Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-30 00:00:00

[PERSON] у березні 2021 року звернувся до суду з позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «МВ-ОФІСНІ-СИСТЕМИ» про стягнення заробітної плати, яким просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість із виплати грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку при звільнення у сумі 44,93 грн. та компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у сумі 147,85 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 15.11.2006 по 31.12.2006 позивач працював у відповідача. З метою отримання відомостей для обчислення його страхового стажу ним було надіслано на адресу відповідача лист заяву-запит від 27.06.2020 року щодо надання копій документів, що стосуються періоду трудових відносин, відомостей щодо розміру заробітної плати та належних сум при звільненні. 25.02.2021 позивач запросив довідку у ПФУ. Виходячи з даних довідки ПФУ, позивач дійшов висновку, що грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку при його звільненні з ТОВ «МВ-ОФІСНІ-СИСТЕМИ» не була нарахована. На теперішній час відповідач має перед позивачем заборгованість із виплати заробітної плати, що складається з грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку при звільненні у сумі 44,93 грн. Крім того, зазначив, що у зв`язку з порушенням термінів виплати компенсації за невикористану щорічну відпустку при звільненні, з відповідача на його користь підлягає стягненню компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати розмір якої становить 147,85 грн. На підставі викладеного позивач вважає, що своїми діями відповідачем порушено трудове законодавство України та порушено строки здійснення розрахунку з працівником підприємства при його звільненні. Ухвалою суду від 05.03.2021 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на адресу місця реєстрації відповідача. Згідно з відкритими даними пошукової системи поштових відправлень Укрпошти, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками повернулись на адресу суду з неврученням під час доставки з відміткою «інші причини». В розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім`я відповідача вважається доставленою. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Як вбачається із довідки Пенсійного фонду України від 25.02.2021 - індивідуальні відомості про застраховану особу - страхувальником застрахованої особи - [PERSON] з листопада 2006 до грудня 2006 є ТОВ «МВ-ОФІСНІ СИСТЕМИ», яким сплачені страхові внески в ПФУ за цей період. Відповідно до ч.1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Згідно із ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У відповідності до вимог ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи докази, надані позивачем, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 , абз.1-4. ч.2 ст. ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. В матеріалах справи містяться довідка Пенсійного фонду України від 25.02.2021, які підтверджує сплату страхових внесків страхувальником ТОВ «МВ-ОФІСНІ СИСТЕМИ» за застраховану особу [PERSON] за період з листопада по грудень 2006, однак не підтверджують заборгованість із заробітної плати та не містять її розміру. Як вбачається з довідки від 25.02.2021, дані, що містяться в ній, підтверджують тільки розмір нарахування доходу [PERSON] за період з листопада по грудень 2006, утримання із заробітної плати, проте в ній відсутні відомості про заборгованість із виплати заробітної плати, суму такої заборгованості та період, за який виникла заборгованість із виплати заробітної плати. З відомостей, які наявні у довідці про доходи, також неможливо встановити чи входить сума індексації доходів у загальну суму заробітної плати щомісячно чи нарахування доходу щомісячно проведено без такої індексації. За таких обставин, вказана довідка про доходи не є належним доказом для підтвердження доводів позивача, оскільки не містить інформації, що входить до предмету доказування. Відсутні також докази про кількість невикористаних позивачем календарних днів щорічних відпусток в період його роботи в ТОВ «МВ-ОФІСНІ СИСТЕМИ». Застосування ж для цього даних наданих позивачем у власному розрахунку, індивідуальних відомостях застрахованої особи, оскільки вони не містять необхідної інформації. Суд зауважує, що відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ч.1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказів, які містять інформацію про заборгованість із заробітної плати, кількість невикористаних днів відпусток, сторонами надано не було. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про витребування доказів щодо такої заборгованості відповідача перед позивачем у контролюючих органах, в тому числі тих, які здійснюють нагляд за дотриманням трудового законодавства, до суду не надходили. Суд зазначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК). Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних та допустимих доказів наявності заборгованості ТОВ «МВ-ОФІСНІ СИСТЕМИ» перед [PERSON] суду надано не було. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача компенсації за невикористані дні відпустки. Враховуючи, що позовна вимога щодо стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати є похідною від заявленої вимоги про стягнення заборгованості із виплати грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку в задоволенні якою судом відмовлено, то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Однак враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, останній віднесений за рахунок держави. На підставі

Outcome: dismissed