Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Овруцький молочноконсервний комбінат» (надалі Відповідач) про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати з 16 червня 2017 року по 08 грудня 2017 року в розмірі 37366,50 грн., мотивуючи тим, що він працював на підприємстві відповідача з 23.06.2015 року на посаді старшого майстра консервного цеху фасувального відділення та згідно з наказом № 52-к від 16.06.2017 року був звільнений за угодою сторін; в день звільнення відповідач не провів повного розрахунку по заробітній платі в сумі 20755,55 грн., тому просить стягнути середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 16 червня 2017 року по 08 грудня 2017 року в розмірі 37366,50 грн. У судове засідання позивач не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляду справи, ніяких заяв до суду не подавав. Відповідно до ч. 3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України. Згідно із ст.ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обовязок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено, що позивач у період часу з 23 червня 2015 року по 16 червня 2017 року працював в ТОВ «Овруцький МКК» на посаді страшого майстра консервного цеху фасувального відділення, та Наказом № 52-к від 16 червня 2017 року позивача було звільнено з підприємства за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується записами в його трудовій книжці серії АХ №832844 (а.с.4). За період роботи позивача йому нараховувалась заробітна плата. Однак, відповідач при звільненні працівника з позивачем не розрахувався, і, як вбачається із копій розрахункових листків за січень-червень 2017 року заборгованість підприємства перед працівником по зарплаті на момент його звільнення 16.06.2017 року склала 20755,55 грн. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 13.07.2017 року стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Овруцький молочноконсервний комбінат» на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] заборгованість по заробітній платі в сумі 20755 (двадцять тисяч сімсот пятдесят п»ять) гривень 55 копійок. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Овруцький молочноконсервний комбінат» судовий збір в сумі 640 грн. в дохід держави. У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Станом на день прийняття цього рішення відповідачем не надано до суду доказів, які б свідчили про виплату заборгованості по заробітній платі перед позивачем, тому розрахунок середнього заробітку має відбуватися по день ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі, як просить позивач. У звязку із порушенням строків виплати заробітної плати та всіх сум, які належать позивачу при звільнені, відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки, тобто за період з 16 червня 2017 року по 08 грудня 2017 року, оскільки фактичного розрахунку проведено не було. При розрахунку сум середнього заробітку, суд виходить з наступного. Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за частиною 3 пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно ч.3 п. 3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Згідно пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Позивачем був наданий до суду власний розрахунок середньоденної заробітної плати за останні два календарних місяці роботи, що передували дню звільнення, який не приймається судом до уваги, оскільки розрахунок є невірним. Розмір середньоденної заробітної плати позивача,відповідно до наданих розрахункових листів становить 214,75 грн. (4187,87+4187,87 (заробітна плата за два місяці) : 39 (кількість робочих днів за два місяці) = 214,75). Відповідно до лист Міністерства соціальної політики України від 05 серпня 2016 р. N 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2017 рік», норма тривалості робочого часу в днях при сорокагодинному робочому тижню становить: 3 16 червня по 30 червня 2017 року 10 робочих днів, в липні 2017 року -21 робочих день, в серпні 2017 року 22 робочих дні, в вересні 2017 року 21 робочий день, в жовтні 2017 року 21 робочий день, в листопаді 2017 року 22 робочих дні, з 1 грудня по 8 грудня 2017 року 6 робочих дні. Загалом з 16 червня 2017 року по 08 грудня 2017 року норма тривалості робочого часу в робочих днях становить - 123 робочих днів. Отже середній заробіток за весь час затримки розрахунку становить: 123 днів х 214,75 грн = 26414,25 гривень. Законних підстав, передбачених ст.117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки спір щодо розміру заборгованості по заробітній платі між сторонами відсутній. Отже, в сенсі викладених обставин та наведених норм суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 26414,25 гривень, з утриманням з вказаної суми при її виплаті передбачених законом податків і зборів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника. На підставі викладеного, суд вважає, що своїми діями відповідач порушив вимоги законодавства про працю, що, в свою чергу, потягло порушення законних прав позивача при звільненні. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 640,00 грн., а тому у відповідності із ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 452,41 грн.

Outcome: partial