Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до закінчення навчання. Позов обґрунтовує тим, що відповідач є батьком їхнього спільного сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час син продовжує навчання і є студентом Державного професійно-технічного навчального закладу «Міжрегіональний центр ювелірного мистецтва м. Києва» за професією ювелір-монтувальник, ювелір-закріпник, денної форми навчання, бюджет. В 2001 році син отримав травму хребта, потребує періодичного лікування. Крім сина, на її утриманні знаходиться матір-інвалід. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд його задовольнити та підтвердила обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що на теперішній час у нього не має можливості сплачувати аліменти, оскільки він ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, допомогу по безробіттю не отримує, підприємницьку діяльність з 2000 року не здійснює, про що свідчать довідка Токмацької ОДПІ від 07.04.2014 року, трудова книжка, довідка Токмацького міськрайонного центру зайнятості від 04.04.2014 року. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.09.1990 року по 28.04.2011 рік, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.09.1990 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 28.04.2011 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.04.2006 року. З 02.09.2013 року позивач навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Міжрегіональний центр ювелірного мистецтва м. Києва» за професією ювелір-монтувальник, ювелір-закріпник на денному відділенні, бюджетній формі навчання і строк навчання якого закінчується 26.12.2014 року, що підтверджується довідкою, виданою Державним професійно-технічним навчальним закладом «Міжрегіональний центр ювелірного мистецтва м. Києва» за №146 від 20.02.2014 року. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. За змістом ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. За роз'ясненнями, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Проте ст. 199 СК України не містить прямого припису про стягнення аліментів. Неодмінною умовою для цього має бути спроможність особи, з якої стягуються аліменти, надавати таку допомогу. Відповідач за трудовим договором не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, допомогу по безробіттю не отримує, що підтверджується трудовою книжкою, довідкою Токмацького МРЦЗ №165 від 04.04.2014 року. Згідно довідки Токмацької ОДПІ Головного управління Міндоходів у Запорізькій області №626/д/08-33-17-01/15 від 07.04.2014 року приватний підприємець [PERSON] знаходиться на обліку в Токмацькій ОДПІ як суб'єкт підприємницької діяльності з 17.05.1995 року. За період з 2011 року по перший квартал 2014 року відсутні задекларовані валові доходи. Разом з тим, доказів про наявність у відповідача доходів позивач суду не подала, не довела наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу сину. Законодавець не пов'язує виникнення обов'язку у батька утримувати повнолітню дитину з наявністю хронічної хвороби, яка наявна у повнолітнього сина. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 10, ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому виходячи зі встановлених дійсних обставин справи та вимог закону, суд приходить до висновку про неможливість задоволення пред'явленого позову у зв'язку із неспроможністю відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, в задоволенні позову відмовлено, а тому судовий збір повинен бути віднесений за рахунок держави.

Outcome: dismissed