Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] у червні 2012 року звернулися до суду із позовом до ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва із залученням в якості третіх осіб [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» та просили суд визнати недійсним протокол №0-11052 від 20.09.2011р. проведення прилюдних торгів з продажу належної їм квартири [ADDRESS], що затверджений ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація», визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], придбану на вказаних торгах [PERSON] та скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на істотні порушення, допущені державним виконавцем під час виконавчого провадження, порушеного на підставі заяви стягувача ПАТ «Платинум Банк» та виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки -квартиру [ADDRESS], яка належала позивачам на праві спільної часткової власності (в рівних долях). Позивачі звертають увагу суду на те, що всупереч встановленому порядку підготовки та проведення прилюдних торгів їх не було повідомлено ані про відкриття виконавчого провадження, ані про оцінку майна, ані про дату проведення прилюдних торгів, ані про переоцінку майна після того, як перші торги не відбулись, ані про дату повторних торгів, під час яких [PERSON] придбав належну їм квартиру. Такі обставини на думку, позивачів призвели до того, що вони були позбавлені можливості оскаржити проведену оцінку, і квартира була продана за значно нижчою ціною, ніж її ринкова вартість. Крім того, як вказують позивачі, реалізація належної їм квартири без дозволу органу опіки та піклування порушує права їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та прописана там та іншого житла не має. У судовому засіданні позивачі позов підтримали, просили суд його задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в позові. Представник ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа [PERSON] та його представник проти позову заперечували і просили суд звернути увагу на те, що згідно з матеріалами виконавчого провадження і [PERSON], і [PERSON] було відомо про відкриття виконавчого провадження, їм направлялись усі необхідні документи під час виконавчого провадження, вони мали об'єктивну можливість знайомитись з ними самостійно, висновок про оцінку квартири не був оскаржений позивачами, що свідчить про їх згоду з ним. Реєстрацію у квартирі дитини та посилання на відсутність дозволу органу опіки та піклування на реалізацію квартири Третя особа вважає навмисними діями позивачів, спрямованими на зловмисне вчинення перешкод виконавчому провадженню, а тому не може бути підставою для задоволення позову. Крім того [PERSON] та його представник наголосили на пропуску позивачами строку позовної давності, встановленого ст. 48 Закону України «Про іпотеку», а саме вказали, що позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись тільки 08.06.2012 року, в той час як оспорювані ними прилюдні торги відбулися 20.09.2011 року і статтею 48 Закону України «Про іпотеку», в редакції станом на 16.10.2011 року, чинній на час проведення торгів, було встановлено, що іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Треті особи ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Укспецреалізація» у судове засідання представника чи письмових пояснень не направили, за згоди інших учасників процесу суд ухвалив розглядати справу у їх відсутність. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 липня 2006 року, виданого Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, [PERSON] та [PERSON] набули на праві спільної часткової власності (по 1/2 частці) квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 39) 18 серпня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Міжнародний іпотечний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк» (а.с.82), та [PERSON] і [PERSON] було укладено Іпотечний договір №3.06080585, згідно з яким було забезпечено виконання Позичальником умов Кредитного договору №3.06080585 від 18.08.2006р. (т. 1 а.с 36-37) У зв'язку з порушеннями зобов'язань по поверненню кредитних коштів за заявою ПАТ «Платинум Банк» 12 травня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить Позивачам на праві власності, для задоволення вимог іпотекодержателя за кредитним договором в розмірі 802751,80 гривень. (т. 1 а.с. 38) 19 травня 2010 року ПАТ «Платинум Банк» звернувся до ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом від 12.05.2010р. (т. 1 а.с.34) Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним. 21 травня 2010 року постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва було відкрите виконавче провадження лише щодо боржника [PERSON] При цьому в постанові не зазначено, що зверненню в межах виконавчого провадження відносно цієї особи підлягає стягнення лише на його частку у праві власності на квартиру. (т. 1 а.с.53) Так, стороною боржника у межах даного виконавчого провадження державним виконавцем було залучено лише [PERSON], усе листування, пов'язане з проведенням виконавчих дій здійснювалось із зазначенням в якості адресата лише [PERSON] ( т. 1 а.с. 52, 64, 67, 74, 76, 90, 93-94, 99). Суд не вбачає порушень з боку державного виконавця щодо порядку направлення на адресу [PERSON] кореспонденції, оскільки законом, що діяв на час вчинення кожної окремої виконавчої дії, вимога про рекомендоване відправлення була передбачена лише щодо копії висновку про оцінку майна, яке підлягало реалізації. Ця вимога була виконавцем виконана, що підтверджується копією реєстру відправки рекомендованих листів. (т. 1 а.с.78) При цьому сама співвласник державним виконавцем не була залучена до процедури реалізації її майна, що позбавило її можливості здійснення повноважень, визначених ст.12 Закону «При виконавче провадження», зокрема оскарження дій державного виконавця, результатів оцінки належного їй нерухомого майна, що підлягало примусовій реалізації та ін. 20 вересня 2011 року були проведені прилюдні торги (повторні), за результатами яких [PERSON] придбав належну Позивачам на праві спільної часткової власності квартиру [ADDRESS], що оформлено Протоколом №1-11052, затвердженим ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація». (т. 1 а.с. 96) На підставі вказаного протоколу 18 жовтня 2011 року приватним нотаріусом КМНО [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на придбану ним квартиру. (т. 1 а.с.14) У відповідності до усталеної судової практики протокол проведення прилюдних торгів з реалізації майна в межах виконавчого провадження та видане на його підставі свідоцтво про право власності прирівняні за правовим статусом до цивільно-правових угод, у зв'язку з чим на них поширюються норми загального цивільного законодавства щодо можливості визнання їх недійсними в тій частині, що не суперечать суті примусової реалізації арештованого майна. В свою чергу, правовий аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції (ст. 62 Закону та пп. 5.11, 5.12 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року) свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими визначається порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна. Виходячи з цього, що стосується порушень, допущених, на думку позивачів, державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом. Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, оскільки згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недотримання вимог закону саме в момент його вчинення. Слід зазначити, що на час проведення 20.09.2011 року прилюдних торгів дії державного виконавця щодо оцінки майна неправомірними не визнані та оцінка майна у встановленому законом порядку боржником не оскаржувалася, зокрема про таке позивачами не подано жодного доказу, а тому доводи позивачів щодо, начебто, недійсності оцінки майна та неправомірності його уцінки і заниження його вартості, суд вважає надуманими з огляду на те, що дії державним виконавцем здійснювались в межах його повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів та такі дії державного виконавця підлягали оскарженню лише в порядку, передбаченому цим Законом. В той же час, як встановлено з матеріалів цивільної справи, позивачі [PERSON] та [PERSON] були обізнані щодо вчинення дій з примусової реалізації належного їм майна щонайменше з 18.01.2011 року, проте жодних заперечень щодо такої процедури та порядку її провадження не висували та в матеріалах справи відсутні докази про таке. З даним позовом про визнання про визнання недійсним протоколу прилюдних торгів, акту реалізації предмету іпотеки та скасування реєстрації права власності позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись тільки 08.06.2012 року, в той час як оспорювані ними прилюдні торги відбулися 20.09.2011 року. Статтею 48 Закону України «Про іпотеку», в редакції станом на 16.10.2011 року, чинній на час проведення торгів, було встановлено, що іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] жодних поважних причин пропуску встановленого законом строку звернення до суду не навели та пояснень з цього приводу не дали, про поновлення пропущеного з поважних причин строку не просили. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд приходить також до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог позивачів, оскільки ними було пропущено строк позовної давності до такої вимоги, поважних причин пропуску строку не наведено, клопотань про поновлення пропущеного строку не заявлялось, і стороною у спорі заявлено про застосування позовної давності. На підставі викладеного, в задоволені позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed