Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON] пред»явила в Голосіївському районному суді м.Києва позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що 04.10.2003 року вона та відповідач зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось, оскільки відповідач тривалий час залишався осторонь сім'ї - не переймався вирішенням проблем побутового, фінансового характеру, не приділяв сім»ї належної уваги та не проявляв необхідної турботливості. Узв»язку з цим в сім'ї утворилась напружена та нервова атмосфера, яка почала негативно вливати на стосунки з відповідачем внаслідок образ та сварок, шлюб фактично припинився. У листопаді 2015 року відповідач залишив сім'ю та почав проживати окремо. З цього часу ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів, тому, це лише погіршить стан відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг в часі. Майнового спору щодо поділу майна з відповідачем немає. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просила не надавати строк для примирення, посилаючись на неможливість збереження сім»ї. Пояснила, що з відповідачем досягнуто згоди щодо проживання дитини по черзі з обома батьками. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Проти розірвання шлюбу не заперечував. Також пояснив, що не погоджується з доводами позову щодо самоусунення його від сімейних питань, пояснив, що фінансові питання сім»ї вирішував в межах своїх можливостей. Пояснив, що дійсно протягом року подружжя проживає окремо один від одного не веде спільного господарства. З позивачкою досягнуто згоди щодо проживання дитини по черзі з обома батьками Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких мотивів. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 04.10.2003 року перебувають шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають неповнолітнью доньку - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що сторони протягом року не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, за різними адресами. Сторонами досягнуто згоди щодо проживання доньки по черзі з обома батьками. Сімейне життя сторін не склалися через недосягнення згоди подружжям у вирішенні проблем побутового, фінансового характеру, спільних питань сім»ї, у зв»язку з цим в сім'ї утворилась напружена та нервова атмосфера, яка почала негативно вливати на стосунки подружжя. Сторони вважають збереження сім»ї неможливим, сторони не мають спору з приводу місця проживання спільної дитини, її виховання та утримання, поділу спільно нажитого майна. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому суд вважає не надавати сторонам строк для примирення, шлюб розірвати. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений позивачкою при зверненні в суд судовий збір. На підставі наведеного, ст.ст. 21, 24, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved