Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

[PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Великомежиріцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, Орган опіки та піклування Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на малолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 19 серпня 2014 року розірвано. Згідно рішення Корецького районного суду Рівненської області від 28 квітня 2016 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання їхньої спільної дитини, [PERSON] в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Добровільно будь-якої іншої допомоги відповідач не надає. Просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача шляхом зміни способу їх стягнення і стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу, але неменше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задоволити в повному обсязі. Треті особи, явки представників в судове засідання не забезпечили, за підписом уповноважених керіників подали заяви про розгляд справи без участі їх представників, просили справу вирішити за наявними матеріалами. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином судовою повісткою за зареєстрованим місцем проживання. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Батьком, [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19 лютого 2015 року. Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 19 серпня 2014 року Шлюб, між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 10 січня 2014 року виконавчим комітетом Світанівської сільської ради Корецького району Рівненської області, актовий запис №1 - розірвано. Згідно рішення Корецького районного суду Рівненської області від 28 квітня 2016 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання їхньої спільної дитини, [PERSON] в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки Великомежиріцької сільської ради №104 від 05 квітня 2021 року [PERSON] проживає в селі Світанок Рівненського району Рівненської області разом з батьками та дочкою, [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що відповідач аліменти згідно рішення Корецького районного суду Рівненської області не сплачує, що підтверджує доданий до позову розрахунок заборгованості по аліментах виконаний відділом ДВС Роздільнянського МРЮУ в Одеській області відповіднодо якого станом на 31 березня 2021 року заборгованість [PERSON] становить 43661,50 грн. Зазначений факт також підтверджує довідка відділу ДВС Роздільнянського МРЮУ в Одеській області № 9648від 12 квітня 2021 року відповідно до якої [PERSON] у період з 01 вересня 2020 року по 31 березня 2021 року не отримувала аліментів відповідно виконавчого листа №563/291/16-ц, який видано 19 травня 2016 року Корецьким районним судом Рівненської області. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~статті 180 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Така правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, відповідно суд доходить висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Також відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved