Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Адвокат [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом про виділення у власність позивачки в натурі на місцевості частки в спільній частковій власності в окрему (цілу) квартиру №1 в смт. Клесів по вул. Демократичній, 11- а, припинивши її право власності на частку в спільній частковій власності. Також просив виділити у власність відповідачеві [PERSON] в натурі на місцевості частку в спільній частковій власності в окрему (цілу) квартиру №2 за цією ж адресою, припинивши його право власності на частку в спільній частковій власності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, пояснивши, що відповідач ухиляється від досудового врегулювання спору, відмовляється від нотаріального поділу та виділу в натурі на місцевості частини майна, чим порушені права позивачки в користуванні та розпорядженні майном. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснивши, що спір між сторонами вирішений в 2009 році в судовому порядку, державним виконавцем був складений акт про поділ майна, виготовлений технічний паспорт на будинок, сторони користуються кожен своїми частками. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказав, що між сторонами існував спір, предмет якого було майно подружжя і його поділ. Рішенням суду від 23 грудня 2009 року було розділено спільну сумісну власність, майно виділено в натурі, сторони ним користуються. Позивачка не зверталася до відповідача з пропозицією виділу частки, також не надала доказів, що зверталася до органу реєстрації з приводу реєстрації її права на виділену частку, і що їй в цьому було відмовлено. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню. Відповідно до рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2009 року в справі № 2-195-2009 між [PERSON] та [PERSON] було розділено житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Радянській, 11-а в смт. Клесів Сарненського району Рівненської області. Частки позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] становлять 55/100 та 45/100 частин відповідно та складаються з окремих частин будинку (житлових та допоміжних приміщень) а також окремих надвірних будівель із залишенням у спільному користуванні окремих обєктів. 9 серпня 2010 року актом державного виконавця визначено, які будівлі та споруди знаходяться в фактичному та загальному користуванні співвласників кожної частини житлового будинку та надвірних будівель. Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим 20 січня 2012 року Комунальним підприємством «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації Рівненської обласної ради» визначений план цілого будинку, експлікація приміщень, характеристика господарських будівель і споруд із зазначенням часток співвласників, однак без врахування технічної можливості виділу в натурі частки на місцевості кожному із співвласників в якості самостійних обєктів. Рішенням Клесівської селищної ради № 232 від 18 березня 2016 року про перейменування вулиць, вулиця Радянська в смт. Клесів перейменована на вулицю Демократичну. В судовому засіданні зясовано, що на підставі рішення суду [PERSON] та [PERSON] безперешкодно володіють і користуються виділеними в частках обєктами; комунальним підприємством «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] здійснена державна реєстрація права 55/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Радянській, 11-а смт. Клесів, про що свідчить Витяг про державну реєстрацію прав № 33194871 від 16 лютого 2012 року. Позивачка [PERSON], реалізувавши своє право власника шляхом його державної реєстрації , заявила позов про виділ належної їй частки в натурі на місцевості, а також виділ частки відповідача [PERSON] та припинення права спільної часткової власності на нерухомість. Згідно ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 182 ЦК України\~державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Згідно зі ст. 2 Закону України від 1 липня 2004 року\~№ 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень\~це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У відповідності до пунктів 54, 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України\~ від 25 грудня 2015 р. № 1127 державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом виділення окремого обєкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше обєктів, проводиться за умови наявності технічної можливості такого виділу та можливості використання майна як самостійного обєкта цивільних правовідносин. Для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом виділу в\~ натурі\~частки майна,\~що перебуває\~у спільній\~власності,\~та має\~наслідком припинення\~права спільної\~власності для\~усіх або\~одного із\~співвласників,\~подаються,\~зокрема, договір про виділ у\~ натурі\~частки із спільного майна або відповідне рішення суду. Отже суд при наявності порушеного права та вирішенні такого спору повинен встановлювати обставини технічної можливості виділу майна та можливості його використання як самостійного обєкта цивільних відносин. Пунктом 6 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24 травня 2001 року, встановлено, що перед проведенням державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, що утворився в результаті виділення частки з об'єкта нерухомого майна, проводиться технічна інвентаризація, яка включає комплекс робіт з обмірювання об'єкта нерухомого майна з визначенням його складу, фактичної площі та об'єму, технічного стану та/або з визначенням змін зазначених характеристик за певний період часу (у разі наявності попередньої інвентаризаційної справи) із виготовленням необхідних матеріалів технічної інвентаризації та технічного паспорта. Пунктами 1.2, 3.10, 3.11 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року, передбачено, що виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості\~виділу в\~натурі частки\~з об'єкта\~нерухомого майна\~(додаток\~2),\~який готує\~субєкт господарювання. За\~наявності самочинно\~збудованих (реконструйованих,\~перепланованих)\~об'єктів\~нерухомого майна\~документи щодо\~виділу готуються\~тільки після\~визнання права\~власності на\~них відповідно\~до закону. Самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна до розрахунку не включаються. Фактичних даних про проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна при виділі частки в натурі, виготовлення відповідних матеріалів та технічного паспорта, надання висновку про технічну можливість такого виділу, відсутності самочинно збудованих, реконструйованих, перепланованих обєктів в складі спільного майна на момент розгляду справи позивачка [PERSON] суду не надала. У відповідності до вимог ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, надані позивачкою докази в обґрунтування позову є недостатніми для висновку про можливість виділу та припинення спільної власності на нерухоме майно. Крім цього, частина заявлених позовних вимог не ґрунтуються на нормах процесуального закону - вимога про виділення відповідачеві [PERSON] у власність в натурі на місцевості частки в спільній частковій власності в окрему квартиру, який такої вимоги не заявляв, заперечував задоволення позову, суперечить принципу диспозитивності цивільного процесу, встановленому ст. 13 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed