Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вищезазначеним позовом. Позивачі посилаються на те, що їх батько [PERSON] , який помер [INFO] зобов`язувався згідно ухвали Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2010 року скласти заповіт на ім`я позивачів, стосовно належної йому земельної ділянки розміромм 10,2 та укласти дговір оренди. 01 червня 2010 року [PERSON] було складено заповіт, згідно якого належні йому земельні ділянки він заповів [PERSON] та [PERSON] по 1/2 в ріних частинах. Проте коли вони у грудні 2019 року звернулися до приватного нотаріуса Снігурівського районного нотаріального округу про оформлення спадкових справ з`ясувалося, що 03 жовтня 2017 року [PERSON] склав новиий заповіт щодо земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, згідно якого спадкоємцями є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Нововасилівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області від 03 жовтня 2017 року за №70. Позивачі вважають останній заповіт недійсним, оскільки померлий [PERSON] не мав права порушити умови мирової угоди та складати новий заповіт і вносити до нього іншого спадкоємця, а тому просять визнати недійсним заповіт складений [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] стосовно всього належного йому майна, посвідчений Нововасилівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області від 03.10.2017 року за реєстраційним №70. Вважати дійсним заповіт складений [PERSON] , на користь [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Нововасилівською сільрадою Снігурівського району Миколаївської області від 01.06.2010 року №25. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити. [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, взадоволенні такого просить відмовити. Про заповіт дізнався лише з виклику до суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом встановлено наступні обставини. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №924408, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,87 га в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4825782700:11:000:0020 (а.с.12). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №924410, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,12 га в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4825782700:12:000:0024 (а.с.13). В провадженні Снігурівського районного суду Миколаївської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] та [PERSON] до Снігурівської районної ради Миколаївської області, [PERSON] про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю та частково недійсним рішення районної ради. Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29.04.2010 року по справі №2-308/2010, затверджено мирову угоду між [PERSON] , від імені якого діє його представник [PERSON] , [PERSON] позивачами по справі та [PERSON] , Снігурівською районною радою в особі її представника Антоненко Світлани Юріївни, на слідуючих умовах: [PERSON] , від імені якого діє його представник [PERSON] та [PERSON] відмовляються від позову до Снігурівської районної ради Миколаївської області, [PERSON] про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю та частково недійсним рішення районної ради; відповідач [PERSON] зобов`язується скласти заповіт на позивачів щодо земельної ділянки, розміром 10,2 га розташованої на території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, належної йому на праві власності та укласти з позивачами договір оренди на дану земельну ділянку (а.с.8). 01.06.2010 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, зареєстрований в реєстрі за №25, відповідно до якого, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, що належне йому на праві власності майно, тобто земельні ділянки розміщені в межах Нововасилівської сільської ради за кадастровими номерами 4825782700:11:000:0020 та 4825782700:12:000:0024 заповідає [PERSON] , 1956 року народження, та [PERSON] , 1955 року народження, по Ѕ в рівних частках (а.с.9). [INFO] помер [PERSON] , підтвердженням чого є свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25.03.2019 року виклонавчим комітетом Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с. 7). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина. [PERSON] та [PERSON] звернулись з заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Снігурівського районного нотаріального округу, тобто спадщину прийняла, підтвердженням чого є довідка №7/02-14 від 22.01.2020 року, видана приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Шульгою Т.В. (а.с. 14). Приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Шульгою Т.В. видано роз`яснення щодо оформлення спадщини №6/02-14 від 22.01.2020 року, відповідно до якого, при перевірці заповітів [PERSON] , який помер [INFO] , було встановлено про його заповіт, який був посвідчений 03.10.2017 року секретарем виконавчого комітету Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області Гончаренко С.А., за реєстровим №70, згідно якого [PERSON] розподілив належні йому земельні ділянки площею 7,87 га та площею 2,12 га належним чином: площею 2,49 га заповів [PERSON] ; площею 2,5 га заповів [PERSON] , площею 5,0 га заповів [PERSON] . Крім цього нотаріус порадив позивачам звернутись до суду з даним позовом (а.с. 106). Заповіт [PERSON] від 03.10.2017 року (а.с. 10). Позивачі вважають даний заповіт не дійсним, оскільки на їхню думку, відповідно ухвали Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29.04.2010 року по справі №2-308/2010, йому заборонялось склада нові заповіти. Спадкування за заповітом регулюються главою 85 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 202 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 3 ст. 202 ЦК України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Будь-які обов`язки спадкоємців перед спадкодавцем виникають лише після смерті заповідача, тобто розпорядження набувають юридичної сили не з часу посвідчення заповіту, а з моменту відкриття спадщини. За життя заповідач може в будь-який час скасувати заповіт, змінити його або скласти новий заповіт. Право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 13, 5, 6 ст. 203 ЦК України, як правило, має наслідком визнання правочину недійсним. Законодавством передбачено, що підстави недійсності правочину встановлені нормами ЦК України та іншими законодавчими актами і мають імперативний характер. Тому за такими вимогами є неприпустимим укладення мирових угод як таких, що суперечать законодавству. Стаття 203 ЦК України передбачає загальні норми, недотримання яких є підставою для визнання нікчемності правочину, і застосовується лише в тому випадку, якщо в ЦК України немає спеціальної підстави (норми) для цього. Проте ст. 1257 ЦК України містить норми щодо недійсності заповіту, які є спеціальними нормами, тобто унеможливлюють застосування загальних норм, передбачених ч. 1 ст. 215 ЦК України. Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі Згідно ч.2.ч.3.ст.1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Тлумачення частини другої статті 1257 ЦК України свідчить, що для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Законом не допускається відчуження права на складання заповіту, його обмеження або відмова від права на заповіт. Такий правочин згідно зі ст. 27 ЦК України є нікчемним. Слід звернути увагу на те, що заповіт, а також будь-які заповідальні розпорядження не можуть бути частиною інших правочинів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати складений [PERSON] заповіт недійсним, оскільки позивачі не надали суду жодного належного та допустимого доказу порушення вимог чинного законодавства при його складанні чи посвідченні.

Outcome: dismissed