Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно, зокрема, господарської будівлі - свинарника, що знаходиться в [ADDRESS] . Свій позов обґрунтовує тим, що 05 грудня 2001 року на засіданні комісії з врегулювання майнових відносин сільськогосподарського виробничого кооперативу «Захід Агро Буг» було вирішено передати нежитлове приміщення - свинарник, що знаходиться в [ADDRESS] у приватну власність співвласникам СВК «Захід Агро Буг». Згідно акту приймання-передачі основних фондів № 6 від 20 грудня 2001 року комісія з передачі майна передала вище вказане приміщення свинарника СВК «Захід Агро Буг». 21 грудня 2001 року група пайовиків, співвласників нежитлового приміщення - свинарника, вирішили продати їм вказану будівлю в рівних частинах по Ѕ частині кожному. За досягнутою спільною згодою за придбаний свинарник позивачі сплатили повну його вартість. Таким чином, між позивачами та групою пайовиків, співвласників нежитлового приміщення було досягнуто усіх істотних умов договору щодо купівлі-продажу вищевказаного приміщення свинарника. Однак, після придбання вищевказаної нерухомості позивачі не можуть отримати документ про право власності на придбане майно, оскільки попередні власники, не оформили всіх правовстановлюючих документів, необхідних для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення. З огляду на це, державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори 16 липня 2019 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. За таких обставин позивачі не можуть у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Позивачі тривалий час володіють цією спорудою, мають намір провести поточний необхідний ремонт з дотриманням усіх вимог, а також провести благоустрій навколо приміщення свинарника. У зв`язку з наведеним просять визнати за ними право власності по 1/2 частині вищевказаного нерухомого майна. В підготовче судове засідання позивачі не з`явилися, однак подали до суду письмові заяви в яких просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача Поромівської сільської ради в підготовче судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно виписки з протоколу засідання комісії з врегулювання майнових відносин сільськогосподарського виробничого кооперативу «Захід Агро Буг» від 05 грудня 2001 року, протокол № 7 було вирішено передати у приватну спільну сумісну власність приміщення свинарника, яке знаходиться в [ADDRESS] в рахунок майнових паїв співвласникам сільськогосподарського виробничого кооперативу «Захід Агро Буг» та вказаний протокол був підписаний та затверджений головою сільськогосподарського виробничого кооперативу «Захід Агро Буг» Рудь О.О.Приміщення свинарника, що знаходиться за вище вказаною адресою було передано співвласникам сільськогосподарського виробничого кооперативу «Захід Агро Буг» згідно їх заяв, що підтверджується актом передачі основних засобів до виписки з протоколу засідання комісії з врегулювання майнових відносин сільськогосподарського виробничого кооперативу «Захід Агро Буг» від 05 грудня 2001 року , протокол № 7 (а.с.18). Із акта № 6 приймання-передачі основних фондів на виконання протоколу, приміщення свинарника було прийняте в натурі співвласниками (пайовиками) (а.с. 13-14). 21 грудня 2001 року співвласники (пайовики) нежитлового приміщення - свинарника продали вказане приміщення у рівних частинах позивачам, а останні в свою чергу сплатили їм повну вартість нежитлового приміщення. Технічною документацією на об`єкт нерухомого майна, а саме, свинарника, що знаходиться в [ADDRESS] стверджується, що вказане приміщення відповідає всім будівельним та технічним нормам. Постановою державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Л.С. від 16 липня 2019 року було відмовлено позивачам у посвідченні договору купівлі-продажу приміщення свинарника, що розташований в [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що нотаріусу не подані документи необхідні для посвідчення договору відчуження в повному обсязі. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання представником відповідача пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання позову представником відповідача у даній справі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 334 ЦК України - право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 207 ЦК України зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах та підписаний сторонами. В силу ст.638 ЦК України , істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз`яснено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, судом встановлено, що позивачами було придбано у співвласників сільськогосподарського виробничого кооперативу «Захід Агро Буг» (пайовиків) приміщення свинарника, яке розташоване в [ADDRESS] , проте, через відсутність всіх необхідних правовстановлюючих документів договір купівлі-продажу вказаного майна нотаріально посвідчено не було. Однак, сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, тобто розрахунок за придбане нерухоме майно, а тому в суду є всі підстави для задоволення вказаного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved