overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

[PERSON]О звернулась до суду з позовом до\~\~ відповідача про стягнення аліментів. Свій позов позивачка мотивувала тим, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 03.02.2011 року відділом ДРАЦС по м. Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблений актовий запис №075407. Від спільного подружнього життя маємо неповнолітню дитину: сина - [PERSON] [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження вказано відповідача.Інших дітей відповідач не має. Стягнень за виконавчими документами з нього не справляється. З відповідачем ми проживаємо окремо, добровільно матеріальну допомогу на утримання-дитини відповідач не надає. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила суд такий задовільнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши позицію учасників процесу, вивчивши матерiали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини суд виходить із визначеного позивачкою розміру аліментів, визнання позову відповідачем і визначає їх у частині 1/4 усіх видів заробітку та доходу відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] О. звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 25 % від усіх видів заробітку щомісячно. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог вказала, що з 31. 10. 2007 року вони з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], 09. 05. [INFO]. В даний час вони з відповідачем разом не проживають, дитина знаходиться на її утриманні, у звязку з чим вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 25 % від усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. В судове засідання не явилась, в заяві просить розглянути справу за її відсутності у звязку із знаходженням у лікарні, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач повторно в судове засідання не явився, про день слухання справи сповіщався за останнім відомим позивачеві місцем реєстрації, і за таких обставин суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних доказів. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] у [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31. 10. 2007 року, від якого 09. 05. 2008 року народилась донька [PERSON], на утримання якого позивачка просить стягнути аліменти в розмірі 25 % від заробітку відповідача. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 182 СК України передбачає, що суд при визначенні розміру аліментів враховує 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення для справи. Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідач заперечень проти позову не надав, суд вважає за можливим задовольнити його у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

[PERSON]О звернулась до суду із вказаним позовом, В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що [INFO] року померла бабуся позивача [PERSON] Спадкоємцями за законом є [PERSON] та позивач. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно - житловий будинок в [ADDRESS]. Інші спадкоємці відсутні. Позивач і померла на момент смерті постійно проживали разом. У зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа вона не може оформити спадщину. Просить визнати за позивачем право власності на вказане майно в порядку спадування. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у судовому засіданні суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки є законні підстави для визнання за позивачем права власності на спадщину, у порядку спадкування за законом, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов необхідно задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON]О звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 14.05.2016 року, про що Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області здійснено актовий запис №82 від 14.05.2016. В шлюбі народилась дитина-Бабич [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, у звязку з різними поглядами на сімейне життя, та обовязки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі з 14.05.2016 року, який зареєстрований Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №82 (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ №284199 від 14 травня 2016 року). Після державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «Тітова» на «Бабич». Від шлюбу у подружжя є спільні дитина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені. За змістом положень ч. 1 ст.24\~СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст.\~112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON]О звернулась з позовом до [PERSON], збільшеним в ході розгляду справи, вказавши, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2014 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 7990 гривень та судовий збір. Оскільки боржник [PERSON] не виконує рішення суду та добровільно не повернув кошти, позивач. Посилаючись на ст. 525, 536, 625 ЦК України просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 6050,25 гривень та 3% річних від простроченої суми у розмірі 309,38 гривень. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що рішенням суду на користь позивача з [PERSON] стягнуто безпідставно набуті кошти в сумі 7990 гривень, що еквівалентно 1000 доларам США, але боржник добровільно рішення суду не виконує, тому просить стягнути відсотки та інфляційні втрати. Представник позивача відмовився зазначити чи є правовою підставою для стягнення коштів, в межах якої заявлено позов, стаття 625 ЦК України, або ст. 536 ЦК України. Представник позивача також заперечував проти заочного розгляду справи. В подальшому представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся в установленому порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності не направляв.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON]О звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 04 червня 2011 року вона з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований Виконкомом Миколаївської міської ради Донецької області, про що зроблено актовий запис № 19. Зазначає, що на протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Наразі ними фактично створені нові сімї. Ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено, можливості зберегти сімю немає. У звязку із наведеним,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

[PERSON]О звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що шлюб вони зареєстрували 07.11.2012 року. Шлюбні відносини розпалися у зв'язку з тим, що вони виявилися різними за характером людьми, з різними поглядами на питання сімї та шлюбу. Відсутність порозуміння між подружжям призвело до того, що подальше спільне проживання та відновлення стосунків є неможливим. Зазначила, що від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна подружжя та місця проживання дітини не мають. Позивачка [PERSON]О надала заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивачки законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON]О звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що шлюб вони зареєстрували 10.12.2011 року. Шлюбні відносини розпалися у зв'язку з тим, що вони виявилися різними за характером людьми, з різними поглядами на питання сімї та шлюбу. Відсутність порозуміння між подружжям призвело до того, що подальше спільне проживання та відновлення стосунків є неможливим. Зазначила, що від шлюбу дітей не мають. Спору про поділ майна подружжя не має. Позивачка [PERSON]О надала заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивачки законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON]. О.І. звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй правоустановчого документу. В заяві зазначає, що 22.02.1915 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно і яке її мати 08.05.2001 року заповіла їй. Проте при оформленні спадкової справи виявилось, що при написанні заповіту в прізвищі та по батькові матері допущена помилка, зазначено прізвище Складанівська замість Складановська і по батькові Ульянівна замість Улянівна, хоч по всіх документах прізвище матері Складановська, а по батькові Улянівна. Необхідність встановлення цих фактів виникла в звязку з оформленням спадщини, що залишилася після смерті її матері. Іншим шляхом встановити факт родинних відносин та належності право установчого документу не можливо. В судовому засіданні [PERSON]І та її представник [PERSON]І заявлені вимоги підтримали. Представник заінтересовані особи Кошівської сільської ради Тетіївського району Київської області в судове засідання не прибув, але в заяві просить справу слухати у відсутності представника,проти встановлення юридичних фактів не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці та дослідивши письмові докази, вважає, що заява обґрунтована, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] народилася 1.10.1957 року, матірю якої була [PERSON]. Мати заявниці 08.05.2001 року зробила заповідальне розпорядження, в якому заповіла все своє майно своїй дочці [PERSON]. При цьому як встановлено прізвище спадкодавця зазначено як Складанівська замість Складановська і по батькові Ульянівна замість Улянівна. Встановлені судом обставини обєктивно підтверджуються: поясненнями заявниці, копіями: паспорту серії СМ № 415320 (а.с.4), копією свідоцтва про народження заявниці (а.с.5), копією свідоцтва про одруження заявниці (а.с.6), копіями свідоцтв про смерть [PERSON] (а.с.7), копією заповіту (а.с.8,9) довідкою Кошівської сільської ради №99 від 17.02.2016 року (а.с.11), витягом з реєстрації в Спадковому реєстрі (а.сч.12). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, поскільки в судовому засіданні доведений той факт, що дійсно при складанні заповіту 08.05.2001 року матірю заявниці, секретарем Кошівської сільської ради допущена помилка в написанні прізвища Складанівська замість Складановська і по батькові Ульянівна замість Улянівна . Поскільки іншим шляхом встановити належність правоустановчих документів заявнику не можливо, то заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

[PERSON] (Оксана) Василівна звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про втрату права на користування житловим приміщенням в квартирі №111 будинку №50 к.3 по вулиці Г.Хоткевича в місті Івано-Франківську. Позивач просила позов задовольнити, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не прибув і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча і повідомлявся про виклик до суду через ЗМІ. За письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сімя позивача була вселена в трьохкімнатну квартиру №111 будинку №50 к.3 по вулиці Г.Хоткевича в місті Івано-Франківську на підставі ордеру від 04.02.1981 року, де на сьогоднішній день проживає та зареєстрована позивач (а.с.3-6). Разом з позивачем у даній квартирі був зареєстрований і її брат відповідач по справі. В 1993 році відповідач виїхав з даної квартири, і на день подання позову та розгляду даної справи по місцю його реєстрації у спірній квартирі не появлявся. Отже судом встановлено, що відповідач не проживав у квартирі, де зареєстрована позивача з 1993 року, тобто більше 24 років. За вимогами ст.71, 72 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки інше не встановлено чинними законами, договором, відсутність члена сімї понад 6 місяців без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сімї права користування помешканням. Ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.71, 72 ЖК,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

[PERSON] Олегівна, [INFO], яка мешкає в [ADDRESS], звернулась 03 лютого 2015 року в суд з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця м. Котовськ, Одеської області, аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) що місяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, з дня звернення до суду та до досягнення сином повноліття, оскільки питання аліментів у добровільному порядку ними не врегульовано. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак надала заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав заяву в якій позов визнав і просив справу розглянути у його відсутність. В задоволенні позовних вимог не заперечував. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони у справі є батьками малолітнього - [PERSON], [INFO], який утримується матір'ю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 03 лютого 2015 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі - 243,60 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Outcome: approved