Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Адвокат Бойко В.В., діючи в інтересах [PERSON] 14 грудня 2020 року звернувся до суду з позовною заявою до Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи позов тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина у виді земельної ділянки (кадастровий номер 6520386500:03:008:0014), площею 4.08 га, яка належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХС № 009658 виданого 27 квітня 2001 року, із цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва), що розташована на території Станіславської сільської ради Херсонського (Білозерського) району Херсонської області. На теперішній час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як пропустив строк, передбачений частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки на момент смерті батька перебував за кордоном, а саме з 11 грудня 2008 року по 21 вересня 2018 року. Просив визначити додатковий строк три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 18 грудня 2020 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 2 лютого 2021 року по справі витребувано докази. Відповідно до ухвали суду від 17 березня 2021 року до участі у справі залучено в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 14 квітня 2021 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, подальший розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, про що подала відповідну заяву у якій також просила про завершення розгляду справи за її відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не прибула, однак подала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомлені про розгляд справи у судове засідання не прибули, заяв про причини неявки у судове засідання не подали. Педставник відповідача Станіславської сільської ради Херсонського (Білозерського) району Херсонської області подав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника сільської ради, щодо задоволення вимог позивача не заперечував. Відповідно до статті 247 частини 2 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, позицію відповідачів Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області та [PERSON] щодо визнання позову, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд установив, що [PERSON] згідно свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] ) помер [INFO] в селі Станіслав Херсонського (Білозерського) району Херсонської області. Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00028129147, сформованого 12 жовтня 2020 року батьками [PERSON] , який народився [INFO] зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Таким чином, позивач [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХС № 009658 виданого 27 квітня 2001 року, власником земельної ділянки (кадастровий номер 6520386500:03:008:0014), площею 4.08 га, із цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва), що розташована на території Станіславської сільської ради Херсонського (Білозерського) району Херсонської області зазначений [PERSON] . Як вбачається із довідки № 206 від 6 жовтня 2020 року виданої Станіславською сільською радою Херсонського (Білозерського) району Херсонської області на день смерті [PERSON] і протягом шести місяців після його смерті за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (онука), [PERSON] (онук). Відповідно до свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] ) [PERSON] помер [INFO] в селі Станіслав Херсонського (Білозерського) району Херсонської області. Із матеріалів спадкової справи № 09/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON] заведеної 26 лютого 2013 року приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Гребенюк Т.М. вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли: дружина - [PERSON] , мати - [PERSON] , син - [PERSON] , дочка [PERSON] . Дочка [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася. Із матеріалів спадкової справи № 21/2020 до майна померлого14 липня 2010 року [PERSON] заведеної 12 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Дудар К.Д. вбачається, що із заявою про прийнятя спадщини [INFO] звернувся [PERSON] . Заяв від інших спадкоємців не надходило, свідоцтва про право на спадщину за законом (за заповітом) не видавалися. Із листа-роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину приватного нотаріуса Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Дудар К.Д. № 156/02-14 від 12 жовтня 2020 року вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом, після померлого [PERSON] на ім`я [PERSON] немає можливості, у зв`язку з відсутністю заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк у шість місяців. Відповідно до статтей 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину у встановлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначено, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Враховуючи, що позивач згідно трудової книжки [NUMBER] та дозволів на роботу іноземному громадянину або особі без громадянства Федеральної міграційної служби Російської Федерації в період часу з 11 грудня 2009 року по 21 вересня 2018 року працював підсобним працівником у ВАТ «Тонкосуконна фабрика імені Свердлова», а смерть батька настала [INFO] , суд приходить до висновку, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин, а тому є всі підстави для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved