Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору про надання банківських послуг №б/н від 02.11.2010 року [PERSON] отримала відкритий картковий рахунок зі встановленням початкового кредитного ліміту, розмір якого зазначений у довідці про зміну умов кредитування та який в подальшому був збільшений до 10300 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідачу надано у користування кредитну картку, номери та строки дії якої зазначено у довідці про отримані картки. Відповідач 02.11.2010 року підписала заяву-анкету та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Дія Договору підтверджується фактом користуванням відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу у користування кредитну картку та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору. Відповідач [PERSON] не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями у порушення умов Договору. Позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 02.11.2010 року станом на 25.04.2021 року у розмірі 29573,01 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 9049,50 грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у сумі 20523,51 грн., та судові витрати у розмірі 2270 грн. судового збору. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Кіріченко В.М. в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. 25.05.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у цивільній справі і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 14.06.2021 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Згідно з копією анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 02.11.2010 року [PERSON] виявила бажання отримати на своє ім`я «Пенсійну карту». Суд дійшов такого висновку, виходячи з того, що в анкеті-заяві №б/н від 02.11.2010 року навпроти запису «Пенсійна карта» стоїть відповідна позначка, при цьому в графах «платіжна карта/кредитка «універсальна» та «карта gold» відсутні відповідні позначки, а також в графі «бажаний кредитний ліміт по платіжній картці кредитка «універсальна/gold» відсутні відомості щодо розміру бажаного кредитного ліміту. При цьому в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 02.11.2010 року, підписаної відповідачем, дійсно зазначено, що вказана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Зазначена заява була підписана [PERSON] та представником банку. Як вбачається з виписки по договору [PERSON] в період з 03.12.2011 року по 02.06.2014 року користувалась кредитними коштами шляхом зняття готівки та оплати товарів, послуг. В період з 03.12.2011 року по 02.06.2014 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 10300 грн. (09.01.2014 року). В подальшому вказаний кредитний ліміт був змінений 10.01.2020 року до 0 грн. 02.12.2011 року [PERSON] отримала в банку картки № [NUMBER] з терміном дії 09/15, 09.01.2014 року - № [NUMBER] з терміном дії 05/17 та 21.11.2013 року - № [NUMBER] з терміном дії 07/17. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на 25.04.2021 року відповідач має заборгованість у загальній сумі 29573,01 грн., яка складається з наступного: 9049,50 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 20523,51 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання були розроблені АТ КБ «Приватбанк», то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В анкеті-заяві від 02.11.2010 року, підписаної відповідачем, розмір процентної ставки не зазначений. Крім того, у цій анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», яким визначено пільговий період, розмір базової відсоткової ставки на місяць, розмір щомісячного обов`язкового платежу, розмір пені та штрафу не було підписано та погоджено відповідачем. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором від 02.11.2010 року, просив стягнути тіло кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість, виходячи з розміру 27,60 % річних, 32,40 % річних та 42 % річних за користування кредитними коштами. Зазначені позовні вимоги обґрунтовані тим, що їх розмір і порядок нарахування, крім тіла кредиту, визначені Тарифах обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку (https://privatbank.ua/terms/), і є невід`ємними частинами спірного договору. Як вбачається з зазначеного розрахунку заборгованість за процентами за користування кредитом розрахована, виходячи з розміру 27,60 % річних, 32,40 % річних та 42 % річних. Зазначене свідчить про те, що позивач зробив розрахунок заборгованості, виходячи з розміру відсоткової ставки, яка не була встановлена умовами договору і погоджена відповідачем. Суду не було надано доказів того, відповідач [PERSON] погодила зазначені Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку, які є складовою частиною договору, оскільки вони не були нею підписані. Доказів на підтвердження протилежного позивачем та його представником надано не було. При цьому в судовому засіданні не було встановлено, що саме з доданими до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг ознайомилася відповідач і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Не було встановлено і того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили саме такі умови щодо порядку нарахування, сплати і розміру процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем Витяг з Тарифів та Умов та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем [PERSON] кредитного договору. Суд вважає, що АТ КБ «Приватбанк» в порушення приписів ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив відповідача про умови кредитування і не узгодив їх з нею. Таким чином, між сторонами був безпосередньо укладений кредитний договір від 02.11.2010 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, яка не містить строку повернення кредиту (користування ним), не встановлює розміру відсотків за користування кредитом та розмір штрафних санкцій. Доводи, викладені представником позивача у позовній заяві разом з доданими документами, не спростовують зазначених висновків суду, які в свою чергу, відповідають висновкам, зробленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року під час розгляду справи №342/180/17 за аналогічними правовідношеннями. Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитними коштами є безпідставним. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 25.04.2021 року відповідач [PERSON] має заборгованості по тілу кредиту в сумі 9049,50 грн. Таким чином, аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] дійсно не виконала зобов`язання за договором №б/н від 02.11.2011 року, у зв`язку з чим вимоги позивача АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9049,50 грн. Решта позовних вимог є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 694,62 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: partial