Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

[PERSON] ,\~яка діє\~в інтересах [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] . Свої вимоги представник позивачки обґрунтовувала тим, що 05 жовтня 2018 року між [PERSON] та відповідачем був укладений договір GV00271, відповідно до якого останній зобов`язався надати позивачці послуги з виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкцій, а саме виготовити, доставити та встановити метало пластикові вікна з білого профілю ПВХ Rotta, заповнення 4-10-4, площею 3,22 кв.м. Строк дії договору було встановлено 21 день з дня передачі завдатку. Вартість послуг виконавця становила 8110 грн. Під час укладення договору позивачкою було сплачено 3000 грн. завдатку та 24 жовтня 2018 року ще було сплачено відповідачу кошти в сумі 2500 грн. Проте, взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав. Посилаючись на викладені обставини, представник позивачки просила стягнути з відповідача сплачену суму за товар в розмірі 5500 грн. та, з урахуванням уточнених позовних вимог, крім того, просила стягнути з відповідача 85000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором, що спричинило нервове виснаження та погіршення стану здоров`я позивачки. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила про їх задоволення. Крім того представник позивачки зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач двічі в судове засідання не з`явився, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Згідно з договором GV00271, укладеним 05 жовтня 2018 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , останній зобов`язався надати [PERSON] послуги з виготовлення ПВХ конструкцій, а також їх доставки та встановленню. Загальну вартість робіт сторони визначили у розмірі 8110 грн. Пунктом 3.2 договору встановлено строк виконання зобов`язань виконавцем, що складає 21 робочих днів з моменту сплати вартості товару (а.с.6). Як вбачається з п. 2.2 договору [PERSON] сплатила завдаток в розмірі 3000 грн. та 24 жовтня 2018 року внесла ще кошти в розмірі 2500 грн. про що міститься запис у договорі (а.с. 6). Відповідно до положень ч. 2 ст. 849 ЦК України та ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір на виконання робіт по виготовленню та встановленню ПВХ конструкцій та позивачкою відповідно до п. 2.2 договору було сплачено завдаток в розмірі 5500 грн. Однак, відповідачем не надано суду доказів виконання своїх зобов`язань за договором GV00271 від 05 жовтня 2018 року, а тому позов в частині стягнення сплачених коштів у розмірі 5500 грн. суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Разом з тим, є безпідставною вимога позивачки про стягнення моральної шкоди, оскільки умовами договору не передбачено стягнення цієї шкоди у випадку невиконання зобов`язань відповідачем, та крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на відшкодування моральної шкоди лише у випадку якщо така шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] сплачених коштів у розмірі 5500 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена, оскільки є інвалідом першої групи.

Outcome: partial