Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] (далі - заявники) звернулися до суду із вищевказаною спільною заявою з вимогою розірвати їх шлюб, який зареєстрований 23.07.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №38. Заявлену вимогу обґрунтовують наступними обставинами. Як зазначено у спільній заяві, 23.07.2006 між заявниками було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини між заявниками припинені та спільне господарство не ведеться. За таких обставин заявники дійшли згоди, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені, а отже шлюб необхідно розірвати. Між заявниками досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні їх умов та виховання батька, який проживатиме окремо та розмір аліментів на дітей. Вищезазначені обставини послугували підставою для звернення до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 20.10.2020 призначено справу до розгляду по суті з викликом сторін. У судове засідання заявники не з`явились, однак 01.12.2020 канцелярією суду було одержано від них заяви у яких вони просили суд про розгляд справи за їх відсутності, а заявлену вимогу підтримують та просять її задовольнити. Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює розгляд в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 23.07.2016, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №38, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5) та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Зі змісту заяви вбачається, що заявники не ведуть спільне господарство, на примирення не згодні. Між заявниками досягнуто згоди щодо здійснення ними батьківських прав та визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Таким чином, спорів щодо порядку виховання та утримання дітей між заявниками немає. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу між заявниками, виходить з наступних мотивів та норм права. Як визначено в ст. 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому суд дійшов висновку, що вимога заявників про розірвання шлюбу за заявою подружжя, підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 7 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд не вбачає правових підстав для відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved