Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

[PERSON] пред`явила до [PERSON] позов про поділ спільного майна подружжя. У обґрунтування позову [PERSON] посилалась на те, що вона з 03.10.1981 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 червня 2012 року розірвано та у період перебування у шлюбі до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за спільні кошти ним, позивачкою, та відповідачем було набуто у власність нерухоме майно, а саме: двохповерховий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу сторони, а також їхній син [PERSON] із сім`єю продовжують проживати у даному будинку. Зазначає, що незважаючи на те,що право власності на цей житловий будинок з при належностями (господарськими будівлями і спорудами) зареєстровано за відповідачем, дане нерухоме майно є спільною сумісною власністю сторін з урахуванням вимог чинного законодавства та судової практики. Після розірвання шлюбу вони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема вказаного будинку. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 СК України та 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Сисин С.В. позов підтримали. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, його представник адвокат Захарко Ю.Ю. позов визнала з підстав,наведених позивачем. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 3 жовтня 1981 року, який розірвано на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 червня 2012 року. За [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності ( [NUMBER] ) 8 серпня 2001 року, виданого Дублянською селищною радою Самбірського району Львівської області і Самбірським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності зареєстровано житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за [PERSON] підтверджено записом в реєстровій книзі №6 за реєстровим номером №834, яка велася Самбірським бюро технічної інвентаризації, про що свідчить відповідний запис у Свідоцтві про право власності на житловий будинок серії [NUMBER] від 08.08.2001. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Отже, зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю сторін. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За правилами статей 69 та 70 цього Кодексу дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про поділ майна подружжя, яке є спільною сумісною власністю, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши у власність позивачки по 1/2 частині вказаного майна. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову сторонам роз`яснено. Відповідно до вимог п. 1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету слід повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 3192 (три тисячі сто дев`яності дві) гривні 17 коп.

Outcome: approved