Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до Братського районного суду Миколаївської області з позовом, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором без номеру від 27.06.2007 року. Розпорядженням в.о. голови Братського районного суду Миколаївської області Скарницької І.Б. від 20 жовтня 2019 року за вих. № 471/619/19-2410/19-Вих зазначену цивільну справу № 471/619/19 передано для розгляду до Арбузинського районного суду Миколаївської області. 27 серпня 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи надійшли в провадження судді Арбузинського районного суду Миколаївської області Кірімової О.М. Згідно ухвали Арбузинського районного суду від 09.09.2019 року провадження у справі відкрито, проведення підготовчого засідання призначено на 07.10.2019 року. В зв`язку з неявкою відповідачів в судове засідання, призначене на 07.10.2019 року, проведення підготовчого судового засідання відкладено на 28.10.2019 року. Відповідно до ухвали Арбузинського районного суду від 28.10.2019 року вказану справу призначено до розгляду по суті. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [PERSON] на підставі договору без номеру від 27.06.2007 року, отримав кредит у розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою відсотків за користування згідно умов договору. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.07.2013 року. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором без номеру від 27.06.2007 року становив 10444 грн. 90 коп., яка складалася з: 10303 грн. 37коп. - заборгованості за кредитом, 141 грн. 53 коп. - заборгованості за відсотками. З метою досудового врегулювання спірних правовідносин на адресу нотаріальної контори та відповідача направлялись претензії кредитора, які не були задоволені. В зв`язку із зазначеним позивач просив стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості та судові витрати. Від представника позивача до судового засідання надійшла заява про слухання справи за його відсутності та надано згоду на винесення заочного рішення у справі. Відповідачі у судове засідання тричі не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, шляхом надсилання судових повісток за адресою місця проживання, зазначеною у позовній заяві яка збігається з зареєстрованим місцем проживання відповідачів, причини своєї неявки суду не повідомили. Правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалися. Згідно ухвали Арбузинського районного суду від 04.12.2019 року прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 27 червня 2007 року на підставі заяви [PERSON] останній отримав в ПАТ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Також сторони домовились, що заява позичальника з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають договір про надання банківських послуг. Свою згоду [PERSON] висловив у своїй заяві, яку власноручно підписав (а.с. 10). Отже, між сторонами існували зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 ЦК України). Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. У відповідності до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського МУЮ у Миколаївській області 09.07.2013 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 18). Згідно з розрахунком заборгованості, наданим АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви (а.с. 6-9) станом на 13 березня 2017 року заборгованості за договором становить 10444 грн. 90 коп., яка складається з: 10303 грн. 37коп. - заборгованості за кредитом, 141 грн. 53 коп. - заборгованості за відсотками. Відповідно до наказу № 519 від 21 травня 2018 року назву ПАТ КБ «Приватбанк» змінено на АТ КБ «Приватбанк». 21 грудня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» до Братської державної нотаріальної контори пред`явлено претензію кредитора, згідно якої просило: повідомити відомості про те, чи заводилась спадкова справа після смерті боржника; включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком; повідомити про звернення з заявою про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини та відомості про осіб, які подали заяви про прийняття спадщини (а.с. 20). У відповідності до повідомлення Братської державної нотаріальної контори від 25.01.2019 року, зазначається про те, що перша претензія кредитора від 13.04.2016 року по кредитному договору без номера від 27.06.2007 року вже була долучена 17.08.2016 року до заведеної спадкової справи № 131/2013 до спадкового майна [PERSON] (а.с. 21). Згідно повідомлення Братської державної нотаріальної контори № 1074-02-14 від 22.10.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 131 та з заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] , [PERSON] . Крім того зазначається, що претензія кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстрована 22.10.2013 року та долучена до спадкової справи (а.с. 22). У відповідності до копії листів-претензій від 27.03.2019 року [PERSON] , [PERSON] про необхідність сплати заборгованості спадкодавця [PERSON] за кредитним договором та про порядок її погашення (а.с. 23, 24). Відповідно до копії спадкової справи № 131/2013 до майна померлого [PERSON] встановлено, що спадкоємцями померлого [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 56-80). Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] звертались до Братської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с. 63, 66). Крім того, вказана спадкова справа містить претензію кредитора ПАТ КБ ПриватБанк» № 15340 від 01.10.2013 року (а.с. 68) та претензію кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» від 13.04.2016 року (а.с. 72). У відповідності до повідомлень Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 30.12.2016 року [PERSON] та [PERSON] повідомлялись про те, що кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» включені до спадкової маси спадкодавця [PERSON] (а.с. 77, 78). Відомостей по відмову від прийняття спадщини матеріали спадкової справи не містять. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинились у наслідок його смерті. За правилами ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; той з подружжя, який пережив спадкодавця, і діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом; за загальним правилом, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, проте, за відповідною угодою ці частки можуть бути змінені на користь будь-кого зі спадкоємців; спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; спадкоємець може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини і є безумовною та беззастережною (ст.ст. 1216-1218, 1261, 1267, 1268, 1270, 1273). Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості успадкованого майна. Згідно ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Оскільки зобов`язання за кредитним договором порушене, погашення боргу не виконане, то вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості є правомірними. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). Оскільки позовна заява пред`явлена до двох відповідачів [PERSON] та [PERSON] , а вимоги позову стосуються лише стягнення заборгованості із [PERSON] , то суд дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. В силу частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved