Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] , звертаючись до суду з вимогами до [PERSON] , просив визнати за собою, [PERSON] , право власності на автомобіль MERCEDES-BENZ С200, 2001 року випуску, номерний знак [NUMBER] , VIN-код: [NUMBER] , що є предметом позову. 08 жовтня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на транспортний засіб, та призначено розгляд спарви в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням сторін). Згідно з частин 1-2 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Під час розгляду справи, відповідач не скористалась процесуальним правом подати відзив на позов з викладенням своєю позиції щодо заявлених вимог та долучити докази на підтвердження (спростування) заявлених вимог. Суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. ( ч.8 ст.279 ЦПК України) Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та на підставі наявних у справі доказів, які долучено до позовної заяви, додатково пояснила, що між сторонами цивільного процесу виникли відносини на підставі договору оренди транспортного засобу з правом подальшого викупу, укладений 08 серпня 2015 року. За умовами договору, позивач зобов`язувався сплачувати щомісячно орендну плату за користування автомобілем в розмірі 4000,00 гривень, та в строк до 08 серпня 2018 року сплатити викупну вартість транспортного засобу - 162 000,00 гривень. Взяті на себе зобов`язання позивач виконав в повному обсязі, сумлінно протягом строку дії договору оренди сплачував щомісячні платежі, ці обставини не заперечуються відповідачем, однак після спливу встановленого строку та сплати повної вартості автомобіля, відповідач відмовилась перереєструвати в установленому порядку транспортний засіб на позивача, тому врегулювати спірні відносини в досудовому порядку не виявляється за можливе, що спонукало позивача звернутись з цим позовом до суду. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про визнання позову не заперечує проти задоволення позову, просить розгляд справи проводити у її відсутність. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, частин першої та другої статті 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 759 Цивільного процесуального кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ст. 798 Цивільного процесуального кодексу України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Судом встановлено, 08 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір оренди транспортного засобу з правом подальшого викупу. Відповідно до предмету договору, Орендодавець зобов`язувався передати Орендарю транспортний засіб, вказаний у п.1.2 цього Договору, за плату в тимчасове володіння і користування для особистих потреб Орендаря. За умовами п.1.2 Договору, транспортним засобам за цим договором є: MERCEDES-BENZ С200, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , колір зелений, рік випуску - 2001. Цей договір вважається укладеним з монету фактичної передачі Орендарю транспортного засобу за актом прийому-передачі (Додаток №1, що є невід`ємною частиною цього договору), і діє до повного виконання умов Договору. Строк оренди - 08 серпня 2018 року. (п.1.4 Договору) Орендна плата за користування транспортним засобом становить 4000,00 гривень на місяць. Викупна вартість транспортного засобу становить 162000,00 гривень (п.3.1, 3.3 Договору) До моменту закінчення дії цього Договору, Орендар має право викупити транспортний засіб за залишковою вартістю. Залишкова вартість визначається шляхом вирахування з викупної вартості, зазначеної в п.3.3 цього Договору, суми проведених раніше орендних платежів за цим Договором. (п.3.4 Договору). 17 липня 2018 року складено Акт передачі-приймання транспортного засобу (Додаток №1 до Договору оренди транспортного засобу з правом подальшого викупу від 08 серпня 2015 року, підписаний сторонами договору - [PERSON] та [PERSON] , про передачу Орендарю транспортного засобу - автомобіля MERCEDES-BENZ С200, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] . Договір як зобов`язання є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК). Взаємні права та обов`язки сторін складають зміст договірного зобов`язання. При цьому слід виходити з того, що договір як факт є підставою виникнення договірного зобов`язання, яке в свою чергу є наслідком факту укладення договору. У частині першій статті 203 Цивільного кодексу наведено вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частина перша статті 215 ЦК визначає підставою недійсності правочину недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених наведеними приписами статті 203 Кодексу. Відповідно до ч.5 ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Верховний Суд України в п. 4 Постанови Пленуму «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Відповідно до висновків Верховного Суду України, які викладено у постанові від 18 січня 2017 року у справі за № 6-648цс16, за договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Як з`ясовано судом, договір оренди транспортного засобу з правом подальшого викупу, укладений 08 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] , оформлено в простій письмовій формі, та всупереч вимог частини другої статті 799 ЦК України сторонами не дотримано процедури обов`язкового нотаріального посвідчення договору, що свідчить про його нікчемність, а тому цей договір не породжує прав і обов`язків та наслідків для сторін, та виходячи з предмету спору не може слугувати підставою для визнання за позивачем, як стороною договору, права власності на транспортний засіб, оскільки відповідно до обраного способу захисту набуття права на спірний транспортний засіб безпосередньо випливає з умов договору, який в силу закону є нікчемним. Виходячи з положень ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання позову - це спрямована на припинення цивільного процесу безумовна згода відповідача виконати матеріально-правові вимоги позивачу, виражена у встановленій законом процесуальній формі. Визнаючи позов повністю, відповідач відмовляється від захисту проти всіх пред`явлених до нього матеріально-правових вимог позивача. У такому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Суд вправі не прийняти визнання позову, якщо воно протирічить закону або порушує права і охоронювані інтереси інших осіб. Визнання позову оцінюється судом в сукупності зі всіма які маються в справі матеріалами із врахуванням з`ясованих в судовому засіданні обставин справи. Процес у такому випадку не зупиняється, справа розглядається по суті з винесеним рішенням. В судовому рішенні повинна міститься оцінка визнання позову. В розрізі даного спору, суд не приймає заяву відповідача про визнання позову, оскільки така заява відповідача носить формальний характер та свідчить лише про обізнаність про розгляд даного спору без констатації фактичних обставин щодо дотримання сторонами процедури укладання договору та його належного виконання зобов`язальною стороною, неможливість врегулювання спірних відносин в досудовому порядку, враховуючи той факт, що відповідач є власником транспортного засобу та не обмежена в реалізації свого права здійснити перереєстрацію транспортного засобу з дотриманням спеціальної процедури в органах державної реєстрації транспортних засобів. Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України) Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України) Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. (ч. 1 ст.13 ЦПК України) При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. (ч.2 ст.264 ЦПК України) Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на транспортний засіб, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат, оскільки ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed