Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] у вересні 2021 року звернувся до суду з позовом до АТ «Вінницяобленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про встановлення факту каліцтва та нещасного випадку. Позов мотивовано тим, що [PERSON] у 1980 році був прийнятий на роботу в Літинський РЕС та пропрацював на даному підприємстві (з урахуванням усіх перейменувань та реорганізацій до 14.02.2018 року, так як звільнився за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за віком). Відповідно до відповіді № 07.19-3752 від 19.03.2021 року на адвокатський запит наданою АТ «Вінницяобленерго» [PERSON] станом на 30.01.2013 року перебував у трудових відносинах з СО «Літинські електричні мережі» ПАТ «Вінницяобленерго». 30.01.2013 року [PERSON] був направлений у с. Дяківці Літинського району Вінницької області для заміни щита КТП. Разом із ним в даному населеному пункті виконували роботи [PERSON] , [PERSON] . Дані особи службовим транспортом були доставлені у с. Дяківці Літинського району Вінницької області. Близько 13:00 год. [PERSON] виходив із службового автомобіля та впав на землю, після чого відразу відчув сильну біль в нозі. У зв`язку із викладеним [PERSON] близько 14:00 год. було доставлено до Літинської центральної районної лікарні. Згідно відповіді на адвокатський запит, наданою Літинською ЦРЛ № 68 від 04.03.2021 року 30.01.2013 року [PERSON] , [INFO] , звертався за медичною допомогою з приводу травми ноги в поліклінічне відділення Літинської ЦРЛ. Згідно записів у медичні картці 30.01.2013 року він звертався до Літинської ЦРЛ за допомогою та встановлений діагноз перелом лівої великогомілкової кістки. Згідно листа непрацездатності, серії АВЯ № 213423, виданим Літинською ЦРЛ [PERSON] з 30.01.2013 року до 25.02.2013 року включно був звільнений з роботи, місцем роботи вказане Літинські ЕМ. У подальшому звільнення від роботи було продовжене до 24.09.2013 року включно. Відповідно до листка непрацездатності, серії АВЯ № 153252, [PERSON] 28.05.2013 року направлений до МСЕК. 24.09.2013 року [PERSON] повторно був оглянутий у МСЕК, згідно чого йому встановили інвалідність причиною якого стало загальне захворювання. Позивач зазначає, що акт про нещасний випадок на виробництві не складався, а відповідно до акта огляду медико - соціальною експертною комісією, серії 12ААА № 002575, причиною захворювання вказано загальне захворювання, що фактично не відповідає дійсності, має місце необхідність встановлення у судовому порядку факту настання нещасного випадку та отриманого каліцтва на виробництві, оскільки це потрібно для одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Вказали, що раніше не звертались з позовом, оскільки позивач працював та хотів отримати пенсію. Представник АТ «Вінницяобленерго» в судовому засіданні заперечив в задоволенні позову. Також надав суду відзив на позов, в якому зазначено, що у СО Літинськими електричними мережами ПАТ «Вінницяобленерго» проведено розслідування, складено акт розслідування обставин нещасних випадків невиробничого характеру за № 02 від 14.02.2013 року. У журналі реєстрації нещасних випадків невиробничого характеру у графі «дата і час звернення до лікувально - профілактичного закладу» вказана дата - 30.01.2013 року 08:00 год. що доводить про те, що травму [PERSON] отримано не під час виконання службових обов`язків. Підтвердженням ознайомлення позивача із актом розслідування є наявний запис та його особистий підпис у журналі реєстрації нещасних випадків невиробничого характеру. Відповідно до акту було встановлено наступне: нещасний випадок стався 30.01.2013 року о 07:30 год.; місце, де стався нещасний випадок - домоволодіння; причина нещасного випадку - особиста необережність. Представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області в судовому засіданні при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що був інженером з техніки безпеки. Позивач виконував роботи по заміні щитка. Біля обідньої перерви вони під`їхали до бригадного автомобіля та з`ясували, що позивач виходив з машини, впав на сходинку, послизнувся і впав. Викликали «швидку допомогу», яка забрала позивача. Тривалий час позивач був у лікарні. Щоб не знімати премії та погіршувати показники, було прийнято рішення про складення акту про нещасний випадок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що вони поїхали в с. Дяківці на лінію. Зранку позивач був в нормальному стані, ходив. Пішли перекусити, у позивача при виході з транспортного засобу слизнула нога. Викликали «швидку», виявилось, що у позивача перелом ноги. Тривалий час [PERSON] був вдома. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що 30.01.2013 року вони обідали в машині і позивач при виході спіткнувся та впав, на роботу потім не вийшов. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона підписувала протокол, що травма була побутова, про що було відомо [PERSON] , який писав відповідні пояснення, що впав вдома, оскільки так сказало керівництво. Зранку позивача бачила, як він виїжджав на об`єкт. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку про відмову у задоволені позовних вимог, виходячи з наступного. [PERSON] у 1980 році був прийнятий на роботу в Літинський РЕС та пропрацював на даному підприємстві (з урахуванням усіх перейменувань та реорганізацій до 14.02.2018 року, так як звільнився за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за віком), що підтверджується копією трудової книжки, серії [NUMBER] . Відповідно до довідки КНП «Літинська ЦРЛ Літинської селищної ради» від 04.03.2021 року № 68, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] 30.01.2013 року звертався в поліклінічне відділення Літинської ЦРЛ за наданням медичної допомоги з приводу травми ноги. В журналі реєстрації нещасних випадків на виробництві дані про дану травму відсутні. 13.02.2013 року госпіталізований в травматологічне відділення Літинської ЦРЛ. Згідно листа АТ «Вінницяобленерго» від 19.03.2021 року № 07.19-3752 станом на 30.01.2013 року [PERSON] , [INFO] , перебував у трудових відносинах з СО «Літинські електричні мережі» ПАТ «Вінницяобленерго». Повідомлення від Літинської ЦРЛ щодо отримання травм та настання нещасного випадку щодо [PERSON] не надходило до СО «Літинські електричні мережі» ПАТ «Вінницяобленерго». Проводилося розслідування та складався акт розслідування обставин нещасних випадків невиробничого характеру щодо отримання травми у вигляді перелому 30.01.2013 року [PERSON] . [PERSON] був відсутній на робочому місці та не виконував своїх трудових (посадових) обов`язків у зв`язку з втратою працездатності у СО «Літинські електричні мережі» з 30.01.2013 року по 24.09.2013 року. 28 та 29 січня 2013 року [PERSON] перебував на робочому місці та виконував свої трудові (посадові) обов`язки у СО «Літинські електричні мережі». З акту № 02 від 14.02.2013 року про розслідування обставин нещасних випадків невиробничого характеру [PERSON] , 1957 року народження, домашня адреса: с. Селище, місце роботи: СО «Літинські ЕМ», нещасний випадок стався: 30.01.2013 року 07:30 год., місце, де стався нещасний випадок: домоволодіння, стислий опис обставин нещасного випадку: впав, перелом ноги, причини нещасного випадку: особиста необережність. Висновок комісії: нещасний випадок невиробничого характеру. Стався з вини потерпілого. У журналі реєстрації нещасних випадків невиробничого характеру для організацій ПАТ «Вінницяобленерго» у графі «дата і час звернення до лікувально - профілактичного закладу» вказана дата - 30.01.2013 року 08:00 год. що доводить про те, що травму [PERSON] отримано не під час виконання службових обов`язків. Підтвердженням ознайомлення позивача із актом розслідування є наявний запис та його особистий підпис у журналі реєстрації нещасних випадків невиробничого характеру. Відповідно до Правил внутрішнього розпорядку ПАТ «Вінницяобленерго», тривалість робочого часу працівників товариства становить 40 годин на тиждень з двома вихідними днями: субота та неділя. Час початку і закінчення роботи, перерви для відпочинку і харчування встановлюються такими: а) початок роботи - о 8-й годині; закінчення роботи - а 17-й годині, в п`ятницю - о 15 годині 45 хв.; б) перерва на відпочинок і харчування - 45 хвилин: з 12-00 до 12:45. За ст. 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності врегульована Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011№ 1232 (далі - Порядок). Відповідно до положень п. 7 Порядку розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків. Згідно з п. 8 Порядку про кожний нещасний випадок потерпілий або працівник, який його виявив, чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні негайно повідомити керівника робіт, який безпосереднього здійснює контроль за станом охорони праці на робочому місці (далі - безпосередній керівник робіт), чи іншу уповноважену особу підприємства і вжити заходів до надання необхідної допомоги потерпілому. За приписами п.п. 10-11 Порядку, роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок, зобов`язаний протягом доби утворити комісію у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування. До складу комісії входять керівник (спеціаліст) служби охорони праці або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій з охорони праці (голова комісії), представник Фонду за місцезнаходженням підприємства, представник первинної профспілки (у разі наявності на підприємстві кількох профспілок - представник профспілки, членом якої є потерпілий, а у разі відсутності профспілки - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці), а також представник підприємства, інші особи. Відповідно до п. 14 Порядку комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення: обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з`ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); визначити, пов`язаний чи не пов`язаний нещасний випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 і передати їх роботодавцеві для затвердження. Згідно з положеннями п. 15 Порядку, обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства. Як слідує з матеріалів справи, позивач у встановленому законом порядку негайно не повідомив роботодавця про нещасний випадок на виробництві з детальним описом обставин події та умов спричинення шкоди його здоров`ю і відповідною подальшою первинною документальною фіксацією зазначених обставин. Разом з тим, позивач не надав суду належних та допустимих доказів настання нещасного випадку на виробництві, що трапився з ним 30.01.2013 року саме під час виконання трудових обов`язків, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що роботодавцем відмовлено [PERSON] у складенні актів форми Н-1 та Н-5. Відповідно до листків непрацездатності, серії АВЯ № 213423, виданого Літинською ЦРЛ вбачається, що звільнення від роботи відбулося з 30.01.2013 року на підставі невиробничої травми, що також доводить про відсутність позивача на підприємстві 30.01.2013 року. Згідно листа управління держпраці у Вінницькій області від 23.10.2021 року № 5203/17-11/07 інформація щодо нещасного випадку з громадянином [PERSON] на підприємстві АТ «Вінницяобленерго» відсутня. Суд зауважує, що процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності врегульована Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1232, яким передбачено складання актів за формою Н-5 та Н-1 за умови, що нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Проте нещасні випадки невиробничого характеру розслідуються відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого постановою КМУ від 22.03.2001 № 270, на виконання вимог п. 12 якого,відповідачем проведено розслідування нещасного випадку, що стався 30.01.2013 із позивачем та складено акт № 02 за формою НТ про розслідування обставин нещасних випадків невиробничого характеру. У вказаному акті міститься висновок комісії нещасний випадок невиробничого характеру. При цьому позивач не звертався до роботодавця з приводу незгоди із складеним актом або незгоди з висновком про обставини і причини настання нещасного випадку. Також суд не може покласти в основу задоволення позову пояснення свідків, так, як дані пояснення є суперечливими та є субєктивними. При цьому свідки [PERSON] та [PERSON] безпосередньо овходили до складу комісії та підписували акт в 2013 році. В подальшому до моменту звернення позивача до суду у вересні 2021 року ні позивач, ні свідки не звертались до відповідача чи правоохоронних органів з приводу їх примушування чи погроз тощо. Згідно з частиною першою статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. У статті 234 КЗпП України не передбачається переліку поважних причин для поновлення строку, оскільки їх поважність має визначається в кожному випадку залежно від конкретних обставин. Вочевидь, що як поважні причини пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 758/9773/15-ц зазначено, що установлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Ці строки не перериваються і не зупиняються. Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Разом з тим, якщо строк звернення до суду, установлений статтею 233 КЗпП України, пропущено без поважних причин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском зазначеного строку. Суд виходить з того, що доведення поважності пропуску строку звернення покладається саме на позивача. Поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення, а наведені позивачем обставини не є поважними та позивач не просить про поновлення строку. У пункті 4 постанови Пленуму Верхового Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Проте оскільки при пропуску місячного і тримісячного строків у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а й усі обставини справи, права та обов`язки сторін. Тобто відмовити у задоволенні позову через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише у тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Аналогічний висновок щодо застосування вказаної норми викладений в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі № 757/53948/16-ц (провадження №61-7248св18). Зважаючи на те, що будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилався, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для встановлення юридичного факту нещасного випадку на виробництві та отримання каліцтва. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed