Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

[PERSON] , через представника [PERSON] , звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з квітня 2009 року по 28.03.2013 рік вона та відповідач [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилась донька [PERSON] , в свідоцтві про народження відповідач вказаний її батьком. З березня 2013 року сімейні стосунки між нею та [PERSON] припинились. Донька [PERSON] , мешкає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , де створені всі умови для комфортного проживання дитини. Вона у повній мірі здійснює свої права та виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітньої доньки, відповідно до вимог закону, з дотриманням прав дитини, поваги до її людської гідності та з врахуванням її інтересів. Дитина - [PERSON] навчається у ХПСШ «Харківський колегіум», відвідує заняття з пісочної анімації, малювання, вокалу, бальних танців, стретчінгу. [PERSON] має стабільний самостійний дохід, щоб створювати всі необхідні умови для проживання та нормального гармонійного розвитку дитини в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості також в позивача гнучкий графік роботи, вона має час відводити доньку до школи та різних гуртків. Відповідач з моменту припинення сімейних стосунків проживає окремо у Російській Федерації. Проти побачень батька з дитиною вона не заперечує та не створює для цього жодних перешкод. Просила визначити місце проживання дитини [PERSON] разом із нею. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належними чином, представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглядати без його участі. Відповідач судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено під час судового розгляду та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Дитина [PERSON] , мешкає разом з мамою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.73). Вказана квартира належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2011 року, реєстраційний номер 3761 (а.с.71-72). Малолітня [PERSON] навчається у Харківській приватній спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів «Харківський колегіум» Харківської області з 1-го класу по заяві матері [PERSON] , плату за навчання з 1-го класу здійснює тільки мати, яка бере активну участь у вихованні дитини, класних та шкільних зборах, інформація про батька дитини відсутня, довідка № 105 від 19.10.2020 року (а.с.19). Крім того, малолітня [PERSON] відвідує гурток естрадного мистецтва «ТріОлі» КЗ «Харківський обласний Палац дитячої та юнацької творчості», приватну творчу студію «Тьотя Зебра» та студію танцю «Респект Данс Холл» по заяві матері [PERSON] , яка здійснює оплату, забезпечує дитину необхідним приладдям, інформація про батька дитини відсутня, довідки №1/10 від 20.10.2020 року та №18 від 22.10.20210 року (а.с.18, 20, 21). [PERSON] , [INFO] , є здоровою, працездатною жінкою, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с.16,17), проживає у власній квартирі за адресою: [ADDRESS] разом із дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.73). У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав на те, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. У рішенні ЄСПЛ в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) Суд вказав на необхідність дослідження питання захисту і безпеки дитини (пункт 79); ризиків безпеки дитини під час проживання з матір`ю (пункт 82); дослідження стабільності середовища дитини для забезпечення її найкращих інтересів (пункти 83-84). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вимоги статті 51 Конституції України, статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, статті 7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду. Згідно висновку Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, як органу опіки та піклування від 04.12.2020 року є доцільним встановлення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 39,40). Таким чином, суд приходить до висновку, що на час вирішення справи проживання дитини [PERSON] з матір`ю якнайкраще забезпечить її інтереси. При цьому, судом разом із матеріально-побутовими умовами проживання, враховано вік, психологічний стан та потреби малолітньої [PERSON] . Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає, позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved