Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

[PERSON] ,уточнивши позовні вимоги, звернулась до Токмацького районного суду Запорізької області з позовною заявою до Токмацької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання спадкоємцем четвертої черги, в якому просить встановити факт сумісного проживання її та [PERSON] , який помер [INFO] у м.Токмак Запорізької області, однією сімєю без реєстрації щлюбу з січня 2005 року по [INFO] (по день смерті останнього) та визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після померлого [INFO] [PERSON] . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2005 року. За час сумісного проживання як чоловіка та дружини вони у юридичному шлюбі з іншими особами не перебували. Як зазначила [PERSON] , з 2005 року по 2019 рік, тобто за час спільного проживання, вони проживали за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] , вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки подружжя, спільний бюджет. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 3/4 частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер 2311000000:01:036:0206, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будинку за вищезазначеною адресою. Як зазначила позивач, за життя [PERSON] заповітів не складав. Вона в установлений законом строк звернулись до Токмацької нотаріальної із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю у позивача документів, що підтверджують факт проживання з померлим однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Посилаючись на вищевикладене, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 28.02.2020 у справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 18 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання 06.10.2020 позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву, у якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник позивача адвокат Майсак В.О., у судовому засіданні заявлені вимоги щодо встановлення факту сумісного проживання позивача з померлим [PERSON] однією сім`єю та визнання позивача спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні тим, що містяться у позові. В судовому засіданні 24.09.2020 позивач [PERSON] повідомила, що вона з 2005 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , який помер [INFO] . За час сумісного проживання вони так й не зареєстрували свій шлюб, що позбавляє її права на спадщину. При цьому, позивач повідомила, що про наявність спадкоємців першої черги їй нічого не відомо, спільних дітей у них з померлим не було. З 2005 року по 2015 рік вони з [PERSON] проживали як чоловік та жінка в [ADDRESS] , разом вели господарство мали спільний бюджет, вона приблизно 9 місяців доглядала за матір`ю [PERSON] . З 2015 року по день смерті [PERSON] вони разом проживали за адресою: [ADDRESS] . Також позивач наголосила, що на час спільного проживання з померлим вони з іншими особами в зареєстрованому шлюбі не перебували. Шлюб з [PERSON] вони не реєстрували, так як не вважали за потрібне, а в 2019 році [PERSON] раптово помер. Позивач та її представник зазначили, що у встановленому законом порядку [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте оформити її не має можливості, оскільки не являється, в установленому законом порядку, родичем померлого [PERSON] , у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Представник відповідача Токмацької міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання 06.10.2020 не з`явилася, подала заяву, у якій просить розглядати справу за її та її прендстаника відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. В судовому засіданні, яке відбулося 24 вересня 2020 року, [PERSON] пояснила, що є рідною племінницею померлого [PERSON] , однак за життя останнього з ним практично не спілкувалася, бо той зловживав спиртними напоями, відносини підтримувала з матірю померлого [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] . Знала від сусідів, що [PERSON] мав цивільну дружину на ім`я [PERSON] , але подробиці життя померлого [PERSON] їй невідомі. Представник третьої особи адвокат Караван О.Д. 24.09.2020 підтримала позицію третьої особи. Допитаний в судовому засіданні 24.09.2020 в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є приватним підприємцем та йому належить магазин по [ADDRESS] . Померлий [PERSON] підробляв у нього в магазині, може підтвердити, що стосунки між [PERSON] та [PERSON] були такі, як притаманні чоловіку та дружині - вони разом проживали по [ADDRESS] , після смерті матері позивача проживали по [ADDRESS] , робили покупки, якщо один з них брав у борг, другий неодноразово борг повертав. [PERSON] доньку [PERSON] називав своєю донькою, онука [PERSON] називав своїм онуком. Допитаний в судовому засіданні 24.09.2020 в якості свідка [PERSON] пояснив, що він з дитинства проживав в. [ADDRESS] , знає родину [PERSON] протягом усього життя, як сусідів. Може підтвердити, що з 2005 року по [ADDRESS] померлий [PERSON] проживав однією сім 'єю з [PERSON] , разом вели господарство, їздили на заробітки до Краснодарського краю на збір яблук. [PERSON] доглядала матір [PERSON] , яка перебувала у важкому стані. З 2015 року [PERSON] та [PERSON] жили в [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні 24.09.2020 в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є дружиною свідка [PERSON] В [ADDRESS] знаходиться їх дача. Тривалий час знайома з родиною [PERSON] , може підтвердити, що з 2005 року по [ADDRESS] померлий [PERSON] проживав однією сім 'єю з [PERSON] , з якою разом вели господарство, їздили на заробітки до Краснодарського краю. [PERSON] доглядала матір [PERSON] , яка не ходила. З 2015 року [PERSON] та [PERSON] жили разом в [ADDRESS] . Допитаний в судовому засіданні 24.09.2020 в якості свідка [PERSON] пояснив, що він з 2005 року проживає в. [ADDRESS] , та з того часу знав померлого [PERSON] та позивача [PERSON] , як сусідів. Може підтвердити, що ті разом проживали по [ADDRESS] , разом вели господарство, мали стосунки, притаманні чоловікові та дружині. [PERSON] доглядала матір [PERSON] , яка перебувала у важкому стані, з 2015 року [PERSON] та [PERSON] жили в [ADDRESS] . Вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення третьої особи, її представника, показання свідків, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують правовідносини, що виникли, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Вирішуючи спірні правовідносини суд враховує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно приписів частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [INFO] в м.Токмак Запорізької області у віці 52 років помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про смерть №612 від 01 серпня 2019 року; свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Токмацьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. 11 січня 2020 року нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори за заявою [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] , місце смерті: м.Токмак Запорізької області заведена спадкова справа №01/2020. Як вбачається з копії спадкової справи № 01/2020 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса інші спадкоємці, станом на 18.06.2020, не звертались. З інформаційної довідки із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №58969276, сформованої 11 січня 2020 року о 09 годині 40 хвилини, що міститься в спадковій справі № 01/2020 вбачається, що у спадковому реєстрі відсутня інформація про заповіти та спадкові договори, складені за життя [PERSON] . З інформаційної довідки із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №58969266, сформованої 11 січня 2020 року о 09 годині 39 хвилини, що міститься в спадковій справі № 01/2020 вбачається, що у спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки загальною площею 0,1937 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 2311000000:01:036:0206 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також з житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [INFO] в м.Токмак Запорізької області померла мати [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , актовий запис №270. Відповідно до накладної №210 від 09.червня 2017 року ПП « [PERSON] » [PERSON] оплатила ритуальні послуги, ритуальну атрибутику, автобус після смерті [PERSON] , матері [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.07.1988, [PERSON] 15 липня 1988 року уклала шлюб з [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23.04.1992, [PERSON] 23 квітня 1992 року розірвала шлюб з [PERSON] , актовий запис №177. Відповідно до довідки за №259/21.25-04-34 від 16.06.2020, виданої Токмацьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в архіві Токмацького міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) актових записів про шлюб [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Інформації про перебування у шлюбі [PERSON] , [INFO] , в архиві Токмацького міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не виявлено. Перевірку проведено за період з 01.01.2005 по 24.07.2019р.р. Сумісне проживання [PERSON] та [PERSON] за вказаний у позові період також підтверджується довідками квартального комітету мікрорайону «Лівобережний» від 17.12.2019 року, ОСББ «Володимирська, 23» від 04.06.2020 року. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 червня 2020 року, винесеної державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Запорізької області вбачається, що [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] було відмовлено, у зв`язку з відсутністю підтвердження родинного зв`язку, проживання однією сім`єю з померлим не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що в силу статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихстаттею 1259 цього Кодексу. Отже, в основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Згідно зі статтею 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Приписами частин першої - третьої статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частин 2 та 3 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 21 березня 2019 року у справі №461/4689/15-ц, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Пунктом 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 визначено, що у разі відсутності в паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію місця проживання доказом постійного проживання можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкоємцем. Згідно абзацу 1 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved