Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Адвокат Тонкошкур І.В. діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, яку уточнив у листопаді 2021 року, і якою просив суд визнати право власності за [PERSON] на чверть житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; скасувати арешт, який накладений ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.12.2018 року у справі № 523/17963/18, на чверть житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На обгрунтування своїх доводів заявник вказує, що у провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової суми за договором позики. 21.12.2018 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси вжито заходів забезпечення позову, накладено арешт на чверть житлового будинку, та чверть земельної ділянки, які розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.01.2020 року знято арешт з чверті земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Як стверджує заявник, в межах виконавчого провадження арештоване нерухоме майно боржника [PERSON] не було реалізовано на електронних торгах, і тому майно боржника виконавцем було запропоновано стягувачам. Стягувач- [PERSON] відмовилась від отримання у власність непроданого з електронних торгів нерухомого майна боржника. Стягувач за суміжним виконавчим провадженням - [PERSON] прийняв у власність непродане з електронних торгів нерухоме майно боржника в рахунок погашення боргу. Заявник стверджує, що в теперішній час наявний арешт на будинок істотно порушує його права як власника, і тому просить визнати за ним право власності та скасувати арешт. [PERSON] у судове засідання не з`явилась, сповіщена належним чином про дату, час та місце його проведення. [PERSON] у судове засідання не з`явився за місцем мешкання відсутній. Адвокат Тонкошкур І.В. подав заяву про розгляд справи у свою відсутність. При таких обставинах суд вважав що перешкод для розгляду справи не має. Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01.08.2019 року у справі № 523/17769/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у сумі 37100 доларів США та судові витрати 9957,20 грн. 21.12.2018 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси вжито заходів забезпечення позову, накладено арешт на чверть житлового будинку, та чверть земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.01.2020 року знято арешт з чверті земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 05.07.2021 року державний виконавець Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) склав акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу за виконавчим документом, а саме про передачу [PERSON] в рахунок погашення боргу за виконавчим листом № 523/17769/18 який виданий 10.09.2019 року на виконання рішення від 01.08.2019 року, нерухомого майна належного боржнику - [PERSON] , а саме, чверті житлового будинку, та чверті земельної ділянки, кадастровий номер 5122786400:02:001:0720, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . В теперішній час [PERSON] не має можливості зареєструвати своє право власності, і реалізовувати права власника. Суд встановивши дійсні правовідносини, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України 2004 року. Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач обґрунтував свої вимоги тим, що накладення арешту на майно порушує його права, як власника, захист якого передбачено статтею 41 Конституції України, статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України. В силу частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що за змістом поданої позовної заяви між сторонами наявний спір про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача порушене, тому заява адвоката Тонкошкур І.В. в інтересах [PERSON] про визнання права власності та звільнення майна з- під арешту обгрунтована і підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved