Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON], в якому просять усунути перешкоди у спілкуванні і вихованні з онукою [PERSON], визначити спосіб у вихованні онуки та спілкуванні з нею. В обґрунтування позовних вимог, зазначили, що 28 березня 2008 року донька позивачів [PERSON] уклала шлюб із [PERSON]. Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON], [INFO] Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 червня 2012 року шлюб між [PERSON], та [PERSON] було розірвано. На наданий час онука [PERSON] проживає разом з батьком. Матір [PERSON] проживає окремо від дитини. На підставі рішення суду [PERSON] встановлено порядок участі у спілкуванні та вихованні з донькою [PERSON] Наприкінці 2009 року [PERSON] запропонував влаштувати дитину до дитячого садку біля свого місця мешкання, дід та баба не стали цьому заперечувати. Однак після цього відповідач почав активно перешкоджати подальшому спілкуванню з онукою, нічим не мотивуючи. З вересня 2014 року по травень 2016 рік позивачі раз на тиждень відвідували онуку у позакласній групі для молодших школярів ЗОШ № 94, відповідач був цим вкрай незадоволений і постійно перешкоджав спілкуванню баби та діда з дитиною. Позивачі неодноразово пропонували [PERSON] матеріальну допомогу в різних формах для онуки, але відповідач відмовлявся від неї. Кожного періоду шкільних канікул позивачі робили спробу домовитись з відповідачем про відпочинок онуки у м. Полтава разом з дідом та бабою. У зв'язку із зазначеним позивачі змушені звернутись до суду з позовом з проханням усунити перешкоди у спілкуванні та встановити їм графік зустрічей із дитиною, таким чином: у третю неділю кожного місяця з 10:00 до 14:00 години, у період шкільних канікул з можливістю забрати онуку до м. Полтава, а саме навесні на 3-4 дні. Взимку з 2 по 7 січня або з 7 січня по 13 січня, залежно від тривалості канікул та за домовленістю з батьками, влітку у липні місяці. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON], його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог частково, оскільки дані вимоги є необґрунтованими та безпідставними, відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позивачі зазначають інформацію однобічно та неповно. Просив суд призначити зустрічі позивачам з дитиною згідно висновку органу опіки та піклування у вихідні дні одночасно з їх донькою [PERSON], а саме: четверта неділя кожного місяця з 10:00 до 13:00 години, обов'язково у присутності батька. Також відповідач згоден щоб час зустрічей позивачів з онукою був більшим, але проходив виключно у присутності батька. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, просив суд розглядати справу без їх участі, надав висновок щодо доцільності встановлення порядку участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні малолітньої онуки [PERSON] Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2018 року провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 18 січня 2018 року призначено процедуру врегулювання спору за участі судді Чайка І.В. Ухвалою суду від 09 лютого 2018 року припинено процедуру врегулювання спору за участі судді Чайка І.В. Ухвалою суду від 12 лютого 2018 року справу прийнято до свого провадження суддею Григор'євим Б.П. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, матеріали справи, показання свідків, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 28 березня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). На підставі рішення суду від 29 травня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 15). Отже позивачі являються дідом та бабою для малолітньої [PERSON] Дитина на теперішній час постійно мешкає разом з відповідачем [PERSON]. На підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі №641/7383/16-ц та рішення апеляційного суду Харківської області від 27 листопада 2017 року усунуто перешкоди [PERSON].(матері дитини) у спілкуванні з донькою [PERSON], та встановлено порядок участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні її доньки. Допитана в якості свідка [PERSON] повідомила, що вона є директором школи в якій навчається [PERSON]. Свідок зазначила, що батько відвідує батьківські збори. [PERSON] має охайний вид. Пояснила, що приблизно два роки тому бачила конфлікт між дідом, бабою з однієї сторони та батьком з іншої, щодо з'ясування питання з ким дитина буде відвідувати планетарій. Свідок повідомила, що батько надав їй для огляду рішення суду з приводу участі матері у спілкуванні і вихованні [PERSON]. На питання відповідача, чи були випадки відмови [PERSON] спілкуватись та бачитись з дідом та бабою, свідок пояснила, що зі слів класного керівника [PERSON] чула, що у школі дитина відмовилась спілкуватись з бабою, дідом при відвідуванні її останніми. Допитана в якості свідка [PERSON] зазначила, що позивачів по справі знає приблизно 20 років. Пояснила, що батько дитини не давав [PERSON] на вихідні діду та бабі, як було між ними домовлено, у зв'язку з чим дитина почала боятись спілкування з позивачами. У 2013 році свідок разом з позивачами та [PERSON] відвідували АР Крим для оздоровлення. Свідок пояснила, що при спілкуванні з [PERSON], остання зазначила, що папа не дозволяє їй спілкуватись з дідом та бабою, дитина налякана. Допитана в якості свідка [PERSON] зазначила, що є матір'ю [PERSON]. З відповідачем по справі свідок має конфліктні відносини з приводу виховання та спілкування з дитиною. Відповідач перешкоджає позивачам у спілкуванні з [PERSON] без його присутності. Забороняв позивачам відвідувати дитину з початку у дитячому садку, а потім у школі. Повідомила, що у грудні 2016 року [PERSON] завітавши у школу до [PERSON] дізналась, що остання хворіє, позивач пішла додому в якому мешкає онука провідати її, але відповідач, щоб завадити зустрічі [PERSON] з бабою, в грубій формі відштовхнув останню на сходи. Після виклику наряду поліції позивачем, [PERSON] погодився дозволити [PERSON] поспілкуватись з бабою п'ять хвилин часу. Також зазначила , що під час її поїздки до АР Крим з дитиною у 2013 році батько заперечував проти цього. Згідно зі ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до ч.1,2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З аналізу вказаних норм права вбачається, що спір щодо участі баби, діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до норм які регулюють спірні відносини які виникають між матір'ю та батьком щодо виховання дитини. Відповідно до ст. 10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані Сімейним Кодексом України, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права). Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч.2,3 ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року. Відповідно до положень ч.ч. 4 -6 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів, зокрема, щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків тощо, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він недостатньо обґрунтований, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 586 від 14.09.2018 року, управління вважає за доцільне визначити [PERSON] та [PERSON] такий порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою [PERSON], [INFO], визначивши час: перша неділя місяця з 10:00 до 13:00 години за згодою дитини. Суд вважає, що вищевказаний висновок органу опіки та піклування підтверджує наявність спору між позивачами та відповідачем щодо визначення часу участі у вихованні та спілкуванні позивача з дитиною, і в цілому погоджується із цим, але висновок не повною мірою вирішує спірну ситуацію, яка склалась з приводу визначення часу бабі та діду для спілкування та виховання онуки. Враховуючи те, що дитині вже 10 років, вона проживає тільки разом з батьком, матір дитини [PERSON] приділяє увагу донці лише 9 годин на місяць, а для виховання дівчини у любові і злагоді, формування її моральних цінностей, майбутнього сприйняття та поваги соціального надбання інституту сім'ї важливу роль несуть не тільки батьки а й баба і дід, суд, приходить до висновку, що рішення органу опіки щодо надання позивачам часу у вигляді 3 годин на місяць для участі у спілкуванні та вихованні дитини є незначним, та не зможе повною мірою забезпечити бабі та діду можливість приділити увагу онуці, здійснювати повноцінне виховання дитини та піклування про неї, а отже суд вважає, що висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим та об'єктивним, не відповідає забезпеченню максимально можливих інтересів дитини. Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага («Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992 року, п.90, «Хант проти України», п.54), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що між сторонами не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з дитиною, що має наслідком недостатню участь позивачів у вихованні дитини та спілкуванні з нею, враховуючи відносини, які на даний час склалися між сторонами, суд вважає, що встановлення способу спілкування позивачів із дитиною повинен відбуватись у присутності батька. Надавши оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, із врахуванням показань свідків, враховуючи задоволення максимальних інтересів дитини, які переважають за інтереси батьків,діда, баби наявний спір, що виник між сторонами, враховуючи вік, стать, стан здоров'я, психоемоційний стан дитини, принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку, що позивачі [PERSON] та [PERSON] мають гарантоване законом право на спілкування зі своєю онукою та право на її виховання. Тому необхідно встановити такий порядок участі діда та баби у вихованні малолітньої онуки [PERSON], [INFO]: перша, третя неділя місяця з 10:00 години до 14:00 години у присутності батька. Рішення суду про встановлення режиму спілкування з дитиною тільки в зазначений судом час, обумовлено тим, що [PERSON] має тісний психологічний контакт з батьком, любить та поважає його, натомість на цей час дитина має травмуючий досвід взаємовідносин які виникли між батьком з однієї сторони та дідом з бабою з іншої, що може негативно впливати на неї під час довгострокового розлучення з батьком. Також суд відмовляє у задоволенні вимог позивачів брати онуку до м. Полтави тому, що відповідно до висновку органу опіки та піклування умови проживання у будинку позивачів розташованого у Полтаві не досліджувались. У разі зміни обставин, з врахуванням яких суд визначив способи участі позивачів у вихованні та спілкуванні з онукою, сторони, враховуючи передусім інтереси дитини, можуть змінити вказані способи, а у разі недосягнення згоди звернутися за вирішенням спору до суду. Крім того, суд зобов'язує відповідача усунити перешкоди позивачам у спілкуванні і вихованні онуки. На підставі викладеного та

Outcome: partial