Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON], що діє в інтересах [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов мотивований тим, що [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] у якій також зареєстровані [PERSON], [PERSON], та [PERSON] [PERSON] з 2000 року у вказаній квартирі не проживає. З 2000 року по 2009 рік відповідач без реєстрації місця проживання проживав у [ADDRESS], а з кінця 2009 року і по теперішній час проживає разом із матір'ю [PERSON] у с. Коханівка Липовецького району Вінницької області без реєстрації. Таким чином, відповідач з 2000 року і по теперішній час у спірній квартирі не проживає, оплату комунальних послуг не здійснює. На підставі викладеного представник позивача просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засідання представник позивача позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради не заперечував щодо задоволення позовних вимог. За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд, розглядає справу у відсутність відповідача, оскільки наявних в справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. По справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до особового рахунку [PERSON] № [NUMBER], в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (квартиронаймач, постійно проживає), [PERSON] (мати, тимчасово вибула), [PERSON] (син, постійно проживає), та [PERSON] (брат, тимчасово вибув). Підстава: договір № 360 від 25.07.2002 року. (а.с. 5) Згідно акту від 04.04.2017 року, виданої МКП «Житлово - експлуатаційною конторою № 15», за адресою: [ADDRESS], відповідач по справі [PERSON], [INFO], не проживає з 2000 року. ( а.с. 8). Судом встановлено, що станом на 14.05.2009 року відповідач без реєстрації місця проживання проживав у [ADDRESS], а на даний час проживає разом із матір'ю [PERSON] у с. Коханівка Липовецького району Вінницької області без реєстрації. (а.с. 9, 10) З матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради № 11398 від 05.05.2017 року та копією паспорту [PERSON] (а.с. 7, 15). Право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, відповідно право власності виникає з моменту державної реєстрації. Судом встановлено, що на час розгляду справи право власності за позивачем на квартиру не зареєстровано. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (ст.ст. 13, 41 Конституції України). Відповідно до ст.ст. 47, 48 Конституції України кожній особі гарантовано право на житло. Згідно з ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду. Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно із ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Судом встановлено, що позивач і відповідач не пов'язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов'язків, не є членами однієї сім'ї,іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням між сторонами не укладено. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, згідно ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності відповідача за адресою: [ADDRESS] з 2000 року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним вище жилим приміщенням, підлягають задоволенню. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640, 00 гривень. Враховуючи наведене,

Outcome: approved