Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовною заявою до Северинівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просила визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після смерті її брата [PERSON] , померлого [INFO] у селі Северинівка Ямпільського району Вінницької області. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] у селі Северинівка Ямпільського району Вінницької області помер її брат [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки. Своєчасно вона не звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки з 10 жовтня 2013 року по 01 квітня 2019 року вона знаходилася за кордоном. Після того як вона звернулася до нотаріальної контори, то нотаріус їй повідомив, що необхідно звернутися до суду із заявою про продовження строку необхідного для подання заяви про прийняття спадщини. Вона не має змоги в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, строк звернення до нотаріальної контори пропущено з поважних причин, тому вона в судовому порядку просити надати їй додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№3360 від 06.05.2019 року, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача Северинівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№3575 від 13.05.2019 з клопотанням справу розглянути у відсутність представника сільської ради, проти задоволення вимог не заперечують. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: заяви позивача та відповідача про розгляд справи у їх відсутність. Інші процесуальні дії у справі: 03 травня 2019 року відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 22 травня 2019 року на 09 годину 00 хвилин, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Вивчивши надані матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного: Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.3-4) судом встановлено, що позивачка народилася [INFO] у сел.Аксуат Тімеразівського району С-Казахстанської області. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 01 листопада 2017 року (а.с.6) судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у селі Северинівка Ямпільського району Вінницької області. Із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 19 лютого 1962 року (а.с.7), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00022594415 від 11 квітня 2019 року (а.с.8) та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 16 листопада 1980 року (а.с.9) судом встановлено, що позивачка є рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] у селі Северинівка Ямпільського району Вінницької області. Із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого на підставі розпорядження Ямпільської РДА від 12 грудня 2003 року №305 на ім`я [PERSON] (а.с.10) судом встановлено, що останній є власником земельної ділянки площею 1.7041 у межах згідно з планом, що розташована на території Северинівської сільської ради Ямпільського районну Вінницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Окрім того судом встановлено, що позивачка дійсно перебувала за кордоном з 10 жовтня 2013 року по 01 квітня 2019 року, що підтверджується письмовими доказами, які наявні у матеріалах справи (а.с.11-14). Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] у порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ч.1 ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом після смерті свого брата [PERSON] Крім того, відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд враховує норми європейського законодавства по правам людини, в якому зазначено, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці ЄСПЛ на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст.1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть не пропорційними, оскільки вона втратить право на успадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця. І спочатку смерть близької людини, а потім і втрата спадкового майна будуть для неї занадто надмірним тягарем нерозмірним з її діями, і при цьому буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи. Оцінюючи усі докази, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу поважності причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті [PERSON] . Суд вважає встановленим, і ця обставина підтверджена доводами позивача, на які вона посилається у позові, та не заперечується відповідачем, що дійсно позивач протягом шестимісячного строку після смерті [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки вона перебувала за межами України з 10.10.2013 року по 01 квітня 2019 року, а тому суд визнає цю обставину поважною причиною, з якої позивач пропустила строк, необхідний для подання заяви про прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України. Вказані обставини визнані учасниками справи і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню, а тому суд визнає причину пропуску позивачем строку, передбаченого ст.1270 ЦК України, поважною. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, суд має підстави відповідно до ст.1272 ЦК України для визначення позивачеві додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі. З урахуванням наведених мотивів, суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.ст.1217, 1222, 1223, 1262, 1270, 1272 ЦК України.

Outcome: approved