Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

[PERSON] (по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (по тексту - [PERSON] , відповідач); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Теофіпольський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про звільнення від сплати аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.04.2012 року і до повноліття дітей, які стягуються на підставі рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15.05.2012 року по справі №2207/1088/2012. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що являється батьком спільних з відповідачем дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При цьому за покликанням позивача, він сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання спільних дітей у розмірі, що складає 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.04.2012 року і до повноліття дітей на підставі рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15.05.2012 року по справі №2207/1088/2012 Звертає увагу, що з 25.08.2020 року їх спільні з відповідачем діти, на утримання яких з нього стягуються аліменти, повністю утримуються та проживають разом з ним, що об`єктивно підтверджується наданими письмовими доказами. На переконання позивача, враховуючи приписи ч. 3 ст. 181 СК України, ч. 4 ст. 273 ЦПК України та те, що неповнолітні діти проживають з ним та перебувають на його повному утриманні, з огляду на наявність відмови відповідача вирішення питання про припинення стягнення аліментів в добровільному (позасудовому) порядку, то наявні усі законні підстави для звільнення його від сплати аліментів на користь останньої на утримання таких дітей. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та з врахуванням наданих письмових просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні по своїй суті не заперечувала щодо заявлених до неї позовних вимог, як і не заперечувала ту, обставину, що спільні з позивачем діти на даний час утримуються останнім та реально з ним проживають. Третя особа в судове засідання 30.12.2020 року свого уповноваженого представника не забезпечила, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася в установленому порядку, письмових пояснень та клопотань про відкладення судового розгляду не подавала, що в свою чергу не є підставою для відкладення судового розгляду. Суд, вивчивши доводи позивача, заслухавши вступне слово, як позивача, так і відповідача, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як судом встановлено, [PERSON] , [INFO] , є громадянином України та з 20.04.2001 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був розірваний згідно рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15.02.2013 року. Вказані обставини підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] , виданим 21.10.1995 року Ізяславським РВ УМВС України в Хмельницькій області та рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15.02.2013 року по справі №675/245/13-ц, яке набрало законної сили. У відповідності до даних посвідчення серія [NUMBER] , виданого 29.03.2016 року Управлінням особового складу штабу Командування ВМС ЗС України та довідки державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» №97 від 01.10.2020 року встановлено, що [PERSON] є учасником бойових дій та з 10.04.2017 року проходить службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України на посадах молодшого начальницького складу державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» з 10.04.2017 року. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 28.08.2020 року Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) [PERSON] та [PERSON] , тобто сторони по справі, являються батьками [PERSON] , [INFO] . Також, як встановлено з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 28.08.2020 року Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . У відповідності до рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15.05.2012 року по справі №2/2207/1088/2012 випливає, що з [PERSON] стягуються на користь відповідача аліменти на утримання - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 квітня 2012 року і до повноліття дітей. Згідно з довідкою державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» №324 від 22.12.2020 року з [PERSON] на підставі виконавчого листа Ізяславського районного суду Хмельницької області №2/2207/1088/2012 утримуються аліменти в розмірі 33, 3 % грошового забезпечення щомісячно; заборгованість відсутня. Разом з цим, судом встановлено і те, що розпорядженням Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області від 21.09.2020 року №280/2020-р визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з їх батьком [PERSON] , місце проживання якого по [ADDRESS] . Також суд констатує, що згідно довідок Радошівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №1061 від 07.09.2020 року та №1186 від 12.10.2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані та фактично проживають з 25.08.2020 року разом зі своїм батьком [PERSON] по [ADDRESS] . Вказана вище обставина підтверджується також і довідкою про склад сім`ї позивача Радошівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №1094 від 15.09.2020 року та довідкою Радошівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №1405 від 29.12.2020 року. Крім цього, суд вважає доведеною і ту обставину, що [PERSON] , [INFO] , починаючи з 01.09.2020 року навчається в 9 класі Радошівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, що в с. Радошівка Ізяславського району Хмельницької області. Вказана обставина підтверджується даними довідки Радошівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №52 від 25.09.2020 року. Суд констатує, що є законні підстави вважати, що [PERSON] займається вихованням своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , дбає про їх фізичний та духовний розвиток, забезпечує матеріальні потреби дітей, тобто утримання за місцем свого фактичного проживання. Під час ухвалення рішення суд наголошує і на наступному. Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з положеннями частини першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно із статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. У відповідності до приписів ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, як визначає п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України, способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. При цьому суд констатує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Також суд враховує і правову позицію Верховного Суду, так як у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у відповідності до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.12.2020 року по справі № 648/2062/18, випливає, що у разі проживання неповнолітньої дитини разом з батьком й перебування на його утриманні, сплата батьком аліментів на користь відповідача на утримання дитини в силу вимог статті 181 СК України та статті 273 ЦПК України підлягає припиненню. Виходячи з того, що неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з батьком й перебувають на його утриманні, що не заперечується і самим відповідачем, сплата [PERSON] аліментів на користь відповідача на утримання дітей в силу вимог статті 181 СК України та статті 273 ЦПК України підлягає припиненню. Тим самим з огляду на зазначене вбачається, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, є достовірними та обґрунтованими, сумніву в суду не викликають, а відтак суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. З огляду, що обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, то виходячи з приписів ч. 6 ст. 141 ЦПК України вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved