Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (надалі - відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького Павла Сергійовича та Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 11.03.2008 між позивачем та ВАТ «КБ «НАДРА» укладений договір кредиту «Автопакет» №47/МК71/2008-840. Предметом зазначеного договору отримання кредитних коштів з метою придбання транспортних засобів, які в подальшому виступили заставою укладеного кредитного договору, а саме: 1. Автомобіль марки «Деу Нексія», 2008 року випуску, номер кузову [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . 2. Автомобіль марки «Деу Нексія», 2008 року випуску, номер кузову [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Договір №47/МК71/2008-840 від 11.03.2008 є валютним договором кредиту. Валюта договору - Долари США. Сума договору - 15 634,06 Доларів США. Зазначені транспортні засоби зареєстровані 05.03.208 в УДАІ ГУ МВС України в м. Києві та належать позивачу [PERSON] на підставі свідоцтв про реєстрацію [NUMBER] та [NUMBER] . Зазначена інформація міститься в договорі. Позивач зазначає, що відповідно до умов укладеного договору транспортні засоби марки «Дейву Нексія», 2008 року випуску д.н.з. [NUMBER] , [NUMBER] використані в якості забезпечення кредитних зобов`язань Позивача перед ВАТ «КБ «НАДРА». В зв`язку з неналежним виконанням умов укладеного договору ВАТ «КБ «НАДРА» звернувся до суду щодо дострокового стягнення боргу. Так, 04.02.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалене заочне рішення у справі №2-3352/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу, як з солідарних боржників, з підстав дострокового стягнення заборгованості по договору. Позивач зазначає, що указаним рішенням стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №47/МК71/2008-840 від 11.03.2008 року 131 328,72 грн. та солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» судового збору у розмірі 1313,29 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120,00 грн. ВДВС Солом`янського РУЮ в м. Києві, на підставі виконавчого листа №2-3352/11 від 12.11.2013 виданого в межах вищезазначеної судової справи, відкрито виконавче провадження. 19.05.2014 [PERSON] фактично сплачена сума боргу за рішенням суду №2-3352/11 в розмірі 132 762,01 грн. на розрахунковий рахунок ПАТ «КБ «НАДРА», що підтверджується квитанцією від 19.05.2014р. №k6/J/21/. ВДВС Солом`янського РУЮ в м. Києві з підстав виконання рішення суду, у зв`язку з чим закінчено виконавче провадження, про що винесена відповідна постанова. Таким чином, позивачем за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі №2-3352/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу як з солідарних боржників в порядку дострокового виконання умов договору кредиту №47/МК71/2008-840 від 11.02.2008, боргові зобов`язання сплачені в повному обсязі в розрізі тіла кредиту, відсотків, штрафних санкцій, судових витрат. Позивач зазначає, що в зв`язку з фактичним виконанням рішення суду щодо стягнення заборгованості по кредитному договору, в тому числі суми основного боргу, відсотків за користування кредитом, пені, штрафних санкцій тощо, правовідносини по договору кредиту припинені у зв`язку з його повним виконанням. В зв`язку з такою обставиною, позивач звернувся до ПАТ «КБ «НАДРА» із заявою про припинення договору з фактичним виконанням правовідношення та вжиттям заходів щодо скасування обтяжень накладених на рухоме майно, а саме транспортні засоби згідно переліку наведеного вище. Позивачем отримано письмову відповідь банку №1-7-10104 від 16.07.2014 на заяву про припинення договору кредиту та зняття застави на майно (вх. №27716 від 16.06.2014р.), яка підписана представником за довіреністю ПАТ «КБ «Надра» Федоренко С.В. В зазначеному листі ВАТ «КБ «НАДРА» підтвердив виконання позивачем рішення суду №2-3352/11 на користь кредитора та факт отримання боргових грошових коштів в повному обсязі. Також [PERSON] було повідомлено, що відповідним підрозділам банку надані необхідні вказівки щодо припинення договору кредиту та зняття заборони на відчуження майна, яке виступало заставою зобов`язань по виконанню умов кредитного договору. В зв`язку з наведеними обставинами, позивач вважає що правовідносини по договору №47/МК71/2008-840 від 11.03.2008 є припиненими, а у відповідача відсутні підстави вважати про наявність у позивача безспірної простроченої заборгованості. Позивач стверджує, що вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису 14.07.2020 року на підставі кредитного договору від №47/МК71/2008-840 від 11.03.2008, який припинив свою дію, є незаконним Ухвалою суду від 05жовтня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, з урахування уточнень якої, останній просить суд забезпечити позов шляхом зупинення примусового стягнення за виконавчим листом, вчиненим 14.07.2020 року Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрованим в реєстрі за №2649, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» заборгованості, а також шляхом зобов`язання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького Павла Сергійовича зупинити перерахування стягнутих у виконавчому провадженні коштів та зняти арешт з банківських рахунків позивача. Заяву [PERSON] про забезпечення позову шляхом зупинення примусового стягнення за виконавчим написом та зобов`язанням вчинити дії суд задовольнив частково. Ухвалою суду від 05 жовтня 2020 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 14.07.2020 року Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрованим в реєстрі за №2649, що здійснюється в межах виконавчого провадження №63020444, до прийняття рішення у справі по суті спору. Згідно з частиною 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали з доданими процесуальними документами для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Треті особи по справі своїх пояснень щодо позову не надали. Згідно норми частини 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 14 липня 2020 р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2649, за яким з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» стягнуто заборгованість, що виникла по Кредитному договору №47/МК71/2008-840 від 11.03.2008 року, Договору про відступлення права вимоги, укладеного 15.05.2020 року між ВАТ КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ІнвестХаус» з відповідними додатками, боржником за яким є [PERSON] , за період з 15травня 2020 р. по 07липня 2020 р., заборгованість складається з: в сумі 274 593 грн.42 коп., яка складається з основного боргу (тіло кредиту) в сумі 73 537 грн. 21 коп., заборгованості за відсотками - 67 825 грн. 61 коп., пеня - 133 230 грн. 60 коп. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 753/787/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16, від 07 листопада 2018 року у справі № 199/3452/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 14 серпня 2019 року у справі № 335/3462/16-ц та узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права сформульованому у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису від 14.07.2020 зареєстрованого в реєстрі за №2649, нотаріусом, на підставі ст. ст. 34, 87-91 ЗУ «Про нотаріат», ст. 262 ЦК України, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 №296/5 та п. 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість, оскільки він є боржником за кредитним договором «Автопакет» №47/МК71/2008-840 від 11.03.2008, укладеним з ПАТ «КБ «НАДРА». Загальна сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису складає 310 279 грн. 22 коп. Строк виконання зобов`язання по кредитному договору встановлений - 11.03.2013. Відступлення права вимоги по договору №47/МК71/2008-840 від 11.03.2008 здійснене 15.05.2020. Строк, за який провадиться стягнення на користь відповідача (зазначений в розрахунку відсотків заборгованості по кредитному договору): з 15.05.2020 р. по 07.07.2020. За правилами підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Відповідачем не надано доказів про надсилання позивачу письмової вимоги про усунення порушення зобов`язань за кредитним договором та вчинення виконавчого напису після спливу тридцяти днів з моменту надіслання [PERSON] такої письмової вимоги. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи спір, суд також приймає до уваги доводи позивача про те, що вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, виходячи з наступного. За умовами кредитного договору від 11.03.2008 р. визначено, що позивач зобов`язувався повернути кошти не пізніше 11березня2013 року. Відповідно положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). З урахуванням умов кредитного договору, порушення зобов`язань позивача перед позикодавцем виникло до 11.03.2013 року (позов подано у 2010 році), натомість виконавчий напис вчинений 14.07.2020 року, тобто у строк, що перевищує три роки з дня виникнення права вимоги. Отже, враховуючи вимоги закону щодо стягнення з фізичних осіб заборгованості за виконавчим написом період такого стягнення за спірним виконавчим написом має проводиться у межах трьох років та неустойки у межах одного року. При цьому у виконавчому написі зазначено про те, що заборгованість стягнута за період з 15.05.2020 року по 07.07.2020 року у розмірі 274 593,42 грн., яка складається з основного боргу (тіло кредиту) в сумі 73 537, 21 грн., заборгованості за відсотками - 67 825,61 грн., пеня 133 230,60 грн. Натомість за вказаний період з 15.05.2020 року по 07.07.2020 року заборгованість за процентами нарахована безпідставно, оскільки, як зазначено вище, строк кредитування був встановлений до 11березня 2013 року. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. У такому разі права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, від 06 лютого 2019 року у справі № 175/4753/15-ц. Разом з тим суд також враховує наступні обставини. 04.02.2011 Шевченківським районним судом м. Києва ухвалене заочне рішення у справі №2-3352/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу, як з солідарних боржників, у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №47/МК71/2008-840 від 11.03.2008 року 131 328 грн. 72 коп. та солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» судового збору у розмірі 1313 грн. 29 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120 грн. 00 коп. ВДВС Солом`янського РУЮ в м. Києві на підставі виконавчого листа №2-3352/11 від 12.11.2013 року, виданого в межах вищезазначеної судової справи відкрито виконавче провадження. 19.05.2014 року [PERSON] фактично сплачена сума боргу за рішенням суду в розмірі 132 762 грн. 01 коп. на розрахунковий рахунок ПАТ «КБ «НАДАРА», що підтверджується квитанцією від 19.05.2014р. №k6/J/21/. ВДВС Солом`янського РУЮ в м. Києві з підстав виконання рішення суду закінчив виконавче провадження, про що винесена відповідна постанова. Наведені обставини свідчать про відсутність безспірності заборгованості боржника [PERSON] перед стягувачем ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається саме на особу, яка зверталася за виконавчим написом. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак такі документи відповідачем не надавались нотаріусу, не досліджувались нотаріусом. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Позивачем доведено що договір кредиту на якому вчинений виконавчий напис не є нотаріальним. За наведених вище обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в дохід держави у розмірі 1 286 грн. 94 коп., що включає судовий збір за подання позову у розмірі 840,80 грн., та банківська комісія за здійснення платежу у розмірі 17 грн. 16 коп., та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420,40 грн. та банківська комісія за здійснення платежу у розмірі 8 грн. 58 коп. В частині заявлених вимог про стягнення судових витрат у розмірі 30 000 грн. на правничу допомогу суд не розглядає такі вимоги, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження понесення позивачем таких судових витрат. Додаткове рішення суду в цій частині може бути прийняте після подання позивачем доказів на підтвердження понесення таких витрат, з врахуванням поданого належним чином оформленого попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат, які позивач очікував понести у зв`язку із розглядом справи від 17 вересня 2020 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved