overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з постійними сварками та різними поглядами на життя та сімейні цінності, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливе. Сім'я фактично розпалася. На даний час вона з відповідачем живуть окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, просить шлюб розірвати. Також, позивач надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином. Відзиву на позовну заяву, а також будь-яких заяв та клопотань до суду не надав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 грудня 2007 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 342 (а.с.5). Спільних дітей не мають. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що сім'ю [PERSON] зберегти неможливо, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки з жовтня 2017 року та разом не проживають, спільного господарства не ведуть, За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 29.04.2011 р. вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але шлюбні стосунки між сторонами припинені з жовтня 2014 року, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що сім'я розвалилась остаточно та відновленню не підлягає. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити та дала пояснення в обґрунтування позову аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2011 р., про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану запорізького міського управління юстиції зроблено актовий запис № 188. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені у жовтні 2014 року, з того часу спільне господарство сторони не ведуть та проживають окремо. Відновити шлюбні стосунки неможливо. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами. Ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки сторони припинили спільне життя, відновлення шлюбних стосунків неможливе ,- збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1200 гривень, щомісячно, на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Сторони перебувають у шлюбі з 08.09.2000 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №22. Позивачка просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем різні характери, погляди на життя, примирення між ними неможливе. В період шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, у зв'язку з чим позивачка вимушена була звернутися до суду. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Подружжя припинило сумісне проживання, сім'я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Тому суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за необхідне стягувати з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1200 гривень, щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та [PERSON] , зареєстрований 30 червня 1973 року Чернігівським міським бюро ЗАГС, УРСР, актовий запис № 954. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 30.06.1973 року. Спільне життя майже з самого початку не склалося, пив, не віддавав гроші, бився, знущався, ночувала по сусідах, але мала надію, що чоловік зміниться. Разом вже не живуть разом, але відповідач і на даний час не змінився. Примирення між сторонами неможливе. Добровільно розірвати шлюб відповідач відмовляється. Ухвалою суду від 20.12.2020 року відкрито провадження по вищевказаній справі і призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 14.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Дій, визначених ст. 178 ЦПК України не вчинено. 30.01.2020 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 30 червня 1973 року Чернігівським міським бюро ЗАГС, УРСР, актовий запис № 954 (а.с.3). Відповідно до ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення у даній справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 10.07.2010 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу, у зв'язку з чим позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.12.2013 року до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та дала пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Суд встановлено, що сторони з 10.07.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 26 «Закону України «Про оплату праці» та ч.4 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати лише у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт та стягнення аліментів на двох та більше неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесят відсотків. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 1997 року вона мешкала з відповідачем однією сім'єю, від якого сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [INFO], які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу, у зв'язку з чим позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.05.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та дала пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, тому суд вирішив можливим розгляд справи без його участі у заочному порядку згідно ч.4 ст.169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Суд встановлено, що сторони з 29.12.1999 року перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [INFO], які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 26 «Закону України «Про оплату праці» та ч.4 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати лише у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт та стягнення аліментів на двох та більше неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесят відсотків. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 2004 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу, у зв'язку з чим позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.10.2014 року до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та дала пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове не з'явився, про причини неявки суду не відомо, був повідомлений належним чином про день та час слухання справи. Тому с|уд визнав можливим розгляд справи|речі| без участі відповідача на підставі наявних матеріалів згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, тобто заочно. Вислухавши пояснення позивача, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Суд встановлено, що сторони з 2004 року перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 26 «Закону України «Про оплату праці» та ч.4 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати лише у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт та стягнення аліментів на двох та більше неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесят відсотків. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 30.08.2008 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу, у зв'язку з чим позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 21.08.2014 року до досягнення дитиною повноліття, та коштів на її утримання. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та дала пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Не маючи відомостей про причину неявки відповідача, с|уд визнав можливим розгляд справи|речі| без його участі на підставі наявних матеріалів та доказів згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, тобто заочно. Вислухавши пояснення позивача, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Суд встановлено, що сторони з 30.08.2008 року перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 26 «Закону України «Про оплату праці» та ч.4 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати лише у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт та стягнення аліментів на двох та більше неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесят відсотків. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якої проживає дитина, має прав на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1000 гривень, щомісячно, на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Позивачка підтримала позовні вимоги та просила стягнути аліменти у розмірі 1000 гривень на доньку [PERSON]. Вона посилається на те, що перебувала у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON]. В період спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутися до суду. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилась [PERSON]. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Тому суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за необхідне стягувати з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1000 гривень, щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1000 гривень, щомісячно, на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Позивачка підтримала позовні вимоги та просила стягнути аліменти у розмірі 1000 гривень на доньку [PERSON]. Вона посилається на те, що перебувала у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON]. В період спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутися до суду. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] році народилась [PERSON]. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Тому суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за необхідне стягувати з відповідача на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1000 гривень, щомісячно.

Outcome: approved