Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач перебуває на реєстраційному обліку за даною адресою, але з 2005 року у вказаній квартирі не проживає. Позивачу створені перешкоди в реалізації у повному обсязі права власності на житло. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 19 в будинку № 36 по вул. Мелітопольській в м. Каховці та примусово зняти його з реєстраційного обліку. В судове засідання сторони не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, відповідно до змісту яких позивач на задоволенні позовних вимог наполягає, відповідач позов визнав. Представник Каховського районного сектору управління державної міграційної служби України в Херсонській області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимога підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 24 травня 2015 року приватним нотаріусом [PERSON], належить квартира [ADDRESS] (а.с. 5 8), яким, в силу ст. 41 Конституції України, позивач має право володіти, користуватися і розпоряджатися на свій розсуд. [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [INFO], б. № 36[ADDRESS] (а.с. 12 15, 16). Власність зобовязує, тягар утримання майна покладається на власника ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України. Чинним цивільним законодавством (п. 3 ч. 2 ст. 16, ст. 391 ЦК України) встановлено, що власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, в тому числі усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 317, 319 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що відповідач не проживає більше встановленого законом строку за місцем реєстраційного обліку без поважних причин. Перебування відповідача на реєстраційному обліку за адресою житла, належного [PERSON] на праві приватної власності, створює останній перешкоди у реалізації її прав, які слід усунути шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В частині вимог позивача щодо примусового зняття відповідача з реєстрації, позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання не передбачено законом як самостійний спосіб захисту порушеного права. Таким чином, рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку, компетентним (уповноваженим державою) органом.

Outcome: partial