Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.05.2015 року в розмірі 26953,92 грн., а також судові витрати в розмірі 2102,00 грн.. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 13.05.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] підписано заяву б/н , у відповідності до умов якої останній отримав кредит у розмірі встановленого кредитного ліміту, який згодом збільшився до 9200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості та проценти за користування кредитом. У порушення умов кредитного договору від 13.05.2015 року [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує, не сплачує грошові кошти для погашення , в результаті чого станом на 14.07.2020 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 26953,92 грн. , яка складається з : 13680,06 - заборгованість за тілом кредиту , в т.ч. 13680,06 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту , 13273,86 грн. - нарахована пеня , яку банк просив стягнути з відповідача. Крім того , банк просить стягнути з відповідача суму сплаченого ними судового збору в розмірі - 2102,00 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.10.2020 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився , в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутністю, в разі неявки відповідача винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї не явки суду не повідомив , відзив на позов до суду не надав. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 13.05.2015 року [PERSON] підписав Заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку. У відповідності до умов договору від 13.05.2015 року [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний літі у розмірі 2000,00 грн., що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с. 12), у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 9200,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 14.07.2020 року за договором від 13.05.2015 року відповідач має заборгованість в розмірі 26953,92 грн. , яка складається з : 13680,06 - заборгованість за тілом кредиту ; в т.ч. 13680,06 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту ; 13273,86 грн. - нарахована пеня. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В даному випадку необхідно зауважити, зо ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини. Так вищевказаний Закон визначає поняття споживчого кредиту, а саме споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем споживачеві на придбання продукції. В даному випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. В анкеті-заяві мається підпис відповідача, що він ознайомився і згоден з Умовами та правилами. Своїм підписом він підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку. Письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи підтверджено, що сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови. Суду надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошовими коштами. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач сплачував заборгованість за договором, тобто вважається таким, що прийняв умови передбачені укладеним договором та погодився з ними. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. З урахуванням системного аналізу , зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що відповідач шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку та довідки про умови кредитування між банком та нею 13.05.2015 року укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 14.07.2020 року склалась заборгованість у розмірі 26953,92 грн. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості станом на в розмірі 26953,92 грн. , підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved