overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з заявою про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої зазначили, що 04 липня 2015 року між ними зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітніх 2 дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заявники вказують, що шлюбні стосунки між ними припинені, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просять розірвати шлюб. 05.11.2020 року ухвалою відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в окремому провадженні. [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала, просить задовольнити. [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, 04 липня 2015 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області складено відповідний актовий запис під № 499. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на « [PERSON] ». У шлюбі у сторін народилося 2 дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони не заперечують, що шлюбні відносини між ними припинилися, подальше збереження сім`ї неможливе. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін, заява підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. [PERSON] виявила бажання змінити прізвище, а відтак після розірвання шлюбу прізвище слід змінити на дошлюбне - « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] про виселення. Позивачі зазначали, що вони є власниками будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності. В 2006 році до них звернувся знайомий з проханням про реєстрацію його далекого родича [PERSON], який приїхав з іншої області і не може влаштуватися на гідну роботу в місті Києві без реєстрації в Київській області. Вони вирішили йому допомогти та зареєстрували його в їхньому будинку за вищевказаною адресою. Від того часу вони не бачили відповідача [PERSON], не знають його місце проживання та чим він займається. Зверталися до знайомого, але він також не володіє такою інформацією. Так, як минуло вже багато часу, а [PERSON] не з'являвся, за їхньою адресою не проживає, вважають за доцільне його виселити та зняти з реєстрації. Посилаючись на викладене, позивачі просили виселити [PERSON] із будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Направили до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 12 липня 2014 року №124. Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності (а.с.3-4). В 2006 році позивачі зареєстрували в своєму будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідача [PERSON]. Згідно довідки виконавчого комітету Русанівської сільської ради Броварського району Київської області №231 від 18.04.2014 року, з якої вбачається, що в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - власник, [PERSON] - дружина, [PERSON] (а.с.5). Згідно із заявами сусідів позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], прописаний з 29.07.2006 року [PERSON] по [ADDRESS] не проживав жодного дня і не проживає на даний момент. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, так як відповідач понад одного року не проживає у спірному будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] селищної ради та [PERSON], в якому просять визнати їх право власності в порядку спадкування за законом п»ятої черги по 1/2 частині кожному на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в смт.Сенкевичівка, вул.Пшенюка, 2, Горохівського району Волинської області, посилаючись на те, що 17 квітня 2013 року помер їхній дід [PERSON]. Після його смерті позивачі є спадкоємцями за законом п»ятої черги, прийняли спадщину, а тому просять поданий позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в заяві до суду просить розглядати справу у відсутності їхнього представника, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнає повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, в письмовій заяві до суду позов [PERSON] та [PERSON] визнає повністю, просить справу розглядати у його відсутності. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згіно з ч.1 ст.1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно з свідоцтвами про смерть, [PERSON] помер 17 квітня 2013 року, [PERSON] 15 квітня 2010 року. Документами про родинні відносини стведжується, що [PERSON] та [PERSON] є онуками [PERSON] та [PERSON] Довідкою [PERSON] селищної ради від 28.09.2015 року №601 стверджується, що на день смерті спадкодавець [PERSON] проживав в спадковому будинку разом з сином [PERSON] та внуками [PERSON] та [PERSON]. З заяви, складеної [PERSON] Воломиром Миколайовичем видно, що він від спадщини після смерті свого батька [PERSON] відмовився. Технічною документацією на житловий будинок, який розташований в в смт.Сенкевичівка, вул.Пшенюка, 2, Горохівського району Волинської області стверджується, що його було побудовано з дотриманням встановлених будівельних та технічних норм. З відповіді Горохівської державної нотаріальної контори від 27.10.2015 року №2071/01-09 видно, що спадкових справ після померлих [PERSON] та [PERSON] не заводилось. Отже, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом п»ятої черги після померлого [PERSON], прийняли спадщину, оскільки спільно проживали разом з спадкодавцем. А тому суд вважає, що слід визнати право власності [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом п»ятої черги по 1/2 частині кожному на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в смт.Сенкевичівка, вул.Пшенюка, 2, Горохівського району Волинської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] сільської ради Горохівського району, в якому просять визнати право власності в порядку спадкування за законом першої черги [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Борочиче, вул.Набережна, 28, Горохівського району Волинської області, як на спадкове майно після смерті батька, [PERSON], який помер 08.01.2005 року. Мотивують свій позов тим, що їхній батько, [PERSON] помер 08.01.2005 року. Після його смерті позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, прийняли спадщину, а тому просять поданий позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в заяві до суду просить розглядати справу у відсутності їхнього представника, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнає повністю. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення.. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер 08.01.2005 року (а.с.10). Постановою нотаріуса [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане вище майно, оскільки спадкоємці не подали документи на оформлення спадщини в повному обсязі (а.с.5). Документами про родинні відносини стверджується, що [PERSON] є батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] (а.с.4-7). Довідкою [PERSON] сільської ради від 01.08.2017 року №1727 стверджується, що заповіт від спадкодавця [PERSON] у сільській раді не посвідчувався. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом є дружина, [PERSON], син, [PERSON] та дочка [PERSON] (а.с.8). Відповідно до технічної документації на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: с.Борочиче, вул.Набережна, 28, Горохівського району Волинської області даний будинок було побудовано з дотриманням встановлених будівельних та технічних норм. З відповіді Горохівської державної нотаріальної контори від 07.09.2017 року вбачається, що спадкової справи після померлого [PERSON] не заводилось. А тому суд вважає, що слід визнати право власності в порядку спадкування за законом першої черги [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Борочиче, вул.Набережна, 28, Горохівського району Волинської області, як на спадкове майно після смерті батька, [PERSON], який помер 08.01.2005 року. Позивачі в письмових заявах до суду від стягнення судових витрат з відповідача [PERSON] сільської відмовилися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] сільської ради Горохівського району, в якому просять визнати право власності в порядку спадкування за законом першої черги [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Скобелка, вул.Бистровицька, 21, Горохівського району Волинської області, як на спадкове майно після смерті матері, [PERSON], яка померла 26 серпня 2016 року. Мотивують свій позов тим, що їхня мати, [PERSON] померла 26 серпня 2016 року. Після її смерті позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, прийняли спадщину, а тому просять поданий позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в заяві до суду просить розглядати справу у відсутності їхнього представника, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнає повністю. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення.. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла 26 серпня 2016 року (а.с.6). Постановою нотаріуса від 15 червня 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане вище майно, оскільки спадкодавець не подала документи на оформлення спадщини в повному обсязі (а.с.5). Документами про родинні відносини стверджується, що [PERSON] є матірю [PERSON] та [PERSON] Довідкою [PERSON] сільської ради від 07.06.2017 року №614 стверджується, що заповіт від імені [PERSON] у сільській раді не посвідчувався. Спадкоємцями по закону після смерті [PERSON] є її діти: [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно до технічної документації на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: с.Скобелка, вул.Бистровицька, 21, Горохівського району Волинської області даний будинок було побудовано з дотриманням встановлених будівельних та технічних норм. З спадкової справи після померлої [PERSON] видно, що [PERSON] є її спадкоємцем за законом, прийняла спадщину. А тому суд вважає, що слід визнати право власності в порядку спадкування за законом першої черги [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Скобелка, вул.Бистровицька, 21, Горохівського району Волинської області, як на спадкове майно після смерті матері, [PERSON], яка померла 26 серпня 2016 року. Позивачі в письмових заявах до суду від стягнення судових витрат з відповідача [PERSON] сільської відмовилися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] сільської ради Горохівського району та [PERSON], в якому просять визнати їх право власності в порядку спадкування за законом по 1/2 частці кожному на земельну ділянку площею 3,3390 га для ведення особистого селянського господарства на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №030155, посилаючись на те, що 12 листопада 2013 року помер їхній брат, [PERSON]. Позивачі після його смерті є спадкоємцями за законом, прийняли спадщину, а тому просять поданий позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в заяві до суду просить розглядати справу у відсутності їхнього представника, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнає повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в письмовій заяві до суду позов [PERSON] та [PERSON] визнала повністю, щодо визнання їх права власності на вказану вище земельну ділянку не заперечує. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер 12 листопада 2013 року (а.с.6). Документами про родинні відносини стверджується, що [PERSON], який помер 12.11.2013 року є рідним братом позивачів [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-9). Згідно з довідкою Горохівської міської ради від 19.10.2016 року №357, [PERSON] дійсно був зареєстрований до дня своєї смерті в м.Горохові по вул.Лисенка, 6 (а.с.8). З Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №030155 видно, що [PERSON] належала земельна ділянка відповідною площею(а.с.4). Відповідно до відповіді Горохівської нотаріальної контори від 07.12.2016 року, спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилась. Отже, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом другої черги після померлого [PERSON], прийняли належну їм спадщину. А тому суд вважає, що слід визнати право власності [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом другої черги по 1/2 частці кожному на земельну ділянку площею 3,3390 га для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №030155. [PERSON] та [PERSON] в письмових заявах до суду від стягнення судових витрат з відповідача [PERSON] сільської ради відмовилися. Суд звертає увагу позивача на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податокового кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до Мохначівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, в якому просили визначити їм додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка сталася 08.06.2009 року.\~Свої вимоги обґрунтовують тим, що 08.06.2009 року помер їх батько, вони є спадкоємицями за законом, проте не подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк. В судове засідання: - позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують; - представник відповідача, Мохначівської сільської ради Ріпкинського району, не з'явився, надавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У п. 24. постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, перевіривши, що визнання позову Мохначівською сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області є безумовним, воно не суперечить ст.ст. 1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України, і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, знаходить, що визнання позову Мохначівською сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області слід прийняти та відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ухвалити рішення про задоволення позову та визначення [PERSON] та [PERSON] додаткового строку тривалістю в 3 місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, після смерті [PERSON], яка сталася 08.06.2009 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до суду в квітні 2018 р., за яким просили визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Позов мотивовано тим, що відповідач, хоч і зареєстрована за адресою квартири, проте тривалий час в ній не проживає, що в свою чергу створює позивачам, як наймачам квартири, перешкоди у користуванні. Позивач вважає, що відповідач втратила право на користування спірним жилим приміщенням, оскільки понад шість місяців не проживає в квартирі без поважних причин на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 02.05.2018р. за вказаним позовом відкрите провадження за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. [PERSON] та відповідач [PERSON] в суд не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неяки не повідомили. Суд, виходячи з того, що у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, вважає за можливе винести заочне рішення за наявних доказів. Судом встановлено таке. [PERSON] є наймачем двокімнатної квартири [ADDRESS], що підтверджується Ордером Б-№ 105478виданим Виконавчим комітетом Радянського району м. Києва від 23.02.1982 року. (а.с. 7) За матеріалами справи, за вищевказаною адресою зареєстровані і проживають: син наймача [PERSON], онуки [PERSON], [PERSON] , та невістка [PERSON], яка понад три роки не проживає в спірній квартирі. Квартира не приватизована. Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст. 72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Отже, позов підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved