Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Адвокат Тріфонов Євген Олександрович звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивача його представник Тріфонов Є.О. посилається на те, що 23.08.2019 о 13:45 годині відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «Opel Combo», номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Танкістів м. Сєвєродонецька, допустив порушення п. 16.11 ПДР та скоїв ДТП з мотоциклом «МХ 150 s VIPER TORNADO», номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП потерпілому [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому човноподібної кістки лівого променево-зап`ястного суглобу. На етапі досудового розслідування відповідач [PERSON] склав розписку про відшкодування [PERSON] збитків у розмірі 1000 доларів США зі строком виконання до 2020 року. Однак, до квітня 2020 року кошти так і не надав, а згодом зовсім відмовився їх сплачувати. Відповідно до умова розписки відповідач [PERSON] має сплатити на користь позивача [PERSON] кошти у гривні еквівалентні 1000 доларів США, що на день написання позовної заяви складають за офіційним курсом НБУ (за 1 долар - 26,638 грн.) 26638 грн. 00 коп. Крім того, діями [PERSON] позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у позбавленні позивача права на працю та можливості заробляти собі та своїй родині на життя. Позивач втратив душевний спокій, постійно перебував у роздратованому стані, не мав засобів для забезпечення належного рівня життя своєї родини. У зв`язку зі станом здоров`я [PERSON] був позбавлений можливості повноцінно пересуватися, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 40000 грн. На виконання ухвали суду від 27.07.2020 відповідачем [PERSON] були подані заперечення на позов, в яких зазначено, що в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження № 120191303700001453 від 24.08.2019 по справі № 428/47/20 потерпілий [PERSON] заявив клопотання про закриття провадження по справі та звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності з підстав повного примирення з обвинуваченим. Матеріальні збитки йому відшкодовані, тому претензій до обвинуваченого не має. Тобто на етапі розгляду кримінальної справи позивач [PERSON] підтвердив повне відшкодування йому як матеріальної так і моральної шкоди. Ухвала суду від 06.02.2020 по кримінальній справі № 428/47/20 набрала чинності та в апеляційному порядку не оскаржувалася. За таких обставин [PERSON] вважає, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] немає, тому просить відмовити у задоволенні позову останнього. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник позивача адвокат Тріфонов Є.О. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Юрченко В.Г. заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 лютого 2020 року по кримінальній справі № 428/47/20 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, [PERSON] , [INFO] , було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим, а провадження у відношенні [PERSON] було закрито. Ухвала суду набрала законної сили 13.02.2020. 31 грудня 2019 року [PERSON] була складена розписка, відповідно до якої він зобов`язується відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 1000 доларів США. Зобов`язувався виплачувати щомісячно в період 2020 року. Згідно з копією листка непрацездатності серії [NUMBER] Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» [PERSON] , знаходився на амбулаторному лікуванні з 31.08.2019 по 10.09.2019. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивачу, отриманої ним під час дорожньо-транспортної пригоди, яка завдана, на його думку, діями відповідача. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 461/8496/15. Отже, протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року № 6-168цс13. Так, зі змісту ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.02.2020 по справі № 428/47/20 вбачається, що 06.02.2020 [PERSON] , [INFO] , було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження у відношенні [PERSON] закрито. Судом встановлено, що позивач [PERSON] під час розгляду кримінального провадження № 120191303700001453 від 24.08.2019 за ч. 1 ст. 286 КК України відносно [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про закриття цього кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого [PERSON] з підстав повного примирення з обвинуваченим. Матеріальні збитки йому відшкодовані, тому претензій до обвинуваченого не має. Статтею 46 КК України встановлено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. З аналізу наведеної норми права, можна зробити висновок, що зазначена стаття передбачає звільнення особи від кримінальної відповідальності лише за наявності існування двох умов - примирення обвинуваченого з потерпілим та повного відшкодування обвинуваченим шкоди, спричиненої потерпілому. В іншому випадку застосування ст. 46 КК України є неможливим. Враховуючи, що на підставі ст. 46 КК України [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності, суд вважає, що на момент розгляду кримінального провадження він примирився із [PERSON] та повністю відшкодував йому шкоду, що підтвердив потерпілий в судовому засіданні під час розгляду цього кримінального провадження. Ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.02.2020 набрала законної сили 13.02.2020, в апеляційному порядку не оскаржувалась. За таких обставин суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки вважає, що завдання йому матеріальної шкоди, яка на момент розгляду цієї справи не відшкодована, позивачем не доведено. Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. У позовній заяві позивач обґрунтовує завдану йому моральну шкоду тим, що він зазнав сильних душевних страждань та хвилювань з приводу пошкодження його транспортного засобу, у зв`язку з чим змушений змінити свій звичний спосіб життя. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення,

Outcome: dismissed