Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON] у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до Ковельської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - міськрайонне управління Держгеокадастру у Ковельському районі та м. Ковелі про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 858 кв.м., за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована по [ADDRESS], відповідно до закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що після смерті [PERSON] вона та неповнолітня [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України. До складу спадкового майна, поміж іншого, увійшла земельна ділянка площею 858 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована по [ADDRESS], яка рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 351 від 05.11.1997 була передана [PERSON] у приватну власність. При зверненні до нотаріуса, позивачу було відмовлено в оформленні права власності на земельну ділянку з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів. Оскільки спадкодавець за життя розпочав процес приватизації земельної ділянки, однак її не завершив у зв'язку зі смертю, реалізація спадкових прав позивача можлива лише в судовому порядку з підстав, передбачених ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 116, 125 та п.2 розділу Х Перехідних положень Земельного Кодексу України. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяви про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві та просить його задовольнити. Представник відповідача та представник міськрайонного управління Держгеокадастру у Ковельському районі та м. Ковелів судове засідання не з'явились. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З копії архівного витягу з рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 351 від 05.11.1997 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 858 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована по [ADDRESS]. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] була заведена спадкова справа приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] та [PERSON], як спадкоємцям першої черги за законом, на частину спадкового майна було видано свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.11-17). Позивачі [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 858 кв.м., яка розташована по [ADDRESS], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється у способи, передбачені ст. 152 ЗК України, в тому числі і шляхом визнання права. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Згідно з абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки площею 858 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] і на час смерті її не завершив. Враховуючи, що рішення про передачу [PERSON] земельної ділянки у приватну власність прийнято у 1997 році, до спадкових правовідносин у даній справі підлягають застосуванню вищенаведені Перехідні положення Земельного кодексу України. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно з наданих роз'яснень, правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. За таких обставин, суд вважає, що позивачі, прийнявши спадщину після смерті чоловіка та батька, набули право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали останньому за життя, включно й з правом на завершення приватизації земельної ділянки.

Outcome: approved