Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанси [PERSON]» (надалі «Відповідач»), третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання виконавчого напису №558, вчиненого 08 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про повернення заставодавцем [PERSON] на користь заставодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС [PERSON]» предмет застави автомобіля марки MITSUBISHI, модель-PAJERO WAGON 3.2, тип УНІВЕРСАЛВ, номер шасі (кузова, рами) VIN JMBLYV98W8J501416 JMBLYV98W8J501416, рік випуску 2008, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 299 540, 16 грн. 16 коп., що був переданий в заставу на підставі Договору застави №014/0398/5/14315 транспортного засобу, посвідченого 24.04.2008 року [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №830, та підлягає поверненню за невиплачену заборгованість таким, що не підлягає виконанню. Представником Позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він просив задовольнити позовні вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Позовні вимоги мотивовані тим, що при вчиненні виконавчого напису №558 від 08 червня 2016 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було порушено вимоги чинного законодавства України, зокрема, в частині виконання вимог закону щодо перевірки безспірності відповідної суми заборгованості. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанси [PERSON]», явку уповноваженого представника до суду повторно не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Письмового відношення до позовних вимог від Відповідача до суду не надходило. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], явку уповноваженого представника до суду не забезпечила, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Письмового відношення до позовних вимог від Третьої особи до суду не надходило. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, зважаючи на заяву представника Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. 24 квітня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» (Кредитор) та [PERSON] (Позичальник) було укладено Кредитний договір з фізичною особою №014/0398/5/14315 (надалі також «Кредитний договір»), відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 51000,00 доларів США зі строком користування кредитними коштами (кредитом) до 23 квітня 2015 року (включно) зі сплатою відсотків за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором 24 квітня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» (Заставодержатель) та [PERSON] (Заставодавець) було укладено Договір застави №014/0398/5/14315 (надалі також «Договір застави»), відповідно до пункту 1.2 якого заставодавець передав у заставу належний йому транспортний засіб марки MITSUBISHI, модель-PAJERO WAGON 3.2, тип УНІВЕРСАЛВ, номер шасі (кузова, рами) VIN JMBLYV98W8J501416 JMBLYV98W8J501416, рік випуску 2008, реєстраційний номер [NUMBER] Згідно з пунктом 2.3 Договору застави заставодержатель набуває права стягнення заборгованості за рахунок предмету застави у випадках, якщо кредит, що забезпечений заставою, не буде погашений у встановлені Кредитним договором строки, а також в інших випадках, передбачених Кредитним договором. Відповідно до пункту 2.12 Договору застави у випадку невиконання заставодавцем зобовязань по Кредитному договору заставодержатель, на підставі виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на заставлене майно, реалізує його будь-яким прийнятним способом самостійно або через третіх осіб за власним розсудом. Відповідно до Договору про відступлення права вимоги №28/05/2015/02 від 28 травня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕНДОР» відступила Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінанс [PERSON]» право вимоги за Кредитним договором №014/0398/5/14315 від 24 квітня 2008 року та Договором застави №014/0398/5/14315 від 24 квітня 2008 року, про що [PERSON] було повідомлено 02 червня 2015 року (а.с. 23). Повідомленням (вимогою) від 03 березня 2016 року (а.с. 24) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс [PERSON]» звернулося до [PERSON] з вимогою про повернення кредитних коштів в сумі 10 727,44 доларів США. 08 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено Виконавчий напис про повернення заставодавцем [PERSON] на користь заставодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс [PERSON]» предмету застави автомобіля автомобіля марки MITSUBISHI, модель-PAJERO WAGON 3.2, тип УНІВЕРСАЛВ, номер шасі (кузова, рами) VIN JMBLYV98W8J501416 JMBLYV98W8J501416, рік випуску 2008, реєстраційний номер [NUMBER]. Строк, за який провадиться стягнення з 16 липня 2014 року по 23 квітня 2015 року. Вищевказаний виконавчий напис від 08 червня 2016 року [PERSON] вважає таким, що вчинено з порушенням вимог закону, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом. Порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачені статтями 87-88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.99р. №1172. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за двох умов: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями не більше одного року. В позовній заяві Позивач вказує про наявність спору щодо заборгованості і посилається на порушення нотаріусом ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а саме на те, що перед вчиненням виконавчого напису нотаріус не перевірила факт наявності чи відсутності спору щодо безспірності заборгованості, посилаючись на одноособовий розрахунок банку, без заперечень з боку боржника. Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис нотаріуса можливий за умови виникнення права вимоги та вчиняється на підставі документів, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до п. 284 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України. Вирішуючи питання про безспірність суми боргу [PERSON] перед Позивачем на день вчинення виконавчого напису, Суд виходить з наступного. Так, відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості можуть бути лише первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996- ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». В матеріалах справи відсутні належні докази, як і не вбачається зі змісту самого оскаржуваного виконавчого напису, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримувала від банку первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Відповідачем є безспірним. Крім того, Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься копія Ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2016 року про відкриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс [PERSON]» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 269 747,55 грн. за кредитним договором №014/0398/5/14315 від 24.04.2008 року. Вищевказане свідчить про наявність між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінанс [PERSON]» спору щодо заборгованості за Кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що в даній цивільній справі відсутні належні докази безспірності заборгованості [PERSON] за Кредитним договором, що унеможливлює вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису. Крім того, Суд також звертає увагу на те, що відповідно до оскаржуваного Виконавчого напису вартість предмета застави автомобіля автомобіля марки MITSUBISHI, модель-PAJERO WAGON 3.2, тип УНІВЕРСАЛВ, номер шасі (кузова, рами) VIN JMBLYV98W8J501416 JMBLYV98W8J501416, рік випуску 2008, реєстраційний номер [NUMBER], становить 299 540,16 грн. В той же час, в матеріалах справи міститься Звіт №16/03/06 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля марки MITSUBISHI, модель-PAJERO WAGON 3.2, тип УНІВЕРСАЛВ, номер шасі (кузова, рами) VIN JMBLYV98W8J501416 JMBLYV98W8J501416, рік випуску 2008, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 29-30), складений 23 червня 2016 року, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля на дату оцінки становить 446 920,009 грн., що свідчить про суттєву заниженість предмета застави у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса. Враховуючи все вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про те, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом було порушено вимоги закону, а тому наявні підстави для визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Проаналізувавши доводи позивача, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані докази, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного, відповідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.99р. №1172, п. 3, 4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 16, 18, 526, 527, 611, 612 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved