Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позивач зазначала, що 11 липня 2017 року між [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», було укладено кредитний договір №319-010/07Р. Відповідно до умов кредитного договору, ПАТ КБ «Правекс-Банк» надав кредит в іноземній валюті на загальну суму 42 727 (сорок дві тисячі сімсот двадцять сім) доларів США, у строк з 11.07.2007 р. по 11.07.2014 р. зі сплатою 11,99 (одинадцять цілих девяносто девять сотих) відсотків річних. В свою чергу, позичальник [PERSON] зобовязувався забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих відсотків. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу №319-010/07Р від 11 липня 2007 року, відповідно до умов якого було передано в заставу транспортний засіб, а саме: автомобіль марки SSANG, модель YONG REXTON, 2007 року випуску, колір червоний, тип ТЗ легковий універсал-в, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Обтяження зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за [NUMBER]. Заставна вартість предмету застави складає 42 727 доларів США, шо за курсом НБУ на дату укладання договору складає 215 771,00 грн. 31 травня 2017 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2. За умовами цього договору ПАТ КБ «Правекс-Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право грошової вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №319-010/07Р від 11 липня 2007 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників, який є додатком до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. 17 серпня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та [PERSON] було укладено договір (цесії) про відступлення права вимоги №319-010/07Р (надалі - договір цесії), відповідно до умов якого, цедент передає, а цесіонарій приймає права вимоги за кредитним договором №319-010/07Р від 11 липня 2007 року, що укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Правекс-Банк» з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невідємною частиною, та права вимоги за договором застави транспортного засобу №319-010/07Р від 11 липня 2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Правекс-Банк» з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невідємною частиною, кредитором з якими є цедент на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2 від 31.05.2017 р., укладеного з ПАТ КБ «Правекс-Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В., зареєстрованого в реєстрі за №492, 493. Відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 877 355 (вісімсот сімдесят сім тисяч триста п'ятдесят пять) грн. 59 коп., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 783 441,83 грн.; заборгованість за процентами в розмірі 93 913,76 грн. З метою відновлення порушених прав позивача 10 вересня 2018 року представником позивача було направлено відповідачу претензію із вимогою здійснити усунення порушень умов кредитного договору перед [PERSON], а саме: здійснити погашення заборгованості протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання цієї претензії, у розмірі 877 355,59 грн. У разі невиконання або неналежного виконання цієї претензії протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання або з моменту закінчення строку зберігання у [PERSON] виникає право звернутися до суду із позовом про звернення стягнення на заставлене майно та в рахунок погашення кредитних зобов'язань [PERSON] перед [PERSON] за кредитним договором №319-010/07Р від 11 липня 2007 року в сумі 877 355,59 грн. звернути стягнення на предмет застави, а саме: на автомобіль марки SSANG, модель YONG REXTON, 2007 року випуску, колір червоний, тип ТЗ легковий універсал-в, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], шляхом визнання права власності за [PERSON] відповідного спірного транспортного засобу. Проте, відповідач залишив претензію позивача про сплату заборгованості без відповіді та задоволення. У зв'язку з викладеними обставинами позивач вважає, що захист її охоронюваних законом прав та інтересів можливе виключно в судовому порядку шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме: транспортного засобу автомобіля марки SSANG, модель YONG REXTON, 2007 року випуску, колір червоний, тип ТЗ легковий універсал-в, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], шляхом визнання права власності. Посилаючись на викладене, позивач просила суд в рахунок погашення заборгованості перед [PERSON] за кредитним договором №319-010/07Р від 11 липня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON], в сумі 877 355,59 грн. звернути стягнення на предмет застави, а саме: на транспортний засіб автомобіль марки SSANG, модель YONG REXTON, 2007 року випуску, колір червоний, тип ТЗ легковий універсал-в, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований на праві власності за [PERSON], заставною вартістю 215 771,00 грн., шляхом визнання права власності за [PERSON] на транспортний засіб автомобіль марки SSANG, модель YONG REXTON, 2007 року випуску, колір червоний, тип ТЗ легковий універсал-в, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2157,71 грн. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримали, просили про задоволення позову в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 11 липня 2017 року між відповідачем [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», було укладено кредитний договір №319-010/07Р, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Правекс-Банк» надав кредит в іноземній валюті на загальну суму 42 727 (сорок дві тисячі сімсот двадцять сім) доларів США, у строк з 11.07.2007 р. по 11.07.2014 р. зі сплатою 11,99 (одинадцять цілих девяносто девять сотих) відсотків річних. В свою чергу, позичальник [PERSON] зобовязувався забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих відсотків (а.с.12-17). В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу №319-010/07Р від 11 липня 2007 року, відповідно до умов якого було передано в заставу транспортний засіб, а саме: автомобіль марки SSANG, модель YONG REXTON, 2007 року випуску, колір червоний, тип ТЗ легковий універсал-в, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Обтяження зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за [NUMBER]. Заставна вартість предмету застави складає 42 727 доларів США, шо за курсом НБУ на дату укладання договору складає 215 771,00 грн. (а.с.9-11). Відповідно до пункту 2.1.4. договору застави, заставодержатель має право у випадку невиконання чи неналежного виконання заставодавцем основного зобовязання, звернути стягнення на предмет застави в порядку, що передбачений розділом 3 цього договору та задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави в повному обсязі, визначені на момент фактичного задоволення, враховуючи суму заборгованості за кредитом, за користування грошовими коштами, збитків, неустойки, штрафів, пені, іншої заборгованості та витрат, повязаних з предявленням вимоги за основним зобовязанням та зверненням стягнення на предмет застави тощо. 31 травня 2017 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2. За умовами цього договору ПАТ КБ «Правекс-Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право грошової вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №319-010/07Р від 11 липня 2007 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників, який є додатком до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с.18-21). 17 серпня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та [PERSON] було укладено договір (цесії) про відступлення права вимоги №319-010/07Р (надалі - договір цесії), відповідно до умов якого, цедент передає, а цесіонарій приймає права вимоги за кредитним договором №319-010/07Р від 11 липня 2007 року, що укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Правекс-Банк» з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невідємною частиною, та права вимоги за договором застави транспортного засобу №319-010/07Р від 11 липня 2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Правекс-Банк» з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невідємною частиною, кредитором з якими є цедент на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2 від 31.05.2017 р., укладеного з ПАТ КБ «Правекс-Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В., зареєстрованого в реєстрі за №492, 493 (а.с.7-8). Відповідно до пунктів 1.2., 2.5. договору цесії, відступлення права вимоги за договором, вказаним в пункті 1.1. цього договору, розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. З моменту відступлення права вимоги цесіонарій заміщує цедента у всіх правовідносинах, які склалися між ним і боржником на підставі договору, вказаного в пункті 1.1. цього договору. З метою відновлення порушених прав позивача 10 вересня 2018 року представником позивача було направлено відповідачу претензію із вимогою здійснити усунення порушень умов кредитного договору перед [PERSON], проте, вона була залишена без задоволення (а.с.22,23). Статтею 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання зобов'язання. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Також, відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дій договору. В силу статті 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат. понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 19 Закону України «Про заставу» визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Частиною 1 статті 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до частини 6 статті 20 цього Закону, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно з статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). За таких обставин, з урахуванням визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved