Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (надалі - відповідачі), в якому просила усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням (будинком), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення відповідачів з вказаного будинку із зняттям з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON] . Позовну заяву мотивує тим, що вона є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрована та проживає її матір [PERSON] , яка є інвалідом (глухоніма, сліпа), її дочка [PERSON] та онука [PERSON] . Крім того, у будинку зареєстровані та проживають її дочка [PERSON] , онука [PERSON] та без реєстрації проживає чоловік дочки [PERSON] - [PERSON] , щодо яких є всі підстави для виселення з будинку, так як дочка [PERSON] та її чоловік створили їй та її матері нестерпні умови для проживання та користування будинком. Вказує, що її матір є інвалід та пенсіонер, отримує пенсію. Вона почала помічати, що з пенсійних коштів матері зникають гроші, спочатку невеликі суми, згодом [PERSON] і [PERSON] почали забирати всю пенсію матері. Вони обзивають її матір, неодноразово штовхали, ображали. Також, відповідачі ображають і її, погрожують розправою. Вона неодноразово намагалася поговорити про це з дочкою, але востаннє [PERSON] відразу почала бійку. Протиправні дії відповідачі вчиняють і відносно її дочки [PERSON] та онуки [PERSON] . Окрім того, [PERSON] та [PERSON] створили їй та матері нестерпні умови для проживання, псують будинок. Так, вони самовільно збудували твердопаливну грубку, якою також опалюють будинок і на якій сушать дрова, самовільно встановили бойлер з порушенням протипожежних норм (бойлер встановлений біля газової плити та умивальника на кухні), користуються саморобною відкритою теновою плиткою для приготування їжі, що вкрай небезпечно. У зв`язку з самовільно встановленими електроприладами в будинку перепалені всі розетки, плавиться проводка. Вони не оплачують комунальні послуги, утворюються борги. На зауваження відповідачі не реагують, на прохання переїхати та залишити її в спокої у відповідь вона чула брутальну лайку та погрози. Відповідачі не бажають залишити належне їй житло та змінити місце проживання. Добровільно і мирно вирішити спір також не бажають. Позивач не може належним чином користуватися та розпоряджатися своєю власністю, відтак змушена звертатися до суду за захистом своїх прав. У поданому до суду відзиві представник [PERSON] [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову. Відповідачі, як члени сім`ї власника житла, з 2006 року безперервно проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , сторони ведуть спільне господарство, відповідачі іншого помешкання для проживання не мають, в свою чергу у власності позивача знаходиться також квартира в місті Рівне. Договірні відносини щодо порядку та умов користування будинком між сторонами у справі відсутні, договір оренди житла №2 від 04 березня 2017 року, проєкт якого додано до позовної заяви, сторонами не підписаний. Разом з тим, відповідачами набуте сервітутне право в силу Закону, а отже відповідачі мають право на користування житловим приміщенням, оскільки є членами сім`ї власника житла. Жодних належних та допустимих доказів про те, що відповідачі руйнують та псують жиле приміщення, систематично порушують правила співжиття позивачем не надано, а наявність неприязних відносин між сторонами не є підставою для виселення та зняття з реєстраційного обліку відповідачів. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 грудня 2020 року провадження в частині позовних вимог до [PERSON] закрито, в зв`язку з його смертю. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. 29 грудня 2020 року представник позивача [PERSON] подала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі та участі позивача, позов підтримують в повному обсязі, від виклику і допиту заявлених свідків відмовляються. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою. 10 квітня 2020 року представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради Мазанович Н. подала заяву, в якій вказала, що Служба у справах дітей не володіє інформацією щодо наявності у батьків малолітньої [PERSON] , [INFO] , іншого житла, де можливо було б зареєструвати малолітню дитину. Просила відмовити в задоволенні позову та постановити рішення відповідно до вимог чинного законодавства України з врахуванням інтересів малолітньої [PERSON] , [INFO] . Судові засідання у справі просила проводити без участі їх представника. Позивачем було заявлене клопотання про виклик і допит свідків, від яких представник позивача [PERSON] в заяві від 29 грудня 2020 року відмовилася. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Як вказує позивач та у відзиві не оспорює представник відповідача житловий будинок по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . З відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби в Рівненській області від 15 листопада 2017 року слідує, що в будинку по [ADDRESS] зареєстровані з 09 січня 2004 року [PERSON] та з 19 червня 2013 року малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено та не заперечується позивачем та представником відповідача у відзиві, що [PERSON] є дочкою позивача, а малолітня [PERSON] - її онукою. Також, як встановлено судом відповідач [PERSON] та її малолітня дочка [PERSON] проживають у вказаному будинку. Разом з ними проживає і матір позивача [PERSON] , яка є інвалідом 3 групи з дитинства. 14 липня 2010 року голова Рівненської обласної організації Українського товариства глухих Продай В.І. звертався з проханням до в.о начальника Рівненського міського відділу міліції підполковника міліції Гандзелевського С.Г. посприяти виселенню [PERSON] та її співмешканця з будинку [PERSON] , оскільки [PERSON] неодноразово зверталась в обласну організацію зі скаргами на поведінку онуки [PERSON] та її чоловіка. Суть скарг полягала в тому, що глуху та незрячу пенсіонерку співмешканці б`ють та погрожують відправити в психдиспансер. Інколи на тілі [PERSON] дійсно було видно сліди побоїв. Дочка [PERSON] - [PERSON] не може захистити свою матір, тому що їй самі рідна дочка з співмешканцем погрожують, принижують і не дають можливості піклуватися про свою матір. 02 липня 2014 року голова Рівненської обласної організації Українського товариства глухих Кривко Т.О. звертався до начальника міського відділу ГУ МВС України в Рівненській області з проханням посприяти у вирішенні питання стосовно умов проживання глухої [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , яка є інвалідом ІІІ групи з дитинства по слуху, а також практично повністю втратила зір внаслідок захворювання. 12 червня 2014 року працівниками Рівненської обласної організації Українського товариства глухих було здійснено візит до члена УТОГ [PERSON] за адресою її проживання. В ході візиту отримано інформацію від [PERSON] , яка спілкується жестовою мовою, про нестерпні умови проживання, а саме про те, що [PERSON] , яка є онукою [PERSON] та проживає зі своєю сім`єю - чоловіком [PERSON] (раніше судимим) та неповнолітньою дочкою, б`ють і штовхають [PERSON] , не дозволяють їй вільно користуватися побутовими речами та приміщеннями в будинку, через що вона вимушена закриватися в своїй кімнаті, оскільки боїться їх. 07 серпня 2017 року [PERSON] зверталася до міського голови м. Рівне, Управління містобудування та архітектури, Управління ДАБІ в Рівненській області, ГУ ДСНС України у Рівненській області з проханням терміново створити комісію для проведення обстеження будинку по [ADDRESS] . На її заяву від 07 серпня 2017 року Управління державного архітектурне будівельного контролю Рівненської міської ради повідомило, що на сьогодні не має підстав для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, оскільки роботи по влаштуванню грубки та замуровування вікна в житловому будинку на [ADDRESS] , не передбачають отримання дозвільних документів на виконання будівельних робіт. 01 вересня 2017 року Головне управління ДСНС України у Рівненській області в межах своїх повноважень розглянуло звернення [PERSON] стосовно обстеження протипожежного стану її житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , та повідомило, що працівниками Рівненського міськрайонного управління проведено обстеження вказаного житлового будинку, в ході якого було виявлено ряд порушень вимог пожежної безпеки, а саме: експлуатуються пошкоджені розетки; у приміщенні для опалення застосовується нестандартний (саморобний) електронагрівальний прилад; з`єднання жил проводів не здійснено за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів; використовується прилад пічного опалення з тріщинами; підлога під толочними дверцятами приладу пічного опалення не забезпечена металевим листом розміром 700x500 мм. Одночасно повідомило, що обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями покладається на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. А тому [PERSON] необхідно вжити заходів щодо усунення вказаних порушень вимог пожежної безпеки. 18 серпня 2017 року виконавчий комітет Рівненської міської ради на звернення [PERSON] надав відповідь, що на реконструкцію житлових, нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівель підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення містобудівні умови та обмеження не надаються. Для проведення обстеження технічного стану конструкцій житлового будинку вона вправі звернутися до організації, яка має ліцензію на відповідні види робіт. 11 серпня 2017 року Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області повідомило [PERSON] про розгляд її звернення, а саме, що воно направлене для розгляду і проведення відповідних заходів держаного архітектурно-будівельного контролю до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради. 04 жовтня 2017 року [PERSON] зверталася до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Рівненській області по питанню проведення перевірки її житла на предмет відповідності облаштованої електромережі та побутового електрообладнання державним нормативно-технічним вимогам, а також з проханням надати висновки щодо улаштування цих мереж. 06 жовтня 2017 року Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Рівненській області надала їй відповідь про те, що інспекція здійснює державний нагляд у сфері господарської діяльності і немає повноважень проводити перевірки в побуті. Згідно даних Інтегрованої інформаційно-пошукової системи «Армор» в Рівненському відділі поліції ГУНП в Рівненській області, протягом 2012 - 4 міс. 2017 років зареєстровані наступні звернення [PERSON] : 1)20 грудня 2016 року надійшла заява від [PERSON] , жительки [ADDRESS] , про те, що її співмешканці, а саме [PERSON] та [PERSON] вчиняють неправомірні дії. Матеріали списано в справу згідно Закону України «Про звернення громадян»; 2)22 січня 2017 року надійшла заява від [PERSON] , жительки [ADDRESS] , про те, що на протязі тривалого часу її дочка [PERSON] вчиняє фізичне та психологічне насильство. Матеріали списано в справу згідно Закону України «Про звернення громадян»; 3)08 квітня 2017 року зі служби 102 надійшло повідомлення ДОП-Богдана про те, що 08 квітня до нього звернулась [PERSON] , яка повідомила, що її зять [PERSON] та її дочка [PERSON] поводять себе неадекватно, вчиняють конфлікт. Матеріали списано в справу згідно Закону України «Про звернення громадян». З висновку Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області по матеріалах звернення ЄО №7087 від 18 березня 2016 року по усному зверненню [PERSON] , жительки [ADDRESS] , про те, що за вказаною адресою проживає зять [PERSON] , який не прописаний та дочка [PERSON] , які нецензурно виражаються та їй погрожують, слідує, що перевірку завершено. Під час перевірки по прибуттю за вказаною адресою інспекторами поліції Рівненського відділу поліції було встановлено, що виник словесний конфлікт між матір`ю та дочкою, вчинення насильства в сім`ї та нецензурної лайки виявлено не було, погроз не було, дочка [PERSON] та зять [PERSON] від дачі пояснень відмовились, з даними громадянами було проведено профілактичну бесіду. 20 жовтня 2017 року Рівненський відділ поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області повідомив [PERSON] , що її звернення з приводу конфлікту з дочкою [PERSON] , зареєстроване 29 вересня 2017 року в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №38510 та розглянуте. В ході перевірки встановлено, що в даній події відсутні ознаки кримінального правопорушення, в зв`язку з чим подальший розгляд даного звернення припинено. З [PERSON] проведено профілактичну бесіду виховного характеру, роз`яснено зміст та міру відповідальності згідно чинного законодавства України. 21 травня 2018 року [PERSON] зверталася до Рівненської місцевої прокуратури із заявою про вчинення злочину, в якій просила притягнути [PERSON] та [PERSON] до відповідальності за вчинення протиправних дій, захистити права її та її родичів. 23 травня 2018 року її заява направлена Рівненською місцевою прокуратурою до Рівненського ВП ГУ НП в Рівненській області для розгляду по суті. 04 червня 2018 року Рівненський відділ поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області повідомив [PERSON] , що її звернення щодо можливих неправомірних дій [PERSON] та [PERSON] , зареєстроване 19 травня 2018 року в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №19237, також 25 травня 2018 року за №20196 та за вх. №Л-306 від 24 травня 2018 року, та розглянуте. В ході перевірки встановлено, що в даній події відсутні ознаки кримінального правопорушення, а між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] склались цивільно-правові взаємовідносини, які вирішуються виключно за зверненням зацікавленої сторони до місцевого суду. Разом з тим, з [PERSON] та [PERSON] було проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду та роз`яснено міру відповідальності згідно чинного законодавства України. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 червня 2018 року було зареєстровано кримінальне провадження з правовою кваліфікацією - ч.1 ст. 125 КК України, за зверненням [PERSON] про те, що малознайомі особи на ім`я [PERSON] та [PERSON] , перебуваючи в будинку по місцю проживання, що розташованим по [ADDRESS] спричинили для неї тілесні ушкодження. 09 липня 2018 року Рівненський відділ поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області повідомив [PERSON] , що її звернення щодо можливих неправомірних дій [PERSON] та [PERSON] , зареєстроване 03 липня 2018 року в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №26151 та розглянуте. В ході перевірки встановлено, що в даній події відсутні ознаки кримінального правопорушення, а між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] склались цивільно-правові взаємовідносини, які вирішуються виключно за зверненням зацікавленої сторони до місцевого суду. Разом з тим, з [PERSON] та [PERSON] було проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду та попереджено про неприпустимість протиправної поведінки в побуті і роз`яснено, що в разі вчинення ними правопорушень вони будуть притягнуті до кримінальної, адміністративної чи цивільно-правової відповідальності згідно з чинним законодавством України. 06 серпня та 21 вересня 2018 року [PERSON] зверталася до Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області щодо можливих неправомірних дій [PERSON] та [PERSON] 06 березня 2018 року Службою у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого складено акт про те, що у дитини наявне окреме спальне місце, речі, одяг, іграшки. В сім`ї напружені стосунки через несплату [PERSON] комунальних послуг (зі слів [PERSON] ). 28 квітня 2018 року [PERSON] повідомляла [PERSON] та [PERSON] про те, що їм до 15 травня 2018 року з кухні в будинку, що знаходиться в [ADDRESS] необхідно забрати все своє майно, а також за ними рахується заборгованість по сплаті комунальних платежів та не повернуто [PERSON] та [PERSON] ряд майна. Також, [PERSON] надано рахунки, попередження, виписки по особовому рахунку, з яких слідує, що по оплаті комунальних послуг у споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] наявна заборгованість. До позовної заяви також надано ряд фотознімків будинку та прибудинкової території по [ADDRESS] . Згідно ст.41 Конституції України, ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Положеннями ст.156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Згідно з вимогами ст. 157 ЖК Української РСР членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Статтею 116 ЖК Української РСР передбачено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення. Для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під систематичністю необхідно розуміти скоєння двох і більше таких правопорушень. При цьому необхідно, щоб до винної особи попередньо були застосовані міри попередження. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року роз`яснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Статтею ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України. Позивач в обґрунтування позову посилається на вимоги ст. 116 ЖК УРСР, відповідно до якої осіб, які систематично руйнують чи псують житлове приміщення, систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселяють із займаного житла без надання іншого житла. Беручи до уваги офіційний характер заходів запобігання та громадського впливу, які мають передувати виселенню на підставі ст. 116 ЖК без надання іншого житлового приміщення і відповідно до правил ст. 78 ЦПК України про допустимість засобів доказування факт застосування заходів запобігання та громадського впливу має підтверджуватися письмовими доказами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та її малолітня дитина [PERSON] вселилися до будинку з дотриманням встановленого порядку. Згодом між позивачем, [PERSON] та відповідачем [PERSON] виникли неприязні стосунки з приводу спільного проживання та утримання домоволодіння. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не бере участь у витратах по утриманню будинку, систематично порушує правила співжиття і робить неможливим для інших, зокрема для власника будинку та осіб, які там прописані, проживання з нею в одному будинку. Разом з тим, позивачем не надано доказів про те, що до відповідача [PERSON] вживалися заходи попередження або громадського впливу щодо недопущення порушення правил співжиття чи про наслідки, які можуть настати, які не дали позитивних результатів. Факти звернення до правоохоронних органів зі скаргами на поведінку відповідача [PERSON] через порушення правил співжиття, без застосування до винної особи заходів впливу цими органами не є підставою для виселення. Профілактичні, профілактично-роз`яснювальні бесіди, які були проведені працівниками поліції не є заходами попередження щодо недопущення порушення правил співжиття чи про наслідки, які можуть настати, зокрема виселення без надання іншого жилого приміщення. Позивачем не доведено підстав, визначених статтею 116 ЖК Української РСР, для застосування такого крайнього заходу втручання у право відповідача [PERSON] на житло як виселення. Окрім того, та обставина, що особа є власником жилого приміщення, а отже, має охоронюване законом право володіти, користуватися і розпоряджатись належним їй майном, сама по собі не може бути підставою для виселення інших осіб, які там правомірно проживають. У пункті 27 рішення Європейського суду з прав людини від 17 травня 2018 року у справі «Садов`як проти України» зазначено, що рішення про виселення становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо тільки воно не ухвалене «згідно із законом», не переслідує одну із законних цілей, наведених у пункті 2 статті 8, і не вважається «необхідним у демократичному суспільстві». Вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід ґрунтувався на національному законодавстві, але також стосується якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своєму формулюванні та надавати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування. Крім того, будь-яка особа, якій загрожує виселення, у принципі повинна мати можливість, щоб пропорційність відповідного заходу була визначена судом. Зокрема, якщо було наведено відповідні аргументи щодо пропорційності втручання, національні суди повинні ретельно розглянути їх та надати належне обґрунтування. Зважаючи на те, що виселення є крайнім заходом впливу до порушника з правових підстав, визначених ст.116 ЖК Української РСР, та в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про застосування до відповідача [PERSON] заходів попередження та громадського впливу за порушення правил співжиття, які не дали результату, а по малолітній [PERSON] не встановлено і жодних порушень правил співжиття, тому суд вважає необхідним у задоволенні позову про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення [PERSON] та її малолітньої дочки [PERSON] та зняття їх з реєстраційного обліку відмовити та попередити [PERSON] про те, що у випадках подальшого порушення правил співжиття її може бути виселено з будинку [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення.

Outcome: dismissed