Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості у сумі 112308,96 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються поданими суду доказами, що підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з'явився, оскільки заявив клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив його задоволити та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечив. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відповідач відзив на позовну заяву, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надала, тому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. Відповідно до укладеної 30 серпня 2017 року між ПАТ «Альфа-Банк» (надалі - Банк) та відповідачем [PERSON] (надалі - Позичальник) Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії (продукт «Максимум-готівка») (далі - кредитний договір, а.с. 4, 5, 6-7, 8), Банк відкрив останній картковий рахунок [NUMBER] у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну картку МС DEBIT WORLD строком дії три роки, встановивши ліміт відновлювальної кредитної лінії у розмірі 80000,00 грн., а Позичальник зобов'язувався повертати кредит, виплачувати проценти за користування коштами, а також сплачувати неустойку та інші платежі. Фактичне отримання Позичальником кредитних коштів підтверджується підписаними Позичальником Офертом на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії від 30.08.2017 року та анкетою-заявою від 30.08.2017 року (а.с. 5, 6-7). Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов'язання за Кредитним договором відповідачем не виконані. Заборгованість Позичальника станом на 19.10.2018 (розрахунок, а.с. 12) за предметом позову у сумі 112308,96 грн. (в т. ч. 67071,25 - тіло кредиту, 40347,68 - прострочка по тілу кредиту, 871,92 грн. - відсотки за користування кредитними коштами, 4018,11 грн. - неустойка) підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Судові витрати по справі у сумі 1762 грн. (а.с. 1) підлягають віднесенню на відповідача відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved