Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

адвокат Муругов В.О. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . На день її смерті за вказаною адресою були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] - доньки спадкодавця, [PERSON] - онука та [PERSON] - зять; чоловік спадкодавця - [PERSON] помер ще [INFO] . Зазначає, що донька померлої [PERSON] - [PERSON] хоча і була на момент смерті зареєстрована у спадковому будинку, але фактично там не проживала з моменту одруження. Оскільки спадкодавець заповіт не залишила, тому позивач відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР є спадкоємцями першої черги, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 цього Кодексу вважається такою, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. За життя [PERSON] не отримала правовстановлюючого документу на будинок та не зареєструвала право власності на нього, а тому нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі наведеного адвокат просить позов задовольнити та визнати за позивачем [PERSON] право власності вцілому на житловий будинок з належними до нього господарськими будовами та спорудами в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, однак її представник подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити, а також не вирішувати питання судових витрат. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та визнання позовних вимог у повному обсязі. Представник Перечинської міської ради у підготовче судове засідання також не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримала позовні вимоги. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Сімерківською сільською радою Перечинського району Закарпатської області 29 травня 2002 року. Довідкою виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області від 02 червня 2020 року № 84, підтверджується, що [PERSON] , яка померла [INFO] , являлася головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті у будинку за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані її доньки - [PERSON] та [PERSON] , а також онучка [PERSON] та зять [PERSON] , що підтверджується довідкою виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області від 02 червня 2020 року № 83. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 216070440 від 13 липня 2020 року підтверджується відсутність відомостей щодо реєстрації за [PERSON] права власності на будинок [ADDRESS] . Так само згідно архівної довідки № 11-302/07-06 від 20 липня 2020 року в архіві РКП «Бюро технічної інвентаризації», що переданий на зберігання Перечинській міській раді Закарпатської області, відсутня інвентаризаційна справа щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року (далі - Постанова), відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася [INFO] і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним для вирішення вказаного позову застосувати норми ЦК УРСР. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. ст. 524, 525, 529 ч. 1 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу від 24 липня 2020 року № 19/01-16, позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на вказаний житловий будинок. У свою чергу відповідач [PERSON] своєю заявою від 12 жовтня 2020 року відмовилася від прийняття спадщини, оскільки на момент смерті [PERSON] фактично проживала за адресою: [ADDRESS] . Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, постійно проживала з покійною матір`ю у спадковому будинку на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 549 ЦК Української РСР не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже враховуючи те, що позивач прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Що стосується питання розподілу судових витрат, то з врахуванням поданої представником позивача заяви, в якій останній просить питання щодо судових витрат не вирішувати, а також положень ст. 13 ЦПК України, за якими суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, суд приходить до висновку, що таке волевиявлення представника позивача не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідачів, а тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved