Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовною заявою до Михайлівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просила: визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] в селі Михайлівка Ямпільського району Вінницької області. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] в селі Михайлівка Ямпільського району Вінницької області померла [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із сертифікату на право на земельну частку (пай), розміром 1,88 га., що розташована на території Михайлівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Під час свого життя 12 січня 2006 року у виконкомі Михайлівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Заповіт не змінено та не скасовано. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині немає. Заповіт та всі правовстановлюючі документи знаходяться у позивача. Зазначила, що своєчасно вона не звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою, так як не знала про існування заповіту та про який дізналася у грудні 2019 року під час прибирання будинку. З метою оформлення належним чином прав на свою долю у спадщині, яка залишилася після смерті [PERSON] , вона вимушена звернутися до суду із вказаною позовною заявою. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву за вхід.№857 від 06.02.2020, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача Михайлівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області у підготовче засідання не з`явився. Подав до суду письмову заяву за вхід.№347 від 20.01.2020 з клопотанням справу розглянути у відсутність представника сільської ради, проти задоволення вимог не заперечують. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 10 лютого 2020 року на 10 годину 30 хвилин, про що постановлено ухвалу окремим документом. Вивчивши надані матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного: Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.3-4) судом встановлено, що позивачка народилася [INFO] у селі Михайлівка Ямпільського району Вінницької області та зареєстрована у [ADDRESS] . Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 25.02.2006 (а.с.5) судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у селі Михайлівка Ямпільського району Вінницької області. Із копії заповіту складеного 12.01.2006 (а.с.6) встановлено, що [PERSON] заповіла [PERSON] усе своє майно, де б воно і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом. Заповіт не змінений і не відмінений, що засвідчено секретарем Михайлівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області 09.11.2017. Із копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0386334 виданого 12.09.1997 (а.с.7) встановлено, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай), розміром 1,88 га. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.01.2020, виданої приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу Вінницької області Мойсеєенко Г.Л. (а.с.21) встановлено, що у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.01.2020, виданої державним нотаріусом Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області в.о.державного нотаріуса Ямпільської державної нотаріальної контори Вінницької області (а.с.23) встановлено, що у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Спадкова справа не заводилась. Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] у порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст.ст.1222, 1223, 1235 ЦК України, позивач є спадкоємцем за заповітом і має право на успадкування майна [PERSON] . Крім того, відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд враховує норми європейського законодавства по правам людини, в якому зазначено, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці ЄСПЛ на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст.1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть не пропорційними, оскільки вона втратить право на успадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця. І спочатку смерть близької людини, а потім і втрата спадкового майна будуть для неї занадто надмірним тягарем нерозмірним з її діями, і при цьому буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи. Оцінюючи усі докази, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу поважності причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті [PERSON] . Суд вважає встановленим, і ця обставина підтверджена доводами позивача, на які вона посилається у позові, дослідженими письмовими доказами та не заперечується відповідачем, що дійсно позивач протягом шестимісячного строку після смерті [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки про існування заповіту вона дізналась тільки в грудні 2019 року під час прибирання будинку, а тому суд визнає цю обставину поважною причиною, з якої позивач пропустила строк, необхідний для подання заяви про прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України. Вказані обставини визнані учасниками справи і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню, а тому суд визнає причину пропуску позивачем строку, передбаченого ст.1270 ЦК України, поважною. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, суд має підстави відповідно до ст.1272 ЦК України для визначення позивачеві додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі. З урахуванням наведених мотивів, суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.ст.1222, 1223, 1235, 1270, 1272 ЦК України.

Outcome: approved