Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON], уточнивши у судовому засіданні позовні вимоги, просить усунути їй перешкоди в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Одеса, вул. Садовського, 14-14а та зобовязати [PERSON] привести будівлі та споруди до первісного стану відповідно до технічного паспорту 24.03.1982 року, шляхом знесення новостворених та реконструйованих будівель, визначених в експертному висновку від 20.02.2014 року № 20-13, а саме: реконструйовану добудову літ. «а5», добудову №1 санвузол, добудову №2, погріб № 3, гараж №4, санвузол літ. «Т», душову літ. «У», літню кухню літ. «С», сарай літ. «Р», сарай літ. «И», які порушують права позивачки, а також просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] всі судові витрати по справі. При цьому позивачка посилається на те, що вона є власником 6/25 частин житлового будинку №14-14а, по вул. Садовського, в м. Одесі, відповідачка є співвласником вказаного домоволодіння і в порушення прав [PERSON] провела самочинне будівництво господарських споруд. В судовому засіданні представники позивача уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представники [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили у їх задоволенні відмовити. 3-ті особи: представники Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області та Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради до суду не зявились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не сповістили. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є власником 6/25 частин житлового будинку № 14-14а по вул. Садовського в м. Одесі на підставі договору міни від 14 січня 1994 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 2-273. Право власності на набуте нерухоме майно на підставі вказаного договору міни зареєстровано в бюро технічної інвентаризації 21 лютого 1994 року (а.с.130, т.1). [PERSON] належить 4/25 частин житлового будинку № 14-14а по вул. Садовського в м. Одесі на підставі договору купівлі-продажу від 14 грудня 1973 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації 07.09.1979 року шлюбу - [PERSON]), посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 1-7318. Право власності на набуте нерухоме майно на підставі вказаного договору купівлі-продажу зареєстровано в бюро технічної інвентаризації 02 квітня 1974 року (а.с.101-102, т.1). Інші 15/25 частин вказаного житлового будинку належать на праві власності [PERSON] Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2012 року, по справі № 22-ц-1590-79-93-2012 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності на нерухоме майно, встановлення порядку користування земельною ділянкою, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] за участю 3-ої особи: [PERSON] про встановлення земельного сервітуту, усунення перешкод у користуванні власністю, встановлено порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться по вул. Садовського, 14-14 «а», було вирішено - виділити [PERSON] у користування земельну ділянку площею 0,0436 га у наступних межах: від вуличної роздільної огорожі вздовж лівої бокової межі довжиною 66,0 м до перетину з огорожею задньої межі; поворот направо вздовж задньої стіни сараїв «З», «Г»довжиною 5,0 м і далі по лінії продовження до перетину з існуючою роздільною огорожею; поворот направо вздовж існуючої огорожі до перетину з задньою стіною житлового будинку літ. «А-Ж»(в районі міжквартирних перегородок квартир № 1 і № 2); поворот направо по задній стіні приміщення 1-1, не доходячи до кута будинку на 2,95 м; поворот наліво по міжквартирним перегородкам, що розділяють приміщення квартир № 1 і № 4 : 1-1 від 1-4, 1-4 від 4-2 до перетину із зовнішньою стіною, по зовнішній стіні прибудови «а-5»довжиною 6,08 м і далі по лінії існуючої роздільної огорожі правої межі до перетину з вуличною роздільною огорожею (графічне зображення в додатку № 2 до висновку № 183 від 1 грудня 2008 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної ТОВ ОФ «Інюг-експертиза»), встановлено для [PERSON] відносно земельної ділянки площею 39 кв. м із земельної ділянки площею 0,0436 га, розташованої по вул. Садовського, 14-14 «а», що виділена у користування [PERSON], постійний безоплатний земельний сервітут у виді права проходу та права встановлення будівельних риштувань і складування будівельних матеріалів з метою ремонту зовнішньої стіни належної [PERSON] на праві власності частини житлового будинку, що виходить на земельну ділянку [PERSON] Земельна ділянка площею 39 кв. м, щодо якої встановлено сервітут, прилягає до зовнішньої стіни приміщень « 1-1, Х» та огорожі з цегли; лінія виділу ділянки проходить: від роздільної огорожі зі сторони правої ділянки на відстані 1,0 м від зовнішньої стіни приміщення « 1-1»до огорожі з сусідньою ділянкою №16 довжиною 11,09 м; поворот наліво вздовж існуючої огорожі з ділянкою №16 довжиною 10,8 м; поворот наліво довжиною 4,87 м; поворот направо довжиною 13,78 м; поворот наліво до існуючої огорожі довжиною 1,0 м (графічне зображення в додатку № 1 до висновку № 13330 від 7 квітня 2011 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінюючи вказані обставини суд надходить висновку, що межі земельної ділянки, що виділено в користування [PERSON] проложені на місцевості з урахуванням побудов (в тому числі і спірних) що знаходяться у володінні та користуванні [PERSON] з дотриманням будівельних, санітарних та протипожежних норм та правил, що виключає будь які доводи [PERSON] в частині порушення її права користування земельною ділянкою. Крім того, [PERSON] була проведена реконструкція житлового будинку та господарських споруд на належній їй земельній ділянці та побудовані (реконструйовані) нежитлові приміщення: веранда літ. «Б», 11,45 кв.м; кухня-їдальня літ. «Е», площею 6,49 кв.м; санвузол літ. «Х», площею 3,06 кв.м; сарай літ. «Р», площею 6,57 кв.м; сарай літ. С», площею 4,19 кв.м; літній санвузол літ. «Т», площею 0,93 кв.м; літній душ літ. «У» площею 1,16 кв.м; гараж літ.Ф», площею 17,12 кв.м. Вказані обєкти відповідно до «Декларації про готовність обєкта до експлуатації», зареєстрованої 27 грудня 2013 року Інспекцією ДАБК в Одеській області за № ОД [NUMBER], являються закінченим будівництвом та готові до експлуатації (а.с.162, т.2). Судом не приймаються до уваги доводи представника позивача, що вказана Декларація повинна бути виключена із числа доказів, так як вона не відповідає дійсним обставинам, та не може являтися доказом у справі, оскільки «Декларації про готовність обєкта до експлуатації», зареєстрованої 27 грудня 2013 року Інспекцією ДАБК в Одеській області за № ОД [NUMBER], прийнята відповідно до вимог та в порядку, встановлених законодавством, являється офіційним документом, належно завірена підписом посадової особи та закріплена печаткою установи, будь-ким не оскаржувалась, недійсною не визнавалась та не скасовувалась. Крім того, суд критично оцінує висновок №20-13 судової будівельно-технічної експертизи від 20 лютого 2014 року, виконаний експертом ТОВ «Одеський регіональний центр незалежних експертиз» [PERSON], так як вказана експертиза суперечить наведеним вище обставинам та іншим матеріалам справи. Відповідно до ст. 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі, споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджуваних тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. При таких обставинах суд вважає, вимоги [PERSON] не доведеними та не підлягаючими задоволенню.

Outcome: dismissed