Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з 01.12.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і від спільного подружнього життя мають трьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та двох синів [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Позивач 12.06.2015 року звернулася з позовом у суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, покликаючись на те, що діти проживають разом з нею, потребують матеріальної допомоги, а відповідач фактично не надає коштів на утримання дітей, хоча працездатний і може сплачувати аліменти у вказаному розмірі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, однак зменшила позовні вимоги і просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, просить позов задовольнити. Відповідач позов, з врахуванням зменшених позовних вимог, визнав та зазначив, що спроможний надавати кошти на утримання дітей по 600 грн. на кожну дитину щомісячно, більший розмір аліментів щомісячно сплачувати не може, так як не має постійної роботи, в нього нерегулярні доходи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ч.1 ст.184 даного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається із розяснень, даних в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітні донька [PERSON] та сини сторін [PERSON] та [PERSON], зареєстровані та проживають разом з матірю [ADDRESS] (а.с.9), а їхній батько [PERSON], який проживає окремо, кошти на утримання дітей фактично не надає, хоча є працездатним, має певний дохід, здоровий, інших осіб на утриманні не має, а тому може надавати допомогу дітям своєчасно і регулярно. Також встановлено, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач хоча офіційно не працевлаштований, але підробляє і має достатній дохід для сплати аліментів, з чим він погодився у суді і не заперечив сплачувати аліменти. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved