Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 11 грудня 2016 року у виконавчому комітеті Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області був оформлений заповіт від імені [PERSON] на імя позивачів. Згідно заповіту [PERSON] заповіла [PERSON] - 0,60 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а [PERSON] - 0,25 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. До складу цього ж масиву входило 0,25 га земельних угідь, які вказані у заповіті і заповідалися [PERSON], проте в 2009 році були подаровані [PERSON] - [PERSON] 02 квітня 204 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом. Вони своєчасно прийняли спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на нерухоме майно було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. На основі вищенаведеного позивачі звернулись до Глибоцького районного суду Чернівецької області для визнання права власності. Ухвалою Глибоцького районного суду від 14 лютого 2017 року до участі у справі залучено [PERSON] та [PERSON] у якості третіх осіб. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, однак подали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд позов задовольнити, а справу розглянути у їх відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що заповітом від 11 грудня 2006 року № 88, посвідченим секретарем виконавчого комітету Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, [PERSON] належну їй на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,61 га, яка розміщена в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області, згідно державного акту на праві власності на землю серії І-ЧВ № 027750, виданого Чагорською сільською радою 07 травня 2001 року заповіла: ділянка № 1 [PERSON] 0,85 га з них: 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 621322), 0,60 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] 0,25 га. Ділянка № 2 [PERSON] - 0,26га, [PERSON] - 0,25га. Належну їй земельну ділянку площею 0,2070га (державний акт серія ЯБ № 761284) заповіла [PERSON]. 02 квітня 2013 року в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області, померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-МИ № 117848. Згідно державного акту на право на земельну ділянку серії ЯА № 621322, [PERSON] на підставі рішення Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 295-20/2005 від 26.07.2005 року належить земельна ділянка площею 0,2500га, яка розташована в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Як вбачається з проекту розподілу земельної ділянки, земельна ділянка кадастровий номер: 7321087900:01:002:0099, загальною площею 0,8532га, розподілена між [PERSON] та [PERSON], а саме [PERSON] земельна ділянка № 1 площею 0,2532 га, а [PERSON] земельна ділянка № 2, площею 0,6000га. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Вказані вимоги закону [PERSON] та [PERSON], виконали так, як у передбачений законом строк подали заяву до приватного нотаріуса Глибоцького нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] в зв'язку із чим приватним нотаріусом було зареєстровано спадкову справу щодо майна померлої [PERSON], однак постановами приватного нотаріуса №140/02-31 від 28.03.2016 року та № 591/02-31 від 20.10.2016 року, позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане нерухоме майно так, як ними не були надані правовстановлюючі документи, що посвідчує право власності померлого на вищевказане спадкове нерухоме майно. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] мають законні права на вищевказане спадкове майно після смерті [PERSON], однак у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів позивачі не мають можливості оформити право власності. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.319, 328, 392, 1216-1223, 1258-1267, 1268 ЦК України,

Outcome: approved