Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] зміст позовних вимог 26.03.2018 року [PERSON] звернулася до Борівського районного суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що 19 грудня 2016 р. померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №53 від 22.12.2016 р. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок: загальною площею 5.1673 га та загальною площею 10.0463 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] с/ради Борівського р-ну Харківської обл., відповідно до державних актів на право власності на землю серії ЯЕ №487733 від 02.03.2009 р. та серії ХР №070945 від 26.11.2004 р. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця с. Мілуватка Сватівського р-ну Луганської обл., що підтверджується довідкою Мілуватської с/ради Сватівського р-ну Луганської обл. за №1194 від 06.07.2017 р. На момент відкриття спадщини, спадкоємцями першої черги за законом були діти померлої позивач та її рідна сестра [PERSON] Інших спадкоємців за законом не існує. Відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного реєстру (заповіти/спадкові справи) за №46639138 від 03.02.2017 р. спадкоємців за заповітом також немає. У встановлений законом строк 03 лютого 2017 р. позивач подала до Другої Сватівської ДНК Луганської обл. заяву про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного Другою Сватівською ДНК відкрита спадкова справа №9/2017, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі за №46644208 від 03.02.2017 р. Спадкоємець [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача та подала заяву до Другої Сватівської ДНК, що підтверджується нотаріально посвідченою копією заяви від 03.02.2017 р. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про її народження, де спадкодавець зазначена під прізвищем «Євтушенко», свідоцтвом про шлюб відповідно до якого спадкодавець змінила своє прізвище на «Ткаченко» та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб за №00017617584, згідно до якого позивач змінила дошлюбне прізвище «Євтушенко» на «Жукова». 24.06.2017 р. Другою Сватівською ДНК позивачу надано свідоцтво про право на спадщину за законом (реєстр №684, спадкова справа 9/2017) на земельну ділянку площею 5.1673 га, кадастровий №6321082500:03:004:0084, але на інше спадкове нерухоме майно земельну ділянку загальною площею 10.1463 га, кадастровий №6321082500:03:004:0055, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] с/ради Борівського р-ну Харківської обл., позивач не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР №070945 від 26.11.2004 р. на ім'я [PERSON] був загублений. З цієї причини нотаріусу неможливо надати документи, що встановлюють право власності спадкодавця. Крім того, позивач не має можливості надати нотаріусу і дублікат документа, оскільки у зв'язку із вступом в силу з 01 січня 2013 р. ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державний земельний кадастр», повноваження територіального органу в частині видачі дублікатів державних актів та їх державної реєстрації припинені. У зв'язку з втратою документа, в засобах масової інформації за місцем знаходження спадкового майна в газеті «Трудова слава» за №17-18 від 02 березня 2018 р. та за місцем останнього проживання спадкодавця у газеті «Новини Сватівщини» за №12 від 22 березня 2018 р. були опубліковані оголошення про визнання державного акта на право власності на землю недійсним. Оскільки при житті спадкодавець не зверталась до державного реєстратора та не зробила реєстрацію права власності, то інформація про власника та земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта та щодо обєкта нерухомого майна №117650831 від 20.03.2018 р. При втраті державного акту на право власності на земельну ділянку, позивач не може оформити спадщину в нотаріальній конторі. При таких обставинах вважає необхідним заявити вимоги про визнання за нею права власності на спадкове майно. ІІ. Позиції учасників справи Відповідно до ухвали судді від 26.03.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 23.04.2018 року. 23.04.2018 р. ухвалою Борівського районного суду Харківської обл. продовжено підготовче провадження у справі та притягнено до участі в справі в якості 3 особи, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Харківській обл. Відповідач [PERSON] с/рада Борівського р-ну Харківської обл. відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 26.03.2018 року до суду не подав. Представником відповідача [PERSON] с/ради Борівського р-ну Харківської обл. подана заява про розгляд справи без його участі та визнання у повному обсязі позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, з якої вбачається, що відповідач не має заперечень щодо позову і вважає, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав. 22.05.2018 р. 3 особа Головне управління Держгеокадастру у Харківській обл. надала пояснення на позовну заяву [PERSON], в якому просить провести підготовче судове засідання 23.05.2018 р. без участі його представника, з урахуванням правової позиції, викладеної в поданих поясненнях, в частині ухвалення рішення покладається на розсуд суду. Зауважив, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №105/02-31 від 13.03.2018 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, розташовану на території [PERSON] с/ради Сватівського р-ну Луганської обл., хоча відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР №070945 на ім'я [PERSON] спірна земельна ділянка площею 10.0463 га розташована на території [PERSON] с/ради Борівського р-ну Харківської обл. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 3 ст.211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, - немає. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом земельної ділянки, які регламентують порядок набуття права на спадщину. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.26). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу (а.с.27). Відповідно до копії [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, прізвище [PERSON] до державної реєстрації шлюбу «Євтушенко» (а.с.28). [PERSON] померла 19 грудня 2016 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). [PERSON] постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [INFO], на день смерті (19 грудня 2016 р.) були зареєстровані та проживали разом з нею: дочки - [PERSON] та [PERSON], онука [PERSON], що підтверджується довідкою Мілуватської с/ради Сватівського р-ну Луганської обл. (а.с.10). Згідно копії заяви про прийняття спадщини від 03 лютого 2017 р., [PERSON] приймає спадщину після смерті матері [PERSON] (а.с.11). Відповідно до копії заяви про відмову від спадщини від 03 лютого 2017 р., [PERSON] відмовляється від належної їй частки спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с.12). Державним нотаріусом Другої Сватівської ДНК відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території [PERSON] с/ради Сватівського р-ну Луганської обл., у зв'язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2018 р. (а.с.15). Станом на 23.05.2018 р. державним нотаріусом Другої Сватівської ДНК було надано виправлену копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території [PERSON] с/ради Борівського р-ну Харківської обл. (а.с.50-51). Згідно копії [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5.1673 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] с/ради Борівського р-ну Харківської обл. (а.с.17). Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 10.0463 га на території [PERSON] с/ради Борівського р-ну Харківської обл. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.18). Згідно запису від 26 листопада 2004 р. №010468700274 Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР №070945; [PERSON] є власником земельної ділянки площею 10.0463 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] с/ради Борівського р-ну Харківської обл., кадастровий №6321082500:03:004:0055; орієнтовна нормативно грошова оцінка земельної ділянки (паю) по [PERSON] с/раді станом на 01.01.2018 р. становить 270 437,00 грн., що підтверджується повідомленням Відділу у Борівському р-ні Головного управління Держгеокадастру у Харківській обл. (а.с.19). [PERSON] є власником земельної ділянки площею 10.0463 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] с/ради Борівського р-ну Харківської обл., що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.20-22). Інформація про власника [PERSON] та земельну ділянку 10.0463 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] с/ради Борівського р-ну Харківської обл. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта та щодо обєкта нерухомого майна №117650831 від 20.03.2018 р. (а.с.23). В засобах масової інформації за місцем знаходження спадкового майна в газеті «Трудова слава» за №17-18 від 02 березня 2018 р. та за місцем останнього проживання спадкодавця у газеті «Новини Сватівщини» за №12 від 22 березня 2018 р. були опубліковані оголошення про визнання державного акта серії ХР №070945 на право власності на землю недійсним (а.с.24-25). ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом права на земельну ділянку, які регламентують порядок набуття права на спадщину і регулюються Конституцією України, ЦК України,ЗК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовʼязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 81 ч.1 п. г визначено зокрема, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. V. Висновки суду Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, отримати свідоцтва про право спадщину на земельну ділянку не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на них спадкодавця, її позовні вимоги не стосуються інших осіб та не порушують нічиїх прав, здійснити своє спадкове право іншим способом вона не має можливості, тому позов підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved