overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Адвокат Шмуйлова І.М. в інтересах [PERSON] 21 серпня 2020 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що остання є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрована донька власника будинку [PERSON] , яка з 2011 року в ньому не проживає без поважних причин, тому її необхідно позбавити права користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги. В останнє судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. У заяві на ім`я суду просить справу розглянути за її відсутністю, з вимогами позивача згодна. Суд відповідно до вимог ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України вирішив розглянути справу за відсутністю сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 цього Кодексу у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Розглянувши матеріали справи, вислухавши показання позивача, його представника, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.391 ЦК України, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно приписів до ч.3 ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння (а.с.8), довідки про склад сім`ї (а.с.9), акту про встановлення фактичного місця проживання (а.с.10), копії паспорта та копії свідоцтва про народження на ім`я відповідача (а.с. 25-27) власником буд. [ADDRESS] є [PERSON] . В цьому будинку у якості члена сім`ї зареєстрована донька останньої [PERSON] . Але [PERSON] не проживає в цьому будинку з 2011 року, є громадянкою Російської Федерації на території якої має з 04 березня 2014 року місце проживання. Отже у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації з 2011 року без поважних причин і протилежного не спростовано, тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Адвокат Шумєєва О.О. в інтересах [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. Заява обґрунтована тим, що адвокат заявниці [PERSON] звернулася до Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про проведення державної реєстрації народження у [PERSON] дитини чоловічої статі, народженого у Феодосійському пологовому будинку у м. Феодосія, АР Крим, Україна, проте їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини у зв`язку з тим що заявником для підтвердження факту народження дитини було надано документ, що виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Таким чином, заявниці необхідно встановити факт народження сина для реєстрації його народження в органах державної реєстрації актів цивільного стану України та отримання свідоцтва про народження дитини з метою забезпечення прав та інтересів сина, який є громадянином України, але народився на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Адвокат Якимчук Д.М., що діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу та відсотків за договором позики в розмірі 96 011,16 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 26 листопада 2017 року він надав відповідачу позику - грошові кошти в розмірі 3 000 доларів США, а той зобов`язався їх повернути до 31 березня 2018 року. На підтвердження укладення вказаного договору, відповідачем 26 листопада 2017 року було власноручно написано розписку. Однак до цього часу відповідач боргові зобов`язання не виконав та борг не повернув. Тому, з відповідача, також, підлягає стягненню 3% річних від простроченої сумі, що становить 2 093,72 грн. та проценти за користування позикою в розмірі 12 269,74 грн. Ухвалою суду від 26 лютого 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Якимчук Д.М. вимоги позову підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день слухання справи повідомлявся судом належним чином через оголошення на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, проте відзиву та інших заяв з процесуальних питань від нього до суду не надходило. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Адвокат Янковський В.А. звернувся до суду в інтересах [PERSON] до [PERSON] з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюбні відносини позивача з відповідачем не склалися у зв`язку з несумісністю характерів, втратою почуття любові та поваги. Під час спільного проживання між ними виникали конфлікти та сварки. З 2019 року між сторонами повністю припинені шлюбні відносини, а з липня 2020 року вони проживають окремо. \~ \~ \~ \~Сторони з 03.09.2004 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі. \~ \~ \~ \~Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в межах і з підстав, викладених у ньому. \~ \~ \~ \~Позивач також підтримала вимоги позову, наполягає на розірванні шлюбу. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши позивача та її представника, представника відповідача, проаналізувавши та вивчивши матеріали справи, суд вважає доцільним розірвати шлюб. Згідно копії Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , сторони уклали шлюб 03.09.2004 року. Від спільного шлюбу мають двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в судовому засіданні просила залишити їй прізвище [PERSON] . Майновий спір між сторонами відсутній. Спору стосовно місця проживання дітей між сторонами немає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Адміністрація КЗОЗ ХОКПЛ №3 звернулась до суду із заявою про визнання недієздатною [PERSON] та встановлення опіки над нею посилаючись на те, що остання хворий на хронічне психіатричне захворювання, неодноразово знаходилась на лікуванні в ХОКПЛ №3, що підтверджується довідкою з лікарні. З 04.07.2014 року по теперішній час вона перебуває у лікарні з діагнозом шизофренія, безперервний тип протікання, параноїдна форма. Внаслідок хвороби вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в зв'язку з чим просили визнати [PERSON] недієздатною та встановити над нею опіку. В судове засідання представник заявника, яка діє на підставі довіреності, не з'явилась, до його початку звернулась до суду із заявою, в якій доводи, викладені в заяві підтримала в повному обсязі та просила визнати недієздатною [PERSON] та встановити над нею опіку. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили, письмових заперечень проти задоволення заяви ХОКПЛ №3 не надали. Суд, ознайомившись із заявою представника заявника, перевіривши матеріали справи, дійшов до наступного: Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до вимог ст. 143 ЦПК України ухвалою суду від 22.04.2014 року призначена по справі амбулаторна судово-психіатрична експертиза для з'ясування питання чи страждає [PERSON] психічною хворобою і чи може вона усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку акту №482 від 23.05.2014 року Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3, [PERSON] в теперішній час виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розлад у формі шизофренії, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Адміністрація КЗОЗ ХОКПЛ №3 звернулась до суду із заявою про визнання недієздатною [PERSON] та встановлення опіки над нею посилаючись на те, що остання хворіє на хронічне психіатричне захворювання, неодноразово знаходилась на лікуванні в ХОКПЛ №3, що підтверджується довідкою з лікарні. Рідні та близькі її долею не опікуються, до себе не забирають, звертатися до суду із заявами про визнання [PERSON], недієздатною та встановлення опіки над нею відмовляються. З 11.10.2013 року по теперішній час вона перебуває у лікарні з діагнозом шизофренія, безперервний тип протікання, параноїдна форма. Внаслідок хвороби вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в зв'язку з чим просили визнати [PERSON] недієздатною та встановити над нею опіку. В судове засідання представник заявника, яка діє на підставі довіреності, не з'явилась, до його початку звернулась до суду із заявою, в якій доводи, викладені в заяві підтримала в повному обсязі та просила визнати недієздатною [PERSON], та встановити над нею опіку. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, до його початку звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, заяву ХОКПЛ №3 підтримав та просив задовольнити. Суд, ознайомившись із заявами представників заявника та заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи, дійшов до наступного: Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до вимог ст. 143 ЦПК України ухвалою суду від 03.02.2015 року призначена по справі амбулаторна судово-психіатрична експертиза для з'ясування питання чи страждає [PERSON] психічною хворобою і чи може вона усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку №220 від 06.03.2015 року Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3, [PERSON] в теперішній час виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розлад у формі шизофренії, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Адміністрація КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради звернулася в суд з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу, в звязку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для неї так і для оточуючих. Представник КЗ «ЧОПЛ» та прокурор в судове засідання не зявились, надавши до суду заяви, якими заяву адміністрації КЗ «ЧОПЛ» ЧОР підтримали та просили розгляд справи проводити без їх участі. Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Як вбачається із консультативного висновку лікарів № 2688/02 від 21 липня 2016 року, [PERSON], мешканка м. Черкаси, 20 липня 2016 року поступила на стаціонарне лікування в КЗ «ЧОПЛ», куди була доставлена бригадою швидкої медичної допомоги по направленню лікаря психіатра [PERSON] за підписом завідуючого поліклініки КЗ «ЧОПНД» [PERSON] Із направлення відомо, що стан пацієнтки погіршився в звязку з тим, що хвора не приймала регулярно підтримуюче лікування, тому стала конфліктною з сусідами та сином, відновилися маячення відношення. При огляді в КЗ «ЧОПНД» була багатомовна, дистанції не підтримувала. Висловлювала ідеї відношення на адресу сина, сусідів. До стану була некритична. В зв'язку з тим, що пацієнтка не дає усвідомлену згоду на лікування, 21 липня 2016 року оглянута ЛКК. Психічний стан на момент огляду ЛКК: мовний контакт формальний, продуктивність його вкрай низька через злісність та претензійність хворої до співрозмовника. Хвора орієнтується в особистості, плутається в поточній даті, афективно охоплена своїми хворобливими переживаннями, психомоторно збуджена та схильна до імпульсивних вчинків, бурхливо реагує навіть на запитання щодо стану її здоровя, стверджує, що будучи медсестрою знає як їй лікуватися. Висловлює маячні ідеї направлені на оточуючих, має слухові галюцинації імперативного характеру, звинувачує сина в госпіталізації. Не критична до свого стану. Комісія прийшла до висновку, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді «шизофренія, параноїдна форма, безперевно-прогредієнтний тип перебігу, галюцинаторно-маячний синдром з психопатоподібним типом дефекту». Наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу обумовлює її небезпеку для неї та оточуючих, а тому їй має бути надана психіатрична допомога. У звязку із викладеним, враховуючи, що пацієнтка виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, за психічним станом не може надати інформовану усвідомлену згоду на госпіталізацію, вона потребує примусової госпіталізації в психіатричну лікарню. На підставі викладеного ст.ст.14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Адміністрація МПНЛ №2 м. Донецька звернулася до суду з заявою про продовження госпіталізації у примусовому порядку [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], що зареєстрований за адресою [ADDRESS], був госпіталізований 19.04.2013 року о 14-45 годині до МПНЛ № 2 м. Донецька. [PERSON] проходив медичний огляд, та комісія лікарів-психіатрів МПНЛ № 2 дійшла висновку, що обстеження і лікування хворого можливе тільки в умовах стаціонару. Просили продовжити госпіталізацію і лікування хворого [PERSON] у МПНЛ № 2 м. Донецька. У судовому засіданні представник МПНЛ № 2 м. Донецька Болтоносов С.В. заявлені вимоги підтримав та пояснив, що [PERSON] був госпіталізований 19.04.2013 року до МПНЛ № 2 м. Донецька та виявляє ознаки тяжкого психічного розладу. Вважає, що за своїм станом здоров'я [PERSON] потребує лікування в умовах психіатричного закладу, з огляду на що просив продовжити госпіталізацію [PERSON] у МПНЛ № 2 м. Донецька. Хворий [PERSON] у судовому засіданні був згодний на лікування, проти продовження госпіталізації не заперечував, втім, на інші питання суду відповідав не по суті. Вислухавши представника МПНЛ № 2, думку прокурора, який вважав необхідним продовжити примусову госпіталізацію хворого [PERSON] у МПНЛ № 2 м. Донецька, суд вважає, що вимоги МПНЛ № 2 м. Донецька підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] був госпіталізований 19.04.2013року до МПНЛ № 2 м. Донецька. При цьому рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 18.06.2002 року [PERSON] був визнаний недієздатним. 24.04.2013 року за рішенням Ленінського районного суду м. Донецька [PERSON] було направлено на госпіталізацію і лікування до стаціонарного відділення Міської психоневрологічної лікарні № 2 м. Донецька без його згоди. [PERSON] має діагноз: Параноїдна шизофренія, безперервний тип течії, параноїдний синдром, виражені зміни особистості в емоційно-вольовій сфері, анозогностичний тип внутрішньої картини хвороби з регресивним типом пристосовчої поведінки, недостатній рівень адаптивних ресурсів особистості, F 20.00. Такого висновку дійшла комісія лікарів, що обстежила хворого 17.04.2014 року на засіданні, про що надала до суду відповідний висновок № 39/13. Таким чином, враховуючи, що за психічним станом [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, який обумовлює його безпорадність і неможливість задовольняти основні життєві потреби, суд вважає за необхідне продовжити госпіталізацію і лікування хворого [PERSON] у МПНЛ № 2 м. Донецька у примусовому порядку. На підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Адміністрація МПНЛ №2 м. Донецька звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію до МПНЛ №2 м. Донецька [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] була госпіталізована до МПНЛ №2 14 лютого 2014 року. Направлення на госпіталізацію було видано лікарем-психіатром МПНД м.Донецька Лобановим В.В., який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації до психіатричного стаціонару для обстеження або лікування у зв'язку з наявністю у неї психічного розгляду. На підставі цих відомостей, [PERSON] була оглянута лікарем-психіатром в прийомному відділенні 14 лютого 2014 року о 14.45 год., який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Також [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів МПНЛ №2, яка дійшла висновку, що обстеження та лікування хворої можливе тільки в умовах стаціонару. Просили госпіталізувати [PERSON] до МПНЛ № 2 м. Донецька у зв'язку з відсутністю її свідомої згоди на лікування і госпіталізацію. У судовому засіданні представник МПНЛ №2 м. Донецька заявлені вимоги підтримала та пояснила, що 14 лютого 2014 року [PERSON] знаходиться на лікуванні з діагнозом: «Деменція при захворюванні Альцгеймера з раннім початком, важкого ступеня. Анозогностичний тип ВКБ. Індифферентний тип ВКБ. Регресивна приспособительська поведінка, низький рівень АРЛ.F-001.1. За станом свого здоров»я пацієнтка не може самостійно себе обслуговувати через захворювання, вона постійно лежить і не встає з ліжка, у зв»язку із наявністю психічного розладу вона не може надати згоди на лікування. Вважає, що за своїм станом здоров'я, [PERSON] потребує лікування, оскільки ненадання їй медичної психіатричної допомоги може нанести суттєву шкоду її фізичному та психічному здоров'ю, просила госпіталізувати хвору в МПНЛ №2 м. Донецька. [PERSON] в судовому засіданні пояснення суду давала не по суті, на поставлені питання відповідала незрозуміло у зв'язку з захворюванням. Вислухавши представника МПНЛ №2, хвору, думку прокурора, який вважав необхідним госпіталізувати хвору, суд вважає, що вимоги МПНЛ №2 м. Донецька підлягають задоволенню за наступних підстав. Так судом встановлено, що комісія лікарів ГПНБ № 2 г. Донецька, яка обстежила хвору, встановила, що [PERSON] на даний час страждає захворюванням: «Деменція при захворюванні Альцгеймера з раннім початком, важкого ступеня. Анозогностичний тип ВКБ. Індифферентний тип ВКБ. Регресивна приспособительська поведінка, низький рівень АРЛ.F-001.1.» Враховуючи наявність у [PERSON] психічного розладу, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, обстеження та лікування хворої можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару, суд вважає за необхідне госпіталізувати хвору до медичної установи. На підставі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

ажаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, вважаю за необхідне проголосити її вступну та резолютивну частини

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Академія Державної пенітенціарної служби звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 20600,00 грн. на відшкодування заподіяних збитків за невиконання умов п.3.1 Договору про надання освітніх послуг № 566/Г-86 від 30.07.2014 року, стягнення понесених судових витрат. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 30.07.2014 року між Національною академією служби безпеки України, Чернігівським юридичним коледжем Державної пенітенціарної служби України та [PERSON] був укладений тристоронній договір про надання освітніх послуг № 566/Г-86, згідно з яким відповідно до п.5.1 Договору вартість освітньої послуги, яка має бути сплачена Замовником Виконавцю за підготовку та проведення захисту дисертації Здобувача становить 20600,00 грн.. Відповідно до п.3.1 Договору, у разі успішного захисту дисертаційного дослідження, Здобувач зобовязаний відпрацювати не менше трьох років в одному із структурних підрозділів Замовника. Згідно п.6.1 Договору, за невиконання або виконання неналежним чином умов цього договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Академія Державної пенітенціарної служби утворена Постановою Кабінету Міністрів України № 1111-р 21 жовтня 2015 року в результаті реорганізації шляхом перетворення Чернігівського юридичного коледжу [PERSON] України та є його правонаступницею. Державна реєстрація [PERSON] проведена 21.01.2016 року. Чернігівським юридичним коледжем [PERSON] України платіжним дорученням від 19.08.2014 року № 1240 та від 26.09.2014 року № 1537 сплачено кошти за захист дисертації [PERSON] за рахунок спеціального фонду Державного бюджету України за КПКВ 3606020 «Виконання покарань установами і органами пенітенціарної служби», КЕКВ 2282 «Окремі заходи по реалізації державних (регіональних) програм, не віднесені до заходів розвитку» на загальну суму 20,6 тис. грн.. Разом з тим, [PERSON] після успішного захисту дисертаційного дослідження у вересні 2014 року, не відпрацював трьох років в [PERSON] та згідно наказу [PERSON] від 08.08.2016 року № 119, звільнився з [PERSON] за власним бажанням згідно п.7 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», чим допустив порушення п.3 Договору про надання освітніх послуг від 03.07.2014 року № 566/Г-86. Отже, [PERSON] внаслідок невиконання своїх договірних зобовязань спричинив [PERSON] збитки на суму 20,6 тис. грн., які на виконання п.2 письмової вимоги Державної фінансової інспекції в Чернігівській області, мають бути відшкодовані, як зайво витрачені бюджетні кошти. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України ( а. с. 59). Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволені позову, з обґрунтувань викладених у письмових поясненнях відповідача (а. с. 73-76). Суд

Outcome: approved