Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» 29.01.2016 року звернулося до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON], у якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № ABH0RG143281085 від 08.04.2015р у розмірі 14 589.79 грн. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до вказаного кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 9\~469,20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак відповідач порушує взяті на себе зобовязання щодо повернення кредитних коштів позивачу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2017р. вказану цивільну справу прийнято до провадження суддею Шавулою В.С. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2018р. цивільну справу за позовом АТ «А-Банк» залишено без розгляду, яку постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.08.2018р. скасовано, а справу повернуто для продовження розгляду. Відповідачем надано суду відзив на позов, у якому він посилаючись на неотримання грошових коштів, оскільки дійсною метою укладання спірного договору було виконання умов договору поставки вікон, укладеного між відповідачем та ФОП [PERSON], тоді як з заяви позичальника вбачається, що кошти було перераховано на рахунок ФОП Живица, а також на не підписання Умов та правил , розміщених на сайті позивача, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представником позивача надано суду відповідь на відзив, у якому він посилаючись на те, що позивачем виконано умови кредитного договору № ABH0RG143281085 від 08.04.2015р., просить суд справу позовні вимоги задовольнити. Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 08.04.2015р між ПАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~ABH0RG143281085, згідно умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 9\~469,20 грн. строком до 07.04.2018р. (далі Договір) (а.с.6). Відповідно до п.9 Договору кредит надається позичальнику на наступні цілі: а)\~оплати/часткової оплати товару згідно з переліком (далі товар) шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП Живица (надалі продавець) №\~26009055018510; б) на сплату страхового платежу у сумі 0 грн.; в) на сплату єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту, розмір якої визначається згідно п.4 даної заяви, шляхом перерахування відповідної суми на рахунок банку № 2206. Згідно з п.4 Договору єдино разова винагорода за надання фінансового інструменту складає 364,20 грн. Відповідно до п.10 Договору сума авансового внеску за Товар, який сплачується за рахунок власних коштів позичальника становить 3\~840,00 грн. Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач заперечуючи проти позовних вимог, зокрема, зазначає, що при укладанні спірного договору його введено в оману, оскільки дійсною метою укладення кредитного договору було виконання умов договору № AG-15236L про поставку вікон, який було укладено між ним та ФОП [PERSON], тоді як з спірного кредитного договору вбачається, що кредитні кошти було перераховано на рахунок ФОП Живица. Водночас, дана обставина не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідачем при укладанні спірного договору було надано позивачу рахунок-фактуру, який виписано ФОП Живица на суму 12\~945,00 грн. та внаслідок чого відповідно до умов Договору позивачем згідно платіжного доручення №\~BLFZ0DDJ91 від 09.04.2015р. перераховано ФОП Живица 9\~105,00 грн. (з\~урахуванням умов п.4 та п. 10 Договору). Суд також не бере до уваги посилання відповідача на те, що він фактично не отримував грошові кошти, як на іншу підставу для відмови у задоволенні позову, оскільки умовами Договору передбачено перерахування коштів на рахунок ФОП Живиця, який вказано у наданому відповідачем рахунку-фактурі, для сплати Товару. Таким чином у позивача також був відсутній обовязок перерахування коштів на рахунок ФОП [PERSON] Окрім того, суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що він не підписував Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені в мережі Інтернет, як на доказ неукладання спірного Договору, оскільки між сторонами виникли договірні відносини, умови яких позивачем виконані. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Водночас, всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором №\~ABH0RG143281085 від 08.04.2015р., яка відповідно до розрахунку станом на 11.12.2015р. становить 14 589.79 грн. та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 9 469,20 грн., заборгованості з сплати процентів за користування кредитом у розмірі 6,97 грн., заборгованості з комісії у розмірі 3 030,16 грн., заборгованості з пені у розмірі 912,52 грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентної складової) у розмірі 670,94 грн. (а.с.5). З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved