Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

[PERSON] згідно уточненої позовної заяви звернулась до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на квартиру, вказуючи на те, що на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2482 від 19.06.1992 року на її користь була відчужена трикімнатна квартира [ADDRESS] (Молодіжна) в м.Новогродівка, загальною площею 52,4 кв.м, житловою 38,6 кв.м., яка належала до державного житлового фонду. Законодавством передбачено, що приватизація це безоплатна передача громадянам загальної площі з розрахунку санітарної норми 21 кв.м на особу та додатково 10 кв.м на сімю. Якщо площа квартири виявляється більшою, то необхідно доплатити за зайві метри. Площа її квартири №29 в якій вона проживала була більшою за розміри, які підлягали безоплатній приватизації, за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири від 11.12.1992 року квартира нею була придбана на праві приватної власності. Вказана квартира до купівлі належала до державного житлового фонду (житловий фонд місцевих [PERSON] народних депутатів), який знаходився у повному господарському віданні (оперативному управлінні Селидівського УЖКГ), що підтверджувалося реєстраційним посвідченням №478 від 28.08.1988 року, довідкою-характеристикою №2216 від 16.10.1992 року. На квартиру була видана технічна документація БТІ у вигляді технічного паспорту, на титульному листі якого, після укладення договору було вказане її прізвище та по батькові. До укладання договору-купівлі продажу вказана квартира належала їй на праві користування (найму), яке було пізніше оформлено відповідно до типового договору від 25.09.1992 року. Після оформлення договору купівлі-продажу, на підставі діючого законодавства України він підлягав обовязковій реєстрації в органах державної реєстрації прав на нерухоме майно в БТІ, після чого квартира вважалася приватною власністю, а сам договір набував статусу правовстановлюючого документу. Після відповідної реєстрації, квартира вважалася б приватизованою, а отже її приватною власністю, яку б вона могла продавати, дарувати, заповідати. В той час вона не здійснила реєстрації в БТІ м.Селидове, не набула прав власника квартири. Реєстрацію можливо здійснити зараз відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952 від 01.07.2004 року. Вона звернулась до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно [PERSON] міської ради, де було виявлена помилка в договорі купівлі-продажу, яка є перешкодою для проведення реєстрації, помилково зазначена адреса спірної квартири м.Селидове замість м.Новогродівка. При зверненні до першої державної нотаріальної контори з проханням надати витяг з реєстраційних книг про вказану угоду купівлі-продажу квартири від 11.12.1992 року посвідченого державним нотаріусом Селидівської державної нотаріальної контори [PERSON] для можливості виправлення помилки їй було повідомлено, що архівні документи тієї пори залишилися в нотаріальному архіві м.Донецька, тобто на території непідконтрольній уряду України, що унеможливлює їх перевірку. Просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] (Піонерська) м.Новогродівка загальною площею 52,4 кв.м, житловою площею 38,6 кв.м. Позивач в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно письмової заяви просить розглянути справу у її відсутність, з участю її представника. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача просить слухати справу у відсутність представника відповідача. Суд ухвалив слухати справу заочно. Вислухавши представника позивача, опитавши свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, позов [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання права власності на квартиру обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Свідок [PERSON], повідомила, що мешкає з позивачем по сусідству, [PERSON], мешкає в квартирі №29 багато років, знає що вона приватизувала квартиру. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно паспорту громадянина України, місце проживання позивача з 17.09.1971 року зареєстроване в [INFO]. Згідно типового договору найму жилого приміщення в будинках місцевих рад депутатів трудящих державних підприємств та установ, кооперативних та громадських організацій Української ССР на підставі рішення виконкому №80 від 25.09.1992 року, [PERSON] надано у найм житлове приміщення, окрему квартиру з трьох жилих кімнат площею 38,9 кв.м за адресою: м.Новогродівка вул.Піонерська, 25/29. Згідно акту здачі та прийому квартири, кімнати від 01.10.1992 року, керуючі будинками №4 в особі керуючого будинками [PERSON] здав, а квартиронаймач [PERSON] прийняла квартиру [ADDRESS]. Згідно договору від 11.12.1992 року, посвідченого нотаріусом Селидівської державної нотаріальної контори, Селидівське УЖКГ продало, а [PERSON], яка мешкає: м.Новогродівка вул.Піонерська, 25/29, купила трьохкімнатну квартиру загальною площею 52,4 кв.м, житловою 38,6 кв.м за адресою: м.Селидове вул.Піонерська, 25/29. Належність квартири Селидівському УЖКГ підтверджується реєстраційним посвідченням №478 від 28.08.1988 року, довідкою-характеристикою №2216 від 16.10.1992 року, які видані Селидівським БТІ. Згідно квитанції №119470 від 11.12.1992 року, [PERSON] сплатила за договором купівлі-продажу квартири 600 руб. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] її загальна площа 52,4 кв.м., житлова 38,6 кв.м. Рішенням [PERSON] міської ради №6/53-16 від 21.08.2015 року «Про перейменування вулиць», вулиця Піонерська м.Новогродівка перейменована на вулицю Молодіжна. Згідно довідки Селидівського БТІ №494 від 01.12.2017 року, згідно реєстраційних даних квартира за адресою: м.Новогродівка вул.Молодіжна (колишня вул.Піонерська) 25/29 числиться за [PERSON], згідно договору купівлі-продажу квартири посвідченого державним нотаріусом Селидівської держнотконтори 11.12.1992 року №3369, у Селидівському БТІ договір не зареєстрований. Раніше квартира числилася за Селидівським управлінням житлово-комунального господарства згідно реєстраційного посвідчення виданого на підставі рішення виконавчого комітету Селидівської міської ради 20.02.1988 року №26. Згідно довідки ОСББ «Супутник», [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: м.Новогродівка вул.Молодіжна, 25/29. Судом встановлено, квартира [ADDRESS] (колишня Піонерська) в м.Новогродівка була придбана позивачем згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу №3369 від 11.12.1992 року та належить на праві власності позивачу. При оформленні договору купівлі-продажу, в ньому помилково зазначили адресу знаходження квартири в м.Селидове, замість м.Новогродівка. У суду не має сумнівів, що позивач придбала квартиру саме в м.Новогродівці, а нотаріусом помилково зазначене м.Селидове, так як позивач винаймав вказану квартиру за договором найму, зареєстрована в вказаній квартирі саме в м.Новогродівка. Договір купівлі-продажу квартири зареєстрований у Селидівському БТІ не був. В даний час в звязку з помилкою в договорі купівлі-продажу позивач позбавлена можливості зареєструвати в реєстраційних органах право власності на квартиру та позбавлена право вільно розпоряджатися квартирою. З урахуванням викладеного, враховуючи укладення договору купівлі-продажу квартири, сплату за неї, її прийняття та користування, відсутністю іншого способу захисту права власності позивача, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] (колишня Піонерська) в м.Новогродівка Донецької області.

Outcome: approved