Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися у суд із спільною заявою про розірвання шлюбу на підставі ст.109 СК України. В заяві вказували, що 16.09.2006 року вони зареєстрували шлюб, про що виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис №04 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. За час проживання у шлюбі мають двох спільних дітей, які на день подання заяви є неповнолітніми: дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Посилалися на те, що останнім часом їх відносини змінилися, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам кожного з них. Враховуючи вимоги ст.109 СК України між ними був укладений письмовий договір, в якому вони дійшли згоди: з ким будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей; розмір аліментів на дітей. Вказаний договір нотаріально засвідчений. Згідно умов вказаного договору їх спільні неповнолітні діти проживатимуть з батьком. Всі витрати на утримання дітей, забезпечення умов їхнього життя буде нести батько. Мати дітей безперешкодно та безумовно має всі можливі права на особисте виховання дітей. Також у договорі вони добровільно погодили, що аліменти на утримання дітей повинна сплачувати мати у розмірі 309,60 грн. на [PERSON], але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину, та у розмірі 385,80 грн. на [PERSON], але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину. Аліменти мають бути сплачені щомісячно не пізніше 12 числа поточного місяця за наступний місяць на вказаний у договорі банківський рахунок [PERSON] Батько дітей є фізичною особою-підприємцем відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію серії [NUMBER] від 07.06.2002 року, отримує дохід, та має можливість утримувати дітей. Зазначали, що їх спільна заява відповідає внутрішній волі кожного з них, майнові та немайнові права кожного з них, а також їх спільних дітей не будуть порушенні внаслідок розірвання шлюбу. Посилаючись на ст.109 СК України, просили розірвати шлюб між ними, що зареєстрований 16.09.2006 року у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради Вижницького району, актовий запис №04. В судовому засіданні заявники [PERSON] та [PERSON] підтримали подану заяву про розірвання шлюбу та просили її задовольнити. Вислухавши пояснення заявників, їх доводи, дослідивши інші матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Згідно роз'яснень, які містяться в п.8 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.109 СК України подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя. Судом встановлено, що 16.09.2006 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №04, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] від 16.09.2006 року, виданого виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серія [NUMBER] від 06.06.2007 року та серія [NUMBER] від 12.03.2012 року, виданими виконавчим комітетом Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. 09.02.2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу в порядку ст.109 СК України. До заяви додали копію нотаріально посвідченого договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини та сплату аліментів, укладеного 06.02.2015 року між подружжям [PERSON] та [PERSON], згідно якого вони дійшли згоди з ким з них будуть проживати неповнолітні діти після розірвання шлюбу, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме мати, яка буде проживати окремо, умови здійснення нею права на особисте виховання дітей, розмір аліментів на дітей, які мати після розірвання шлюбу буде сплачувати на утримання дітей. Як вбачається з пояснень в судовому засіданні заявників, вони усвідомили всі можливі наслідки розірвання шлюбу між ними та бажають розірвати шлюб між собою, адже це не суперечить їх дійсній, внутрішній волі, як сторонам у шлюбі. Враховуючи вищевикладене суд, з'ясувавши, що бажання [PERSON] та [PERSON] відповідають їх волі, дійсні причини подання заяви про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітніх дітей, перевіривши умови письмового договору, передбаченого чч.1, 2 ст.109 СК України, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. Також судом встановлено, що [PERSON] після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватись шлюбним прізвищем [PERSON]. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] надалі іменуватись шлюбним прізвищем [PERSON]. На підставі наведеного, суд вважає, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає до задоволення. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі викладеного, ст.ст.105, 109 СК України, Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року та

Outcome: approved