Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

[PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Кривоозерської РДА Миколаївської області, звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.В обґрунтування позову позивач посилається на те, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені через різні погляди на життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сім`я розпалась остаточно, тому строк для примирення надавати недоцільно. Просила визначити місце проживання спільної неповнолітньої доньки [PERSON] , 2013 року народження біля неї. Позивач в судове засідання не з`явилась, згідно поданої заяви просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини біля [PERSON] .. Представник органу опіки та піклування Кривоозерської РДА в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 травня 2013 року у виконавчому комітеті Ониськівської сільської ради Кривоозерського районну Миколаївської області, актовий запис №2, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видано повторно Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області 15 лютого 2019 року(а.с.17). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народженнясерії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Ониськівської сільської ради Кривоозерського районну Миколаївської області 20 вересня 2013 року(а.с.7). Спільне життя у сторін не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони проживають окремо з березня 2019 року, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим. Тому, згідно положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу про визначення місця проживання дитини, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ч.1 ст.161 ЦПК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.4 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з положеннями ст.141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до положень ч.ч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідач щодо проживання доньки [PERSON] , 2013 року народження, з матір`ю не заперечував. Кривоозерська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне та таким, що відповідає інтересам малолітньої [PERSON] , після розлучення батьків, дитину залишити проживати біля матері - [PERSON] , що підтверджено висновком Кривоозерської районної державної адміністрації як органу та піклування від 24 грудня 2019 року за вих.№577/02-45-21/19 щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] біля одного з батьків(а.с.26). Враховуючи, що сторони як батьки дитини добровільно вирішили питання визначення місця її проживання, відповідач позов в частині визначення місця проживання доньки визнав, проживання дитини з матір`ю не суперечить інтересам малолітньої, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що слід малолітню доньку [PERSON] , 2013 року народження, залишити на проживанні з матір`ю. На підставі наведеного, ст.ст.104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved