Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Адвокат Пономаренко Н.М. звернулася до суду в інтересах заявника [PERSON] із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , [INFO] та встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Краснодон Луганської області, яка померла [INFO] у м. Сорокине Луганської області. В обґрунтування заяви вказала, що [INFO] у місті Сорокине Луганської області померла мати заявника - [PERSON] , [INFO] . 27 липня 2021 року заявником було отримано лікарське свідоцтво про смерть № 167. Отримати свідоцтво про смерть державного зразка на тимчасово непідконтрольній українській владі території не виявляється за можливе, оскільки згідно з Постановою Верховної ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями» за № 254-ІІІ від 17 березня 2015 року та розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», місто Сорокине Луганської області визнано тимчасово окупованою територією. Щодо встановлення факту родинних відносин представник заявника зазначила, що [PERSON] була матір`ю заявника, що підтверджується копією свідоцтва про народження, у якому мати заявника записана як [PERSON] . 30 листопада 1987 року заявник вийшла заміж та змінила прізвище на « [PERSON] ». З витягу щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що її прізвище після реєстрації шлюбу в Державному реєстрі актів цивільного стану зазначено як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] », внаслідок чого заявник позбавлена можливості надати до органів реєстрації актів цивільного стану докази на підтвердження родинних зв`язків із матір`ю [PERSON] . Встановлення даного факту родинних відносин необхідне заявнику для оформлення свідоцтва про смерть померлої матері. В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, від представника заявника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності заявника (а.с. 30). Заінтересована особа - Сватівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в судове засідання уповноваженого представника не направили, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином, надіслали клопотання про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 20). Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 20 травня 1959 року Краснодонським Рай ЗАГС Луганської області, в графі «мати» вказана [PERSON] (а.с. 9). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що 30 листопада 1987 року було укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », 21 червня 2001 року шлюб було розірвано (а.с. 28-29). Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 21 червня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Краснодонського міського управління юстиції Луганської області, 21 червня 2001 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після розірвання шлюбу « [PERSON] » (а.с. 10). Як вбачається з копії паспорту громадянки України [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , виданого Краснодонським МВ УМВС України в Луганській області 20 квітня 1998 року, російською мовою її прізвище зазначено як « [PERSON] » (а.с. 4). Таким чином, труднощі з підтвердженням родинних відносин між заявником та її матір`ю [PERSON] виникли внаслідок перекладу прізвища заявника. Крім того, встановлення факту родинних відносин для заявника має юридичне значення, так як вона не може зареєструвати факт смерті матері. Що стосується встановлення факту смерті, судом встановлено наступне. [INFO] у м. Сорокине Луганської області померла [PERSON] , [INFO] , про що 27 липня 2021 року заявник отримала медичну довідку про причину смерті № 167, причина смерті: рак лівої молочної залози (а.с. 7). Як вбачається з відповіді Сватівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 549/21.13-111 від 27 вересня 2021 року, актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не виявлено (а.с. 20). Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Місто Сорокине Луганської області відповідно до законодавства України є тимчасово окупованою територією (Указ Президента України від 14.04.2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» введено в дію вказане рішення Ради Нацбезпеки і оборони України, Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»). Таким чином, встановлення факту смерті [PERSON] , має юридичне значення, оскільки надасть право заявнику на проведення державної реєстрації смерті матері. Згідно роз`яснення Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 квітня 2021 року № 985/0/208-21, положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Також, суд бере до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься в медичні довідці про причину смерті № 167 від 27 липня 2021 року, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до національного законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), проти Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia, Ilascu and Others v. Moldova and Russia), грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Cyprus v. Turkey, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров`я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог щодо встановлення фактів родинних відносин та смерті є достовірними та підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку із чим заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Факт того, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Сорокине Луганської області, підтверджується також письмовими доказами, а саме: медичною документацією на ім`я [PERSON] (а.с. 7) та у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованих осіб, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved