Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] ), в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона є співвласником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, який є її колишнім чоловіком, зареєстрований в спірній квартирі, однак, не проживає в ній з листопада 2018 року, добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку у квартирі. 08 січня 2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не стягувати з відповідача сплачений нею судовий збір. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов відповідач не надав, про причини неявки суд не повідомив. В судове засідання третя особа - [PERSON] не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (до укладення шлюбу - [PERSON] ) та [PERSON] (до укладення шлюбу - Молчанова), що підтверджується копією договору обміну квартир від 24.01.2000 року та копією реєстраційного напису щодо реєстрації вищевказаної квартири в Рубіжанському бюро технічної інвентаризації за № 252 від 06.03.2000 року, а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 15.05.2019 р. шлюб укладений 10.07.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Відповідно до довідки Центру надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради № 42430 від 16.12.2019 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, станом на 16.12.2019 року в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований колишній чоловік позивача - відповідач [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним. У відповідності зі ст. ст. 317, 319 ЦК України власник має право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. З акту про встановлення фактичного місця проживання від 20.12.2019 року, складеного в присутності сусідів позивача та засвідченого адміністратором Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Буряк Ю.В., вбачається, що у квартирі [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з листопада 2018 року по теперішній час. Отже, судом встановлено, що відповідач дійсно за місцем реєстрації не проживає більше одного року. При цьому відповідачем доказів щодо збереження за ним права користування жилим приміщенням та доказів на підтвердження поважності причин його відсутності з листопада 2018 року в квартирі, належній позивачу, суду не надано. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає більше одного року без поважних причин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач просила не стягувати з відповідача на її користь судові витрати. Тому суд вважає справедливим та розумним не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved