Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] у листопаді 2016 року подала позов до обєднаної територіальної громади в особі [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступними обставинами. 05.05.2013 року помер батько позивача [PERSON]. За життя померлому належало право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва м. Красний Лиман), вул. Семеренка (колишня назва вул. Калініна), буд.26, на земельну ділянку з кадастровим номером 1413300000:01:008:0275 за цією ж адресою, а також на ? частину приватизованої квартири за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва м. Красний Лиман), [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вказане нерухоме майно. Єдиними спадкоємцями за законом були донька померлого [PERSON] та дружина померлого [PERSON]. Зазначені особи спадщину фактично прийняли, оскільки [PERSON] після смерті батька впродовж визначеного законом строку зверталась до Краснолиманської державної нотаріальної контори і отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, а [PERSON] на момент смерті спадкодавця мешкала разом з ним. Мати позивача [PERSON] померла 23.08.2015 року, за життя вона не здійснила належного оформлення своїх майнових прав на вказане нерухоме майно, що залишилось у спадок після її чоловіка. 12.02.2014 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] на ? частину квартири за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва м. Красний Лиман), [ADDRESS], на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва м. Красний Лиман), вул. Семеренка (колишня назва вул. Калініна), буд.26, на земельну ділянку з кадастровим номером 1413300000:01:008:0275 за цією ж адресою(по ? частині спадкового майна кожному зі спадкоємців). [PERSON] заповіту за життя не складала, єдиною спадкоємицею за законом після її смерті є [PERSON] як донька померлої. Однак [PERSON] на сьогодні позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті своєї матері [PERSON] на1/4 частину квартири, на ? частину житлового будинку та на ? частину земельної ділянки. З цією метою позивач зверталась до [PERSON] державної нотаріальної контори Донецької області у березні 2016 року. Державний нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя померлої [PERSON]. З огляду на це, [PERSON] вважає за необхідне звернутись до суду за захистом свого майнового права. Для участі в судовому засіданні [PERSON] не прибула, хоча була своєчасно повідомлена про дату, час та місце розгляду цивільної справи, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала(а. с.42). Відповідача [PERSON] міську раду, яка представляє обєднану територіальну громаду, було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, однак представник відповідача [PERSON] для участі в судовому засіданні не прибула, надала письмову заяву, в якій не заперечувала проти вимог позивача і просила здійснювати розгляд справи без її участі (а.с. 40,41). З огляду на це та відповідно до ст. 169, ч.2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши подані позивачем докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження І-НО № 562765(повторного), виданого 05.11.2013 року відділом ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON], [INFO] (а. с. 34). 03.02.1955 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб між собою, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище з «Рогодянська» на «Непша»(а.с.28). На імя батька позивача [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Калініна, буд.26, на земельну ділянку площею 0,0605 га, розташовану на території м. Красний Лиман Донецької області, пл. вул. Калініна,буд. 26, призначену для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, державний акт виданий 07.02.1997 року Краснолиманською міською радою Донецької області(а.с. 32,33). Крім того, [PERSON] на праві спільної часткової власності з [PERSON] належала приватизована квартира за адресою [ADDRESS] (свідоцтво про право власності на житло, видане виконкомом Краснолиманської міської ради народних депутатів 11.04.1997 року, а.с.31). 05.05.2013 року [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-НО № 710528, виданим 07.05.2013 року відділом ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області (а.с.30). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно. В порядку ч.3 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України донька померлого [PERSON] та дружина померлого [PERSON] прийняли спадщину за законом. Мати позивача [PERSON] померла 23.08.2015 року(свідоцтво серії І-НО № 923194, видане 25.08.2015 року відділом ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області, а.с.29). За життя вона не здійснила належного оформлення своїх майнових прав на спадщину, яку фактично прийняв після смерті свого чоловіка [PERSON]. 12.02.2014 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] на ? частину квартири за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва м. Красний Лиман), [ADDRESS], на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва м. Красний Лиман), вул. Семеренка (колишня назва вул. Калініна), буд.26, на земельну ділянку з кадастровим номером 1413300000:01:008:0275 за цією ж адресою(по ? частині спадкового майна кожному зі спадкоємців) (а.с.17,20,22). Право власності на зазначене майно зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.12-13,19,23,27), відомості про ділянку внесені до Державного земельного кадастру із присвоєнням кадастрового номеру. Позивач [PERSON] зверталась до [PERSON] державної нотаріальної контори Донецької області для видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті її батька [PERSON] та її матері [PERSON] Державний нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя померлої [PERSON] (а. с. 10). Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачем в судовому чи адміністративному порядку оскаржена не була. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Ст.1216 ЦК України наголошує, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.ст.269-270,1219 ЦК України право власності померлих [PERSON] та [PERSON] не є таким, що нерозривно пов`язане з особою, а отже, входить до складу спадщини. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. З огляду на це, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом. На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивач [PERSON] згідно зі ст. 1265 ЦК України віднесена до числа спадкоємців першої черги за законом після смерті її батька [PERSON] та її матері [PERSON] Інших спадкоємців за законом, які б реалізували своє право на спадщину, немає (повідомлення [PERSON] державної нотаріальної контори від 03.12.2016 року № 1094/02-14, а. с. 43), осіб, які б у порядку ст. 1241 ЦК України мали право на обов'язкову частку у спадщині, не встановлено. Позивач [PERSON] через відсутність належного оформлення права власності на нерухоме майно померлою [PERSON] позбавлена можливості отримати право на спадщину в порядку вчинення нотаріальних дій, а отже її право оспорюється. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Outcome: approved