Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вищезазначеним позовом, який мотивують тим, що [INFO] року помер їх батько та чоловік відповідно - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] [PERSON] ще за життя склав заповіт, яким належний йому житловий будинок та земельну ділянку заповів йому, своєму сину [PERSON] Так, вони та [PERSON] (їх брат і син відповідно) фактом спільного проживання із спадкодавцем прийняли спадщину. Однак, згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а положення ст. 1241 цього Кодексу визначають право на обов'язкову частку у спадщині. Оскільки йому, як спадкоємцю за заповітом, та їй, як дружині спадкодавця, в оформленні спадщини нотаріусом було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, тому просять позов задовольнити. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON], а також їх представник [PERSON] не з'явилися, однак остання подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та не стягувати з відповідача на користь позивачів понесені ними судові витрати. Представник Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача в судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову. У судове засідання третя особа [PERSON] не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 28 лютого 2012 року помер батько [PERSON] і [PERSON], а також чоловік [PERSON] - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 01 березня 2012 року (а. с. 7-10, 11, 12, 14). Також встановлено, що згідно довідки виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 1026 від 23 березня 2018 року [PERSON], який помер [INFO] року, був головою домогосподарства № 40 по вул. Грушевського в с. Порошково Перечинського району Закарпатської області (а. с. 15). Крім цього встановлено, що [PERSON] на випадок смерті все своє майно, житловий будинок і все те, що буде йому належати на день смерті заповів своєму синові [PERSON], про що свідчить заповіт від 18 листопада 1999 року, посвідчений секретарем виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області (а. с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1241 цього Кодексу малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до довідки виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 1025 від 23 березня 2018 року на момент смерті [PERSON] разом з ним в будинку № 40 по вул. Грушевського в с. Порошково Перечинського району Закарпатської області були зареєстровані його дружина [PERSON], [INFO], та сини [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] (а. с. 16). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 53937553 від 05 листопада 2018 року та повідомлення Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області вих. № 162/01-10 спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року, відсутня (а. с. 33-34, 35). Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що позивачі фактом спільного проживання із спадкодавцем прийняли спадщину, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не відмовилися від неї, тому [PERSON] як непрацездатна вдова [PERSON] має право на половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за покійним чоловіком за законом (1/2 : 2 = 1/4), а [PERSON] як спадкоємець за заповітом - 3/4 частини спадкового майна. Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 39/01-16 від 18 квітня 2018 року позивачам було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO] року, оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 40 по вул. Грушевського в с. Порошково Перечинського району Закарпатської області, відсутній (а. с. 17). Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи вищенаведене та те, що у позивачів існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанцій №0.0.1150279132.1 та № 0.0.1150275928.1 від 04 жовтня 2018 року позивачами [PERSON] та [PERSON] сплачено 528,75 грн. і 176,25 грн. судового збору відповідно (а. с. 1, 2). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданої представника позивачів заяви, остання, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не стягувати з відповідача понесені [PERSON] та [PERSON] судові витрати, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, тому судовий збір у розмірі 528,75 грн. і 176,25 грн. стягненню з останньої не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: approved