Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Шуліки-Гінкулової А.Г., звернувся до Очаківського міськрайонного суду з позовом до Покровської сільської ради, третя особа Очаківська філія Південної товарної біржі, про визнання угоди дійсною та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку розміром 0,21 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Позивач, як син померлої є спадкоємцем першої черги за законом та у встановлений строк звернувся до приватного нотаріуса Очаківського міського нотаріального округу Корчемахи С.С. з питань оформлення спадщини після померлої матері. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу будинку не відповідає вимогам законодавства, оскільки не був нотаріально посвідчений. 05 грудня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] від імені якої діяв [PERSON] на підставі довіреності, було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку жилою площею 38,6 кв.м. в с.Василівка Очаківського району Миколаївської області. Вказаний договір було посвідчено Південною товарною біржею за № 0613. Обидві сторони під час укладення угоди дійшли згоди про всі істотні умови договору та виконали усі вимоги один перед одним. 05 грудня 2000 року за [PERSON] , на підставі вказаного договору, Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації в особі Очаківської філії зареєстровано право власності на вказаний будинок. На підставі рішення виконкому Покровської сільської ради № 49 від 24 грудня 2013 року домогосподарству [PERSON] присвоєно адресу: [ADDRESS] . Подавець будинку [PERSON] померла. Посилаючись на те, що права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, а спадкодавиця [PERSON] набула право власності на спірний будинок правомірно, позивач просив визнати дійсним вищезазначений вище договір купівлі-продажу та визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті померлої матері [PERSON] . Представник позивача адвокат Шуліка-Гінкулова А.Г. у підготовчому судовому засіданні 08 вересня 2020 року позовні вимоги уточнила, знявши з розгляду вимогу про визнання права власності за позивачем на будинок в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні позов в частині визнання договору купівлі-продажу дійним підтримала. Представник відповідача Покровської сільської ради Очаківського району у судове засідання не з`явився. На електронну адресу суду надійшов лист за підписом т.в.о сільського голови Томилка В., у якому останній просив розглянути справи без участі представника сільської ради, з позовом згоден. Третя особа - Південна товарна біржа, про причини неявки свого представника суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного. В судовому засіданні встановлено, що 05 грудня 2000 року між [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] від імені якої діяв [PERSON] на підставі довіреності, було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку жилою площею 38,6 кв.м. в с.Василівка Очаківського району Миколаївської області. Вказаний договір було посвідчено Південною товарною біржею за № 0613 та 05 грудня 2000 року зареєстрований Очаківською міською філією КП ММБТІ за реєстровим № 32. Нотаріально даний договір не посвідчувався (а.с.10,11). Рішенням виконавчого комітету Покровської сільської ради Очаківського району № 49 від 24 грудня 2013 року «Про уточнення та доповнення юридичних (поштових адрес) відповідно до генеральних планів забудов сіл Покровської сільської ради» домогосподарству [PERSON] присвоєно адресу: [ADDRESS] (а.с.13). [INFO] [PERSON] померла. (а.с.9). Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 07 вересня 1976 року (а.с.8) та відповідно спадкоємцем першої черги за законом. В установлений законом строк, позивач звернувся до приватного нотаріуса Очаківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корчемахи С.С. Згідно роз`яснення №325/02-14 від 30 жовтня 2019 року наданого позивачу приватним нотаріусом Очаківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корчемахою С.С., на теперішній час чинне законодавство передбачає, що правочини щодо нерухомого майна мають бути посвідчені нотаріально, а наданий правовстановлюючий документ на відповідає вимогам законодавства, тому нотаріальна контора не може прийняти для вчинення буд-якої дії такий договір (а.с.15). Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2020 року встановлено, що [PERSON] , яка є стороною укладеного договору купівлі-продажу, померла [INFO] . Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у 2002 році, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. У відповідності зі ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягнене дійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Згідно ст.\~47\~ЦК УРСР в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» від\~10\~грудня 1991\~року №\~1956-XII (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення договору), угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно ст. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства\~юстиції України\~від 14\~червня 1994\~року №\~18/5 та зареєстрованої 07 липня 1994 року за № 152/361, яка діяла на час спірних правовідносин, правовстановлюючим документом на будинок міг бути договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі. Зазначена норма закону протирічила змісту діючої на той час ст.\~227\~ЦК України (1963 р.), згідно якої договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений та підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16\~ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання цього права. Відповідно до постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Тобто, діючі на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачем норми Закону передбачали, що в разі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час. В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що на час укладання угоди мала місце суперечність законодавства, та приймаючи до уваги той факт, що підстав нікчемності правочину судом не виявлено, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, а навпаки, позивач після набуття прав на нерухоме майно в повному обсязі не може користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому це є підставою для визнання угоди дійсною. Судові витрати по справі слід віднести за рахунок позивача за клопотанням останнього.

Outcome: approved