Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-28 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 27.01.2012 року у розмірі 90989,16 грн. та судовий збір 1762 грн. В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до умов кредитного договору б/н від 27.01.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідачу банком був наданий кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивачем своєчасно було виконано свій обов'язок надати кредитні кошти. Відповідачем було порушено зобов'язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, тобто умови кредитного договору щодо погашення кредиту, процентів відповідачем не виконуються. Заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 30.09.2018 року становить 103508,57 грн., яка складається з наступного: - \~ \~ \~ \~заборгованість за кредитом 1178,38 грн.; - \~ \~ \~ \~заборгованість по процентам за користування кредитом 96730,19 грн.; - заборгованість за пенею та комісією 5600 грн.; Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 16852,23 грн., яка була задоволена рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 20.10.2016 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», різниця становить 86656,34 грн. А також штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (процентна складова) 4332,82 грн. Тобто, загальна сума грошових зобов'язань, що підлягає сплаті за кредитним договором станом на 30.09.2018 року загалом складає 90989,16 грн. Від представника позивача до суду надійшла письмова заява в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Так, як відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно\~ст.280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази у справі, суд вважає позов АТ КБ\~ПРИВАТБАНК\~таким, що підлягає частковому задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами по справі договору б/н від 27.01.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] отримала кредитні кошти на підставі заяви, про що надала особистий підпис. Зазначені правовідносини сторін регулюються ст. ст.\~257,\~258,\~526,\~527,\~530,\~1049,1050,\~1054-1055 Цивільного кодексу України. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1\~ст. 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~527,\~530 ЦК України\~боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], отримала кредитні кошти у розмірі 2000 грн. на підставі власної заяви, однак не належним чином виконував умови договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 20.10.2016 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вже було\~стягнуто заборгованість\~за кредитним\~договором у\~розмірі 16852,23\~грн., яка складалась з заборгованості за кредитом 1178,38 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 11871,36 грн., заборгованість за пенею та комісією -3000 грн., штраф (процентна складова) 802,49 грн. (а.с.12-14). Матеріали справи не містять даних про виконання вищезазначеного рішення суду. В даних позовних вимогах в суму заборгованості, яку просить стягнути позивач, також включено заборгованість за тілом кредиту в сумі 1178,38 грн., яку вже було стягнуто за рішенням Красноградського районного суду від 20.10.2016 року. Тому вимога про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 1178,38 грн. не підлягає задоволенню. Відповідно до частини другої\~статті 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»)\~глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті\~526, частини першої статті\~530, статті\~610\~та частини першої статті\~612 ЦК України\~для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті\~1048\~та частини першої статті\~1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Такий висновок\~викладений у\~постановах [PERSON] Верховного\~Суду від\~04\~липня 2018\~року у\~справі №\~310/11534/13-ц\~(провадження\~№ 14-154цс18)\~та від\~28\~березня 2018\~року у\~справі №\~444/9519/12\~(провадження\~№ 14-10\~цс 18).Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки у жовтні 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є позивач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися. Позивачем після винесення рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, продовжувались нараховуватись проценти за кредитом та позивач просить в даній справі стягнути з відповідача заборгованість по процентам за кредитом, то враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, вимога про стягнення заборгованості по процентам за кредитом не підлягає задоволенню. За змістом приписів параграфу 2\~глави 49 ЦК України\~особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, сума заборгованості за пенею станом на 30.09.2018року становить 5600 грн. Від даної суми потрібно відняти суму заборгованості за пенею, яка була стягнута рішенням Красноградського районного суду від 20.10.2016 року в розмірі 3000 грн. Тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за пенею в розмірі 2600 грн. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу (процентної складової) 4332,82 грн. відсутні, а тому у задоволенні позову в зазначеній частині слід відмовити. Отже, за змістом вказаної норми закону пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, надані банком, відповідачу одночасно нараховано пеню та штраф. За таких обставин банк просить застосувати до боржника [PERSON] подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч. 1ст. 61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З огляду на викладене, з [PERSON] підлягає стягненню: - заборгованість за пенею 2600 грн. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2600 * 100 % / 90989,16 = 2,86%; 1762*2,86% / 100 % = 50,40 грн. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 50,40 грн. На підставі ст.ст.\~256,\~257,\~258,\~264,\~509,\~525,\~526,\~530,\~257,\~1049,\~1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial