Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON] у серпні 2014 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить 1/5 частина житлового будинку [ADDRESS]. За цією ж адресою зареєстровані її колишня невістка - [PERSON] та її неповнолітні діти - [PERSON] та [PERSON], які фактично у будинку ніколи не проживали. Окрім того, [PERSON] належить на праві власності будинок [ADDRESS]. Реєстрація відповідачів за вказаною адресою створює перешкоди у здійсненні прав позивача щодо користування та розпорядження майном, тому позивач вимушена звернутися до суду. [PERSON] пред'явила зустрічний позов про вселення та зобов'язання відповідачів не перешкоджати їй та її неповнолітнім дітям користуватися квартирою у будинку [ADDRESS], посилаючись на те, що у спірній квартирі проживають квартиранти, а вона разом з неповнолітніми дітьми позбавлені права на житло. Ухвалою суду від 12.01.2015 року зустрічний позов участині зобов'язання відповідачів не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням залишений без розгляду. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, зустрічний позов не визнала повністю, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені в заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнала повністю, зустрічний позов підтримала повністю, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені в зустрічній позовній заяві. Прокурор та представники третіх осіб - служби у справах дітей Полтавської райдержадміністрації та служби у справах дітей Октябрської районної у м. Полтаві ради - проти задоволення первісного позову заперечували, зустрічний позов підтримали, посилаючись на недопустимість порушення житлових прав неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи - управління Державної міграційної служби України у Полтавській області - у судове засідання не з'явилися, попередньо надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Встановлено, що відповідно до договору дарування від 07.04.2005 року [PERSON] належить на праві власності 1/5 частина будинку [ADDRESS] (Т.1 а.с.5). Згідно з довідкою виконкому Терешківської сільської ради за №853 від 09.10.2014 року, за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON](Т. 1 а.с. 56). Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача та членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до статті 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника житлового будинку(квартири), які проживають разом з ним у будинку(квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку(квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку(квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку(квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування житловим приміщенням, застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК Української РСР. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Не заслуговують на увагу посилання позивача [PERSON] на те, що [PERSON] належить на праві власності будинок [ADDRESS], оскільки згідно з актом обстеження від 09.10.2013 року, стан квартири [ADDRESS] визнаний незадовільним, тому, з урахуванням житлових прав неповнолітніх дітей, зазначене житлове приміщення не може вважатися придатним для їх проживання (Т.1 а.с. 69). Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved