Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

[PERSON], яка представляє інтереси неповнолітньої доньки [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації ЛМР про визнання неповнолітньої особи права на проживання та усунення перешкод у користуванні житлом, а також позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання особи права на проживання та усунення перешкод у користуванні житлом, [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON], яка виступає в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], третьої особи органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації ЛМР про усунення перешкод в користуванні майном. Дані позови були об'єднані судом в одне провадження. [PERSON], яка представляє інтереси неповнолітньої доньки [PERSON], та її представник [PERSON], по належній довіреності від 17.11.2014р., у судовому засіданні вимоги обох позовів підтримали, пояснили, що з моменту реєстрації шлюбу 11.11.1995р., [PERSON] разом із чоловіком [PERSON] проживали в квартирі [ADDRESS]. У вересні 1997р. [PERSON] приватизував вказану квартиру. Під час шлюбу 15.05.1998р. у них народилась дочка [PERSON], яка за згодою своїх батьків постійно проживала в квартирі [ADDRESS]. Однак, починаючи з вересня 2012р. відповідач [PERSON] почав чинити неповнолітній дочці перешкоди у користуванні житлом, неодноразово намагався виселити позивача разом із дочкою, створює умови, які унеможливлюють нормальне проживання у вказаній квартирі. Просять позови [PERSON] у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] задоволити, вимоги за зустрічним позовом вважають безпідставними. Представник відповідача [PERSON], по належній довіреності від 24.05.2013р., у судовому засіданні проти обґрунтованості позовів [PERSON] у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] заперечив, мотивуючи тим, що 08.02.2013р. [PERSON] сама знялась з реєстрації та зняла з реєстрації дочку з приватного будинку по [ADDRESS], де донька була зареєстрована з народження. З приводу незаконного рішення ЛКП «Навколо базару» про зняття неповнолітньої з реєстрації, що порушує її житлові права, відповідач [PERSON] неодноразово звертався до Франківської районної адміністрації та прокуратури, проте жодних дій щодо скасування зняття з реєстрації не вчинено. Покликання [PERSON] на те, що їй та її дочці чинять перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] не відповідає дійсності, оскільки, саме вона чинить перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою, яку він фактично отримав у 1968 році. Звертає увагу на те, що [PERSON] постійно втягує неповнолітню дитину у сімейні чвари, вчиняє скандали та налаштовує дитину проти батька, прикриваючись інтересами доньки, крім того не сплачує комунальні послуги та квартплату за спірну квартиру. В зв'язку з наведеним просить задоволити вимоги за зустрічним позовом та відмовити в задоволенні позовів [PERSON] у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON]. Представник третьої особи відділу опіки і піклування ЛРА ЛМР - Батенчук М.М., по належній довіреності від 22.01.2014р., в судовому засіданні у вирішенні спору покладається на розсуд суду, однак просить врахувати інтереси дитини. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені суду документи та постановляючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] підлягають до задоволення частково, зустрічний позов [PERSON] та позов [PERSON] слід відхилити, виходячи з таких мотивів. Встановлено, що з 11.11.1995р. по 19.11.2012р. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. (а.с. 6-7 т.1) З долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про право власності від 22.09.1997р., вбачається що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. (а.с. 8 т.1) Факт проживання неповнолітньої [PERSON] разом із мамою у квартирі [ADDRESS] з часу народження підтверджується поясненнями наданими ними в судовому засіданні, показами свідків та іншими письмовими доказами, зокрема довідкою комунальної 4-тої клінічної лікарні м. Львова про перебування на медичному обслуговуванні в лікарні [PERSON] з часу народження по даний час, актом ЛКП № 500 від 11.12.2012 року та ін. Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року зазначено, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до положень ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні із власником чи наймачем. Отже, [PERSON] має право користуватися спірною квартирою нарівні із власником, тобто батьком. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Тобто, позивач [PERSON] не довела тієї обставини, що неповнолітній [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні житлом. Згідно ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом враховуються роз'яснення, які наведені у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», відповідно до яких при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Тому вимоги [PERSON] про визнання права на проживання та усунення перешкод у користуванні житлом слід відхилити за безпідставністю, оскільки така з 19.11.2012р. перестала бути членом сім'ї наймача, а відповідно до ст. 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відхиляючи вимоги зустрічного позову [PERSON] про виселення та усунення перешкод в користуванні майном, суд вважає, що доказів про порушення прав [PERSON] суду не надано, оскільки такий проживає у [ADDRESS] /згідно вказаної в листі адресі а.с. 14 т.1/, тому вказані вимоги залишено без задоволення. При цьому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved