Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Адвокат [PERSON], яка діє від імені та в інтересах [PERSON], звернулась до Бериславського районного суду Херсонської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що заявник [PERSON], є співвласником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло №959 від 19 січня 1994 року. Однак, посадова особа, яка видавала зазначене свідоцтво допустила граматичну помилку та вказала її ім'я «[PERSON]» замість «[PERSON]». Дана помилка позбавляє можливості заявника вчиняти будь-які дії щодо будинку, у зв'язку з чим просить встановити факт належності Свідоцтва про право власності на житло від 19 січня 1994 року №959 [PERSON], а саме на 1/4 житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS], виданого на ім'я «[PERSON]». Адвокат [PERSON], яка діє від імені та в інтересах заявника, в судовому підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з'явились, до суду надали заяви, в яких просить справу слухати без їх участі, проти заявлених вимог не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності ч. 1 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. До справ окремого провадження не застосовується вимоги процесуального закону щодо змагальності процесу та меж судового розгляду справи, не діє право на укладення мирової угоди, справа не передається на розгляд третейського суду. На відміну від ст.10 ЦПК, якою регулюється вимоги щодо змагальності сторін у процесі та обов'язку суду лише сприяти сторонам у всебічному і повному з'ясуванні обставин справи, ст.235 ЦПК України на суд покладається обов'язок також вживати заходів для всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно п.5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.1 п.6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, передбачено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19 січня 1994 року Фондом комунального майна Бериславського району Херсонської області за №959, видане свідоцтво про право власності на житло - будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], при заповненні якого допущено помилку у написанні імені співвласника житлового будинку, яким є заявник, а саме зазначено [PERSON] (а.с. 7), хоча згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], паспорта громадянина України серії [NUMBER], картки фізичної особи - платника податків, свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та домової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS], на яке видане свідоцтво про право власності на житло - ім'я заявника «[PERSON]» (а.с. 5, 6, 10-14). Так, судом встановлено, що в даному випадку має місце факт помилки при написані імені заявника у вищезазначеному свідоцтві про право власності на житло. Зазначений недолік не дає заявнику у повній мірі розпоряджатися своїми правами та порушує його інтереси, що в решті решт змусило його звернутися з відповідною заявою до суду з метою встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проаналізувавши і співставивши надані суду докази, суд вважає, що факт належності Свідоцтва про право власності на житло від 19 січня 1994 року №959 [PERSON], а саме на 1/4 житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS], виданого на ім'я «[PERSON]», знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved