Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Адвокат Сидоренко Н.О., діюча в інтересах [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд, позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що відповідач по справі перебував в зареєстрованому 29.02.2008 р. шлюб з [PERSON] . Під час шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . 12.06.2019 р. заочним рішення Новокаховського міського суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу малолітня донька проживала разом з матір`ю [PERSON] , проте [INFO] остання померла. Після смерті [PERSON] , малолітня [PERSON] залишилась проживати з рідною бабусею [PERSON] .Відповідач по справі ухиляється від виконання батьківських обов`язків, жодної участі у вихованні не приймає, не цікавиться життя та розвитком доньки, матеріальної допомоги не надає. З огляду на зазначене, малолітня [PERSON] проживає з позивачем, перебуває на її повному утриманні. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала із наведених у ній підстав, наполягаючи на їх задоволенні та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи у судове засіданні не з`явився, подала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували між собою у зареєстрованому шлюбі з 29.02.2008 р., який заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 12.06.2019 р. розірвано. З свідоцтва про народження виданого 12.03.2009 р. Відділом РАЦС Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] . В графі батько за значений: « [PERSON] », в графі мати: « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] , [INFO] померла, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть, виданого 24.10.2020 р. серії [NUMBER] . Після смерті матері [PERSON] , малолітня [PERSON] проживає з рідною бабусею [PERSON] та [PERSON] , по материнській лінії, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ОСББ «Свєтлова 9» від 05.03.2021 р. Крім того, актом обстеження житлово-побутових умов від 09.03.2021 р. встановлено, що малолітня [PERSON] має окрему кімнату, облаштовану меблями, є куточок для відпочинку та навчання, для дівчинки створені всі умови для проживання та розвитку. Службою у справах дітей Виконавчого комітету Новокаховської міської ради розглянуто питання доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно доньки [PERSON] , за результатами чого складено та подано суду письмовий висновок від 17.03.2021 р. №33/990, в якому комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Новокаховської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої [PERSON] [INFO] Відповідно до інформації про стан виконання батьківських обов`язків відносно [PERSON] , [INFO] , наданої Спеціалізованою загальноосвітньою школою 1-111 ступенів №8, [PERSON] навчається у 6-Г класі. Після смерті матері проживає з дідусем [PERSON] та бабусею, які йдуть на контакт з адміністрацією школи. Батько [PERSON] не бере участі в навчанні та вихованні. Відсутня будь-яка інформація про батька дівчинки. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Фактично проживає у м. Одеса. На адресу служби у справах дітей останній надав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON] ,[INFO] Постійного заробітку та місця проживання не має. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008) в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Така ж позиція викладена ВС у постанові № 753/2025/19 від 06.05.2020 року. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Верховний Суд в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Судом малолітня дитина відповідача не опитувалася з огляду на її вік. При цьому, судом враховано ставлення останньої, яка надала особисті пояснення в присутності головного спеціаліста служби у справах дітей Харченко О.А. Судом встановлено, що відповідач маючи реальну можливість дбати про свою малолітню дитину, яка залишилась без матері, щоб забезпечити їй фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, оскільки є працездатною особою, молодого віку, хронічними чи іншими важкими захворюваннями не страждає, тобто немаючи жодних об`єктивних перешкод, свідомо нехтує виконанням батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини. При цьому, судом також встановлено, що таке збайдужіле ставлення батька до дитини має місце вже протягом тривалого часу. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Хант проти України» вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Встановивши, що відповідач не займається вихованням дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток і не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, суд враховує, що такі обставини настали з його особистої волі і за його винної поведінки, тобто батько свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками, визначальним є ставлення останнього до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні. При цьому, навіть за час перебування вказаного позову в провадженні суду, відповідач не проявив жодної зацікавленості в збереженні батьківських прав і бажання опікуватися житиною, ставлення до дитини не змінив. Враховуючи зазначене, а також те, що малолітня [PERSON] фактично не отримує від батька жодної допомоги для морального та фізичного розвитку, з огляду на байдуже ставлення відповідача до дитини, позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам самої дитини, і є справедливим, передбачуваним та невідворотним наслідком свідомого вибору самого відповідача, з огляду на що, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, а також те, що ухвалою суду від 13.01.2021 р. позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь Держави стягненню підлягає судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved