Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON], уточнивши позовні вимоги просить суд ухвалити рішення, яким визначити розмір часток у квартирі [ADDRESS] (колишня пр.Ленінської Іскри) в м.Одесі, яка є власністю [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 січня 1994 року, визнав частки співвласників рівними, тобто по ? за кожним, а також визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] (колишня пр.Ленінської Іскри) в м.Одесі в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] При цьому позивачка посилається на те, що їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить вищезазначена квартира. 22 квітня 2015 року [PERSON] помер, в зв`язку з чим [PERSON] звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що частки між співвласниками квартири не визначені, крім того свідоцтво про право власності на квартиру не зареєстровано у компетентних органах, відповідно до вимог законодавства, а тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу за відсутністю представника Одеської міської ради, в звязку з чим, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, на підставі свідоцтва про право власності на житло за №15-1971 від 19 січня 1994 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] (колишня пр.Ленінської Іскри) в м. Одесі належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. 22 квітня 2015 року [PERSON] помер (актовий запис №4566 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 23 квітня 2015 року). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його частку квартири [ADDRESS] (колишня пр.Ленінської Іскри) в м. Одесі. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], у встановлений законом строк, звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що частки між співвласниками квартири не визначені, крім того свідоцтво про право власності не зареєстровано, відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З матеріалів спадкової справи №717/2015 вбачається, що позивачка [PERSON], яка є дружиною померлого, є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] В положеннях п. 3.4 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 р. за № 24-753/0/4-13, роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст.370 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, тобто суд вважає, що квартира [ADDRESS] (колишня пр.Ленінської Іскри) в м. Одесі належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Обставини, які вказують на необхідність відходу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлені. Крім того, ст.1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved