overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] є людьми похилого віку, перенесли тяжкі хвороби, часто хворіють та потребують стороннього догляду. Самостійно вони не можуть обслуговувати себе та забезпечити нормальні умови життя, тому догляд за ними здійснює їх син [PERSON]. Крім того, вчинки [PERSON] та [PERSON] часто не контрольовані та вони не можуть пояснити своїх дій. Протягом біль ніж восьми років лікарі не можуть допомогти їм перебороти дану хворобу. При цьому за станом здоров'я та поведінкою вони не можуть самостійно розпоряджатися отриманою пенсією. Враховуючи вищевикладені обставини, [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати недієздатними або обмеженими в цивільній дієздатності [PERSON], [PERSON] та визнати його [PERSON], [INFO] опікуном над батьками [PERSON], [INFO] ідентифікаційний номер [NUMBER], [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] та над їх майном. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у заяві та актах амбулаторної судово - психіатричної експертизи. Представник органу опіки та піклування Флоринської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак за підписом сільського голови до суду надійшла заява про підтримання вимог заявника, так як це відповідає інтересам його батьків та розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі зацікавленої особи. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що заява підлягає задоволенню, оскільки згідно ст. 39 ч.1 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, згідно ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною. З матеріалів справи, а саме з акту амбулаторної судово- психіатричної експертизи № 284 від 22.09.2014 року вбачається, що [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді судинної деменції, в наслідок чого позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до акту амбулаторної судово- психіатричної експертизи № 285 від 22.09.2014 року вбачається, що [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді судинної деменції, в наслідок чого позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно виписок із медичних карт стаціонарного хворого (а.с.4-13) [PERSON] та [PERSON] з 2001 року по 2014 рік періодично перебувають на стаціонарному лікуванні у Бершадській ОЛІЛ. [PERSON], відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с. 21) є сином вказаних осіб, та здійснює догляд за ними, що відображено у довідці Флоринської сільської ради №2.8.-117 від 13.08.2014 року (а.с.20). Також з інформації, яка містить зазначена довідка вбачається, що інших членів сім'ї у [PERSON] та [PERSON] , окрім сина немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] є родичами, а саме чоловіком і дружиною, так як вони прожили разом однією сім'єю більше двадцяти років в [ADDRESS] [INFO] помер співмешканець заявниці [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 27 червня 2014 року. Зараз виникла необхідність отримання свідоцтва про право на спадщину, а саме: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,80 га на території Миколаївської селищної ради масив № 21, ділянка № 2, що підтверджується доданою до заяви копією Державного акту на право приватної власності на землю серія 111 - ОД № 090031 виданого 30 травня 2003 року. Встановити факт родинних відносин заявниці необхідно для прийняття спадщини після смерті співмешканця. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зацікавлена особа представник Миколаївської селищної ради, Миколаївського району, Одеської області в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій заявлені вимоги заявниці визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги заявниці підтримали. Розповіли, що заявниця [PERSON] та покійний [PERSON] жили по сусідству як чоловік і дружина більше 20 років без реєстрації шлюбу. Оцінивши зібрані по справі матеріали, вислухавши пояснення заявниці, свідків [PERSON], [PERSON], суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, так як те, що [PERSON], [INFO] дійсно є дружиною [PERSON], який помер 25.06.2014 року, підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 4 ), копією державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] ( а.с. 5 ), довідкою виданою виконавчим комітетом Миколаївської селищної ради, про те, що [PERSON], [INFO] дійсно проживала зі своїм співмешканцем [PERSON], більше 20 років разом, як чоловік та дружина, до дня його смерті, тобто до 25.06.2014 року ( а.с. 8 ). Статтею 256 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинковолодіння № 40 на вул. Молодіжній в м. Сміла, в якій зареєстрована їх дочка [PERSON] Позивачі, посилаючись на те, що вони не можуть оформити субсидію на оплату комунальних послуг, оскільки відповідачка з 5 лютого 2011 року в будинковолодінні не проживає, майна, що їй належить, в помешканні немає, але не знялася з реєстраційного обліку, звернулися в суд з позовом про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачі надали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просять розглянути справу без їх участі. Відповідачка не зявилася з невідомих суду причин, хоч про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 1990 року [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах належить будинковолодіння № 40 на вул. Молодіжній в м. Сміла, в якому зареєстрована [PERSON], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Черкаській області від 28 квітня 2016 року. З актів від 05 лютого 2011 року, 23 вересня 2014 року та 04 квітня 2016 року вбачається, що відповідачка в будинковолодінні № 40 на вул. Молодіжній в м. Сміла з 05 лютого 2011 року не проживає, її особисті речі в помешканні відсутні. У відповідності до ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В звязку з тим, що [PERSON] вибула на інше постійне місце проживання вона повинна бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинковолодінні № 40 на вул. Молодіжній в м. Сміла. На підставі викладеного, ст. 167 ЖК України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинковолодіння на [ADDRESS] Смілянського району, в якому зареєстрована і проживає [PERSON] Позивачка, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина [PERSON], посилаючись на те, що відповідачка замінила замок на вхідних дверях будинку і не пускає її додому, у зв'язку з чим вона змушена проживати за іншою адресою, звернулася до суду з позовом і просить усунути їй перешкоди у користуванні будинковолодінням на [ADDRESS], виселивши з нього відповідачку. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій проти задоволення позову не заперечила, просить розглянути справу у її відсутності. Відповідачка позов не визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням суду від 28 квітня 2014 року за [PERSON] та [PERSON], в порядку спадкування після смерті [PERSON], що доводився позивачці чоловіком, визнано по 1/2 частині права власності на будинковолодіння на [ADDRESS] Смілянського району. З довідки виконкому Балаклеївської сільської ради від 28 серпня 2014 року № 763 вбачається, що у вказаному будинковолодінні зареєстрована і проживає рідна сестра померлого [PERSON], яка чинить позивачці перешкоди у користуванні власністю, не пускаючи її в помешкання, про що свідчить акт вуличного комітету від 16 липня 2014 року. Це ж підтвердили в судовому засіданні і свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Зокрема, [PERSON] - батько позивачки, пояснив, що відповідачка змінила замки на вхідних дверях будинку на [ADDRESS], забрала ключі і не пускає дочку до помешкання, у зв'язку з чим вона вимушена проживати у нього. Свідок [PERSON] пояснив, що позивачка зверталася до дільничного інспектора, оскільки не могла зайти до власної хати. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Переконання відповідачки про те, що вона має право користуватися спірним будинком, оскільки була членом сім'ї [PERSON] і проживала разом з ним, є хибними, так як законодавством не передбачено збереження права користування житлом членами сім'ї колишнього власника у випадку його зміни. Відповідачка перешкоджає проживанню позивачки у спірному будинку, у зв'язку з чим остання змушена проживати за іншою адресою, а тому суд вважає, що [PERSON] обґрунтовано звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення [PERSON] У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 243 грн 60 коп судового збору, оскільки позов задоволено не на її користь. На підставі наведеного, ст.ст. 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК Української РСР,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки з кадастровим № 2323685200:01:010:0017, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 858543. З вказаного акту про право власності на земельну ділянку вбачається, що позивачці належить 3/4 від 4,3799 га зазначеної земельної ділянки, а інша частка, 1/4, належить відповідачу. Підставою виникнення права спільної часткової власності на вказану земельну ділянку стало прийняття сторонами в справі спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 29.09.2007 та зазначено в державному акті про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 858543. З технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки вбачається можливість виділу позивачці належної їй частки із земельної ділянки в розмірі 3/4, що становить 3,2849 га., а також можливість виділення відповідачу його частки. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Частиною першою ст. 88 ЗК України визначено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. За правилом ч. 3 ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, та і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Частиною першою статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач на пропозицію суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження в даній справі, не надав суду письмових заперечень проти позову та жодних доказів. З огляду на викладене, враховуючи відсутність у справі будь-яких доказів на спростування вимог позивачки, можливість виділу позивачці належної їй частки із складу земельної ділянки з кадастровим № 2323685200:01:010:0017, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви додано квитанцію № 29 від 10.04.2014, якою підтверджується сплата позивачкою судового збору у розмірі 381,22 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню на її користь з відповідача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з 01.05.1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання вони згідно представленої копії свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину доньку Марину, [INFO], яка згідно довідки, виданої Прачівською сільською радою, проживає разом з матірю. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] являється працездатним, але постійного місця роботи не має. При таких обставинах суд вважає за необхідне стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки Марини в частці від його доходу, яка складає ? його частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з 01 березня 2008 року перебувають в зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець-Подільському Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] . В листопаді 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейне життя у них з відповідачем не склалося через різні характери, непорозуміння при вирішенні сімейних питань. Кілька місяців тому відповідач залишив їх із сином і фактично створив нову сім'ю. Тому подальше сумісне проживання вважає неможливим. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву в якій підтримала заявлені вимоги з підстав зазначених у позові. Крім того вказала, що фактично створила нову сім'ю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце, час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань, заперечень суду не подав, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. ст. 106, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони підтримують шлюбних стосунків, спроби до примирення виявились невдалими, фактично створили нові сім'ї, що дає суду підстави вважати, що їх сім'я розпалась остаточно і немає можливості її поновити. На підставі ст.ст. 105, 110,112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з 01 вересня 2007 року перебувають в шлюбі, мають неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В березні 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося через психологічну несумісність, різні погляди на життя, постійні сварки, конфлікти та непорозуміння, внаслідок чого з весни 2015 року вони стали проживати окремо. Вважає, що їх шлюб має лише формальний характер, подальше збереження сім'ї неможливе. Просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, доручив представляти свої інтереси адвокату [PERSON], який надав заяву, де просить розглядати справу у його та його довірителя відсутності, наполягає на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить судове засідання здійснювати без її участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. ст. 106, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2007 року перебувають у шлюбі, мають двох неповнолітніх доньок, проте через психологічну несумісність та розбіжності у поглядах на подружнє життя стосунків не підтримують, проживають окремо з весни 2015 року, примирення не бажають, що дає суду підстави вважати, що їх сім'я розпалась остаточно і немає можливості її поновити. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно частині задоволених вимог. На підставі ст.ст. 105, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з 01 жовтня 2005 року перебувають в шлюбі, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В серпні 2018 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося через психологічну несумісність, різні погляди на життя, втрату взаємних почуттів, з квітня 2018 року проживають окремо. Вважає, що їх шлюб має лише формальний характер, подальше збереження сім'ї неможливе. Просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, наполягає на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. ст. 106, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2005 року перебувають у шлюбі, мають неповнолітнього сина, проте через психологічну несумісність та розбіжності у поглядах на подружнє життя стосунків не підтримують, проживають окремо з квітня 2018 року, примирення не бажають, що дає суду підстави вважати, що їх сім'я розпалась остаточно і немає можливості її поновити. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно частині задоволених вимог. На підставі ст.ст. 105, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з 01 листопада 2003 року перебувають в зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Полонського районного управління юстиції у Хмельницькій області шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У вересні 2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося через часті конфлікти, непорозуміння при вирішенні пріоритетних сімейних проблем. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги пояснивши, що понад шість місяців вони з відповідачем стосунків не підтримують, відповідач має іншу сім'ю, вважає даний шлюб недоцільним. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсно понад шість місяців вони з позивачем не підтримують жодних стосунків, крім того, на даний час він фактично створив іншу сім'ю та просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. ст. 106, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони протягом останніх семи років не підтримують шлюбних стосунків, спроб до примирення не приймали, проживають окремо, відповідач фактично створив нову сім'ю, що дає суду підстави вважати, що їх сім'я розпалась остаточно і немає можливості її поновити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 105, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з 02.09.2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у подружжя є син [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю. У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом\~ до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те,що в сімї\~ склались ненормальні стосунки із-за несумісності характерів подружжя, виникали сварки, що привело до розпаду їх шлюбу. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснивши, що збереження сімї неможливе. Відповідачка позов визнала, на розірвання шлюбу згідна. Заслухав пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Згідно ст. ст. 106, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що, уклавши шлюб, сторони не змогли створити здорову сімю, між ними виникали сварки із-за різних поглядів на сімейні відносини та із-за відсутності між сторонами взаєморозуміння та довіря. Сторони з квітня 2015 року разом не проживають, спроб до примирення не приймали, що дає суду підстави вважати, що їх сімя розпалась остаточно і немає можливості її поновити.

Outcome: approved