Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд та просить розірвати шлюб з відповідачем котрий був зареєстрований 22 травня 2004 року, мотивуючи свою заяву тим, що шлюб існує формально. При цьому позивачка просить визначити місце проживання її неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], з нею за адресою [ADDRESS], залишивши дітей на її утримані та виховані, мотивуючи заяву тим що відповідач не відпускає сина, утримує його за своїм місцем проживання в [ADDRESS] при цьому негативно настроює сина проти неї як мами. Крім того позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, мотивуючи заяву тим що він добровільно кошти на утримання дітей не надає. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково та подала заяву про відмову від позовних вимог в частині розірвання шлюбу, так як справа про розірвання шлюбу уже слухалася судом та в цій частині є судове рішення котре набрало законної сили. При цьому позивачка збільшила свої позовні вимоги та просить стягнути на її користь додаткові витрати на дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], шляхом фінансування наперед щомісячно з дня пред'явлення до суду позову, у твердій грошовій сумі 300 гривень до досягнення сином [PERSON] повноліття, мотивуючи тим, що її діти часто хворіють та відвідують різні гуртки. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та пояснив, що не заперечує проти того щоб його син [PERSON] проживав разом із позивачкою. Син залишився з ним проживати в період їх розлучення та відвідує місцеву загальноосвітню школу, де навчається майже на відмінно. Він не заперечує проти стягнення з нього аліментів, але так як він є особою працюючою із стабільним заробітком, то просить аліменти стягнути з нього в процентному відношенні від його заробітку (1/3 частину від всіх видів його заробітку). Що стосується додаткових витрат на утримання дітей, то в цій частині він позовні вимоги не визнає так як рахує їх не доведеними та не обґрунтованими. Стверджує, що його діти будь-якими хронічними захворюваннями не хворіють. Дочка [PERSON] хворіла простудним захворюванням та на період хвороби була передана позивачкою йому для утримання та лікування, що він і робив. Представник служби у справах дітей Острозької районної державної адміністрації підтримала позовні вимоги позивачки в частині проживання з нею її неповнолітніх дітей. Щодо розміру стягнутих аліментів та витрат покладається на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони по справі, рахує, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав . Сторони перебували в зареєстрованому виконкомом Миротинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, 22 травня 2004 року, шлюбі та цей шлюб було розірвано рішенням Острозького районного суду 4 грудня 2014 року. Рішення набрало законної сили. При таких обставинах позивачка обґрунтовано просить залишити в цій частині позовні вимоги без розгляду. В шлюбі сторін народилися їх двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON] [INFO], в свідоцтві про народження котрих обоє записані батьками, а тому в однаковій мірі зобов'язані їх матеріально утримувати. В судовому засіданні встановлено, що як з позивачем так і з відповідачем проживає по одній їхній спільній дитині. Зокрема, з позивачкою проживає їх донька [PERSON], з відповідачем- син [PERSON]. На даний час кожен з них утримує по одній спільній дитині. Однак позивачка має намір з 1 січня 2015 рку перевести сина на навчання за своїм місцем проживання і відповідач проти цього не заперечує. Відповідно відповідач матиме обов'язком надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей. Разом з тим доводи відповідача про те, що він працює, отримує стабільну зарплату, а тому аліменти мають з нього стягуватися в процентному відношенні, а не в твердій грошовій сумі, заслуговують на увагу. Згідно наданої суду довідки - [PERSON] працює охоронником в ТОВ «Агенство Булат» з 01.06.2013 року та його середньомісячний заробіток за останіх шість місяців становить 1804 гривні. Аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно будуть перевищувати 50 % від його щомісячного заробітку, що поставить відповідача в складне матеріальне становище. При таких обставинах та відповідно до вимог діючого законодавства, суд погоджується з думкою відповідача, про те що аліменти мають бути стягнуті у процентному відношені до його заробітку (доходу). Що стосується додаткових витрат на дітей в розмірі 300 гривень, то суд рахує їх не обґрунтованими та не доведеними в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст.185 Сімейного кодексу України - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як було встановлено в судовому засіданні, позивачка свої позовні вимоги мотивувала тим ,що її дочка [PERSON] часто хворіє та потребує регулярного лікування. Крім того [PERSON] відвідує гурток танців, на що потрібні додаткові кошти. Проте в судовому засіданні було встановлено, і цей факт не заперечила позивачка, що [PERSON] будь-якими хронічними захворюваннями не страждає, систематичного лікування не потребує. Єдине чим вона хворіла, то були простудні захворювання, та в цей період позивачка дочку передавала відповідачу для догляду та лікування. Таким чином відповідач, а не позивачка, несла затрати на лікування своєї дочки. Що стосується гуртка танців, то позивачка надала три квитанції: дві на суму сорок гривень та одна на суму двадцять гривень. Такі затрати суд не може визнати значними та такими, що потребують додаткового фінансування з боку відповідача. Будь-яких доказів в потребі додаткових значних витрат на розвиток та лікування дітей, позивачка суду не надала. Що стосується місця проживання дітей, то дочка [PERSON] проживає та проживала разом з мамою і щодо її місця проживання спору в сторін не має. Що стосується місця проживання сина сторін [PERSON], то батько [PERSON] не заперечує щоб син проживав разом з мамою за її місцем проживання в [ADDRESS]. В справі є висновок органу опіки та піклування Острозької райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини (висновок № 3282/01-25 від 24.11.2014 року), відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне проживання обох малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з їх мамою [PERSON]. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 19.11.2014 року - [PERSON] проживає в [ADDRESS] в орендованому приміщенні, де створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Зприводу вираховування заявленого розміру витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. Законодавчою базою, якою слід керуватися при вираховуванні розміру витрат на правову допомогу є Закон України «Про адвокатуру» від 01.02.1993 р. зі змінами; Постанова Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» №590 від 27 квітня 2006 р. № 590 зі змінами; Правила адвокатської етики схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 1 жовтня 1999 року протокол від 1-2 жовтня 1999 р. № 6/УІ . Так, Постановою встановлено, що граничний розмір компенсації витрат у цивільних справах, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рі шення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, має не перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. В наданому для суду договорі про надання юридичних послуг визначено суму гонорару 2000 гривень. Проте зроблений розрахунок не відповідає вимогам закону та не узгоджений з позивачкою, так як відсутній її підпис в графі клієнт. Розом з тим суд рахує за доцільне стягнути витрати за послуги адвоката в розмірі 1300 гривень ( за підготовку процесуальних документів та участь в судових засіданнях). Враховуючи викладене та

Outcome: partial