Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] (надалі відповідач), про усунення перешкод в користуванні майном подружжя, в якому просить суд усунути з боку [PERSON] перешкоди в користуванні ? частиною незакінченого будівництвом будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. М. Гавриш 115 в м. Вінниці та земельною ділянкою біля нього шляхом зобовязання відповідача не чинити будь яких перешкод у користуванні зазначеним майном та передати ключі до замків усіх дверей будинку, які зачиняються. Позов мотивовано тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2014 року визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ? ідеальну частину незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. М. Гавриш 115 в м. Вінниці, на який відсутні правовстановлюючі документи. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2016 року визнано за [PERSON] право власності та виділено в натурі 96 кв.м. земельної ділянки із земельної ділянки площею 800 кв.м. для будівництва та обслуговуванням житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовано за адресою вул. Бєлінського 115 в м. Вінниці, згідно з варіантом № 1 висновку № 1388 судової будівельно технічної експертизи від 07.10.2013 року, а також визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та залишено в їхньому спільному користуванні земельну ділянку, площею 208 кв.м. із земельної ділянки площею 800 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за вищевказаною адресою, згідно з варіантом № 1 висновку № 1388 судової будівельно технічної експертизи від 07.10.2013 року. Відповідач облаштувала в належну на праві спільної сумісної власності ? частину будинку вхідні двері в будинок та підвал без згоди позивача, ключів від замків позивачу не надає, в даний час між ними постійно виникають скандали, БТІ за зверненням позивача та укладеним договором позбавлений доступу в будинок для здійснення первинної технічної інвентаризації, тощо. Враховуючи викладені обставини, позивач посилаючись, як на підставу своїх вимог на ст.ст. 317, 319, 358, 386, 391 ЦК України звернувся до суду з наведеним позовом до відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з тих же підстав, що у ньому наведено, зазначив, що просить усунути перешкоди в користуванні спільною з відповідачем частиною будинку, оскільки відповідач встановила замки на дверях до спільної ? частини будинку. Замки і двері були встановлені до 2010 року і закриті двері також в 2010 році. Спочатку він мав доступ до приміщень ? частини будинку, оскільки всі двері і замки у них були встановлено спільно позивачем та відповідачем. Однак в 2013 році відповідач змінила серцевину в замку у вхідних дверях, що встановлені у частині будинку, що належить їм спільно, чи змінювались інші замки у дверях всередині недобудови, йому невідомо, оскільки він не має туди доступу. З приводу користування земельними ділянками, що належать йому, згідно представленої ним копії рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2016 року зазначив, що відповідач не чинить йому перешкод в користуванні вказаними земельними ділянками, та спір з цього приводу між сторонами відсутній. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, оскільки вона за власний кошт встановила нові вхідні двері до ? частини незавершеного будівництвом житлового будинку, що належить їй спільно з позивачем на праві спільної сумісної власності. Двері з замком вона замінила, оскільки коли у позивача був доступ до будинку, то з будинку пропала електропроводка, і вона думає, що це позивач її забрав. Вона відмовляється передати ключі до вхідних дверей незавершеної будівництвом ? частки спільного будинку, оскільки вона боїться, що з будинку може щось зникнути. Також їй незрозуміло, навіщо позивачу ключі до будинку, оскільки він не хоче там продовжувати будівництво. Домовитись вони не можуть, оскільки вони перебувають у неприязних відносинах. В закритій частині будинку (незавершеному будівництвом), що належить їй та позивачу знаходяться її особисті речі, а тому вона відмовляється передати позивачу ключі до вхідних дверей. В іншій частині будинку з 2013 року проживає сім»я [PERSON], їх ? частка будинку завершена будівництвом, благоустроєна, однак інвентаризація ? частини будинку [PERSON] також не проведена і право власності ні за ким не зареєстровано. Зміна вхідних дверей проведена у 2013 році. Більше будь яких будівельних робіт з 2013 року не проводилось, проводилась закупка будівельних матеріалів, що закриті в їх спільній з позивачем ? частині незавершеному будівництвом будинку. В іншій частині посилалась на свої заперечення проти позову, зміст яких зводиться до наступного. Враховуючи те, що обєкт незавершеного будівництва житловий будинок (1/2 частка) належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності, то на даний час неможливо визначити щодо якої частини обєкту незавершеного будівництва позивач має повноваження власника. З моменту набуття законної сили рішенням суду про розлучення відповідачем з метою застереження майна від випадкового пошкодження придбано власним коштом і встановлено дверні блоки на входах в цокольний і перший поверх незавершеного будівництва. Вказані дверні блоки оснащені замками з метою недопущення всередину сторонніх осіб. Встановлені двері входу в перший та цокольний поверх є особистою власністю відповідача. Предявлення позову позивачем свідчить про те, що його дії спрямовані на завдання шкоди відповідачу, яка власним коштом продовжує будівництво. Будь яких перешкод позивачу в користуванні земельними ділянками, що належать йому на підставі рішення суду вона не здійснює. Суд, заслухали пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, встановив по справі наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 04.02.2014 року у справі № 127/9280/13 ц, Вінницьким міським судом Вінницької області винесено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON], Управління держземагенства у Вінницькому районі Вінницької області, про поділ майна подружжя, яким з поміж іншого вирішено визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ? ідеальну частину незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою вул. М. Гавриш 115 в м. Вінниці, на який відсутні правовстановлюючі документи. (а.с. 23 32). Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 24.03.2014 року та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.12.2014 року у цій же справі, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2014 року у частині визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ? ідеальну частину незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою вул. М. Гавриш 115 в м. Вінниці, на який відсутні правовстановлюючі документи залишено без змін. (а.с. 115 118, 155 157 т. 2, цивільної справи 127/9280/13 ц). Таким чином вказане рішення набуло законної сили. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З наведеного суд констатує, що ? ідеальна частина незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою вул. М. Гавриш 115 в м. Вінниці, на який відсутні правовстановлюючі документи належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Таким способом захисту прав, зокрема є, припинення дії, яка порушує право. Ч.1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч.1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. З аналізу ч. 1 ст. 321 ЦК України слідує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст.ст. 368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Водночас, положення ст. 319 ЦК України поряд із загальними правами власника містять співмірні його обовязки щодо використання права власності не на шкоду правам і свободам інших громадян та при здійсненні своїх прав він зобовязаний додержуватись моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Разом з тим, ч. 1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У цьому звязку суд враховує те, що відповідач [PERSON] заперечуючи в судовому засіданні проти задоволення позову в цілому, у своїх поясненнях та письмових запереченнях на позов, зазначила, що дійсно, після набуття рішенням суду про розірвання шлюбу між нею та позивачем законної сили вона з метою застереження майна від випадкового пошкодження придбала власним коштом і як наслідок було встановлено дверні блоки на входах в цокольний і перший поверх ? частини незавершеного будівництвом житлового будинку, що належить їй спільно з позивачем на праві спільної сумісної власності. Вказані дверні блоки оснащені замками з метою недопущення всередину сторонніх осіб. Встановлені двері входу в перший та цокольний поверх є особистою власністю відповідача. Вона відмовляється передати ключі до вказаних вхідних дверей незавершеної будівництвом ? частки спільного будинку, оскільки вона боїться, що з будинку може щось зникнути, враховуючи неприязні відносини з позивачем. Таким чином, відповідач заперечуючи проти позову, по суті визнала фактичну обставину відсутності доступу позивача до спільної сумісної власності з відповідачем - ? ідеальної частини незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою вул. М. Гавриш 115 в м. Вінниці, що стало наслідком дій саме відповідача [PERSON], яка визнала, що у позивача на даний час відсутні ключі до дверей цокольного та першого поверху ? частини незавершеного будівництвом будинку, оскільки замки у вказаних дверних блоках (цокольного та першого поверху) були нею замінені. Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, суд вважає визнаним відповідачем, а як наслідок перед судом доведеним порушення права власності позивача, тому порушене право підлягає відновленню, шляхом зобовязання відповідача не чинити перешкоди в користуванні позивачем ? ідеальною частиною незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою м. Вінниця, вул. М. Гавриш 115, на який відсутні правовстановлюючі документи, та зобовязання відповідача передати позивачу ключі від вхідних дверей цокольного та першого поверхів ? ідеальної частини незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, що розташований за адресою м. Вінниця, вул. М. Гавриш 115, на який відсутні правовстановлюючі документи. Таким чином позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про усунення з боку [PERSON] перешкод в користуванні земельними ділянками, що розташовані біля незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, що розташований за адресою м. Вінниця, вул. М. Гавриш 115, на який відсутні правовстановлюючі документи, то суд зважає на те, що позивачем в судовому засіданні зазначено, що відповідач не чинить йому жодних перешкод в користуванні будь якими земельними ділянками. Відповідач в судовому засіданні також заперечувала ту обставину, що вона чинить позивачу будь які перешкоди в цій частині. Як наслідок судом не встановлено порушення будь яких прав позивача при користуванні вказаними земельними ділянками, а як наслідок у задоволенні позову у цій частині слід відмовити. Інші доводи заперечень відповідача проти позову або не стосуються предмету спору, а бо є такими, що не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються як матеріалами справи (відповідними доказами) так і позицією самого відповідача по справі, яка визнала наведені вище фактичні обставини (наявність у дверях цокольного та першого поверху незавершеного будівництвом будинку замків, до яких у позивача немає ключів), та які в силу вимог процесуального закону не підлягають доказуванню. Враховуючи те, що судом частково задовольняється позов немайнового характеру, на підставі ст. 88 ЦПК України, та ч. 2 п. 36 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014\~ № 10 з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Outcome: partial