Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Київського районного суду м. Полтави з позовом до Полтавської міської ради про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. В позовній заяві посилалась на те, що з на підставі ордеру №347 від 26.12.1969 року, виданого Київською районною радою депутатів м. Полтави надано право на зазелення та реєстрацію [PERSON] та його членів сім»ї- Мозолькову Т.А., [PERSON] та [PERSON] в квартирі №27, що знаходиться за адресою м. Полтава, пров. Інтернаціональний /на даний час пров. Братів Шеметів/. 24.08.1978 року у [PERSON] народився син [PERSON] / змінив прізвище на [PERSON]/, який був зареєстрований в спірній квартирі. [PERSON] 26.08.2016 року помер. На даний час в квартирі зареєстровані та фактично проживають [PERSON] та [PERSON] Вони належним чином утримують вказане майно, оплачуьть вартість комунальних послуг, здійснють ремонт квартири. Даним нерухомим майном користуються відкрито та добросовісно. Але в силу обставин, що склалися, вони позбавлені можливості приватизувати вказану квартиру у встановленому законом прядку. Просили суд визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири №7, розташовану за адресою: м. Полтава, пров. Братів Шеметів за набувальною давністю. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири №7, розташовану за адресою: м. Полтава, пров. Братів Шеметів за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] та предстаник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. До суду надав відзив, в якому просив в задаоволенні позовних вимог відмовити. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, який в засідання не з'явився. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. \~\~\~\~ Судом встановлено, що згідно ордеру №347, виданого Київською районною Радою депутатів трудящих м.Полтави від 26.12.1969 року [PERSON] надано право на вселення на реєстрацію у квартирі за адресою: [ADDRESS] на склад сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно свідоцтва про народження 26.09.1978 року у [PERSON] народився син [PERSON], який в подальшому змінив прізвище на [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] 26.08.2016 року помер. Житловий будинок, у якому розташована спірна квартира, перебуває на балансі ТОВ «Укртехреєстр», яке з 27.01.2017 року перебуває в стані припинення. До даного часу будинок не прийнято до комунальної власності міста. Тому його мешканці позбавлені можливості у встановленому законом порядку приватизувати квартири, у яких проживають. \~ Відповідно до ч.1 ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. На підставі викладеного чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном. Судом встановлено, що [PERSON] вселився до спірної квартири як член сім'ї квартиронаймача, тобто він користується спірною квартирою на праві постійного користування житлом, що підтверджується відповідними документами ордером та даними паспорта громадянина України серії КН №7146656 щодо реєстрації місця його проживання за вказаною адресою з 16 листопада 1995 року. Відповідно до даних паспорта громадянина України [PERSON] серії КО №766272, реєстрація місця проживання останнього за вказаною адресою з 23 червня 1995 року. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивача та представника позивача в судовому засіданні, вони достовірно знають, про те, що вони не є власниками квартири, якою користується. Тому за відсутності підстав, передбачених ст.344 ЦПК України, в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed