.2015 року Позивач 2 отримала кінцеву відповідь від Новокаховської прокуратури 69/17-15 з додатками про результати розгляду її заяви, де йшлося про направлення заяви до розгляду за належністю та приписом прокурора - до Новокаховського МВ УМВС в Херсонській області та відділу управління освіти Новокаховської міської ради . При ознайомленні з матеріалами справи ЖЕО№7020 від 13.10.2014 року Позивач 2 виявила долучену до справи Доповідну директора Дніпрянської ЗОШ [PERSON] на ім'я начальника Новокаховського МВ УМВС України. На підставі офіційної інформації, наданої відповідачем у доповідній, сформовано висновок №5035 за матеріалами справи ЖЕО №7020 Новокаховського ВП ГУНП. Зазначає, що надана та поширена в доповідній інформація є негативною, недостовірною, порушує немайнові права позивачів та призвела до моральної шкоди в сумі 48000 грн.. З метою з'ясування обставин, викладених в доповідній та поновлення порушених прав 01.09.2017 року вхідн. №04-44/10 Позивач 2 зареєструвала на ім'я директора Дніпрянської ЗОШ заяву з інформаційним запитом, на який відповіді не надано взагалі. З урахуванням позовних вимог в редакції від 21.05.2018 року просили суд: 1. Визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині ненадання відповіді на заяву представника Позивача 1 від 01.09.2017 (вхідн. № 01-44/10) з вимогою надати інформацію стосовно умов та результатів: здобуття якісних освітніх послуг, справедливе та об'єктивне оцінювання навчання; відзначення успіхів у своїй діяльності; творчої, спортивної, оздоровчої, культурної, просвітницької, наукової діяльності; безпечності та нешкідливості умови навчання, утримання і праці; захист під час освітнього процесу від приниження честі та гідності і будь-яких форм насильства та експлуатації, - що порушує право Позивача 1 на інформацію про навчально-виховний процес та його особу як здобувача освіти, завдаючи їй шкоди та спричиняючи збитки немайнового характеру. 2. Визнати дії Відповідача в частині направлення до правоохоронних органів офіційного документу «Доповідна від 16.10.2014 № 619», що містить завідомо неправдиві відомості та безпідставне обтяження позивача 1 обов'язками виконувати незаконні рішення чи розпорядження, зокрема: «зобов'язана відпрацювати», «учні мусять відпрацьовувати практику», «виконання робіт», «роботи на ділянці», «Учні відпрацьовують її у вересні місяці». «[PERSON] мала відпрацювати 22.09. до 26 .09», «дівчинці була запропонована посильна робота на пришкільній ділянці» - протиправними та такими, що через «переслідуванням громадян і членів їх сімей за подання звернення до органів державної влади» - порушили гарантоване конституційне право Позивача 1 на звернення громадян з метою захисту своїх законних громадянських прав та інтересів, спричиняючи збитки немайнового характеру. 3. Визнати службову Інформацію в офіційному документі «Доповідна від 16.10.2014 №619», що містить завідомо неправдиві свідчення і твердження, посилання на неіснуючі фактичні та документальні докази, поширювану Відповідачем через направлення до Новокаховського MB УМВСУ та прокуратури, - негативною, і такою, що наносить особисту образу позивачу 1 та позивачу 2, порушує їх конституційне право на повагу до честі і гідності та недоторканність ділової репутації Позивача 2, чим спричиняє їм збитки немайнового характеру та перешкоджає особам повно і своєчасно реалізовувати відповідне право, а саме: про особу Позивача 1: 22.09. ... [PERSON] замерзла через те. що була вдягнена не по сезону (мови про ошатну форму бути не може зовнішній вигляд дівчинки - взагалі важко назвати ошатним.) [PERSON] дуже часто поводиться агресивно, ображає слабших за себе. Учні, які не пройшли літню практику у визначений термін, відпрацьовують її у вересні місяці. [PERSON] мала відпрацювати 22.09. до 26 .09. У зв'язку із сезонними змінами у природі дівчинці була запропонована посильна робота на пришкільній ділянці (згрібання опалого листя, підмітання стежок між клумбами). про особу Позивача 2: [PERSON] погрожувала фізично і морально однокласникам своєї доньки [PERSON], дозволяла собі втручатися в навчально-виховний процес. Як доказ цього надаю заяви вчителів та батьків. Вчителем фізкультури [PERSON] та класним керівником [PERSON] написані доповідні записки та лист-повідомлення матері. Присутність [PERSON] на класних зборах зводиться до образливих коментарів на адресу класного керівника, вчителів школи, батьків. Про це свідчить доповідна записка голови батьківського комітету 6-А класу [PERSON] Голова батьківського комітету 6-А класу [PERSON], повідомила, що [PERSON] не брала участі у фінансуванні потреб школи і класу, тиск на неї і на її дитину не чинився. Хочу звернути увагу на безвідповідальне ставлення [PERSON] до навчання і виховання своєї доньки [PERSON], учениці 6-А класу Дніпрянської ЗОШ. Дівчинка без поважних причин не відвідує уроки фізичної культури та виховної години. [PERSON] веде себе агресивно, на зауваження класного керівника щодо навчання і поведінки доньки, [PERSON], не реагує. Щоденники я перевіряла особисто. Як доказ нього додаю ксерокопії щоденників учнів 6-А класу (сторінка з 15.09. по 19.09.) та ксерокопію всього щоденника (з 01.09. по 10.10.) [PERSON]. Як доказ безвідповідального і безсистемного ставлення [PERSON] до виховання своєї доньки [PERSON], надаю ксерокопію сторінки класного журналу «Робота з батьками». Копія сторінки свідчить про те, що [PERSON] практично не відвідувала батьківські збори. 4. Покласти на відповідача обов'язок відшкодувати на користь Позивачів моральну шкоду солідарно в розмірі 48 000 грн. 00 коп.. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 22.06.2018 року позов не визнала, просила надати додатковий час для ознайомлення з позовними вимогами та подання відзиву. В судові засідання, призначені на 05.07.2018 року, 20.09.2018 року і 28.09.2018 року не з'являлась, подала заяви про відкладення судових засідань у зв'язку із зайнятістю. Відзив на позов не подавала. За встановлених обставин суд продовжує розгляд справи у відсутність представника відповідача на підставі наявних доказів. Заслухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків. [PERSON] [INFO], є донькою [PERSON] та навчається в Дніпрянській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Новокаховської міської ради Херсонської області. (а.с. 18) [PERSON] обіймає посаду директора Дніпрянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Новокаховської міської ради Херсонської області (а.с.156). 13.10.2014 року [PERSON] звернулась до Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області з проханням вжити заходів до працівників Дніпрянської ЗОШ, які збирають гроші з учнів та зобов'язують відпрацьовувати на території школи. 22.10.2014 року Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області складено висновок за повідомленням [PERSON], перевірку припинено, а матеріали ЖЕО №7020 від 13.10.2014 року списано.(а.с. 24). При цьому, в матеріалах цієї справи міститься Доповідна директора Дніпрянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Новокаховської міської ради Херсонської області [PERSON] №619 від 16.10.2014 року, адресована начальнику Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області [PERSON] ( а.с. 21, 24). В даній заяві, зокрема, вказується така інформація: Про Позивача 1: 22.09. ... [PERSON] замерзла через те. що була вдягнена не по сезону (мови про ошатну форму бути не може зовнішній вигляд дівчинки - взагалі важко назвати ошатним.) [PERSON] дуже часто поводиться агресивно, ображає слабших за себе. Учні, які не пройшли літню практику у визначений термін, відпрацьовують її у вересні місяці. [PERSON] мала відпрацювати 22.09. до 26 .09. У зв'язку із сезонними змінами у природі дівчинці була запропонована посильна робота на пришкільній ділянці (згрібання опалого листя, підмітання стежок між клумбами). Про Позивача 2: [PERSON] погрожувала фізично і морально однокласникам своєї доньки [PERSON], дозволяла собі втручатися в навчально-виховний процес. Як доказ цього надаю заяви вчителів та батьків. Вчителем фізкультури [PERSON] та класним керівником [PERSON] написані доповідні записки та лист-повідомлення матері. Присутність [PERSON] на класних зборах зводиться до образливих коментарів на адресу класного керівника, вчителів школи, батьків. Про це свідчить доповідна записка голови батьківського комітету 6-А класу [PERSON] Голова батьківського комітету 6-А класу [PERSON], повідомила, що [PERSON] не брала участі у фінансуванні потреб школи і класу, тиск на неї і на її дитину не чинився. Хочу звернути увагу на безвідповідальне ставлення [PERSON] до навчання і виховання своєї доньки [PERSON], учениці 6-А класу Дніпрянської ЗОШ. Дівчинка без поважних причин не відвідує уроки фізичної культури та виховної години. [PERSON] веде себе агресивно, на зауваження класного керівника щодо навчання і поведінки доньки, [PERSON], не реагує. Щоденники я перевіряла особисто. Як доказ нього додаю ксерокопії щоденників учнів 6-А класу (сторінка з 15.09. по 19.09.) та ксерокопію всього щоденника (з 01.09. по 10.10.) [PERSON]. Як доказ безвідповідального і безсистемного ставлення [PERSON] до виховання своєї доньки [PERSON], надаю ксерокопію сторінки класного журналу «Робота з батьками». Копія сторінки свідчить про те, що [PERSON] практично не відвідувала батьківські збори. 01.09.2017 року за вхідн. № 01-44/10 [PERSON] звернулась до директора Дніпрянської ЗОШ [PERSON] із заявою про надання інформації з приводу Доповідної від №619 від 16.10.2014 року, адресованої начальнику Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області [PERSON], додатків, про які в ній зазначено, а також роз'яснень з приводу викладеної в ній інформації. (а.с. 26). Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості (ч. 1 ст. 270 ЦК України). Згідно ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Статтею 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. У відповідності до пунктів 15, 18 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до вимог ст. 7 зазначеного Закону звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. За ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів ( ст. 20 Закону України «Про звернення громадян»). Стаття 24 Закону України «Про звернення громадян» передбачає, що особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України. У відповідності до частини 2 статті 25 вказаного Закону громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (із послідуючими змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що відповідачем в ході розгляду справи не доведено достовірність інформації, поширеної нею в Доповідній №619 від 16.10.2014 року, яка була надіслана до Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області, ця інформація стосується позивачів, є негативною і завдає шкоди їх особистим немайновим правам, а саме праву на повагу до честі та гідності, що завдає їм моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Крім того, в ході судового розгляду було встановлено бездіяльність відповідача щодо надання відповіді на звернення Позивача 2 від 01.09.2017 року за вхідн. № 01-44/10, яка їй до теперішнього часу на надана, у зв'язку з чим позивачі мають право на відшкодування моральної шкоди. Немайнові втрати позивачі обґрунтовували тривалим приниженням їх гідності, обмеження прав та свобод, у відчутті неповаги до їх осіб, у почутті розчарування від своєї безпорадності та беззахисності, психологічного дискомфорту, спаплюженої репутації, навішування ярлика «злочинців» та потурання дикунських правил поведінки та вимагали відшкодування моральної шкоди на їх користь у розмірі 48000 грн.. При визначенні розміру відшкодування суд враховує характер правопорушень, глибину фізичних та душевних страждань кожного з позивачів, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, вимоги розумності і справедливості та вважає, що сума відшкодування в розмірі 750 грн. кожному позивачу відповідатиме даним критеріям оцінки. За встановлених обставин позов підлягає задоволенню частково. До справи залучено дублікат квитанції про сплату судового збору від 17.01.2018 року в сумі 704,80 грн. від імені [PERSON], дублікат квитанції про сплату 02.02.2018 року судового збору в сумі 1057,20 грн. від імені [PERSON], дублікат квитанції про сплату судового збору від 22.01.2018 року в сумі 704,80 грн. від імені [PERSON], на загальну суму 2466,80 грн.. Вказана сума судового збору відповідає ставкам судового збору, встановленим ст. 4 Закону України «Про судовий збір», та сплачена у відповідності до вимог ст. 6 цього Закону. Також позивачем 2 сплачено 27.03.2018 року судовий збір в сумі 352,40 грн. за подачу апеляційної скарги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, судовий збір в загальній сумі 2819,20 грн. покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial