Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 15.08.2018 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що відповідно до підписаної відповідачем заяви б/н від 17.04.2010 року останній отримав кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Разом з тим, відповідач належним чином не виконує зобов'язання та заборгованість за договором не погашає. Станом на 22.06.2018 року відповідач має заборгованість за кредитом на суму 21216,79 грн., яка складається з наступного: 329,08 грн. - тіло кредиту; 8 955, 20 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом, 10 446,00 грн. - нарахованої пені; а також штрафи відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. штраф (фіксована частина) та 986,51 грн. штраф (процентна складова). У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав заяву, в якій прохає суд розгляд справи провести за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю (а.с.38). Відповідач [PERSON] позов визнав частково в частині стягнення тіла кредиту та відсотків, що стосується відшкодування нарахованої пені, то йому не зрозуміло як вона обраховується і з її розміром категорично не згоден. Вимоги позивача про відшкодування штрафу, як фіксованої частини, так і процентної складовою не визнає, оскільки їх стягнення одночасно зі стягнення пені суперечить вимогам законодавства. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до підписаної відповідачем заяви б/н від 17.04.2010 року останній отримав кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. Відповідно п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Згідно п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст.610 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання (ст.629 ЦК України). З розрахунку заборгованості за договором б/н від 17.04.2010 року, який наданий позивачем, вбачається, що позивач нарахував відповідачу заборгованість, загальна сума якої станом на 22.06.2018 року становить 21 216, 79 грн., яка складається з наступного: 329,08 грн. - тіло кредиту; 8 955, 20 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом, 10 446,00 грн. - нарахованої пені; а також штрафи відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. штраф (фіксована частина) та 986,51 грн. штраф (процентна складова). Суд приходить до висновку, що відповідач не виконує вищевказані умови кредитного договору б/н від 17.04.2010 року та має заборгованість, яка складається з: 329,08 грн. - заборгованості за кредитом та 8 955, 20 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина). Таким чином, в цій частині позов підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача нарахованої пені, то ухвалою суду від 09.11.2018 року вимоги позивача в цій частині залишено без розгляду (а.с.84). Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Позовні вимоги в частині стягнення 986 грн. 51 коп. штрафу (процентної складової) задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування сум фіксованої частини та процентної складової за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обов'язковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. Тому в даному випадку, стягнення штрафів буде суперечити викладеній вище забороні подвійної відповідальності. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 9 784 грн. 20 коп., тобто 46,12 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 812 грн. 63 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial