Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] та Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради звернулись до суду з позовом до ПП «Термінал» та [PERSON] , в якому просили визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності інформацію, яка була опублікована [INFO] у інформаційно-розважальному щотижневику Газета «Городской курьер» [NUMBER] у статті під назвою: « [INFO] », а саме: «Один із тендерів дуже показовий. У 2018 році він продав управлінню справами міськради, де незмінним керівником нині є пан [PERSON] , два лазерних принтери HP LaserJet P2035. За договором вартість придбання склала 13900. Реальна ринкова вартість цього товару дещо інша. Справа в тому, що це - принтери не останньої, як кажуть, свіжості. Вони хоча і випускаються виробником, проте дешевшають, бо випущені декілька років тому. …Усі магазини з реалізації такого товару говорять про ціну, яка приблизно на 30-40 % менша. Схожий товар на відомому торгівельному майданчику prom.ua можна придбати не більше, ніж за 5300 гривень за одиницю. …Тому реально різниця цінової пропозиції може сягати і більших показників. …Куди поділась різниця? Тут варіантів може бути чимало. …Але може бути і інший варіант - подарунки долі для комерсантів і чиновників управління. 30-40 відсотків з однієї закупівлі - це ж скромно, правда?», а також інформацію наступного змісту: «…Яка сума коштів була таким чином, імовірно, поцуплена з бюджету сьогодні поки що невідомо, проте мова може йти про досить значні суми. …Головними фігурантами справи можуть стати керівники навчальних закладів та підприємець. Імовірно, що до махлювання із державними коштами мають відношення і службові особи управління освіти міськради…». Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] працює керуючим справами виконавчого комітету Олександрійської міської ради та є відповідальним за процедуру закупівель. Протиправними діями відповідачів була розповсюджена недостовірна та неправдива, на думку позивача, інформація, внаслідок розповсюдження якої у читачів - невизначеного кола осіб, склалося враження та сформувалась думка негативного характеру, що, нібито, позивач [PERSON] , перебуваючи на посаді керуючого справами виконавчого комітету, використовуючи службове становище та «неформальні зв`язки» з зазначеними у статті підприємцями, що надавали останнім не правові та неконкурентні переваги, уклав відповідні договори на придбання двох лазерних принтерів «HP LaserJet P2035» начебто за завищеними цінами. Документально доведених фактів укладання договорів на придбання двох лазерних принтерів «HP LaserJet P2035» за ціною, яка приблизно на 30-40 відсотків є більшою, ніж ринкова вартість такого товару, відповідачами, на думку позивача [PERSON] , не наведено. Так само, не наведено доказів того, що на момент укладення договору на придбання двох лазерних принтерів «HP LaserJet P2035» - 27 листопада 2018 року - ринкова вартість вказаного товару становила приблизно 5 300 грн. за одиницю. Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради вважає, що вказана інформація є недостовірною, викладена неправдиво та є такою, що принижує ділову репутацію позивача, яка є по суті звинуваченням посадових і службових осіб Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради у привласненні та розтраті коштів місцевого бюджету шляхом зловживання ними службовим становищем під час укладання відповідних договорів, що, на думку позивача, не відповідає дійсності. Головними фігурантами справи, за висловом відповідачів, в тому числі і кримінальної справи, яка розслідується, є посадові особи Управління освіти, науки, молоді та спорту Кіровоградської ОДА. Кошти на придбання інтерактивних дощок та комп`ютерів для закладів всієї Кіровоградської області були виділені з державного бюджету України, ці кошти були розподілені Управлінням освіти, науки, молоді та спорту Кіровоградської ОДА. Начальник Управління освіти, науки, молоді та спорту Кіровоградської ОДА особисто телефонував до посадових осіб Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та диктував умови закупівель - значно завищені ціни та підприємство, у якого та тільки у якого інтерактивні дошки та комп`ютери необхідно придбати. Про зазначену фірму і йдеться в оскаржуваній статті, неправомірна вигода від зловживань, на думку позивача, була отримана посадовими особами Кіровоградської ОДА. Але Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради не пішло на виконання вимог начальника Управління освіти, науки, молоді та спорту Кіровоградської ОДА, промоніторило середні ціни на зазначені товари і рекомендувало школам міста, які є розпорядниками коштів, закупити інтерактивні дошки та комп`ютери за найнижчими цінами, які є по місту. Оскаржувані висловлювання, на думку позивача, спотворюють дійсну інформацію про діяльність Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради, ставлять під сумнів порядність діяльності, суттєво шкодять діловій репутації, оскільки твердження в опублікованій статті спрямовані на те, щоб довести до громадськості інформацію про те, що посадові та службові особи Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та керівники навчальних закладів є або можуть бути причетними до вчинення дій, які кваліфікуються Кримінальним кодексом України як привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні. Однак, посадові та службові особи Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради не мають статусу підозрюваних або обвинувачених в кримінальних провадженнях за фактом привласнення чи розтрати чужого майна, а відомості, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, не дають підстав для встановлення факту наявності правопорушення та ідентифікації особи правопорушника (а. с. 3 - 9, 116 - 118). Відповідач ПП «Термінал» у своєму відзиві заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що інформація у статті під назвою: « [INFO] » не містить конкретних фактів, а є оціночними судженнями, критичною оцінкою певних фактів та висловлює суб`єктивну думку відповідачів щодо таких фактів (а. с. 143 - 145). Відповідач [PERSON] у своєму відзиві заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що тези, які просять визнати недостовірними та спростувати вирвані із контексту та не відображають змісту статті під назвою: « [INFO] ». Зазначив, що інформація про вартість придбаних принтерів ним взята із мережі Інтернет, на підтвердження чого надав відповідні скріншоти. Інша інформація, поширена у статті не містить конкретних фактів, а є оціночними судженнями, критичною оцінкою певних фактів та висловлює суб`єктивну думку відповідачів щодо таких фактів (а. с. 87 - 95). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Додатково пояснив, що відповідачем [PERSON] було поширено інформацію про те, що він, [PERSON] , бере хабарі, а саме, про те, що ним було взято хабар за надання переваги окремому підприємцю під час укладення договорів на придбання двох лазерних принтерів загальною вартістю 12 000,00 грн. Зазначена інформація не відповідає дійсності, він особисто взагалі ніколи не бере хабарів, оскільки для нього власна репутація набагато важливіша за будь-які грошові цінності. Так, хоча відповідач [PERSON] й стверджує, що він у статтях застосовував фразеологізми, представник відповідача ПП «Термінал» у відзиві зазначає, що в статтях було лише оціночні судження, але відповідно до практики Європейського суду з прав людини навіть оціночні судження повинні мати під собою практичне підґрунтя. В статтях дійсно застосовуються такі терміни як «ймовірно», «можливо», ««на мою думку», але це не означає, що загальна інформація, яка викладена в статтях, не складає загальне враження про те, що він, [PERSON] , нібито взяв хабара на сумі 12 000,00 грн. під час придбання лазерних принтерів. Щодня йому на підпис надаються документи, в яких йдеться про суми, які значно більші за вартість зазначених принтерів. Після чого вказані документи перевіряються аудиторами і якби в останніх були якісь сумніви, то подальший рух документів був би зупинений та аудиторами складений відповідний висновок. Будь-які придбання завжди здійснюються за середньоринковими цінами. Зрозуміло, що підрядники, встановлюючи вартість свого товару чи послуг, дещо її завищують, намагаючись таким чином заробити додаткові кошти, але це аж ніяк не значить, що він особисто буде надавати таким підрядникам якісь переваги під час тендеру. В нього особисто не було і не могло бути жодної зацікавленості в придбані вказаних принтерів, а тим більше за завищеними цінами. Внаслідок поширення відповідачами неправдивої інформації, така думка склалась у багатьох читачів вказаних статей, оскільки йому телефонували декілька знайомих людей та запитували про те, чи дійсно він взяв хабара в сумі 1 500,00 - 2 000,00 грн. за укладення договору про придбання принтерів. На даний час тендери щодо придбання вказаних принтерів проведенні, затвердженні, жодних питань та перевірок аудиторів не було, а отже все законно. Крім того, в інформації, наданій відповідачами, також йдеться про те, що посадові та службові особи Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради зловживаючи своїм становищем привласнюють та здійснюють розтрату коштів місцевого бюджету, а саме, нібито зазначеними особами було здійснено закупку комп`ютерів та інтерактивних дощок за значно завищеними цінами, в зв`язку з чим наразі судом розглядається кримінальне провадження. При цьому, позивач [PERSON] , зазначає, що жодна з посадових чи службових осіб Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради не є ні підозрюваною, ні обвинуваченою в кримінальних провадженнях за фактом привласнення чи розтрати чужого майна. [PERSON] також в своїй статті зазначає, що нібито отриманий від таких дій хабар було направлено на підтримання виборчої кампанії нині діючого президента України. Вказана інформація також не відповідає дійсності. В судовому засіданні представник позивача Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради - Банковський О.Г. позовні вимоги підтримав та зазначив, що відповідачі як особи, які мають відношення до засобів масової інформації, які в свою чергу своїми публікаціями про ту чи іншу подію, формують так чи інакше певну думку в їх читачів. Наприклад, відповідачі стверджують, що принтери було придбано за завищеними цінами, оскільки на сайтах є аналогічні принтери, вартість яких значно нижча, але при цьому, відповідачами мабуть не враховано того факту, що вартість товару залежить також від його комплектації, а також від наявності усіх необхідних документів, які є обов`язковою умовою під час придбання товару. На його думку, мовні звороти в публікаціях, про які йдеться в позовній заяві, не є оціночними судженням, а є прямим наклепом, адже фраза «Імовірно, щодо махлювання із державними коштами мають відношення і службові особи управління освіти міськради…» вже вказує на те, що факт «махлювання із державними коштами» фактично встановлено, і до нього, імовірно, мають відношення і службові особи управління освіти міськради. Разом з тим, жодних кримінальних проваджень, де обвинуваченою особою є хтось із службових осіб Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради, немає, що свідчить про те, що розміщена відповідачами інформація є неправдивою. В судовому засіданні представник відповідача ПП «Термінал» - адвокат Дьорко А.М. пояснив, що ПП «Термінал» є засновником друкованого видання «Городской курьер». Щодо публікацій, про які йдеться в позовній заяві, то на його думку в ній зазначені лише оціночні судження, жодних фактичних тверджень публікації не містять. Згідно з чинним ЦПК України кожна особа повинна підтвердити ті обставини, на які вона посилається. Позивачами ж не надано жодного доказу, який би підтверджував недостовірність опублікованої інформації, а також доказів того, що вказана інформація якимось чином вплинула на ділову репутацію позивачів чи мала якісь негативні наслідки для останніх. Якщо брати до уваги весь текст публікації, то вона жодним чином не стверджує той факт, що посадовими особами було здійснено махлювання із державними коштами. Стаття містить лише думку її автора. Враховуючи викладене просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що на його думку позивачі занадто емоційно сприймають публікацію. На його думку, стаття не містить тих висновків, які склались у позивачів, про те, що хтось нібито займається корупцією. Автор статті фактично задає питання, які виникли після аналізу проведених тендерів. В зазначеній публікації також є цитата з іншої статті, яка була розміщена в цій же газеті, але в іншому номері, та дійсно стосується Управління освіти. При цьому, в статті лише міркування про те, чому так відбувається, і немає жодних тверджень про вчинення особами чи то моральних, чи то кримінальних злочинів. Дійсно, як відзначили позивачі, публікація мала місце під час виборчого процесу, і це було доречним, оскільки саме в цей час будь-які гострі, навіть ті, які не можуть бути доведеними, публікації є виправданими, вони породжують дискусії та, на його думку, дають людям (виборцям) можливість зробити усвідомлений вибір. Крім того, перед тим як газета має вийти в тираж, завжди прослідковується інформація, яка є в такій собі базі видання, і в даному випадку це також було зроблено. Також було встановлено, що кримінальне провадження, про яке йдеться в публікації, є, і його розгляд до цього продовжується, було проведено журналістське розслідування, тому вказана інформація є правдивою. Проведення тендерів, на його думку, позивачами було здійснено за непрозорою процедурою, хоча вони й мали таку можливість. Разом з тим, жодного умислу порушити чиїсь права інформацією, яку містить публікація, ніхто з колективу видання не мав. Представники преси, журналісти, як і представники громадськості, мають право давати свою оцінку діям влади. В публікації зазначено, що придбані на тендері принтери «є не останньої свіжості», тобто малось на увазі, що вони були не останньої моделі, вже давно були на ринку і, відповідно, коштували вже значно дешевше, ніж за них було сплачено. Твердження в статті про те, що вартість принтерів в інших магазинах є нижчою на 30-40% можливо є помилковою, якщо співставити ціну, за яку їх було придбано, та ціну, яка зазначена як ціна в інших магазинах. Повідомити про те, звідки виданню стало відомо про кримінальне провадження, про яке йдеться в статті, він не може, це є журналістською таємницею, але стверджує, що вказані дані є достовірними. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення проти нього, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. [INFO] у інформаційно-розважальному щотижневику Газета «Міський кур`єр» [NUMBER] опублікована стаття під назвою: «[INFO] » (а. с. 13 - 20). За змістом ст. 7 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» до суб`єктів діяльності друкованих засобів масової інформації належать засновник (співзасновники) друкованого засобу масової інформації, його редактор (головний редактор), редакційна колегія, редакція, трудовий колектив редакції, журналістський колектив, журналіст, автор, видавець, розповсюджувач. Засновник (співзасновники) може об`єднувати в одній особі редакцію, видавця, розповсюджувача. Редакція має право виступати засновником (співзасновником), видавцем, розповсюджувачем. Інформаційно-розважальний щотижневик Газета «Міський кур`єр» є друкованим засобом масової інформації, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії « КГ» №0198-У , зареєстрованим 31 березня 1998 року Управлінням внутрішньої політики та суспільно-політичного моніторингу Кіровоградської обласної державної адміністрації та відомості про що зазначено в газеті (а. с. 20). Засновником зазначеного друкованого засобу масової інформації є відповідач ПП «Термінал». На момент виходу статті редактором та відповідальним за випуск був відповідач [PERSON] . Позивач [PERSON] просив визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності частину інформації, яка стосується його як посадової особи та міститься у зазначеній статті, наступного змісту: «Один із тендерів дуже показовий. У 2018 році він продав управлінню справами міськради, де незмінним керівником нині є пан [PERSON] , два лазерних принтери HP LaserJet P2035. За договором вартість придбання склала 13900. Реальна ринкова вартість цього товару дещо інша. Справа в тому, що це - принтери не останньої, як кажуть, свіжості. Вони хоча і випускаються виробником, проте дешевшають, бо випущені декілька років тому. …Усі магазини з реалізації такого товару говорять про ціну, яка приблизно на 30-40 % менша. Схожий товар на відомому торгівельному майданчику prom.ua можна придбати не більше, ніж за 5300 гривень за одиницю. …Тому реально різниця цінової пропозиції може сягати і більших показників. …Куди поділась різниця? Тут варіантів може бути чимало. …Але може бути і інший варіант - подарунки долі для комерсантів і чиновників управління. 30-40 відсотків з однієї закупівлі - це ж скромно, правда?». Крім того, позивач Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради просило визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності частину інформації, яка стосується його як органу місцевого самоврядування та міститься у зазначеній статті, наступного змісту: «…Яка сума коштів була таким чином, імовірно, поцуплена з бюджету сьогодні поки що невідомо, проте мова може йти про досить значні суми. …Головними фігурантами справи можуть стати керівники навчальних закладів та підприємець. Імовірно, що до махлювання із державними коштами мають відношення і службові особи управління освіти міськради…». Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством (частина перша статті 201 ЦК України). Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. За змістом ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, наддавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Європейської конвенції з прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів. Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»). Так, особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбаченого статтею 10 Конвенції. Такі правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №398/3481/18 (провадження №61-14029св19), від 20 березня 2019 року у справі №758/14324/15-ц (провадження №61-19478св18), 24 квітня 2019 року у справі №569/5269/16-ц (провадження № 61-508св17), від 20 травня 2019 року у справі №591/7099/16-ц (провадження №61-34159св18) та від 19 червня 2019 року у справі №380/951/17 (провадження №61-31057св18). При цьому у тезах, які просять визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, відповідачі наводять приклад проведення органом місцевого самоврядування тендеру на закупівлю оргтехніки. В цих тезах, зокрема зазначено, що позивач [PERSON] є керівником управління справами та зазначена інформація відповідає дійсності, так само як і відповідає дійсності інформація щодо факту проведення тендеру та вартості закуплених товарів (а. с. 12, 98 - 100). Крім того, відповідачем [PERSON] на підтвердження того, що закуплені принтери зняті з виробництва та їх ринкової вартості надано відповідні скріншоти з сайтів торгівельних інтернет-майданчиків (а. с. 96, 97). На підставі зазначених даних, автор статті, шляхом математичних розрахунків робить висновки про різницю ринкової вартості принтерів та їх вартості під час закупівлі в ході проведення тендеру. Далі зазначає, що різниця між зазначеною вартістю принтерів може бути подарунками долі для комерсантів та чиновників управління. Також, в статті йдеться про закупівлю інтерактивних дощок для потреб закладів освіти та наявність кримінальних проваджень щодо зазначених закупівель. При цьому, учасники справи не заперечували факту наявності таких кримінальних проваджень як на момент друку статті, так і на даний момент. В подальшому, співставляючи факт наявності кримінальних проваджень, а також органи, установи та організації, що проводили такі закупівлі інтерактивних дощок, автор статті робить висновок про те, що фігурантами таких кримінальних проваджень можуть стати посадові особі вищезазначених органів, установ та організацій. Викладаючи зазначену інформацію відповідач [PERSON] , як автор статті, застосовує такі формулювання як «чимало варіантів», «подарунки долі для комерсантів та чиновників», «імовірно», «може», «можуть» тощо, тобто висловлює свої припущення, які ґрунтуються на оцінці діяльності органів влади та їх посадових осіб. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (справа від 06 жовтня 2015 року «Карпюк та інші проти України» (Karpyuk and others v. Ukraine). Преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, прав інших осіб і необхідності запобігання розголошенню конфіденційної інформації, однак її обов`язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов`язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу, включно з тими, що стосуються правосуддя. Не тільки на неї покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 Конвенції захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій. Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Крім того, межа допустимої критики щодо такої публічної особи як політик є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об`єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність (справа «Газета «Україна -центр» проти України» від 15 липня 2010 року (Gazeta Ukraine-tsentr v. Ukraine)). Політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Зазначені особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Такі правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №127/24530/16-ц (провадження №61-41071св18), від 14 лютого 2018 року у справі №646/1266/16-ц (провадження № 61-661св18) та від 27 березня 2019 року у справі №344/16715/15-ц (провадження №61-13667св18). Суд враховує, що позивач [PERSON] є публічною собою, тривалий час займає посаду керуючого справами виконавчого комітету Олександрійської міської ради, а позивач Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради - органом місцевого самоврядування та відповідно підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому, стаття була надрукована під час президентської компанії у зв`язку з виборами Президента України в березні-квітні 2019 року. У пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини від 29 березня 2005 року у справі «Українська прес-група проти України» (заява № 72713/01) зазначено, що навіть, якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний баланс для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшенням за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (рішення DEHAES GIJSELS v. BELGIUM, параграф 47). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що оспорювана інформація є оціночними судженнями відповідачів, висловлює власні погляди автора статті, містить критичні висловлювання та припущення, а також з огляду на публічність позивача [PERSON] у зв`язку із перебуванням на посаді органу місцевого самоврядування та статус органу місцевого самоврядування позивача Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради, оспорювання інформація входить до предмету суспільного інтересу, стилістика інформації та застосовані мовні обороти не мають стверджувального характеру з посиланням на конкретні факти стосовно позивачів, суд вважає, що баланс між приватним інтересом щодо захисту репутації позивачів та публічним інтересом знати суспільно необхідну інформацію порушено не було, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню на користь позивачів понесені ними витрати зі сплати судового збору.

Outcome: dismissed