Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.10.2010 року [PERSON] взяв позику в сумі 8440 дол.США у [PERSON] та [PERSON] під 2% в місяць та зобов`язався повернути ці кошти. Позивач уклала шлюб та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . В розписці зазначено, що відповідач позивчає кошти у [PERSON] та [PERSON] , при чому [PERSON] зазначено поручителем. В 2011 році [PERSON] звернулася до позивача із позовом про стягнення боргу, так як вона була поручителем. В результаті розгляду справи було прийнято рішення про стягнення боргу та відсотків за договорами позики. В примусовому порядку через ДВС позивач сплатила всю суму боргу. Таким чином позивач виконала зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] Зважаючи на те, що відповідачу були позичені кошти позивача та [PERSON] , а [PERSON] Позивач віддала її частину, а отже позивач має право вимагати повернення коштів у позичальника через суд. [PERSON] на вимоги позивача не повертає кошти, які вона сплатила за нього як поручитель у його зобов`язанні перед [PERSON] . На підставі наведеного просила суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість згідно розписки від 07.10.2010 року в розмірі 621 074,00грн. Представник позивача в судовому засіданні просила позов задоволити в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Однак 16.01.2018 року подав суду відзив в якому вказав, що дана позовна заява є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. В своєму позові позивач посилається на те, що він взяв позику у [PERSON] за розпискою (договір позики) від 07.10.2010 р. під 2% на місяць. Позивач вказує на те, що [PERSON] звернулася до позивачки, як до поручителя за договором позики від 07.10.2010р. про стягнення боргу. Позов [PERSON] було задоволено частково на суму 136175,00грн. ( 16500,0 дол. США). Як видно з копії рішення суду від 24.07.2014р. у справі № 0907/2-4313/2011, [PERSON] позивалася до [PERSON] з позовною вимогою щодо погашення боргу за договорами позики від 15.04.2009р. та від 15.11.2009р., за якими [PERSON] була боржником, самостійно отримувала кошти у кредитора [PERSON] , таким чином, позивач за даним рішенням суду погасила власні боргові зобов`язання перед кредитором [PERSON] . Таким чином, позивач погасила власні боргові зобов`язання за договорами позики від 15.04.2009р. та 15.11.2009р., а не за розпискою [PERSON] від 07.10.10р., за яким [PERSON] виступала поручителем. Як видно із розписки 07.10.10р. кредитором за даним договором позики є [PERSON] , а отже [PERSON] не є кредитором за даним грошовим зобов`язанням. Свої грошові зобов`язання перед кредитором [PERSON] він виконав у повному обсязі. Разом з тим, безпідставними є посилання позивача на той факт, що вона, як поручитель за договором позики від 07.10.2010 р., виконала свої зобов`язання перед кредитором [PERSON] замість нього,\~ та на підставі цього вона набула статусу кредитора по відношенню до нього та право стягнення коштів в порядку регресу, оскільки позивач сплатила власний борг, який вона власне сама отримала як боржник. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] В судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, письмових пояснень на позов не надала. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1\~ст.5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно розписки від 07.10.2010 року, наданої позивачем до суду, [PERSON] отримав в позику від [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 8440 доларів США під 2% місячно (а.с. 3). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.08.2017 року, позивач змінила прізвище з [PERSON] на\~ [PERSON] \~ (а.с.5). Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 24.07.2014 року присуджено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договром позики в сумі 136175 грн.00коп (а.с.8-9). Згідно копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.09.2016 року встановлено, що за рішенням суду в примусовому порядку позивач сплатила всю суму боргу, тобто повністю виконала зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] (а.с.6). Відповідач до суду не з`явився, факт написання розписки не оспорював, а тому виникнення боргового зобов`язання за договором позики є встановленим належним доказом, а саме оригіналом даної розписки. У зазначений в розписці строк відповідач, отримані в якості позики кошти не повернув,\~ доказів протилежного відповідачем надано не було. Ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до вимог\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договорів позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови таких договорів, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказані договори позики вважаються укладеними та підлягають до виконання. Відповідно до розписки від 07.10.2010 року позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальника виконані не були. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим\~частина друга статті 524\~та частина друга\~статті 533 ЦК України\~допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Однак, слід враховувати, що згідно розписки від 27.10.10 року [PERSON] Отримав грошові кошти від двох позикодавців [PERSON] . Та [PERSON] , а тому суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за договором позики від 07.10.2010 року підлягають до частково задоволення, та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу у розмірі 4220 доларів США, що еквівалентно 111094 гривень. Шо стосується вимоги про стягнення процентів за договором позики, суд вважає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки чітко визначити на користь кого з позикодавців та який розмір процентів має бути сплачений позичальником неможливо. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1110,94 грн на користь держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial