Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - «Відповідач») про стягнення пені від суми несплачених за період травень 2017 року-листопад 2019 року аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який в подальшому був уточнений, а саме [PERSON] просила стягнути з [PERSON] пеню (неустойку) від суми несплачених коштів (аліментів) за період з лютого 2014 року по листопад 2019 року на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] у розмірі 52 353, 50 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що Відповідач в добровільному порядку не сплачує аліменти, всі витрати несе Позивач самостійно, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом. Крім того, як зазначено Позивачем в позовній заяві, Відповідач неналежним чином не виконує обов`язок щодо сплати присуджених йому до виплати аліментів на утримання дитини, у зв`язку з чим на даний час утворилася заборгованість зі сплати аліментів, неустойку внаслідок чого вона просить стягнути з Відповідача. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачем подано заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій він просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить конверт з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, який повернувся на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Відзиву на позов до суду не надходило. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позові пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі - «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. З позовної заяви вбачається, що 11.02.2004 року між [PERSON] та [PERSON] Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Івано- Франківській області було зареєстровано шлюб, актовий запис 25 від 11.02,2004 р. Оскільки спільне життя з Відповідачем не склалось, рішенням Івано- Франківського міською суду Івано-Франківської області від 25.01.2017 року, шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] . Оскільки Відповідач в добровільному порядку участі у матеріальному забезпеченні дитини не брав, Позивач була змушена звернутись до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17.04.2014 року по справі 344/1981/14-ц призначено стягнення з Відповідача аліменти в користь Позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до зазначеного рішення судом було видано виконавчий лист № 344/1981/2014р., який було подано Позивачем до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківський області, де було відкрито виконавче провадження № 51369590. Однак, всупереч рішенню суду та вимогам чинного законодавства Відповідач не сплачує аліментів на утримання дитини. Згідно з розрахунком із сплати аліментів по виконавчому листу №344/1981/2014 та довідки-розрахунку заборгованості Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківський області № 77067 від 01.01.2020 р. заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.01.2020 року становить 31 639,50 що за курсом НБУ від 01.01.2020 р. складає 1 302 євро. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справах № 6- 1477цс 15, 6-1477цс15 з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?р=(А1 ? 1 %?Q 1)+(А2? 1 %?Q2)+ ..............(An? 1 %?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Позивачем проведено перерахунок пені за період з 10.02.2014 року по 01.12.2019 року за мінусом сплати Відповідачем грошових коштів за 2016 та 2018 р. в повному обсязі та частково - за 2017 та 2019 р.р.: 1. Лютий 2014 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 873 (кількість днів в період з 10.02.2014 року до 01.12.2019 року) = 8 730,00 грн. (пеня). 2. Березень 2014 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 854 (кількість днів в період з 01.03.2014 року до 01.12.2019 року) = 8 540,00 грн. (пеня). 3. Квітень 2014 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 823 (кількість днів в період з 01.04.2014 року до 01.12.2019 року) = 8 230,00 грн. (пеня). 4. Травень 2014 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 793 (кількість днів в період з 01.05.2014 року до 01.12.2019 року) = 7 930,00 грн. (пеня). 5. Червень 2014 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 762 (кількість днів в період з 01.06.2014 року до 01.12.2019 року) = 7 520,00 грн. (пеня). 6. Липень 2014 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 732 (кількість днів в період з 01.07.2014 року до 01.12.2019 року) = 7 320,00 грн. (пеня). 7. Серпень 2014 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 701 (кількість днів в період з 01.08.2014 року до 01.12.2019 року) = 7 010,00 грн. (пеня). 8. Вересень 2014 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 670 (кількість днів в період з 01.09.2014 року до 01.12.2019 року) = 6 700,00 грн. (пеня). 9. Жовтень 2014 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 640(кількість днів в період з 01.10.2014 року до 01.12.2019 року) = 6 400,00 грн. (пеня). 10. Листопад 2014 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 609(кількість днів в період з 01.11.2014 року до 01.12.2019 року) = 6 090,00 грн. (пеня). 11. Грудень 2014 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 579 (кількість днів в період з 01.12.2014 року до 01.12.2019 року) = 5 790,00 грн. (пеня). 12. Січень 2015 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 548 (кількість днів в період з 01.01.2015 року до 01.12.2019 року) = 5 480,00 грн. (пеня). 13. Лютий 2015 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 517 (кількість днів в період з 01.02.2014 року до 01.12.2019 року) = 5 170,00 грн. (пеня). 14. Березень 2015 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 489 (кількість днів в період з 01.03.2014 року до 01.12.2019 року) = 4 890,00 грн. (пеня). 15. Квітень 2015 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 458 (кількість днів в період з 01.04.2015 року до 01.12.2019 року) = 4 580,00 грн. (пеня). 16. Травень 20145 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 428 (кількість днів в період з 01.05.2015 року до 01.12.2019 року) = 4 280,00 грн. (пеня). 17. Червень 2015 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 397 (кількість днів в період з 01.06.2015 року до 01.12.2019 року) = 3 970,00 грн. (пеня). 18. Липень 2015 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 367 (кількість днів в період з 01.07.2015 року до 01.112.2019 року) = 3 670,00 грн. (пеня). 19. Серпень 2015 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 336 (кількість днів в період з 01.08.2015 року до 01.12.2019 року) = 3 360,00 грн. (пеня). 20. Вересень 2015 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 305 (кількість днів в період з 01.09.2015 року до 01.12.2019 року) = 3 050,00 грн. (пеня). 21. Жовтень 2015 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 275 (кількість днів в період з 01.10.2015 року до 01.12.2019 року) = 2 750,00 грн. (пеня). 22. Листопад 2015 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 244 (кількість днів в період з 01.11.2015 року до 01.12.2019 року) = 2 440,00 грн. (пеня). 23. Грудень 2015 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 214 (кількість днів в період з 01.12.2015 року до 01.12.2019 року) = 2 140,00 грн. (пеня). 24. Вересень 2017 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 183 (кількість днів-в період з 01.09.2017 року до 01.12.2019 року) = 1 830,00 грн. (пеня). 25. Жовтень 2017 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 153 (кількість днів в період з 01.10.2017 року до 01.12.2019 року) = 1 530,00 грн. (пеня). 26. Листопад 2017 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 122 (кількість днів в період з 01.11.2017 року до 01.12.2019 року) = 1 220,00 грн. (пеня). 27. Грудень 2017 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 92 (кількість днів в період з 01.12.2017 року по 01.12.2019 року) = 920,00 грн. (пеня). 28. Жовтень 2019 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х 61 (кількість днів в період з 01.10.2019 року до 01.12.2019 року) = 610,00 грн. (пеня). 29. Листопад 2019 р. - 1000,00 грн. (заборгованість) х1% х ЗО (кількість днів в період з 01.11.2019 року до 01.12.2019 року) = 300,00 грн. (пеня). Відповідно до вищенаведеного перерахунку пені за період з 10.02.2014 року по 01.12.2019 року її відшкодування становить 132 450,00 грн. (сто тридцять дві тисячі чотириста п`ятдесят грн. 00 кой.) Позивач посилаючись на ст.196 СК України, зазначає, що з Відповідача на її користь може бути стягнено пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, але не більше 100 відсотків заборгованості. Так якнарахована пеня перевищує заборгованість по оплаті, то з Відповідача слід стягнути 100 відсотків заборгованості, що становить 52 353,50 (п`ятдесят дві тисячі триста п`ятдесят три грн. 50 коп.). Відповідач не надав доказів того, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо. Позивач неодноразово зверталася до Відповідача з вимогою сплатити заборгованість по сплаті аліментів, однак Відповідач не реагує та аліментів не сплачує. На відповідача 1.11.19 відкрито кримінальне провадження за умисне ухиляння від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка має інвалідність з дитинства. Також Відповідач внесений в Єдиний реєстр злісних неплатників податків, але Відповідач ні нащо не реагує, говорячи, що його все-рівно ніхто не заставить нічого платити, а діти-це є моя проблема. Крім того, на даний час істотні обставини мого життя та життя Відповідача змінились. Відповідач протягом тривалого часу працює за кордоном, володіє будівельною фірмою у [ADDRESS], отримує доходи у великих розмірах, володіє на праві власності кількома автомобілями у Словаччині. Постійне проживання Відповідача на території [ADDRESS] ) підтверджується відповідним запрошенням Відповідача з метою відпочинку до нього мене, [PERSON] та нашого сина, [PERSON] , Інших дітей, дружини та осіб, які перебувають на утриманні Відповідача немає. Відповідач також перебуває у хорошому стані здоров`я. Позивач зазначає, що її стан здоров`я протягом останніх років суттєво погіршився. Останні роки вона майже постійно лікується, амбулаторно та стаціонарно з приводу наступних діагнозів: Хронічна ревматична хвороба серця, а/ф, акт 1. Кардит. Мітральна вада серця з перевагою недостатності мітрального клапану. Синусова тахікардія. ЄН І ФКІІ. Поліартралгії. Гетапоз, Гемангіома печінки. Хронічний холецистит. Хронічний панкреатит, Цсрвіцит, Рубцева деформація ш/матки. Фіброзна мастопатія. Хронічний двобічний аднексит. - Лімфостаз обох нижніх кінцівок. Глаукома обох очей. За таких обставин її працездатність та Відповідно, можливість заробляти кошти та забезпечувати себе та неповнолітню дитину, яка, крім матеріального забезпечення, потребує суттєвого догляду, значно знижена. Позивач є інвалідом III групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № 2636808462 від 04.06.2019 р. Як підтверджується розрахунком ВДВС із сплати аліментів (а.с. 66), станом на 01 березня 2020 року загальна заборгованість згідно судового наказу №344/1981/14 від 22.05.2014 року, по стягненню аліментів з [PERSON] становить 37 639,50 грн. Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України (надалі - «СК України») при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд також звертає увагу на те, що відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Так, за змістом статті 549 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). У зв`язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до наступних, а кількість днів прострочення за аліментами обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено по сплаті певної суми заборгованості кожного місяця. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц сформувала правовий висновок, відповідно до якого зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч. 1 ст. 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього зобов`язання буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною, залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Доказів, які б спростовували виконаний Позивачем розрахунок, Суду не надано. Суд також звертає увагу на те, що предметом даного цивільного позову є позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, і підставою для стягнення такого виду пені відповідно до вимог статті 196 СК України є наявність заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Таким чином, проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а стягненню з відповідача підлягає пеня (неустойка) від суми несплачених коштів (аліментів) за період з лютого 2014 року по листопад 2019 року на утримання неповнолітньої дитини в сумі 52 353,50 грн. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, Суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved