Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Балаклеївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначили, що [INFO] в с. Балаклея Смілянського району помер [PERSON] , якому на праві власності належав будинок [ADDRESS] . Позивачі стверджують, що вони є спадкоємцями за законом першої черги після [PERSON] , спадщину прийняли шляхом спільного проживання, однак одержати свідоцтво про право на спадщину не можуть у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Підставою для відмови у видачі свідоцтв стало те, що договір купівлі продажу, на підставі якого померлий набув права власності на будинок, було зареєстровано на товарній біржі і не посвідчено нотаріально. У судове засідання сторони не з`явились. У поданих до суду заявах позивачі просили розглядати справу за їх відсутності у судовому засіданні та задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, в направленій на адресу суду заяві сільський голова просив розглядати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечував. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [INFO] в с. Балаклея Смілянського району Черкаської області помер [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] померлий доводився позивачу [PERSON] чоловіком, а позивачу [PERSON] - батьком. 18 серпня 1998 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони\~ було укладено договір, за умовами якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив жилий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В цей же день договір зареєстровано Смілянською біржею Смілянською біржею (філією ТБ «Київська біржа нерухомості Джі-Ай-Пі») в реєстрі обліку біржевих угод згідно статуту Біржі та Положення про проведення біржових операцій за № 1-986/98. На договорі, також, міститься відмітка про те, що 20 серпня 1998 року за [PERSON] було зареєстроване право власності на цей будинок у Смілянському відділку КП «ЧООБТІ». Це ж підтверджується довідкою цього відділку від 21 листопада 2018 року. Згідно з технічним паспортом на цей будинок в склад домоволодіння входять житловий будинок з прибудовою (літ. «А,а») загальною площею 55,5 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., літня кухня (літ. «Б,б»), сарай (літ. «В») погріб (літ. «п/д»), убиральня (літ. «У» ), огорожа (№ 1,2), колодязь питний (літ. «К»). Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 29 вересня 2021 року після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулись його син [PERSON] та дружина [PERSON] . Постановами нотаріуса від 10 вересня 2021 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, оскільки договір купівлі-продажу будинку не посвідчений нотаріусом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті.\~ Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу ( ст. 1258 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Як встановлено ст. 1218, ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України вся спадщина вважається належною позивачу з часу смерті спадкодавця. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. За змістом статей 128,153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956 XII (в редакції чинній на момент укладання спірного правочину) не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Частиною 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. (з наступними змінами) за № 1952-1, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Таким чином, реєстрація Смілянським відділком бюро технічної інвентаризації за [PERSON] права власності на домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Смілянською біржею (філією ТБ «Київська біржа нерухомості Джі-Ай-Пі»), а не нотаріусом, станом на серпень 1998 року не суперечило чинному законодавству. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований Смілянським відділком бюро технічної інвентаризації, тому [PERSON] на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набув право власності на спірний будинок та правомірно володів ним. Судом також встановлено, що позивачі є спадкоємцями першої черги після [PERSON] . Крім повідомлення нотаріуса це також підтверджується довідкою виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради від 14 вересня 2021 року, відповідно до якої на день смерті [PERSON] в належному йому домоволодінні були зареєстровані дружина [PERSON] та син [PERSON] . Так, відповідно до довідки виконкому Смілянської міської ради від 27 листопада 2020 року на день смерті [PERSON] з ним за адресою його проживання були зареєстровані позивач, [PERSON] та [PERSON] . \~ Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачами своїх спадкових прав після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки в позовній заяві позивачі просили залишити судові витрати за ними. На підставі наведеного,

Outcome: approved