Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Адвокат Поштак Юстина Степанівна, яка діє від імені та в інтересах [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, скасування державної реєстрації права власності на 1/2 частину нерухомого майна. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем, [PERSON] позивачка проживала у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 1999 року, який за рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.03.2021 по справі №305/72/21 між ними розірвано. При реєстрації розірвання шлюбу питання щодо розподілу рухомого та нерухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, чи питання щодо визначення порядку користування таким майном, перед судом не ставилося і останнім не розглядалося. На даний час виникла потреба у розподілі цього майна, оскільки зважаючи на деякі об`єктивні обставини, що склалися на сьогоднішній час, розв`язання цього питання можливе лише в судовому порядку, шляхом постановлення відповідного судового рішення. Предметом розподілу, на даний час є нерухоме майно, набуте сторонами за час спільного проживання у шлюбі, яке є спільним сумісним майном, як майном подружжя, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] , який зареєстрований в цілій частині за відповідачем , 22.03.2021. За час проживання у шлюбі, набутим майном подружжя, крім спірного житлового житлового будинку є земельна ділянка, площею 0,07 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] , що не є предметом спору. Житловий будинок [ADDRESS] є спільним сумісним майном, як майном подружжя в рівних частинах та підлягає відповідному розподілу. На сьогоднішній день вирішити цивільно-правовий спір між сторонами, як співвласниками нерухомого майна , не являється можливим, у зв`язку із категоричним небажанням цього з боку відповідача, [PERSON] . Крім того, відповідач звернувся з листом-повідомленням до їх спільного сина, [PERSON] , з вимогою виселення останнього з житлового будинку [ADDRESS] . На підставі наведеного, просила визнати житловий будинок [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Скасувати реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2320851121236, який внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером: 57278408 від 25.03.2021 та зареєстровано в цілій частині за [PERSON] . Вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 02.06.2021 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Залучено до участі у розгляді справи державного реєстратора Великобичківської селищної ради, [PERSON] , в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 29.06.2021, відповідачем [PERSON] подано заперечення на позовну заяву. У запереченні посилається на те, що позивачкою не ставиться питання про розподіл майна в натурі або про виділ частки зі спільної сумісної власності, тому окремо ставити питання про визнання права власності на частку у майні є зайвим. Обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки предметом позову у цій справі є визначення, що частка [PERSON] у спільній сумісній власності розташованої за адресою: [ADDRESS] , становить 1/2 частину. Вважає, що задоволення вимог позивачки про визначення 1/2 частки у спільній сумісній власності за позивачем, яка вже закріплена у частині 2 ст.370 ЦК України, не призведе до поновлення прав позивача, відновлення володіння, користування або розпорядження зазначеним майном, а отже такі вимоги не є ефективним способом захисту права позивача, яке потребуватиме додаткових засобів захисту, тобто повторного звернення до суду. На підставі наведеного, просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 24 лстопада 2021 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтрима з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенню позову наполягає. Відповідач [PERSON] та його представник, [PERSON] позовні не визнали. Вважають їх безпідставними та необгрунтованими з підстав наведених у запереченні. Відповідач [PERSON] визнає, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя. У зв`язку з наведеним відсутній предмет спору між сторонами. На підставі наведеного, просили відмовити у задоволенні позову. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору, державний реєстратор Великобичківської селищної ради Марущак Людмила Миколаївна в судове засідання не з`явилася. Представник Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, Швед С.В. 30.06.2021 надіслала до суду електронною поштою клопотання, в якому просила розглянути справу без їх участі. У вирішенні справи покладаються на розсуд суду та просять прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі, укладеному 26 липня 1999 року, у виконавчому комітеті Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, за актовим записом за №33. Від шлюбу народилося четверо дітей, двоє з яких є неповнолітніми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області по справі №305/72/21 від 30 березня 2021 року, шлюб між сторонами, [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набуло законної сили 30 квітня 2021 року. Позивачка, [PERSON] , ініціюючи позов до суду, зазначає, щовона не має можливості користуватися та розпоряджатися спільно нажитим майном подружжя, оскільки відповідач [PERSON] створює їй та її сину, [PERSON] , [INFO] перешкоди у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується листом-повідомленням відповідача [PERSON] від 08.05.2021 про виселення з житлового будинку [ADDRESS] . У зв`язку з наведеним, безпідставним є посилання відповідача та його представника про відсутність спору між сторонами, щодо визначення житлового будинку [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя. Об`єктом спільної сумісної власності позивачка називає: житловий будинок [ADDRESS] Судом встановлено, що під час перебування в шлюбі, сторони на земельній ділянці з кадастровим номером 2123655500:05:002:1192 побудували житловий будинок, що стверджується технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS] . Крім того, вказаний факт визнано відповідачем у судовому засіданні. Доказом того, що забудовниками житлового будинку [ADDRESS] , являються сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , є акт обстеження матеріально-побутових умов від 21 травня 2021 року. Натомість, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборн відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №257360051 від 20.05.2021 вбачається, що відповідач [PERSON] 22.03.2021, зареєструвавза собою в цілій частині право власності на спірний житловий будинок, загальною площею 140 м.кв, житловою площею 51,4 м.кв., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.3ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Відповідачем [PERSON] та його представником, адвокатом Мандзюком І.В., під час розгляду справи в суді не спростовано презумпцію правового режиму спільного сумісного майна подружжя, яким являється житловий будинок [ADDRESS] . При розгляді цивільної справи, суд, керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved