Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] у період з 01 серпня 2014 року по 21 жовтня 2016 року навчалась в Інституті спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут». З [PERSON] були укладені контракти про проходження служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу від 31 липня 2014 року та від 04 грудня 2015 року на навчання в інституті. Наказом інституту від 21 жовтня 2016 року № 180-ст «Про особовий склад» відповідача було звільнено у запас Збройних Сил України за п. «е» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність). Остаточний грошовий розрахунок після закінчення навчання в інституті з відповідачем було проведено по 21 жовтня 2016 року. Згідно з довідкою-розрахунком витрат, пов`язаних з утриманням [PERSON] в інституті від 06 жовтня 2017 року № 126 фактичні витрати, пов`язані з грошовим, продовольчим, речовим та медичним забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою житлово-комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв за період з 01 серпня 2014 року по 21 жовтня 2016 року становлять 65601 гривню 72 копійки. 06 жовтня 2017 року відповідачу направлено лист щодо необхідності відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням в інституті, проте остання кошти у добровільному порядку не сплатила. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вартість витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі в сумі 65601 гривню 72 копійки. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2018 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву (а.с. 53), в якій просить розглядати справу у відсутність представника адміністрації. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. У судове засідання прокурор військової прокуратури Київського гарнізону не з`явилась, подала до суду заяву (а.с. 55), в якій просить розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між Інститутом спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» та [PERSON] були укладені контракти про проходження служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу від 31 липня 2014 року та від 04 грудня 2015 року на навчання в інституті (а.с. 8-11). Наказом інституту від 21 жовтня 2016 року № 180-ст «Про особовий склад» [PERSON] було звільнено у запас Збройних Сил України за п. «е» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність) (а.с. 16). Відповідно до п.п. 2 п. 3 контрактів у випадку звільнення зі служби в Держспецзв`язку протягом навчання в ДЗ «ІСЗЗІ НТУУ «КПІ» з підстав, визначених ч. 9 ст. 11 Закону України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України» та ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», або у разі звільнення із зазначених підстав протягом п`яти років після закінчення ДЗ «ІСЗЗІ НТУУ «КПІ», громадянин [PERSON] протягом року з дати виключення зі списків особового складу Держспецзв`язку зобов`язується відшкодувати витрати, пов`язані з його підготовкою та утриманням в ДЗ «ІСЗЗІ НТУУ «КПІ». Відповідно до ч. 9 ст. 11 Закону України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України» курсанти, які звільняються зі служби через службову невідповідність або у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, а також військовослужбовці, які звільняються зі служби із зазначених підстав протягом п`яти років після закінчення вищого навчального закладу, в тому числі вищого військового навчального закладу чи військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, в якому вони навчалися за державним замовленням і після закінчення якого були прийняті на військову службу, відшкодовують центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв`язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України, іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку та умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Згідно з довідкою-розрахунком витрат, пов`язаних з утриманням [PERSON] в інституті від 06 жовтня 2017 року № 126 фактичні витрати, пов`язані з грошовим, продовольчим, речовим та медичним забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою житлово-комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв за період з 01 серпня 2014 року по 21 жовтня 2016 року становлять 65601 гривню 72 копійки (а.с. 17). 06 жовтня 2017 року відповідачу направлено лист щодо необхідності відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням в інституті (а.с. 19-21). Відповідач витрати, пов`язані з її утриманням в інституті, в добровільному порядку не відшкодувала. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не оплативши у вказаний в контрактах строк витрати, пов`язані з її підготовкою та утриманням, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Відповідачем не було надано належних доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 1600 гривень судового збору.

Outcome: approved