Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суд з вищевказаним позовом. Обгрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 28 листопада 2014 року помер їх батько - [PERSON], який постійно проживав в [INFO]. 12 лютого 2014 року своїм заповітом, посвідченим в установленому порядку, на ряду з іншим все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповідав в рівних частках своїм дітям, позивачам по справі. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина, зокрема на будинковолодіння по вулиці Озерна № 12 в с. Солонці Миргородського району Полтавської області, що складається з житлового будинку А-1, прибудови а, літньої кухні Б, прибудови до літньої кухні б, гаража В, погребу Г, сараю Д, погребу д, сараю Е, вбиральні Є та господарських споруд № 1,2. Позивачі, як спадкоємці за заповітом, прийняли спадщину в установленому порядку. Нотаріусом 12 лютого 2015 року було проведено реєстрацію спадкової справи і було розяснено, що для оформлення права на спадщину на будинок шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату необхідно подати правовстановлюючий документ та витяг з Реєстру прав власності . Згідно технічного паспорта від 15 квітня 2015 року та довідки ДП «Миргородтехінвентаризація» від 15.04.2015 року загальна вартість будинковолодіння по вул. Озерна № 12 в с. Солонці Миргородського району Полтавської області становить 84951 грн., право власності на зазначене будинковолодіння не зареєстровано. Будинок належав спадкодавцю (батькові) на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 24 березня 1986 року, нотаріально посвідченого посадовою особою виконкому Солонцівської сільської Ради народних депутатів. Оригінал зазначеного договору не зберігся. Постановою від 09 червня 2015 року [PERSON] приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю реєстрації документа на будинок. Зазначений будинок був придбаний батьком разом з господарськими спорудами, однак в договорі купівлі-продажу вони не були вказані, оскільки діюче на той час законодавство того не вимагало. Так як за покійним визнати право власності неможливо, доповнили позовні вимоги та просили встановити факт належності на праві власності [PERSON] господарських побудов, що знаходяться в домоволодінні адресою село Солонці вулиця Озерна, 12 Миргородського району Полтавської області, яке належало покійному батькові. Ухвалою суду від 30 червня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Департамент державної архітектурно будівельної інспекції у Полтавській області. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили встановити факт належності на праві власності їх покійному батькові господарських будівель та споруд, розміщених в домогосподарстві за адресою село Солонці вулиця Озерна,12 Миргородського району Полтавської області, та визнати за ними право власності в порядку спадкування по заповіту в рівних частинах на вищевказане будинковолодіння після смерті їх батька [PERSON]. Зазначали, що інших спадкоємців не має, оскільки їхня мати, [PERSON], дружина спадкодавця померла до смерті батька. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] стверджували, що на час придбання домоволодіння в селі Солонці вулиця Озерна,12 Миргородського району нині покійним [PERSON]. крім житлового будинку були всі ті господарські споруди, які є на даний час. Відповідач, представник Солонцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, проти задоволення позову не заперечує (а.с.49). Представник третьої особи Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області в судове засідання не зявився, просив справу розглянути за відсутності свого представника. При цьому в направлених на адресу суду поясненнях зазначав, що спірне домоволодіння по вулиці Озерна,12 в селі Солонці Миргородського району не потребує прийняття в експлуатацію, оскільки збудоване до набрання чинності Постановою КМ України від 05.08. 1992 року «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення», яким вперше було врегульовано порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва (а.с.50). Заслухавши пояснення позивачів, свідків, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 24 березня 1986 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та нотаріально посвідченого посадовою особою виконкому Солонцівської сільської Ради народних депутатів Миргородського району, [PERSON], який помер 28 листопада 2014 року, належали житловий будинок, господарські будівлі та споруди: прибудови а, літньої кухні Б, прибудови до літньої кухні б, гаража В., погребу Г, сараю Д, погребу д, сараю Е, вбиральні Є та господарських споруд №1,2, що знаходяться в домоволодінні за адресою село Солонці вулиця Озерна,12 Миргородського району Полтавської області, оригінал якого відсутній (а.с.23). Згідно технічного паспорта від 15 квітня 2015 року та довідки ДП «Миргородтехінвентаризація» від 15.04.2015 року загальна вартість будинковолодіння по вул. Озерна № 12 в с. Солонці Миргородського району Полтавської області становить 84951 грн., право власності на зазначене будинковолодіння не зареєстровано (а.с.17-22). За життя 12 лютого 2014 року [PERSON] заповітом посвідченим секретарем Солонцівської сільської ради серед іншого все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповідав в рівних частках позивачам по справі, своїм дітям [PERSON], [PERSON]. [PERSON] 28 листопада 2014 року помер (а.с.10). 09 червня 2015 року приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з відсутністю реєстрації документа на будинок (а.с.24). Інших спадкоємців майна [PERSON] крім позивачів по справі [PERSON] та [PERSON] В І. немає (а.с.33,34). Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті, а договір від 24 березня 1986 року не містить положень про перехід права власності на господарські побудови. Відповідно до ч. 2 ст. 227 ЦК УРСР (1963р), в редакції що діяла на день укладання договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відсутність такої реєстрації в силу положень ч. 4 ст. З Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» унеможливлює одержання позивачами в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину. Згідно з ст. 128 ЦК УРСР (1963р), в редакції що діяла на день укладання договору купівлі - продажу, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною З ст. 1296 ЦК України передбачено - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спадщина може бути визнана відумерлою та передана у комунальну власність в порядку визначеному ст. 1277 ЦК України отже Солонцівська сільська рада за місцем відкриття спадщини є відповідачем по справі. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним,тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved