Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Адвокат Приходько Євген Володимирович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Центр надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зобов`язання зняти її з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У цій квартирі зареєстрований його син - відповідач [PERSON] . [PERSON] з 26.01.2002 року по 02.03.2004 року перебував у шлюбі, під час якого у нього народився син [PERSON] . Шлюб був розірваний, після чого дружина з сином виїхала у невідомому напрямку. Відповідач у зазначеній квартирі не проживає з 2005 року і відсутній без поважних причин. Він не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні житла. Його особистих речей в квартирі немає. Перешкод в користуванні спірним житлом йому не чинять. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує права та інтереси позивача, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні ним права користування вказаною квартирою, позбавляє можливості отримати субсидію. Просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , та вирішити питання про судові витрати. 30.03.2021 року судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 12.04.2021 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що йому подарували спірну квартиру, в якій він дозволив жити своєму [PERSON] і зареєстрував його в ній. З 2004 року відповідач не мешкає в квартирі, бо після розлучення мати забрала дитину і разом з сином виїхала у невідомому напрямку. Весь цей час відповідач десь мешкав. Він не підтримує ніяких стосунків з відповідачем, речей останнього в квартирі немає. Відповідач фактично мешкає по [ADDRESS] . Наявність реєстрації відповідача в його квартирі позбавляє його можливості отримати субсидію для оплати комунальних послуг. Представник позивача адвокат Приходько Є.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, підтвердив доводи, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокатка Оверченко О.А. в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що відповідач у неповнолітньому віці не міг вирішувати питання про місце свого проживання. Позивач категорично вимагає, щоб відповідач знявся з реєстраційного обліку у спірній квартирі, проте відповідач не має іншого житла. [PERSON] навчається у вищому навчальному закладі, стипендію не отримує, має вади слуху (туговухість 2 ступеня). Відповідач хоче жити разом з батьком у його квартирі, проте у нього немає ключів від цієї квартири. Він не живе у спірній квартирі з поважних причин. Третя особа Центр надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області надала заяву про розгляд справи без їх участі. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] - це її сусід. Син сусіда [PERSON] живе з матір`ю чи бабою, [PERSON] давно не живе з батьком. Останній раз вона бачила відповідача малою дитиною в 2004-2005 роках. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] - це її сусід, з яким вони живуть в одному під`їзді. Син сусіда [PERSON] не живе з батьком більше 5 років. Останній раз вона бачила сина сусіда, коли вони жили однією сім`єю. Вислухавши пояснення учасників справи, свідчення свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору дарування квартири від 18.12.2002 року. [PERSON] з 03.10.2003 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки ЦНАП у м. Сєвєродонецьку від 01.03.2021 року №4541. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно з довідкою від 26.05.2021 року №258373057 за [PERSON] право власності на нерухоме майно не зареєстроване. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст.317 ЦК України). Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є сином [PERSON] , який є одноособовим власником спірної квартири. З пояснень позивача та свідчень свідків було встановлено, що відповідач не мешкає в спірній квартирі, власником якої є позивач з 2005 року. Відповідач виїхав зі спірної квартири, оскільки шлюб між його батьками було розірвано, він проживав разом з матір`ю. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не має іншого житла, крім того, у неповнолітньому віці відповідач не міг вирішувати питання про місце свого проживання, яке вирішувалось його батьками. Суд вважає слушними зазначені доводи представника відповідача та відзначає, що відповідач у малолітньому віці не міг самостійно обирати місце проживання, тому його не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення права користування цією квартирою та як наслідок зняття з реєстраційного обліку. При цьому суд враховує приписи ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», яким встановлено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Досліджуючи питання дотримання балансу між захистом права власності та захистом права члена сім`ї власника на користування спірною квартирою, суд відзначає, що відповідач не має у власності іншого житла, він не отримує доходів, які б дозволяли йому придбати власне житло або його винаймати, також відповідач хворіє на туговухість ІІ ступеня. Також суд, відзначає, що доступу до спірної квартири відповідач не має, т.я. у нього відсутні ключі. Зазначені обставини спростовують доводи позивача щодо неповажності причин непроживання у житловому приміщенні [PERSON] , а надані ним докази зазначених висновків суду не спростовують. При цьому наявність реєстрації відповідача у спірній квартирі не позбавляє [PERSON] , як власника, здійснювати фактичне користування житлом та не означає втрати ним володіння своєю квартирою, тобто не має ніяких негативних наслідків щодо його правомочностей як власника нерухомого майна. Суд відзначає, що неможливість отримання позивачем субсидії на оплату комунальних послуг не виправдовує позбавлення відповідача права користування спірною квартирою і не є необхідним для захисту прав позивача, оскільки покладе надмірний тягар на відповідача. Враховуючи баланс інтересів сторін спору щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою та зняття його з реєстрації, власником якої є його батько, на предмет пропорційності у контексті відповідних принципів статті 8 Конвенції, суд вважає, що припинення права користування спірною квартирою не відповідає такій пропорційності, з огляду на те, що відповідач іншого житла не має, внаслідок чого може втратити не лише право користування житлом, а позбутися такого права взагалі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.143 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed