Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) 29 січня 2015 року звернувся до суду із позовом до ПП «Рекламно комерційного агентства «Україна» (надалі Відповідач) про відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн., завданої внаслідок поширення недостовірної, такої, що принижує честь, гідність та ділову репутацію інформації, мотивуючи свої вимоги тим, що за рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2014 року його позовні вимоги було задоволено частково. Визнано недостовірною, такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію, оприлюднену на другій сторінці міської громадсько політичної газети «Олександрійський тиждень» від 21 серпня 2014 року у зверненні до народного депутата України [PERSON], спричинивши йому моральну шкоду. За уточненими позовними вимогами моральну шкоду оцінює в сумі 20 000 грн. Позивач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, письмових заяв чи клопотань до суду не надійшло. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Моральну шкоду, завдану відповідачем, оцінює в розмірі 20 000 грн. Інтереси позивача в суді представляв адвокат [PERSON] Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, просить суд врахувати, що на виконання рішення суду в газеті від 19 березня 2015 року було опубліковано резолютивну частину рішення суду, однак це не значить, що автоматично має стягуватися компенсація. Рішення суду було виконано, їх касаційна скарга залишилась без задоволення. В судовому засіданні представник відповідача заперечує проти позовних вимог, стверджує, що представник позивача в позовній заяві не посилається на конкретну статтю закону, а посилання позивача на погіршення стосунків із дружиною (жінкою) за відсутності доказів не є підставою для задоволення позовних вимог. Інтереси відповідача в суді представляв по довіреності [PERSON] Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язку не поширювати про особу недостовірну інформацію. Згідно ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. За змістом ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу висловлення своєї думки. За текстом цієї статті це право включає не тільки свободу дотримуватися своєї думки, тобто не переслідуватися за свої переконання, але також можливість вільно отримувати і поширювати інформацію про ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно повязане з обовязками та відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобовязаний довести правову підставу, надавши докази недостовірності поширеної інформації та той факт, що внаслідок цього було порушено особисті немайнові права позивача. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-11, 13, 15, 16, 19, 20, 22, 23, 275, 277, 280, 297, 299 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Позивач обрав способом захисту - відшкодування моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 19 ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань її, самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушено, характеру дій, якими воно порушено, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. За загальним правилом відповідно до вимог ст.ст. 276, 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї, або членів її сім'ї недостовірної інформації має право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Якщо дії , необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Відповідно до вимог ст.ст. 280, 297 ЦК України фізична особа, особисте немайнове право якої порушене, має право на відшкодування майнової або моральної шкоди. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. За змістом ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї репутації та може звернутись до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до п. 15, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», (далі - Постанова), юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації є сукупність наступних обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно п. 19 вказаної Постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Якщо субєктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обовязок відшкодувати моральну шкоду. Суд приймає до уваги, що позивач у справі звернувся до суду як фізична особа із позовом про стягнення моральної шкоди. Судом встановлено, що позивач просить суд стягнути з відповідача суму 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та понесені ним судові витрати в розмірі сплаченого судового збору, оскільки за рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2014 року його позовні вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації було задоволено частково. За рішенням суду було визнано недостовірною, такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію, оприлюднену на другій сторінці міської громадсько політичної газети «Олександрійський тиждень» від 21 серпня 2014 року у зверненні до народного депутата України [PERSON], спричинивши при цьому позивачу моральну шкоду. Суд, оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, приймає до уваги рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2014 року та вважає доведеним, що відповідач у газеті «Олександрійський тиждень» від 21 серпня 2014 року у публікації - зверненні до народного депутата України [PERSON] публічно розповсюдив не достовірну інформацію, чим принизив гідність, честь та ділову репутацію позивача, спричинивши позивачу моральну шкоду. Судом також встановлено, що за ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року касаційну скаргу ПП «Рекламно комерційного агентства «Україна» було відхилено. Рішення Олександрійського міськрайонного суду від 18 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2014 року залишено без змін. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, що саме відповідачем про позивача було поширено недостовірну інформацію яка за рішенням суду підлягала спростуванню. З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем було завдано позивачу моральної шкоди. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача в сумі 20 000 грн., то в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки до суду позивачем не надані докази чому, виходячи з яких критеріїв чи міркувань він оцінює моральну шкоду саме в таких розмірах, позивач не вказує в чому саме полягають його моральні страждання, які він оцінює в сумі 20 000 грн. За змістом ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відшкодування моральної шкоди можливе лише за умови правомірних діянь позивача. Суд приймає до уваги, що позивачу дійсно було завдано моральні страждання, однак до суду не надані докази, що він потребує додаткових заходів для організації свого життя. Враховуючи характер, обсяг і тривалість душевних, моральних та психічних страждань, що позивач зазнав, ступінь вини відповідача, матеріальне становище і відповідача і позивача, суд частково погоджується із доводами позивача та виходячи із принципів розумності, виваженості та справедливості, оцінює його моральні страждання саме в сумі 7 000 грн., що адекватно відображає перенесені ним моральні страждання, враховуючи, що саме поширена у зверненні інформація визнана судом недостовірною та було покладено на відповідача обовязок спростувати її, що і призвело до моральних страждань позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З відповідача суд вважає необхідним стягнути судовий збір на користь позивача. Враховуючи викладенні обставини та

Outcome: partial