Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 28 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іванівського районного управління юстиції Одеської області за актовим записом №50 був зареєстрований шлюб з відповідачем, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей. Ведення спільного господарства та шлюбні відносини припинені на початку 2015 року, у звязку з чим просить розірвати шлюб та залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення та просить розірвати шлюб. Сторони, належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи, в судове засідання не зявились, однак своїми заявами просять розглядати справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 ст.3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Встановлено, що сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства і не підтримують подружні відносини приблизно з січня 2015 року. Як слідує з письмових пояснень позивачки, подальше сумісне життя з відповідачем є неможливим, через те що відносини з останнім погіршилися внаслідок конфліктів та спорів, втрати у звязку з цим взаєморозуміння, довіри один до одного й почуття любові, тому шлюб вважає існувати більш не може та й фактично розпався. Детально проаналізувавши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини сторін-подружжя, та, приймаючи до уваги, що сторони наполягають на розірванні шлюбу і не проживають разом з 2015 року, суд дійшов висновку, що сімейний конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Слід також звернути увагу сторін на те, що за правилами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як у судовому засіданні, так і в органі державної РАЦС. Відповідно до розяснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved