Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

[PERSON] у поданій нею 25.04.2016 р. до суду позовній заяві по спору, виниклому до Комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5», просить стягнути з відповідача на свою користь: 1) суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за липень 2014 року 4673,87 грн., за серпень 2014 року 4621,11 грн., за вересень 2014 року 5600,04 грн., за жовтень 2014 року 2517,00 грн., за листопад 2014 року 1806,39 грн., за грудень 2014 року 6232,06 грн., за січень 2015 року 3281,54 грн., за лютий 2015 року 3290,71 грн., за березень 2015 року 575,17 грн., а загалом - 32651,89 грн.; 2) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по 142,87 грн. щоденно, починаючи з дня звільнення 06.03.2015 р. по дату ухвалення рішення суду по справі. На день підписання позову до суду (19.04.2016 р.) час затримки розрахунку при звільненні складає 281 день, а сума середнього заробітку за весь затримки розрахунку при звільненні складає 40146,47 грн., пославшись на те, що з 03.01.2012 р. вона працювала лікарем-терапевтом у відповідача. Починаючи з липня 2014 року, відповідач в порушення діючого трудового законодавства перестав виплачувати їй заробітну плату, внаслідок чого з липня 2014 року виникла заборгованість на загальну суму 32651,89 грн., та в порушення вимог ст.116 КЗпТ України не провів з нею повний розрахунок в день її звільнення 06.03.2015 р. до теперішнього часу, тож за вимогами ст.117 КЗпП України з відповідача на її користь має бути стягнутий середній заробіток за весь час затримки розрахунку, виходячи з її середньоденної заробітної плати в розмірі 142 грн. 87 коп. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність з посиланням на підтримання позову. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи через оголошення на сайті суду належним чином, у судове засідання явку представника не забезпечив, заперечень проти позову суду не надав, тому суд на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення). Оцінивши надані сторонами доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в трудових правовідносинах з Комунальною медичною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м. Макіївки Донецької області» з 03.01.2012 р., де працювала лікарем-терапевтом дільничним в амбулаторії №6 по переводу з КМУ МБ №2,), 05.03.2015 р. була звільнена за ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджено копією трудової книжки (а.с.5-7). За вимогами ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. На день звільнення [PERSON] належала до сплати від Комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м. Макіївки Донецької області» заробітна плата, що підтверджено наданими позивачем розрахунковими листами (копії на а.с.8), і що не спростовано відповідачем. Визначаючи розмір заборгованості, суд виходив з даних за розрахунковими листами, а саме: за липень 2014 року в графі «Банк» та «Аванс в банк» зазначені такі суми: 2692,03 грн. і 1091 грн., що загалом дорівнює 3783,03 грн.; за серпень 2014 року в графі «Банк» та «Аванс в банк» зазначені такі суми: 2470,20 грн. і 1291,00 грн., що загалом дорівнює 3761,20 грн.; за вересень 2014 року в графі «Банк» зазначена така сума: 4603,15 грн.; за жовтень 2014 року в графі «Банк» зазначена така сума: 2517,00 грн.; за листопад 2014 року в графі «Банк» зазначена така сума: 1533,18 грн.; за грудень 2014 року в графі «Банк» зазначена така сума: 5421,89 грн.; за січень 2015 року в графі «Банк» зазначена така сума: 2854,94 грн.; за лютий 2015 року в графі «Банк» зазначена така сума: 3290,71 грн.; за березень 2015 року в графі «Банк» зазначена така сума: 3290,70 грн.; При цьому суд зауважує, що позивачем при визначені заборгованості по заробітній платі помилково взяті за розрахунковими листами суми загального нарахування без врахування утриманих із заробітної плати соціальних внесків і податків. Також за позовними вимогами позивачем за березень 2015 року заявлена до стягнення сума заборгованості в розмірі 575,17 грн., тобто менша від зазначеної в розрахунковому листі. Тож до стягнення підлягає заробітна плата в сумі 28340,27 грн. = 3783,03 грн. + 3761,20 грн. + 4603,15 грн. + 2517,00 грн. + 1533,18 грн. + 5421,89 грн. + 2854,94 грн. + 3290,71 грн. + 575,17 грн. (за березень 2015 року - в межах заявлених позовних вимог). Щодо вимог стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пленум Верховного Суду України в п. 25 Постанови №13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснив, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою встановлено, що середня заробітна плата обчисляється виходячи з виплати за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата (абз.3 п.2 постанови); та передбачено, що в розрахунок середньої заробітної плати включаються всі виплати в томі розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки (абз.3 пункту 3 постанови). З огляду на положення наведеного вище Порядку, суд обчислює середньоденну заробітну плату, виходячи з нарахувань за січень 2015 року, березень 2015 року, яка дорівнює 140,09 грн., виходячи з нижченаведеного розрахунку: 1) 3290,71 грн. (нарахована заробітна плата за лютий 2015 року) / 23 (кількість відпрацьованих днів в лютому 2015 року) = 143,07 грн., 3290,70 грн. (нарахована заробітна плата за березень 2015 року) / 24 (кількість відпрацьованих днів в березні 2015 року) = 137,11 грн.; 2) 143,07 грн. + 137,11 грн. = 280,18 грн. / 2 = 140,09 грн. При цьому суд не приймає наведений позивачем розрахунок, оскільки при проведенні ним розрахунку в якості початкових даних використані дані за січень і лютий 2015 року, тоді як двома останніми місяцями роботи, що передували звільненню позивача, є лютий і березень 2015 року. 42447,27 грн. = 140,09 грн. * 303 дня затримки розрахунку. Виходячи з визначеного судом розміру середньоденної заробітної плати, розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні позивача складає: 42447,27 грн. = 140,09 грн. * 303 дня затримки розрахунку. За наведених обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial