Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовною заявою до Новосільської сільської об'єднаної територіальної громади в особі Новосільської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання за нею права власності на спадкове майно, - торговий павільйон по торгівлі промисловими, господарським товарами та будівельними матеріалами площею 22,7 кв.м. по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги Позивач покликалася на те, що [INFO] [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається із вказаного нерухомого майна. При зверненні Позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу. З огляду на вказане, у Позивача виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. В підготовче судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, не з'явилися. Позивач подала заяву, згідно з якою справу просить розглядати без її участі. Представник відповідача подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, проти позову не заперечили. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, які просять справу вирішувати у їх відсутності, позовні вимоги задовольнити, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні, задовольнивши позов, виходячи з таких міркувань. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 03 серпня 2017 року Новосільською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, [INFO] [PERSON]. Позивач [PERSON], [INFO], - донька [PERSON] який помер [INFO], що вбачається із свідоцтв про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Лисичинською сільською радою Підволочиського району 03 жовтня 1992 року; та про народження серії [NUMBER], видного Лисичинською сільською радою Підволочиського району, яка спадщину прийняла (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №53526255 від 02 жовтня 2018 року). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Так, статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1218 ЦК України встановлено до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вимогами ч. 2 ст. 331 ЦК визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (чинного на час виникнення прававідносин) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Крім того, ч. 1, 2 ст. 5 вказаного закону передбачає, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. До об'єктів завершеного будівництва належать об'єкти, які введені в установленому порядку в експлуатацію. Про це йдеться в п. 1.6 Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 з 07.02.2002р. (чинного на час виникнення правовідносин). А саме, державній реєстрації підлягає право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. Так, спадкодавець [PERSON] проводив будівництво торгового павільйону, розташованого за адресою: [ADDRESS] на відведеній для цього земельній ділянці, на законних підставах, у відповідності до чинних на час будівництва нормативно-правових актів, що стверджено робочим проектом встановлення малої архітектурної форми із легких конструкцій-павільйону по торгівлі промисловими, господарськими товарами та будівельними матеріалами РКП «Підволочиськархпроект»; дозволом на виконання будівельних робіт Обласної інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю; висновку експертизи з питань охорони праці про відповідність проектної документації нормативно-правовим та нормативно-технічним документам від 15 лютого 2005 року. Крім того, судом встановлено, що розпорядженням голови Підволочиської РДА Тернопільської області від 29 квітня 2005 року за №275 видано акт державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію (торгового павільйону по торгівлі промисловими, господарськими товарами та будівельними матеріалами, торгівельною площею 22,7 кв.м.). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17 липня 1997 р., держави, які ратифікували Конвенцію, взяли на себе зобовязання виконувати остаточні рішення Європейського суду з прав людини в будь-яких справах, у яких вони є сторонами. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 392 ЦКУ). Згідно ст.15 ЦКУ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Крім того, відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Право власності гарантоване ст. 41 Конституції України і не може бути визнане дійсним чи не дійсним, оскільки як суб'єктивне право є можливістю здійснювати або не здійснювати будь-які дії, що прямо незаборонені законом, у даному випадку - володіти, користуватися і розпоряджатися своїм житлом. Згідно із роз'ясненням приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу від 21 березня 2018 року №78/01-16, вчинення нотаріальної дії - видача свідоцтва про право на спадщину за законом на торговий павільйон площею 22,7 кв.м., який розташований в с. Шельпаки, Підволочиського району, Тернопільської області після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], неможлива у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. В абзаці 15 п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. за № 24-753/0/4-13 та п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. З огляду на вказане, позов є підставним та підлягає до задоволення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved