Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

[PERSON] предявив позовну заяву до [PERSON] в якій просить суд усунути йому перешкоди у користуванні власністю квартирою № 32 у буд. № 20, по пр. Петра Калнишевського у місті Дніпропетровську та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу укладеного 29 квітня 2016 року між ним, як покупцем, та [PERSON], як продавцем. За умовами договору купівлі-продажу [PERSON] зобовязалася забезпечити зняття з реєстрації місця проживання усіх зареєстрованих за вищевказаною адресою осіб, звільнити квартиру та сплатити комунальні платежі до 10 червня 2016 року. Свої зобовязання [PERSON] виконала частково. Особисто вона знялася з реєстраційного обліку, але гр. [PERSON] дотепер значиться зареєстрованим за адресою зазначеної квартири, чим порушує його право на користування та розпоряджання власністю. Фактично [PERSON] не мешкає у спірній квартирі. Позивач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час судового засідання. Представник позивача завчасно поданою письмовою заявою сповістила суд про можливість розгляду й вирішення справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся у встановленому Законом порядку. Представник третьої особи повідомлявся у встановленому Законом порядку про місце та час розгляду справи, але в судове засідання не з'явився, про причини неявки не сповістив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. 29 квітня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] продала, а позивач [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] (попереднє найменування - вул. Косіора), в місті Дніпрі (попередня географічна назва місто Дніпропетровськ). Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 468. Право власності на спірну квартиру було зареєстроване за позивачем 29.04.2016 року, номер запису про право власності 14413858. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст. 391 ЦК України. Статтею 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи бути обмеженим у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З огляду на ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, будучи зареєстрованим, фактично не проживає за адресою: [INFO], чим створює позивачу перешкоди щодо вільного користування та можливості розпорядитися належною йому на праві власності квартирою. Фактично не проживаючи за зазначеною адресою відповідач, не будучи членом сім'ї позивача, створює йому умови, за яких він змушений сплачувати комунальні послуги у збільшеному розмірі, що ускладнює його матеріальне становище. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місяця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, що набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: approved