Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Любовичі» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ [PERSON]» в якому просять: - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Любовичі» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ [PERSON]» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 22529 гривень та моральну шкоду в розмірі 1000 гривень; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Любовичі» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВ [PERSON]» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 11468 гривень 70 копійок та моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. В судовому засіданні позивачі позов підтримали та пояснили, що вони проживають в [INFO] і мають у своїй власності земельні ділянки для сіножаті. [PERSON] має дві земельні ділянки площею 0,3295 га. кожна, а [PERSON] земельну ділянку площею 0,3293 га. Починаючи з 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Любовичі» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВ [PERSON]» випасають на цих земельних ділянках своїх корів, які знищили межові знаки і траву на цих ділянках. Таким чином вони завдали позивачам матеріальну шкоду, розмір якої визначався наступним чином. Площа земельних ділянок сіножаті (у [PERSON] 0,659 га., у [PERSON] 0,3293 га.) множилась на кількість сіна, що може бути зібрана з 1 гектара (28,43 центнера з га.). Отримана кількість сіна множилась на кількість укосів, які минули протягом 2012 2014 років (7 укосів). Кількість сіна з усіх укосів множилась на його вартість (150 гривень 1 центнер сіна). До цієї вартості додавались: вартість робіт по виносу в натуру меж земельних ділянок у 2009 році (726 гривень 50 копійок за 1 земельну ділянку), вартість робіт по виносу в натуру меж земельних ділянок після знищення межових знаків у 2014 році (1000 гривень за 1 земельну ділянку). Додатково [PERSON] для визначення розміру матеріальної шкоди додавалась вартість витраченого бензину для доставки працівників ЗАТ «Житомирбудрозвідування» з м. Житомира до с. Ялцівка Малинського району Житомирської області (580 гривень). Крім того позивачі вважають, що знищенням межових знаків та трави їм заподіяна моральна шкода, яку кожен оцінює в 1000 гривень. За таких обставин просять позов задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили та не надали заяву про розгляд справи без їх участі. У звязку з цим справа розглядається за правилами статей 224-233 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно державних актів на право власності за земельні ділянки позивачам на праві власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області (а.с. 10-12). [PERSON] належать чотири земельні ділянки площею: 2,0586 га., 0,3295 га., 1,8233 га. та 0,3295 га. [PERSON] належать дві земельні ділянки площею: 1,9274 га. та 0,3293 га. Для виносу в натуру меж цих земельних ділянок та встановлення межових знаків [PERSON] сплатив ЗАТ «Житомирбудрозвідування» у 2009 році 1453 гривні, а [PERSON] 726 гривень 50 копійок (а.с. 13-20). У 2014 році [PERSON] повторно для виносу в натуру меж земельних ділянок та встановлення межових знаків сплатив ПП «Грандплюс» кошти в розмірі 1000 гривень (а.с. 27). Крім того позивачі протягом 2013-2014 років неодноразово направляли звернення до: Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області, Малинської районної державної адміністрації Житомирської області та засновника Товариства з обмеженою відповідальністю «Любовичі» в яких повідомляли, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Любовичі» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВ [PERSON]» випасають на їх земельних ділянках корів, які знищили межові знаки та посіви (а.с. 21, 24, 29, 30, 31, 39). В даних зверненнях позивачі просили визначити розмір заподіяної їм шкоди та прийняти міри для її відшкодування. Державна інспекція сільського господарства в Житомирській області при обстеженні земельних ділянок не встановила жодних обставин, які б свідчили про те, що їх власникам заподіяна будь-яка шкода (а.с. 22-23), а Малинська районна державна адміністрація Житомирської області порадила позивачам для захисту свого порушеного права звернутись до прокуратури чи суду (а.с. 32-33, 34-35, 36, 37-38). Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Крім того згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Не дивлячись на це, позивачі при зверненні до суду не надали жодних доказів з яких можливо було б встановити: факт заподіяння їм матеріальної та моральної шкоди, розмір цієї шкоди та особу, яка її заподіяла. Не є такими доказами і статті, які опубліковані в газеті «Малинські новини». У зв?язку з цим суд відмовляє позивачам в задоволення позову повністю за безпідставністю. Судові витрати позивачам суд не відшкодовує, оскільки їм відмовлено в задоволенні позову.

Outcome: dismissed