Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

[PERSON] у грудні 2014 року звернулась до суду з позовною заявою до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 27.01.2015 року позивачка відповідно до ч.2 ст. 31 ЦПК України до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву про зміну підстав позову. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що [INFO] року померла [PERSON], якапроживала за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру, що розташована в Жовтневому районі міста Харкова, в якій проживала спадкодавця. Відповідно до заповіту [PERSON] від 14 жовтня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1942, єдиним спадкоємцем є позивач [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, так як постійно перебувала у службових відрядженнях поза межами м. Харкова, а також у зв'язку з ситуацією, що склалася в країні, активно займалась волонтерською діяльністю, допомагала бійцям та приймала участь у зведені захисних споруд у районі Державного кордону України з Російською Федерацією. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість, відсутність доказів, які би підтверджували поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини. Після оголошеної перерви у судовому засіданні для виклику свідків, належним чином повідомлений представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на вище викладене суд продовжив 19.02.2015 року розгляд справи за відсутності представника відповідача та допитав у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] в присутності представника позивача, які підтвердили суду під присягою обставини , зазначені позивачкою у позові щодо зайняття нею активно волонтерською діяльністю в строк, передбачений законом для прийняття спадщини , яка відкрилась після смерті [INFO] року [PERSON] Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с.4). Як зазначає позивачка, вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] За заповітом від 14.10.2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] , зареєстрованим в реєстрі за № 1942, [PERSON] заповіла своє усе нерухоме та рухоме майно, що належатиме їй та на яке [PERSON] матиму право на момент її смерті, [PERSON]. ( а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Таким чином спадщина відкрилась [INFO] року і позивачка пропустила строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] від 15.12.2014 року відмовлено [PERSON] у задоволенні заяви про прийняття спадщини ( а.с. 23). Як роз'яснюється у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК. України Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність пропуску строку для прийняття спадщини. За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України ). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Згідно ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України , не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Позивачка не проживала разом зі спадкодавцем і пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. З досліджених у судовому засіданні доказів, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що за наказом №17 від [INFO] року «Про відрядження» [PERSON] була направлена у відрядження в м. Львів терміном на 26 днів з 31.03.2014 року по 25.04.2014 року.Згідно наказу №35 від 12.02.2014 року «Про відрядження» позивачка була направлена у відрядження терміном на 30 днів з 14.05.2014 року по 12.06.2014 року. Відповідно до наказу № 37 від 27.06.2014 року [PERSON] була направлена у відрядження терміном на 12 днів з 30.06.2014 року по 11.07.2014 року. За наказом №40 від 18.07.2014 року [PERSON] була направлена у відрядження терміном на 12 днів з 21.07.2014 року по 01.08.2014 року. Згідно наказу №59 від 08.08.2014 року , наказу № 63 від 29.08.2014 року, наказу № 65 від 19.09.2014 року позивачка була направлена у відрядження терміном на 19 днів з 11.08.2014 року по 29.08.2014 року та відповідно на 12 днів з 01.09.2014 року по 12.09.2014 року, на 12 днів з 22.09.2014 року по 03.10.2014 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є волонтером, нагороджена Указом Президента України від 04.12.2014 року медаллю «За працю і звитягу» та грамотою начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України за вагомий внесок у справу захисту інтересів України на її державному кордоні та в зоні проведення АТО. Свідок підтвердила суду, що позивач по справі дійсно є волонтером та [PERSON] разом з [PERSON] їздили неодноразово в період з березня по жовтень 2014 року в зону АТО, займались та по теперішній час займаються волонтерською діяльністю, на що витрачається багато часу поза межами здійснення підприємницької діяльності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є волонтером та разом з позивачкою займаються волонтерською діяльністю, в тому числі навесні та влітку 2014 року купували продукти харчування , допомагали бійцям та приймали участь у зведенні захисних споруд у районі Державного кордону України з Російською Федерацією. Суд, даючи оцінку вище вказаним доказам, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку про те, що позивачем строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] був пропущений з поважної причини, а тому суд вважає необхідним задовольнити позов, встановити [PERSON] додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved