Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) просить розірвати шлюб з [PERSON] (надалі - відповідач) мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, вони не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалася. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Позивач переконаний в неможливості примирення із відповідачем. В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали заявлений позов з підстав наведених в позовній заяві та просили його задовольнити, вказали, що вжиті судом заходи щодо примирення подружжя виявилися безрезультатними, надалі перебувати в шлюбі із відповідачем позивач не бажає. Відповідач та представник відповідача позов визнали, однак вказали, що наміру розривати шлюб відповідач немає, приклала максимально зусиль для його збереження, бажає перебувати в шлюбі з позивачем, разом з тим, якщо позивач наполягає на розірванні шлюбі, вона з цим погоджується. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції від 06 грудня 2012 року, серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 вересня 1976 року, актовий запис №1069. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON]. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні позивач вказав, що він з відповідачем не підтримує подружніх стосунків і категорично не погоджується на примирення. Ухвалою Рівненського міського суду від 24 березня 2017 року сторонам був наданий строк для примирення, однак вжиті судом заходи щодо примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 551,20 грн. (а.с.1). У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved