Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] у лютому 2016 року звернувся до суду із заявою, в якій просив оголосити свого рідного брата [PERSON], [INFO], померлим, вказуючи на те, що 27.08.2006 року останній пішов з дому та не повернувся, з того часу до родичів не звертався, жодних відомостей від нього не надходило. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.11.2008 року [PERSON], [INFO], визнано безвісно відсутнім. З огляду на те, що [PERSON] за місцем проживання не мешкає понад 7 років, відомостей про місце його перебування заявник не має, тому просив суд оголосити [PERSON] померлим, оскільки це необхідно для оформлення спадщини 1/2 частини квартири [ADDRESS], власником якої він є на підставі свідоцтва про приватизацію від 20.05.1998 року. Заявник [PERSON] судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зацікавлені особи явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак подали до суду письмові пояснення, в яких просили суд розглянути позов без участі їх представників (а.с.16-17). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників зацікавлених осіб. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Пунктом 3 частини 2статті 234 ЦПК України передбачено, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення померлою. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.11.2008 року [PERSON], [INFO], визнано безвісно відсутнім. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно вказаного рішення, [PERSON] 27.08.2006 року без відомих обставин пішов з дому та не повернувся (а.с.5). Як вбачається з довідки, наданої Дарницьким УП ГУНП у м. Києві, у зв`язку із зверненням [PERSON] щодо перевірки по наявним облікам ГУНП у м. Києві та Київської області громадянина [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою : [ADDRESS], яке зареєстровано в секретаріаті Дарницького УП ГУНП у м. Києві за №Ц-2579 від 24.05.2016 року, встановлено, що [PERSON] по наявним облікам ГУНП у м. Києві та Київській області не значиться та його місце знаходження не відоме (а.с.28). Відповідно до ч. 1ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому заява підлягає задоволенню. З огляду на викладене,

Outcome: approved