Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 12.09.2003 серії І-ЖС № 127867, свідоцтвом про розірвання шлюбу від 13.01.2011 серії 1-ЖС № 074134, а також свідоцтвом про шлюб від 16.06.2016 серії 1-ЖС № 172398. Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 03.02.2015 по справі № 322/49/15-ц, що набрало законної сили 14.02.2015, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в сумі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 15 січня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Під час розгляду судом справи № 322/49/15-ц було встановлено, що відповідач з 2005 року постійного місця роботи не має, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, проживає за рахунок тимчасових заробітків, частину з яких отримує грішми, а іншу натуроплатою, має земельну ділянку, яку здає в оренду і отримує орендну плату в сумі 5000 грн. на рік, але яку за 2011 2016 роки отримав наперед у 2011 році. Крім того, відповідач перебуває на обліку у лікарів з діагнозом «Гіпертонія», на ліки витрачає близько 400 грн. на місяць. Вищезазначені обставини, встановлені рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 03.02.2015 по справі № 322/49/15-ц не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України. За словами відповідача, до 2015 року він мав сезонні заробітки, працюючи трактористом. Проте, після розгляду Новомиколаївським районним судом Запорізької області справи № 322/49/15-ц відповідачу було діагностовано грижу хребетного диска, що підтверджується консультативним висновком лікаря-невропатолога від 08.04.2015, згідно з яким відповідачу, який має посвідчення тракториста-машиніста, протипоказана робота на посаді тракториста. На підтвердження пояснень щодо продажу власного житлового будинку та перерахування суми в розмірі 49 500,00 грн. на рахунок позивача на утримання дочки відповідач надав суду квитанцію на вказану суму від 18.12.2015 № 0.0.478128216.1. 16 червня 2016 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 16.06.2016 серії 1-ЖС № 172398. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.12.2016. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За правилом частини другої статті 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Виходячи з наведених норм СК України, слід дійти висновку про те, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, не є підставою для збільшення розміру аліментів і має проводитися незалежно від обставин, передбачених у статті 192 СК України, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ. Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимогі на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з частиною третьою статті 10 та частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами частин 2 та 4 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, посилання позивача на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 06.11.2013 по справі № 6-113цс13 (реєстраційний № судового рішення у ЄДРСР 35667395), суд визнає безпідставною, оскільки по-перше, позивачем не ставляться вимоги про стягнення суми індексації аліментів, а по-друге, вказана правова позиція не може бути застосована до правовідносин, що склалися між сторонами у даній справі у звязку зі змінами, внесеними до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ, яким наразі чітко визначено підстави і порядок індексації аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі. Таким чином, підставою для збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, може бути виключно наявність обставин, передбачених статтею 192 СК України. Отже у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (правова позиція ВСУ від 05.02.2014 по справі № 6-143цс13, реєстраційний № судового рішення у ЄДРСР 37401891). Проте, позивач не надала суду доказів того, що з моменту ухвалення Новомиколаївським районним судом Запорізької області рішення від 03.02.2015 по справі № 322/49/15-ц її матеріальний стан погіршився, або покращився матеріальний стан відповідача. У позовній заяві відсутні будь-які розрахунки щодо співставлення матеріального становища сторін станом на 03.02.2015 та на теперішній час. Народження позивачем другої дитини само по собі не може свідчити про погіршення її фінансового стану, адже позивач також перебуває у зареєстрованому шлюбі та має рівні з чоловіком обовязки щодо утримання дитини [PERSON], [INFO]. Натомість, вищезазначені докази, надані відповідачем свідчать про подальше погіршення стану його здоровя, а також про надання ним позивачу додаткових коштів на утримання дитини, в розмірі, що перевищує восьмирічний обсяг його зобовязань по сплаті аліментів. Недоведеність обставин, на які посилалася позивач в обґрунтування заявленого позову, є підставою для відмови у його задоволенні в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed