Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» (відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. (третя особа-1) та приватний виконавець Клименко Р.В. (третя особа-2), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 30 березня 2021 року він отримав поштове відправлення, в якому була постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. від 12 березня 2021 року по виконавчому провадженню № 63984112 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та доходи боржника при примусовому виконанні виконавчого напису № 58263, виданому 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 16204,44 грн. та винагороди приватному виконавцю в розмірі 1620,44 грн. Позивач зазначив, що між ним і ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» ніякі правочини не вчинялися. Також вказав, що в указаній постановою адресі: 0119, [ADDRESS] , позивач ніколи не проживав, а адреса в [ADDRESS] , не відповідає даним його паспорту, так як він по ній більше не зареєстрований та не проживає. Зважаючи на викладене, позивач просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 05 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 08 червня 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 29 квітня 2021 року позивачем була подана заява про витребування у приватного виконавця Клименка Р.В. копії матеріалів виконавчого провадження № 63984112 від 12 березня 2021 року з метою встановлення обставин та переліку документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 58263 від 05 жовтня 2020 року. Також позивач просив витребувати у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 58263 від 05 жовтня 2020 року. Ухвалою суду від 05 травня 2021 року задоволено клопотання позивача про витребування у приватного виконавця Клименка Р.В. копії матеріалів виконавчого провадження № 63984112 від 12 березня 2021 року та копії копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 58263 від 05 жовтня 2020 року у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Також, 29 квітня 2021 року позивачем була подана заява про забезпечення позову, в якій він просив зупинити стягнення по виконавчому провадженню № 63984112 від 12 березня 2021 року, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 58263 від 05 жовтня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» 16204,44 грн. заборгованості та 1620,44 грн. винагороди приватного виконавця - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі. Ухвалою суду від 05 травня 2021 року задоволено заяву позивача та зупинено стягнення по виконавчому провадженню № 63984112 від 12 березня 2021 року, що знаходиться на виконанні у приватного виконавця Клименка Р.В. та відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 58263 від 05 жовтня 2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» 16204,44 грн. заборгованості та 1620,44 грн. винагороди приватного виконавця. Відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, в судові засідання 08 червня, 07 липня та 03, 04 серпня 2021 року повторно не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Позивач у судовому засіданні підтримав позов та просив задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі, провівши заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено і визнано позивачем, що 19 березня 2016 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено кредитний договір № 2653/4328ECLKA36T11. Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 05 жовтня 2020 року за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» (правонаступника Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк») був вчинений виконавчий напис за реєстраційним номером 58263, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» 16204,44 грн. На підставі заяви про примусове виконання ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. від 23 грудня 2020 року за вищезазначеним виконавчим написом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. відкрито виконавче провадження № 63984112 про стягнення з [PERSON] на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 16204,44 грн. та винагороди приватного виконавця в розмірі 1620,44 грн. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. За змістом пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2, при вирішення справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У пункті 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 цього Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У вищезазначену постанову Кабінету Міністрів України були внесені зміни та прийнята нова редакція за № 662 від 26 листопада 2014 року, оскільки нова редакція постанови в частині стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин суперечила вимогам цивільного законодавства, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року визнано незаконними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 01 листопада 2017 року постанова суду залишена в силі. Таким чином, беручи до уваги постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на підставі нормативного акту, який визнано у судовому порядку незаконним. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з відповідним Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи те, що відповідачем не подано відзиву на позовну заяву та не надано відповідних доказів, які б підтверджували заперечення щодо з`ясування наявності безспірності заборгованості, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. та 454,00 грн., а всього 1362,00 грн.

Outcome: approved