Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

[PERSON] подала до суду позов до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою в розмірі 51 600,00 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 жовтня 2009 року [PERSON] позичив у неї 4000,00 дол. США та зобов'язався їх повернути до 01 жовтня 2010 року. Своє зобов'язання не виконав, половину боргу повернув тільки в серпні-жовтні 2014 року. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, пояснила, що [PERSON] позичив у неї кошти для купівлі преса для пакування сіна, оскільки займається фермерством. Щоб не нараховувати проценти на позику вони домовилися про те, що [PERSON] надаватиме їй сільгосппродукцію та оброблятиме город. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, подав до суду заперечення проти позову в якому зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності. Заперечення проти позову обґрунтував тим, розписки не підписував, домовленість про надання позики в розмірі 4000,00 дол. США була усною. Згідно з цією домовленістю він зобов'язався половину позики повернути коштами, а іншу половину шляхом виконання сільськогосподарських робіт та надання сільгосппродукції. Свої зобов'язання він виконав, оскільки повернув [PERSON] 2000,00 дол. США та надав їй товарів і послуг на загальну суму 51 000,00 грн. Заслухавши пояснення [PERSON], дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Так, відповідно до розписки від 01 жовтня 2009 року [PERSON] позичив у [PERSON] 4 000,00 дол. США та зобов'язався їх повернути протягом року. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач довела факт укладення договору позики, надавши розписку відповідача. Відповідач на підтвердження факту непідписання ним розписки не надав жодного доказу. Згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, тому суд вважає встановленою обставину неповернення відповідачем позивачу 2000,00 дол. США. Заперечення відповідачем наявності боргу з тієї підстави, що він його погасив шляхом надання послуг і товарів є необґрунтованим, оскільки згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Належним виконанням позичальником зобов'язання за договором позики є повернення позикодавцеві грошових коштів у такій самій сумі, кількості, що були передані йому, а не передання товарів чи надання послуг на суму таких грошових коштів. Згідно з висновком ВСУ щодо застосування ст. ст. 192, 533 ЦК України, викладеним у постанові від 02 липня 2014 року № 6-79цс14, незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Зважаючи на вищезазначене, суд вважає, що [PERSON] правильно розрахувала відповідно до встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США станом на 15.08.2017 суму позики - 51 600,00 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON] Суд відмовляє у задоволенні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. у зв'язку з тим, що ні чинним законодавством, ні розпискою не передбачено право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з неповерненням позики. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує [PERSON] з [PERSON] понесені нею і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та відмовляє у присудженні [PERSON] з [PERSON] судових витрат з оплати правової допомоги, оскільки вони належним чином документально не підтверджені.

Outcome: partial