Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення. Позивач в своїй позовній заяві зазначала, що вона є власником житлового будинку №13, загальною площею 107,1 кв.м., 1988 року побудови, що розташований за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований також колишній співмешканець позивача - відповідач [PERSON] з 2010 року, який з 2013 року в житловому будинку не проживав, а лише деколи в стані алкогольного сп'яніння приходив до їхнього спільного сина (інваліда), 1999 року народження, в присутності якого вчиняв сварки. В 2015 році відповідач двічі попереджався органами міліції щодо його протиправної поведінки в будинку позивача, про що свідчать висновки Броварського МВ ГУ МВС України від 06 серпня 2015 року та 19 серпня 2015 року. Відповідач [PERSON] житловий будинок не відвідує, підтриманням його умов для проживання не займається, комунальні платежі не сплачує. Посилаючись на викладене, позивач просила суд виселити відповідача з її будинку за неможливості спільного з ним проживання без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнила, просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №13, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], так як він понад одного року не проживає у спірному житловому будинку. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є колишнім роботодавцем відповідача [PERSON], якого свідок знає з 1990-х років. Відповідач був недобросовісним працівником, часто зловживав алкогольними напоями. Свідку було відомо, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу, так як свідок декілька разів розшукував відповідача і приїжджав до житлового будинку позивача, однак, останнього там не було. Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №13, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.4,5). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 06 грудня 2013 року, складеного депутатом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] в присутності свідків, у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить позивачу [PERSON], зареєстрований відповідач [PERSON], проте, за вказаною адресою не проживає з 2013 року по теперішній час, не веде спільного господарства, не платить комунальні послуги, не займається вихованням сина-інваліда [PERSON] Місце проживання [PERSON] невідоме (а.с.6). За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, так як відповідач понад одного року не проживає у спірному житловому будинку. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved