Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач»)про зобов`язання [PERSON] , [INFO] , повернути [PERSON] автомобіль марки Mersedes-Benz GL 420 CDI, номер кузова [NUMBER] , 2007 року випуску, ключі від даного автомобіля та оригінал технічного паспорту на вказаний автомобіль. Позовні вимоги мотивовано тим, що Позивачу, як власнику автомобіля марки Mersedes-Benz GL 420 CDI, номер кузова [NUMBER] , 2007 року випуску, чиняться перешкоди у користуванні даним транспортним засобом, оскільки відповідач [PERSON] , якому вона надала автомобіль для короткотермінового використання для власних потреб, відмовляється повертати Позивачу транспортний засіб. Представником Позивача подано до суду заяву про розгляд справи без ї його участі, в якій він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином шляхом розміщення відповідного оголошення про виклик на сайті суду, що відповідно до вимог процесуального закону вважається належним способом повідомлення сторони у справі. Відзиву на позов від Відповідача до суду не надходило. Оскільки Відповідач вважається належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК Україниухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення Позивача,дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до листа Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області від 15.05.2019 року №31/9/1712адв (а.с.3) згідно бази даних Єдиного державного реєстру МВС України (НАІС МВС) за гр. [PERSON] , [INFO] (код ЄДРПОУ [NUMBER] ) зареєстровано 31.08.2013 року транспортний засіб Mersedes-Benz GL 420 CDI, номер кузова [NUMBER] , 2007 р.в. Посилаючись на те, що станом на даний час відповідач [PERSON] , якому Позивач надала автомобіль у користування на кілька днів, відмовляється повернути вказаний транспортний засіб їй як законному власнику, Позивач звернулась до суду з даним цивільним позовом. Відповідно до частини першої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, відповідно до частини 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина 1 статті 316 ЦК України (надалі «ЦК України»). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України). Згідно з частинами 1-2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини 1, 2 статті 321 ЦК України). Порядок захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, врегульовано статтею 391 ЦК України. Так, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 1212 визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (стаття 1213 ЦК України). В ході розгляду справи Судом встановлено, що майно - автомобіль марки Mersedes-Benz GL 420 CDI, номер кузова [NUMBER] , 2007 р. в., - було набуто відповідачем [PERSON] за усною домовленістю з [PERSON] про кількаденне користування, а після спливу такого строку даний автомобіль вважається майном, яке збережене [PERSON] без достатньої правової підстави. Доказів, які б спростовували вказаний висновок суду, а також доказів на спростування пояснень Позивача, Суду Відповідачем не надано, а Судом таких обставин не встановлено. За таких обставин, на підставі ст.ст.1212-1213 ЦК України автомобіль марки Mersedes-BenzGL 420 CDI, номер кузова [NUMBER] , 2007 р.в. підлягає поверненню [PERSON] його власнику - [PERSON]. Частинами 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, статей 3, 321, 376, 391, 1212, 1213 ЦК України,

Outcome: approved