Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] у червні 2017 року звернувся у Старокостянтинівський райсуд з позовом до [PERSON]В про стягнення 3824 грн. за договором купівлі продажу та 3000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову посилався на те, що з грудня 2016 року по березень 2017 року [PERSON] купував у нього молоко, однак отримавши молоко не оплатив вартості купленого молока і всього на загальну суму 3824 грн. В звязку з наявністю боргу, 05 квітня 2017 року [PERSON] власноручно написав розписку, в якій зазначив, що проведе розрахунок за куплене молоко у строк до 25 квітня 2017 року, однак станом на день звернення до суду, грошові кошти не повернув та ухиляється від виконання своїх зобовязань. Такими неправомірними діями відповідач завдав моральну шкоду, яку він оцінює в 3000 грн., оскільки він (позивач) поніс моральні переживання, відчував приниження і втратив душевну рівновагу, порушились його нормальні життєві звязки, був змушений вживати додаткових заходів для організації свого життя. Представник позивача звернувся суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, з вищенаведених підстав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час місце розгляду справи, до суду не з»явився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що 5 квітня 2017 року [PERSON] зобовязався сплатити [PERSON] 3824 грн за молочну сировину до 25 квітня 2017 року, про що власноручно написав розписку, однак у визначений строк гроші не повернув. Ці обставини підтверджуються розпискою [PERSON] від 15.04.2017 року. Згідно ст.1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути змінений позиковим зобовязанням. Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав зобовязання з повернення позики, а тому з нього на користь [PERSON] слід стягнути кошти в сумі 3824 грн. Суд відмовляє [PERSON] в частині вимог щодо стягнення моральної шкоди, оскільки стягнення моральної шкоди в договірних правовідносинах не передбачено чинним законодавством (на відміну від делікту). Стягнення моральної шкоди в договірних правовідносинах можливе лише у випадку якщо це прямо передбачено договором. Судові витрати по справі становлять 640 грн і відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved