Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS]) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS]), третя особа - Новоайдарський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (місцезнаходження: Луганська область, Новоайдарський район, селище міського типу Новоайдар, вулиця Банківська, будинок 33) про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просить звільнити його від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], а також звільнити його від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 10081,50 грн. за період з 01.07.2017 року по виконавчому листу № 419/1900/15-ц, посилаючись на наступне. [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] народження. На підставі рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 02.11.2015 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.10.2015 року, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач своєчасно сплачував аліменти. З липня 2017 року [PERSON] постійно проживає з батьком - [PERSON] і лише батько повністю займається матеріальним утриманням дитини. Ухвалою суду від 26 лютого 2018 року до участі у справі було залучено Новоайдарський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що з позовом вона не погоджується в повному обсязі, адже дитина насправді не проживає з липня 2017 року з позивачем. Доказів наявності істотних обставин в розумінні ст. 197 СК України позивачем не надано. Позивач надав відповідь на відзив, в якому вказав, що доданий до відзиву акт обстеження є недійсним (неправдивим). Дитина з червня 2017 року проживає з позивачем. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та пояснив, що з 23.06.2017 року його син [PERSON] постійно проживає разом із ним в смт. Новоайдар Луганської області, до матері його син лише іноді ходить в гості, син ночував у матері лише 3 або 4 рази з липня 2017 року. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Позовні вимоги про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 10081,50 грн. стосуються періоду з 01.07.2017 року по 01.02.2018 року. В серпні 2017 року відповідач дійсно забезпечила дитині поїздку до літнього табору з 02 по 21 серпня. Їжу, одяг, канцелярські товари з липня 2017 року для сина придбаває позивач, проте мати дитини дійсно придбала для дитини кросівки та зимові чоботи. Грошей на утримання дитини мати не надає. На свято 1 вересня в 2017 році дитина йшла з його (позивача) дому. В школі син сторін вчиться зазвичай до 17 години, потім позивач забирає його додому, при цьому у школі дитина має 5-разове щоденне харчування. За місцем проживання позивача дитина снідає та вечеряє, адже в школі дитині вечеряти не подобається. Станом на час розгляду справи дитина проживає разом з ним, рішення комісії з питань захисту дитини щодо проживання дитини з відповідачем він виконувати не збирається, він 20 квітня 2018 року подав позов про визначення місця проживання дитини з ним. В судовому засіданні відповідач та її представник позовні вимоги не визнали. Відповідач додатково пояснила, що з 06.02.2018 року вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, яку вона народила в грудні 2017 року. До 2017 року позивач сином [PERSON] не цікавився, допомоги на його утримання, окрім аліментів, не надавав. Крім того, позивач в минулому мав проблеми із зловживанням алкоголем. В серпні 2017 року відповідач потрапила до лікарні з патологією вагітності. Одяг і взуття до школи до 01 вересня 2017 року придбавала саме вона (відповідач). З середини вересня і до грудня 2017 року [PERSON] жив у неї, вона придбала сину зимовий одяг та взуття на зиму 2017-2018 років, вона також придбавала сину подарунки на День Святого Миколая. Влітку 2017 року у липні [PERSON] два тижні знаходився у лікарні з запаленням легенів, у липні 2017 року дитина проживала у позивача лише 1 тиждень. В серпні 2017 року син [PERSON] проживав у позивача 9 днів, а 22 дні був у таборі, вартість якого в сумі 4000 грн. була оплачена профспілковими коштами за місцем її роботи (з її профспілкових внесків). В грудні 2017 року та січні 2018 року син [PERSON] проживав у позивача лише 1-2 рази на тиждень, в інший час він був у її (відповідача) сестри Тетяни. В березні та лютому 2018 року син [PERSON] дійсно проживав у позивача, крім 10 березня 2018 року, коли він проживав у відповідача. Зараз син [PERSON] також проживає у позивача, крім суботи, коли син проводить час з відповідачем. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Додатково вказав, що позивач систематично сплачував аліменти до 01.09.2017 року, проте станом на 01.03.2018 року заборгованість по аліментам утворилася в сумі 23754,74 грн. Копія позовної заяви відділом ДВС отримана 02.03.2018 року. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] (в присутності головного спеціаліста служби у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області Трунякова Є.С.) пояснив, що він вчиться в Новоайдарській школі-інтернаті з 09-00 год. до 14-00 год., при цьому в школі є можливість залишитися до 19-00 год. З 22.06.2017 року він проживає разом зі своїм батьком, проте іноді він буває в гостях у матері або у тітки [PERSON] (сестри матері). Його шкільні книги зберігаються у тітки [PERSON], частіше за все він ходить до школи від неї або з помешкання батька, зі школи він частіше за все їде на автомобілі з батьком, проте також часто зі школи його забирає тітка [PERSON] із своїм чоловіком. Буває, що він приходить зі школи до тітки [PERSON], а потім увечері йде ночувати до батька. Батько іноді дарує йому іграшки, проте мати подарувала йому шахи та лото. Кишенькові гроші йому частіше за все дає тітка [PERSON], батьки дають йому кишенькові гроші лише зрідка. Оплату телефонних послуг (його мобільного телефону) іноді здійснює батько, але частіше за все оплату телефонних послуг здійснює тітка [PERSON]. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] є його сусідом по вулиці Великий Шлях в смт. Новоайдар Луганської області. Кожного дня з літа 2017 року він бачить позивача із його сином у дворі їх будинку, а вранці бачить, як позивач відвозить сина до школи і близько 16 год. привозить сина назад додому. Позивача він може охарактеризувати позитивно. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що позивач є його сином. З червня 2017 року онук (син позивача) проживає з позивачем та з ними ([PERSON] та [PERSON]). У позивача були проблеми із зловживанням алкоголем в минулому, проте зараз дитину утримує позивач, тобто купує їжу, одяг тощо. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що позивач є її сином. З червня або липня 2017 року онук [PERSON] проживає з позивачем та з ними ([PERSON] та [PERSON]). Позивач ні в чому не обмежує свого сина, утримує та годує його. В школу онука забирає саме батько, а також батько купує йому одяг та взуття. Кросівки та зимові чоботи для онука дійсно придбала мати, водночас взуття, яке придбав батько, вона назвати не може. Продукти для годування онука придбаває батько разом із нею, [PERSON] 1 або 2 рази на тиждень онук ночує у тітки. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що позивач є його племінником. Кожного ранку він буває в гостях в помешканні позивача та його батьків і з вересня 2017 року постійно бачить, як позивач відвозить свого сина до школи. Влітку 2017 року він також постійно бачив сина позивача в помешканні позивача та його батьків. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою відповідача по вулиці Великий Шлях в смт. Новоайдар Луганської області. З літа 2017 року син сторін проживав у відповідача, але позивач також іноді його забирав до себе. Коли відповідач поїхала в інше місто народжувати другу дитину, то син сторін залишився у батька (позивача). Вона в серпні 2017 року бачила відповідача на ринку в смт. Новоайдар, де вона разом із сином придбавала йому одяг. Про проживання сина саме у відповідача їй відомо зі слів відповідача, а також вона бачила дитину сторін на вулиці біля помешкання відповідача. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що відповідач є її донькою. На 01 вересня 2017 року до школи для сина сторін [PERSON] все підготувала саме мати. Лікування від запалення легенів сину сторін в липні 2017 року оплатила сестра відповідача [PERSON]. В червні 2017 року син сторін іноді ночував у батька, в липні 2017 року син сторін жив у відповідача або у сестри відповідача, в серпні 2017 року (з 21 серпня після повернення з літнього табору) син сторін також жив у відповідача або у сестри відповідача, у вересні 2017 року син сторін 2 тижні жив у сестри відповідача, яка віддавала його позивачу, у другій половині вересня, жовтні та листопаді 2017 року син сторін жив у відповідача. Взимку 2017-2018 років позивач дійсно забирав сина до себе на ніч. З 11.03.2018 року син сторін також живе у батька, 09 та 10 березня 2018 року син сторін жив у відповідача, а де жив син сторін в період з 01-08 березня 2018 року їй невідомо. Дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився 27 липня 2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 697. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Відповідно до копії виконавчого листа, виданого Новоайдарським районним судом Луганської області 30 листопада 2015 року по справі № 419/1900/15-ц, суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 жовтня 2015 року, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 12 листопада 2015 року. З копії наказу № 56 уч, виданого 01 вересня 2017 року директором Комунального закладу «Новоайдарська обласна загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Бірюковою Г.О. вбачається, що дозволено [PERSON] проживати у своїй сім'ї після прийому медичних процедур, самопідготовки та вечері, залишати заклад згідно заяви батьків, в яких батьки зобов'язуються брати відповідальність за життя та здоров'я дитини на себе. Відповідно до копії Акту державного виконавця, складеного начальником Новоайдарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Базакуц О.І. від 01 лютого 2018 року, виходом державного виконавця за адресою: [ADDRESS], встановлено, що боржник [PERSON] офіційно не працює, до 01 вересня 2017 року аліменти сплачував систематично. З 01 вересня 2017 року аліменти не сплачує у зв'язку з тим, що дитина дійсно мешкає разом з ним та навчається у місцевій школі. Боржник має намір звернутися до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів. Згідно із копією довідки, виданої Комунальним закладом «Новоайдарська обласна загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» № 09 від 09 лютого 2018 року, [PERSON], [INFO], дійсно навчається в 4-А класі Комунального закладу «Новоайдарська обласна загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» з 01 вересня 2017 року та знаходиться на неповному державному забезпеченні. Відповідно до копії Акту, підписаного 12 лютого 2018 року депутатом Новоайдарської селищної ради Бочаровим О.М. та двома членами комісії, депутатом за дорученням виконкому Новоайдраської селищної ради в ході обстеження встановлено, що дійсно за адресою: [ADDRESS], мешкає [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON]. З копії Акту, підписаного [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON], які проживають за адресою: [ADDRESS], вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно постійно з липня 2017 року проживає разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно із копією довідки від 19 лютого 2018 року № 1177/16.21-41/4, виданої Новоайдарським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], не сплачує аліменти по виконавчому листу № 419/1900/15-ц від 30 листопада 2015 року, виданого Новоайдарським районним судом Луганської області за період з 01 липня 2017 року по 31 січня 2018 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Заборгованість за вищевказаний період склала 10081,50 грн. Відповідно до копії довідки № 03-01, виданої обласною організацією профспілки працівників зв'язку Луганської дирекції ПАТ «Укрпошта» в м. Сєвєродонецьку на ім'я [PERSON], начальника Центрального відділення поштового зв'язку Новоайдар Центру поштового зв'язку № 7 м. Старобільськ Луганської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» від 06 березня 2018 року, [PERSON], [INFO], з 01 серпня 2017 року по 21 серпня 2017 року відпочивав у позаміському закладі оздоровлення та відпочинку «Сосновий», який розташований у м. Куп'янську Харківської області за путівкою № 68. З копії характеристики, виданої Комунальним закладом «Новоайдарська обласна загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» на учня 4-А класу Комунального закладу «Новоайдарська обласна загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» [PERSON], [INFO] вбачається, що [PERSON] навчається у Новоайдарській санаторній школі-інтернаті з першого класу. Зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний учень. Навчається в повну міру своїх сил, має гарну пам'ять , виявляє логічне мислення. На уроках завжди уважний, активний. Старанно виконує домашні завдання, допомагає товаришам. Має гарний загальний розвиток. Багато читає. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Має багато друзів. Батьки [PERSON] живуть окремо. Вихованням сина займалася мати - [PERSON], вона забезпечила свого сина шкільними речами необхідними для навчання. Батько [PERSON] у 1-3 класах з'являвся до сина іноді на свята Першого та Останнього дзвоника, не цікавився успіхами у навчанні, станом здоров'я. У четвертому класі [PERSON] став частіше бувати у батька. Згідно із копією довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 18878, виданої Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради від 06 лютого 2018 року, в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], станом на 06 лютого 2018 року, зареєстровані відповідач - [PERSON], [INFO], син відповідача - [PERSON], [INFO], син відповідача - [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії Акту, підписаного 12 березня 2018 року депутатом Новоайдарської селищної ради [PERSON] та двома членами комісії, депутатом за дорученням виконкому Новоайдраської селищної ради в ході обстеження встановлено, що дійсно за адресою: [ADDRESS], мешкає [PERSON] разом з дочкою [PERSON], [INFO], та її сином [PERSON], [INFO]. З копії довідки № 1565/16.21-41/4, виданої Новоайдарським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 12 березня 2018 року вбачається, що [PERSON] дійсно недоотримувала аліменти по виконавчому листу № 419/1900/15-ц від 30 листопада 2015 року, виданого Новоайдарським районним судом Луганської області з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Заборгованість станом на 01 березня 2018 року склала 23754,74 грн. Згідно із Актом обстеження умов проживання, затвердженого Службою у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації від 15 березня 2018 року, у будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], створені належні умови проживання для дитини, а саме: умови проживання задовільні, на час відвідування родини в будинку було прибрано, дитина забезпечена одягом та взуттям за віком та сезоном, дитина має окрему кімнату, де є окреме місце для відпочинку, навчання, особистих речей та розваг. Перш за все, суд вважає за необхідне вирішити вимоги позивача про звільнення його на підставі ст. 197 СК України від сплати заборгованості за аліментами. Згідно із ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З метою правильного розуміння та застосування вищевказаної норми права, із урахуванням відсутності з 30 вересня 2016 року у Конституційного Суду України права на офіційне тлумачення законів України (стаття 147 Конституції України), суд вважає за необхідне вдатися до телеологічного (цільового) та розширювального тлумачення цієї норми. Телеологічне тлумачення взагалі та в праві зокрема, призначене для встановлення цілей відповідно до об'єкта дослідження. Телеологічне тлумачення дає відповідь на питання «для чого» в контексті доцільності та з огляду на предмет тлумачення. Розширювальне ж тлумачення має місце тоді, коли зміст норми є більш широким, ніж її текстуальне вираження. Це означає, що норма права викладена дуже лаконічно та необхідні додаткові засоби, щоб правильно зрозуміти її зміст. Розширювальне тлумачення норм права потрібно здійснювати тоді, коли дається незавершений перелік обставин та умов реалізації норм права. На думку суду, ч. 2 ст. 197 СК України з огляду на її зміст підлягає застосуванню тоді, коли у платника аліментів наявні істотні, об'єктивні та непереборні труднощі щодо сплати аліментів (наприклад, тяжка хвороба, що зумовлює неможливість отримання доходу та призводить до суттєвих додаткових витрат на лікування, або наявність протягом певного періоду надмірної кількості утриманців в сукупності з тяжкими життєвими обставинами на кшталт тяжкої хвороби будь-кого з них, вимушене переселення та втрата значної частини свого майна через бойові дії або стихійне лихо, тощо). На правильність цього висновку суду вказує те, що законодавець в якості наочної обставини в тексті ч. 2 ст. 197 СК України навів саме тяжку хворобу, тобто істотну, об'єктивну та непереборну обставину. Крім того, згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року по справі № 706/136/16-ц суд дійшов висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. На обґрунтування своїх доводів щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами позивач посилався на те, що його син проживав разом із ним. При цьому Верховний Суд звернув увагу, що позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності будь-яких передбачених частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України обставин, що мають істотне значення та могли б слугували перешкодою для позивача скористатися своїм правом на звернення до суду з позовом про припинення стягнення аліментів на утримання сина. У спірних правовідносинах по цій справі позивачем також не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності будь-яких передбачених частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України обставин, що мають істотне значення та могли б слугувати перешкодою для позивача скористатися своїм правом на звернення до суду з позовом про припинення стягнення (звільнення від сплати) аліментів на утримання сина. Єдиною підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам за період з липня 2017 року по лютий 2018 року позивач вважає проживання сина разом із ним, проте вказана обставина не є істотною, об'єктивною та непереборною в аспекті сплати аліментів. Позивач не сплачував аліменти з липня 2017 року по лютий 2018 року виключно з власної ініціативи, вважаючи це не потрібним та несправедливим. Отже, у задоволенні вимоги позивача про звільнення його на підставі ст. 197 СК України від сплати заборгованості за аліментами належить відмовити. Стосовно позовних вимог про звільнення позивача від сплати аліментів за рішенням суду, суд зазначає, що за змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним з способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є виплата аліментів за рішенням суду тим із них, хто проживає окремо. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Тобто, стягнення аліментів за рішенням суду є способом участі у витратах на утримання дитини того з батьків, який проживає окремо від дитини. Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ч. 1 ст. 10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). В силу статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Вищевказана стаття, на думку суду, має бути застосована у спірних правовідносинах, адже відносини щодо повного звільнення одного з батьків від сплати аліментів на утримання дитини на користь іншого з батьків прямо не врегульовані нормами СК України. Як встановлено судом, підставою звернення позивача до суду з приводу звільнення від сплати аліментів на користь відповідача стало не проживання неповнолітньої дитини з матір'ю, на користь якої раніше були стягнуті аліменти на їх утримання. Вказана дитина за твердженням позивача тривалий час, а саме з червня 2017 року, проживає разом з ним. Факт проживання дитини сторін з позивачем протягом тривалого часу (щонайменше, безперервно з грудня 2017 року до часу ухвалення цього рішення) підтверджується показаннями свідків, в тому числі і показаннями самої дитини. При чому свідок, якого було викликано за клопотанням відповідача ([PERSON]) також підтвердила, що взимку 2017-2018 років позивач дійсно забирав сина до себе на ніч. В судовому засіданні відповідач визнала, що в березні, лютому та січні 2018 року син [PERSON] дійсно проживав у позивача, крім 10 березня 2018 року, коли він проживав у відповідача. Крім того, суд враховує факт подання відповідачем позову про встановлення графіку зустрічей з дитиною (справа № 419/8376/18). Подання вказаного позову додатково підтверджує факт тривалого проживання дитини з позивачем. Стосовно рішення комісії з питань захисту прав дитини Новоайдарської РДА Луганської області від 04.04.2018 року суд зазначає, що вказане рішення ані позивачем, ані дитиною сторін станом на час розгляду справи фактично не виконується, дитина продовжує проживати з батьком, що було визнано сторонами в судовому засіданні. Більш того, 20 квітня 2018 року [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, що підтверджується електронними відомостями з автоматизованої системи документообігу суду, які були досліджені в судовому засіданні (справа № 428/4372/18). Таким чином, суд вважає за необхідне звільнити позивача від сплати аліментів, які стягуються на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], за рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області по справі № 419/1900/15-ц від 02 листопада 2015 року, адже стягнення аліментів з того з батьків, з ким тривалий час проживає дитина є несправедливим та не відповідає вимогам ч. 2 ст. 181 СК України. При цьому суд вважає за необхідне роз'яснити, що по-перше звільнення від сплати аліментів має відбутися з часу набрання цим рішенням законної сили, адже про звільнення від обов'язку по сплаті аліментів з певної дати позивач не просив, а по-друге в разі зміни істотних обставин щодо порядку матеріального утримання та місця проживання дитини сторін - кожна заінтересована сторона матиме право подати новий позов до іншого з батьків про стягнення аліментів на утримання дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 1 від 19.02.2018 року про сплату судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. Враховуючи викладене та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 352 грн. 40 коп., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. Стосовно прохання відповідача стягнути з позивача на її користь витрати на проїзд в судові засідання в розмірі 2000 грн. суд зазначає, що вказані витрати не підтверджені жодними документами, а тому у розподілі цієї суми витрат суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial