Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на автомобіль. В обгрунтування позову зазначає, що 12 лютого 2014 між [PERSON] та [PERSON] було укладено усно договір купівлі-продажу, відповідно до якого він отримав у власність автомобіль Форд Транзит, держномер СВ 65 11 АМ. На підставі нотаріальної довіреності від [PERSON] від 12 лютого 2014 року [PERSON] мав право розпоряджатися цим авто. До 12 лютого 2014 року громадянин [PERSON] 10.05.2013 року взяв у [PERSON] 52 тисячі гривень для оплати вартості авто для їх передачі [PERSON] чи його уповноваженому представнику [PERSON] Оформлення письмового договору купівлі- продажу авто було відкладено у звязку з браком коштів у [PERSON] та його сина. На дату подання позову авто у [PERSON] відсутнє, перебуває як благодійна допомога в зоні АТО на території Донецької та Луганської областей. В даний час відповідач [PERSON] діє недобросовісно, відмовляється належним чином оформити угоду купівлі-продажу даного автомобіля, скасував раніше видану [PERSON] та його сину нотаріальну довіреність від 12 лютого 2014 року та видав іншу довіреність на авто [PERSON], також надав завідомо неправдиву інформацію до МРЕО м. Прилуки про втрату документів на авто, виготовив дублікат свідоцтва про реєстрацію авто, тобто, знаючи всі обставин справи фактично займається шахрайством. Оскільки договір купівлі-продажу, за яким продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити певну грошову суму, був фактично виконаний, але відповідач ухиляється від належного оформлення переходу права власності, то адвокат [PERSON] просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 12 лютого 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого [PERSON] отримав у власність автомобіль Форд Транзит, держномер СВ 65 11 АМ та визнати за [PERSON] право власності на автомобіль Форд Транзит, держномер СВ 65 11 АМ. У судових засіданнях по справі адвокат [PERSON] та [PERSON] позов підтримували і просили задовольнити, поскільки позивач [PERSON] сплатив кошти за придбане авто, але не може оформити право власності на придбаний автомобіль, так як відповідач [PERSON] внаслідок шахрайських дій скасував раніше видану їм довіреність. Розрахунок за авто був здійснений в січні-лютому 2014 року і посвідчений нотаріусом смт. Варва, після чого [PERSON] передав авто та документи на нього [PERSON] разом з довіреністю на [PERSON]. Представник відповідача за передорученням [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, поскільки [PERSON] на даний час являється законним власником автомобіля Форд Транзит СВ 65 11 АМ. Довіреність на автомобіль, що була видана ним [PERSON] 12 лютого 2014 року, була ним пізніше скасована, що не заборонено законодавством, і [PERSON], знаючи про те, що ця довіреність вже скасована, подали позов до суду про визнання права власності за ніби-то придбаний автомобіль. Твердження відповідачів про те, що вони передали кошти за придбаний автомобіль громадянину [PERSON], жодним чином не підтверджені, крім того [PERSON] нікого не уповноважував продавати свій автомобіль чи отримувати за нього кошти. Даний автомобіль незаконно перебуває у позивача та його сина з березня 2013 року, вони його незаконно у себе утримують, тому заявлений до [PERSON] позов є безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення. Суд, заслухавши сторони, свідків, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12 лютого 2014 року [PERSON] видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу, якою уповноважив [PERSON] і [PERSON] розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду, укласти договір позички) на свій розсуд належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СВС 052925 від 14.11.2008 року, транспортним засобом марки FORD моделі TRANSIT, 1997 року випуску, колір синій, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований відділенням РЕР м. Мена УДАІ УВМС України в Чернігівській області 14 листопада 2008 року (а.с.30). Дана довіреність видана з правом передоручення повноважень третім особам терміном на десять років і дійсна до 12 лютого 2024 року (а.с.30 зв.). Як було встановлено в ході судового розгляду та не заперечується позивачем, дана довіреність [PERSON] була скасована згідно його заяви від 13 березня 2014 року до приватного нотаріуса Корюківського районного нотаріального округу (а.с.201). 18 лютого 2015 року [PERSON] було видано довіреність, якою він уповноважив [PERSON] або [PERSON] розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду, укласти договір позички) на свій розсуд належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 805275 від 17.02.2015 року транспортним засобом марки FORD моделі TRANSIT, 1997 року випуску, колір синій, реєстраційний номер [NUMBER], дата першої реєстрації 14.11.2008 року, який зареєстрований Центр ДАІ 7402 17 лютого 2015 року (а.с.184). Дана довіреність видана з правом передоручення повноважень третім особам терміном на десять років і дійсна до 18 лютого 2025 року (а.с.184 зв.). За заявою [PERSON] 17.03.2015 року Талалаївським РВ УМВС України в Чернігівській області було внесено в ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 192 КК України по факту підробки [PERSON] та [PERSON] документів шляхом обману або зловживання довірою на автомобіль Форд Транзит, що був придбаний заявником у травні 2013 року у громадянина [PERSON] (а.с.50). На момент розгляду справи в суді відомості по результатах розгляду даного кримінального провадження відсутні. Задовольняючи клопотання представника позивача адвоката [PERSON] для підтвердження факту передачі грошей за придбаний позивачем [PERSON] автомобіль судом було зроблено ряд запитів до нотаріусів смт. Варва стосовно відомостей про посвідчення ними документу (договору, розписки, тощо) укладеного між громадянином [PERSON] та [PERSON] у січні- лютому 2014 року. Згідно відповіді приватного нотаріуса Варвинського районного нотаріального округу Пушкарьової -[PERSON] від 23.09.2015 року, нею у січні-лютому договори, розписки, тощо, укладені між [PERSON] та [PERSON] не посвідчувались (а.с.76). Згідно відповіді завідувача Варвинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 03.11.2015 року відповідно до Реєстру для реєстрації нотаріальних дій у період січня березня 2014 року даних про посвідчення документів розписки, виданої [PERSON] [PERSON], договору, тощо, укладеного між [PERSON] та [PERSON] немає (а.с.107). Крім того, на підтвердження повноважень відповідача [PERSON], як власника спірного автомобіля, у матеріалах справи на аркуші 200 є нотаріально посвідчена копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СВ 6511 АМ від 17.02.2015 року, згідно з яким [PERSON] є власником автомобіля марки FORD моделі TRANSIT, 1997 року випуску, колір синій, реєстраційний номер [NUMBER]. Судом встановлені наступні правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Розуміння вказаної норми процесуального закону наведено в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», де зазначено, що відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При чому зазначені норми не встановлюють презумпції доведеності позиції ні позивача, ні відповідача, що означає, що кожен з них має довести перед судом переконливість своєї позиції в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Разом з тим, ч. 1 ст. 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно норм цивільного законодавства України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, що є одною із основних вимог його чинності. Якщо законом визначена конкретна форма, в якій обов'язково має вчинятися правочин, то її необхідно дотримуватися. Відповідно до статті 208 ЦК України правочини укладені фізичними особами між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі. Це вказує, на те, що правочин по купівлі-продажу автомобіля позивачем може вважається таким, що вчинений, якщо його зміст зафіксований у договорі купівлі-продажу. У судовому засіданні було встановлено, і це не заперечується позивачем, що сторонами не було належним чином оформлено договір купівлі-продажу спірного автомобіля Форд Транзит СВ 65 11 АМ у обов'язковій для цього письмовій формі, як того вимагають вимоги цивільного законодавства, при цьому [PERSON] було видано довіреність [PERSON] і [PERSON] на право користування даним автомобілем. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Належною формою договору купівлі-продажу автомобіля є письмова, що відповідає положенню п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося сторонами, письмового договору купівлі-продажу автомобіля між сторонами укладено не було. Тому у суду немає підстав визнавати дійсним договір усний договір купівлі-продажу автомобіля дійсним на підставі ч.2 ст. 218 ЦК України, як того просить суд позивач, поскільки дана норма закону надає суду право визнати у разі спору укладений усно договір дійсним у випадку його вчинення з недодержанням письмової форми, встановленої законом, якщо одна із сторін вчинила певну дію, а друга підтвердила її вчинення шляхом прийняття виконання або іншими діями. Дана норма не є імперативною, тому не зобовязує суд визнавати такий правочин в усіх випадках дійсним. Замість укладення договору купівлі-продажу автомобіля в належній формі [PERSON] було видано на ім'я [PERSON] і [PERSON] довіреність, яку позивач та його адвокат вважають підтвердженням факту укладення договору купівлі-продажу. Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. Згідно ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст. 240 ЦК України представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто; він може передавати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє. Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. В свою чергу договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві(другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму, що передбачає положення статті 655 ЦК України. Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією субєкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між субєктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Тому суд приходить до висновку, що продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Даний висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладену ним у постанові від 16 грудня 2015 року по справі № 6-688цс15. Дана правова позиція передбачає, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову). Таким чином, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні не здобуто доказів того, що відповідачем [PERSON] порушено право позивача [PERSON], за захистом якого він звертається до суду з даним позовом, а тому суд приходить до висновку, що позивачем у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Положенням ст.ст. 27-30 ЦПК України передбачено, що засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Як було встановлено в ході судового розгляду сторони по справі не уклали письмовий договір купівлі-продажу автомобіля Форд Транзит СВ 65 11 АМ, як того вимагає чинне законодавство, у даному випадку у суду немає підстав визнати дійсним усний договір купівлі-продажу даного автомобіля, поскільки до цього виду договорів встановлена обовязкова письмова форма укладення. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу позовних вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд не знаходить підстав для задоволення позову, поскільки із встановлених в судовому засіданні фактів, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] та його адвокатом [PERSON] у судовому засіданні належними і допустимими доказами не доведено, що саме діями відповідача [PERSON] порушено права позивача, а тому предявлені позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed