Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення аліментів. Зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який укладено 23.04.2004 р., від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15.08.2014 р. шлюб було розірвано. Позивач з відповідачем разом не проживає, останній добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, посилаючись на те, що коштів на утримання дитини недостатньо у зв'язку з чим, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що позовні вимоги в частині стягнення 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно підтримує, проти ухвалення судовому в засіданні рішення не заперечує (а.с. 37). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що проти стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини визнає у повному обсязі та проти ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 38). Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття присуджуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 16.12.2014 р. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved