Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Адвокат Боруш Андрій Олександрович звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в якому просить: визнати недійсним рішення тридцять четвертої сесії позачергової сесії сьомого скликання Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 26.07.2019 року №400; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер 3520884000:02:000:5250, для ведення особистого селянського господарства на підставі рішення Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №490 від 25.10.2019 року та витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] вказану земельну ділянку; визнати недійсним спадковий договір від 19.06.2020 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Потьомкіною І.А., зареєстрованого в реєстрі за №414, в частині що стосується спірної земельної ділянки. Позовна заява мотивована тим, що рішенням Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №267 від 09.04.2019 року позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки багаторічних насаджень у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого господарства на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. На підставі вказаного рішення позивачем було замовлено, а ТОВ «Тектоареал» виготовлено проект землеустрою, який пройшов всі необхідні погодження передбачені земельним законодавством, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 3520884000:02:000:5250. Рішенням Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №490 від 25.10.2019 року позивачу затверджено проект землеустрою та передано безоплатно у власність спірну земельну ділянку з кадастровим номером 3520884000:02:000:5250. Вказане рішення є чинним та не скасованим. Однак, після звернення до державного реєстратора для державної реєстрації права власності позивачу стало відомо про те, що спірна земельна ділянка вже перебуває у приватній власності відповідача [PERSON] на підставі рішення Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 26.07.2019 року №400, який в подальшому її відчужив відповідачу [PERSON] за договором купівлі-продажу. При цьому, на спірну земельну ділянку накладено обтяження у вигляді заборони відчуження на підставі спадкового договору від 19.06.2020 року №414, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Наявність двох рішень Костомарівської сільської ради про передачу спірної земельної ділянки у власність двом різним особам створює правову невизначеність стосовно власників цієї ділянки. Позивачем повністю дотриманий встановлений законом порядок набуття у власність спірної земельної ділянки (у формі безоплатної приватизації). Разом з тим, відповідач [PERSON] не вчинив увесь алгоритм дій та не пройшов усі етапи процесу безоплатної передачі земельної ділянки у власність, оскільки на момент подачі заяви [PERSON] ( [INFO] ) про затвердження проекту землеустрою та передачі ділянки у власність останньому кадастровий номер ділянки не був присвоєний, а державна реєстрація спірної земельної ділянки відбулась лише 03.07.2019 року на підставі проекту землеустрою позивача. Крім того, проект землеустрою відповідача [PERSON] не відповідає вимогам законодавства, оскільки не пройшов державну експертизу землевпорядної документації. Вказані обставини порушують права та законні інтереси позивача, як законного власника спірної земельної ділянки, оскільки остання завершивши процедуру приватизації спірної земельної ділянки та маючи правовстановлюючий документ на неї, не може зареєструвати право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Ухвалою суду від 12 серпня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів. Ухвалою суду від 02 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 02 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 29 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі. Представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] заперечила проти позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подано відзиви на позовну заяву в яких просять відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що Костомарівська сільська рада не мала права затверджувати проект землеустрою позивачу, оскільки спірна земельна ділянка вже перебувала у приватній власності [PERSON] , тобто сільська рада вже не була розпорядником земельної ділянки. Рішення Костомарівської сільської ради від 26.07.2019 року №400 не порушує права позивача та ухвалене з дотриманням чинного законодавства. Позивач не є власником земельної ділянки, оскільки її право не зареєстроване у встановленому законом порядку (Т1 а.с.232-243; Т2 а.с.1-12, Т2 а.с.19-33). Представник відповідача Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без участі Кетрисанівської сільської ради (Т2 а.с.57-58). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ч.ч.4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2020 року яке набрало законної сили 22.01.2021 року, по справі № 383/1413/19, за позовом [PERSON] до Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, державного реєстратора Гончар Ганни Павлівни виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, [PERSON] та [PERSON] про визнання неправомірними дій, скасування рішення та державної реєстрації права власності, визнання права власності на земельну ділянку, судом стосовно сторін по даній справі встановлені наступні обставини. 24.05.2018 року відповідач [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з клопотанням про надання йому дозволу для виготовлення проекту землеустрою на 2 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, при цьому додав графічне зображення бажаної земельної ділянки на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області та копію посвідчення учасника бойових дій, а також інші документи, які посвідчують його особу. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.06.2018 року №11-3890/14-18-СГ відповідачу [PERSON] надано дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області орієнтовною площею 2,0000 га - сади, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. З матеріалів Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] у власність загальною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, Костомарівська сільська рада, за межами населеного пункту також вбачається, що він замовлений відповідачем [PERSON] та виготовлений ФОП [PERSON] у 2018 році, містить також схему розміщення земельної ділянки, план кадастрової зйомки, експлікацію угідь багаторічних насаджень розміром 2 га, з кадастровим номером земельної ділянки 3520884000:02:000:5250. Рішенням Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 26.07.2019 року №400 [PERSON] затверджено проект землеустрою та надано безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2.0000 га, кадастровий номер 3520884000:02:000:5250. Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №176992961 від 09.08.2019 року вбачається, що право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2.0000 га, кадастровий номер 3520884000:02:000:5250 зареєстровано 06.08.2019 року рішенням державного реєстратора Виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Гончар Г.П за №400. 19 серпня 2019 року [PERSON] продав земельну ділянку площею 2га з кадастровим номером 3520884000:02:000:5250 [PERSON] , про що вони уклали відповідний договір купівлі-продажу та посвідчили його нотаріально за №653. З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №178074570 від 20.08.2019 року вбачається, що [PERSON] зареєстрував своє право власності на спірну земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3520884000:02:000:5250, про що приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Потьомка І.А. постановлено рішення, індексний номер: 48312040. Судом також встановлено, що 07.03.2019 року позивачка [PERSON] звернулася із заявою до Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність 2 га для ведення особистого селянського господарства та 09.04.2019 року Рішенням Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №267 від 09.04.2019 року їй надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - багаторічних насаджень у власність орієнтовною площею 2.00 га для ведення особистого господарства на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. 25 жовтня 2019 року Рішенням Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №490 від 25 жовтня 2019 року позивачці [PERSON] затверджено проект землеустрою та передано безоплатно у власність спірну земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3520884000:02:000:5250 для ведення особистого селянського господарства за адресою: Костомарівська сільська рада Бобринецького району Кіровоградської області. Таким чином, на час затвердження проекту землеустрою та передачу безоплатно у власність позивачці [PERSON] вказаної земельної ділянки з кадастровим номером 3520884000:02:000:5250, вона вже була передана у власність відповідачу [PERSON] , відчужена ним та право на неї вже було зареєстровано за у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за новим власником [PERSON] . Оскільки на час подачі позивачкою [PERSON] заяви до Кстомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою відповідач [PERSON] на правовій підставі отримавши такий дозвіл першим, вже оформляв документацію із землеустрою на ту ж земельну ділянку, таким чином Кстомарівська сільська рада Бобринецького району Кіровоградської області не мала правових підстав для надання саме позивачці [PERSON] дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, яка вже була сформованою за заявою [PERSON] . Саме з причин відсутності належної перевірки, формального підходу до розгляду заяви позивачки [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, його погодження Костомарівською сільською радою створили передумови для невиправданого, штучного використання процедури надання дозволу на виготовлення документації землеустрою, та як наслідок надання такого дозволу двом окремим громадянам щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, та є таким, що суперечить вимогам землеустрою, всупереч застереженням, які містяться у частині сьомій статті 118 ЗК України, розглядаючи клопотання саме позивачки [PERSON] , яке надійшло пізніше, Костомарівська сільська рада не пересвідчилася у відповідності розташування об`єкта вимогам законодавства та не врахувала вимог норм законів та підзаконних актів, метою яких і є уникнення такого конфлікту між заінтересованими особами, так і положень Конституції України щодо обов`язку органів місцевого самоврядування діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, забезпечувати рівність конституційних прав і свобод громадян, та незважаючи на державну реєстрацію 06.08.2019 року права власності на земельну ділянку за відповідачем [PERSON] , та на те, що здійснено формування земельної ділянки з конкретно визначеними межами за відповідною фізичною особою (стаття 791 ЗК України, стаття 50 Закону України «Про землеустрій»), Костомарівська сільська рада всупереч наданим їй повноважень не ухвалила рішення, за наявності для того законних підстав, про відмову в затвердженні проекту землеустрою за зверненням [PERSON] , та тим самим порушивши її право на безоплатне отримання у власність іншої вільної земельної ділянки. Разом з тим, суд у відповідності до вимог ст.13 ЦПК України не може вийти за межі заявлених позивачкою [PERSON] позовних вимог та захистити її право в цій частині. При цьому суд вважає, що у позивачки відсутнє право на захист її «законних очікувань» щодо оформлення права власності саме на спірну земельну ділянку кадастровий номер 3520884000:02:000:5250, оскільки відповідач [PERSON] раніше за позивачку вчинив юридично значущі дії щодо вирішення питання про отримання у майбутньому права власності на неї: раніше отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою спірної земельної ділянки, раніше розробив такий проект, за його заявою сформовано земельну ділянку та як наслідок раніше затвердив проект землеустрою на неї, та отримав їх у власність зареєструвавши належним чином своє право власності, у зв`язку із чим, саме він не порушив прав позивачки, та набув спірну земельну ділянку у власність на законних підставах. Отже, Костомарівська сільська рада Бобринецького району Кіровоградської області у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України мала би відмовити за таких обставин у погодженні проекту землеустрою саме позивачці [PERSON] , оскільки на той час вже мала місце невідповідність цієї документації вимогам законів та іншої документації із землеустрою, виготовленої на ім`я [PERSON] , який до того ж, у відповідності до п.14 ч.1 ст.12 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Розпорядження КМУ від 19.08.2015 року №898-р, будучи учасником бойових дій, учасником антитерористичної операції має пільги, в тому числі й на першочергове відведення земельних ділянок та відповідно отримав спірну земельну ділянку у власність з дотриманням норм чинного законодавства, не порушивши при цьому прав позивачки на неї. Також суд дійшов висновку, що набувши у власність на правовій підставі земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3520884000:02:000:5250, відповідач [PERSON] розпорядився нею на власний розсуд та відчужив її відповідачу [PERSON] , реалізувавши своє право власника не порушив права позивачки [PERSON] та вимог чинного законодавства, при цьому [PERSON] добросовісно набув спірну земельну ділянку у власність. Щодо показань свідків сторони позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , то їх покази щодо відсутності кворуму під час прийняття Костомарівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області Рішення від 26.07.2019 року №400 щодо затвердження [PERSON] проекту землеустрою та надання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2.0000 га , кадастровий номер 3520884000:02:000:5250, то суд їх оцінює критично та відхиляє як доказ, оскільки свідки не надали чітких та узгоджених відповідей на поставлені питання щодо події її часу та місця, але зазначили, що перебувають у конфліктних та неприязних стосунках із головою Костомарівської сільської ради [PERSON] , яка ініціювала сесію та підписала спірне рішення, та зверталися неодноразово з приводу її дій до правоохоронних органів, при цьому вони не знають чи прийняті їх заяви до розгляду, та чи розглянуті взагалі, та яка надана правова оцінка. Враховуючи викладене та те, що Рішення Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №400 від 26.07.2019 року не порушує права позивачки та ухвалене з дотриманням чинного законодавства, тому відсутні підстави для його скасування та визнання дій Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області щодо його ухвалення неправомірними. Враховуючи вказані вище обставини, також відсутні підстави для визнання неправомірними дій державного реєстратора Виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Гончар Г.П, яка зареєструвала право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку з дотриманням чинного законодавства в тому числі й ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Щодо документації із землеустрою, а саме проекту землеустрою виготовленого ТОВ «Тектоареал», яка зазначена у Витягу з Державного кадастру про земельну ділянку як підстава здійснення державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 3520884000:02:000:5250 за власником [PERSON] , то суд вважає, що доводи позивача про те, що вказана реєстрація відбулася на підставі документів виготовлених для позивачки [PERSON] , а не для відповідача [PERSON] , не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами, такі доводи ґрунтуються лише на припущеннях сторони позивача, окрім того у вказаному Витягу зазначена дата виготовлення вищезазначеної документації із землеустрою на ім`я [PERSON] 05.06.2019 року, в той час, як аналогічна проектна документація на ім`я [PERSON] в цей період взагалі ще не була виготовлена, а лише виготовлялася ТОВ «Тектоареал», про що свідчать деякі документи з проекту землеустрою [PERSON] такі як наприклад: перелік обмежень у використанні земельної ділянки від 12.06.2019 року, Висновок про розгляд проекту землеустрою експертом державної експертизи від 27.06.2019 року. При цьому, сам по собі цей запис у Витягу щодо документації із землеустрою правового значення для даного спору не має. Таким чином, вищевказані обставини, встановлені стосовно сторін по даній справі рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2020 року, яке набрало законної сили 22.01.2021 року, по справі № 383/1413/19 за позовом [PERSON] до Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, державного реєстратора Гончар Ганни Павлівни виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, [PERSON] та [PERSON] про визнання неправомірними дій, скасування рішення та державної реєстрації права власності, визнання права власності на земельну ділянку, за правилами ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді даної справи, у якій беруть участь позивач [PERSON] та відповідачі: Костомарівська сільська рада Бобринецького району Кіровоградської області, [PERSON] та [PERSON] . Крім того, між [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач) укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Потьомкіною І.А., зареєстрованого в реєстрі за №414, за умовами якого набувач зобов`язується виконувати передбачені у ньому розпорядження відчужувача і вразі його смерті набуває право власності на належне відчужувану нерухоме майно, зокрема земельну ділянку, площею 2 га, розташовану за адресою: Кіровоградська область Бобринецький район Костомарівська сільська рада, кадастровий номер 3520884000:02:000:5250 (Т1 а.с.177-180). Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 181 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. За змістом ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. За змістом ч.1 ст. 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження, на в тому числі, й на земельні ділянки. Відповідно до змісту ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, та вважається набутими правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом. Частиною шостою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідно до абзацу 1 частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. З аналізу вказаних норм, убачається, що Держгеокадастр за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою має право вчинити лише такі дії, а саме: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або надати мотивовану відмову у його наданні, з підстав, які прямо передбачені статтею 118 ЗК України. Згідно з Інструкцією «Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої наказом Держземагентства України від 18 травня 2010 року № 376, межа земельної ділянки - сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки. Бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами зазначається заявником на фрагментах планово-картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність. Тобто, графічні матеріали, які додаються до клопотання, повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки. Згідно з пунктами 45, 47, 162 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (далі - Порядок), із метою надання фізичним та юридичним особам актуальної картографічної інформації про об`єкти Державного земельного кадастру згідно з пунктами 162-199 цього Порядку державними кадастровими реєстраторами виготовляється викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану) за формою згідно з додатком 7. Відповідно до пункту 183 Порядку викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану) формується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру в одному примірнику, який надається заявникові після підписання Державним кадастровим реєстратором, адміністратором центру надання адміністративних послуг, уповноваженою посадовою особою виконавчого органу місцевого самоврядування та засвідчення його підпису власною печаткою, а у разі, коли викопіювання надається в електронній формі, - посвідчення його власним цифровим підписом. Порядок погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118 та 186-1 ЗК України. Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно з приписами частини четвертої, п`ятої, шостої, сьомої статті 186-1 ЗК України розробник проекту землеустрою подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Орган, зазначений в частині першій цієї статті, зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи. Згідно з пунктом 67 Порядку, внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» та цього Порядку. Відповідно до пункту 107 Порядку, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку. Частинами п`ятою, шостою статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» встановлено, що Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Порядок проведення державної реєстрації земельної ділянки також визначено пунктами 107-114 Порядку. Відповідно до абзацу 1 пункту 109 цього Порядку державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. Для здійснення державної реєстрації земельної ділянки кадастровому реєстратору подаються згідно з пунктом 110 Порядку: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ. Відповідно до пункту 111 Порядку державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку. За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або приймає рішення про відмову в державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-83 Порядку. Згідно з вимогами статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Таким чином, оскільки на час подачі позивачкою [PERSON] заяви до Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою відповідач [PERSON] на правовій підставі отримавши такий дозвіл першим, вже оформляв документацію із землеустрою на ту ж земельну ділянку, та першим звернувся за її затвердженням до Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, внаслідок чого добросовісно та розумно першим отримав легітимні сподівання та правомірні очікування на законне завершення такої процедури - прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою та надання йому спірної земельної ділянки у власність, яка за змістом положень статті 118 ЗК України, є завершальним етапом процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. Доводи про не проходження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину [PERSON] державної експертизи землевпорядної документації спростовується висновком державної експертизи землевпорядної документації від 12.07.2019 року №531 Головного управління Держгеокадастру у Кіроворадській області, згідно якої проект погоджений експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Київській області Довбненко Л.Ф. (висновок від 28.05.2019 року №5367/82-19). Разом з тим висновок містить зауваження та пропозиції експерта Ганського О.Б. про те, що об`єкт державної землевпорядної експертизи не повною мірою відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам та повертається на доопрацювання через те, що необхідно в проекті землеустрою уточнити форму власності земельної ділянки, що передбачається до відведення; кадастровий план земельної ділянки привести у відповідність до статті 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр»; Уточнити суміжних землевласників (землекористувачів), які не конкретизовані тобто мають формальний характер. Існування двох протилежних висновків державної експертизи органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, створює невизначеність у правомірних очікуваннях заявника, натомість вказаний висновок від 12.07.2019 року №531 не містить будь-яких зауважень щодо місця розташування бажаної земельної ділянки, її географічних (кадастрових) координат чи можливих накладень на існуючі зареєстровані земельні ділянки, які би перешкодили прийняттю оскаржуваного рішення про його затвердження. Водночас слід наголосити, що розробка проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та його затвердження хоча й здійснюється заявником з метою отримання земельної ділянки в користування, однак вчиняється саме в інтересах територіальної громади чи держави з метою формування такої земельної ділянки. Тому в разі неотримання в користування такої земельної ділянки особа, яка понесла витрати на розробку та погодження проекту землеустрою, за умови формування земельної ділянки, може претендувати на відшкодування здійснених витрат, що узгоджується із висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі №688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20). Обов`язок доказування недійсності спірного рішення Цивільним процесуальним кодексом України, як і обставин, якими обґрунтовується вказане твердження, покладено на позивача. Сторона позивача не надала належних та допустимих доказів дати звернення сторін із заявами про затвердження проектів землеустрою до Костомарівської сільської ради, адже вказана інформація підлягає документальній фіксації, однак будь-яких письмових доказів з цього приводу суду стороною позивача не надано, а тому посилання на те, що на час звернення відповідача [PERSON] не відбулась формування та державна реєстрація спірної земельної ділянки ґрунтується лише на припущенні сторони позивача тобто не підтверджена документально належними доказами. Повідомлення листом Кіровоградської обласної прокуратури від 17.06.2021 року №09/1-78-21 про відсутність у органу досудового розслідування протоколу поіменного голосування Костомарівської сільської ради (а.с.91) не має значення, адже сама по собі не свідчить про те, що він не існував на час його складання. Разом з тим вказана обставина відсутності протоколу поіменного голосування Костомарівської сільської ради не зазначалась в позовній заяві, а тому не відноситься ні до підстави позову, ні до предмету доказування. Доводи позивача про недійсність оскаржуваного рішення Костомарівської сільської ради фактично зводяться до спроби здійснити переоцінку вже встановлених між одними і тими ж сторонами в рішенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2020 року по справі №383/1413/19, яке набрало законної сили 22.01.2021 року, обставин зокрема щодо скасування (визнання недійсним) рішення тридцять четвертої сесії позачергової сесії сьомого скликання Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 26.07.2019 року №400 з тих же підстав з огляду на наявність у позивача додаткових доказів, отриманих від різних органів за запитами адвоката. Однак додаткові докази не скасовують рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2020 року по справі №383/1413/19 та встановлені ним обставини, які не підлягають повторному доказуванню під час розгляду цієї справи, а отже і спростуванню здобутими позивачем новими доказами (Т1 а.с.56-91). Щодо позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки та визнання недійсним спадкового договору, необхідно зазначити наступне. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Суд погоджується з твердженням позивача про те, що одночасне існування двох рішення Костомарівської сільської ради про надання однієї земельної ділянки двом різним особам створює невизначеність для позивача, однак прийняттю 25 жовтня 2019 року рішення про надання земельної ділянки у власність позивачу передувало прийняття 26 липня 2019 року спірного рішення про надання земельної ділянки у власність відповідачу [PERSON] , на підставі якого за останнім 19.08.2019 року було зареєстроване право власності, що свідчить про безпідставність твердження про виникнення у позивача права власності та існування правової підстави для його захисту шляхом його визнання за позивачем. Крім того відповідач за договором купівлі-продажу від 19 серпня 2019 року продав спірну земельну ділянку відповідачу [PERSON] , який є добросовісним її набувачем (Т2 а.с.147-148). Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах. Незважаючи на те, що рішенням Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №490 від 25.10.2019 року, яким позивачу затверджено проект землеустрою та передано безоплатно у власність спірну земельну ділянку з кадастровим номером 3520884000:02:000:5250, не скасоване, однак не було реалізоване, оскільки право власності за позивачем не зареєстроване, а тому право власності у позивача не виникло, а отже і не може бути визнано за позивачем, адже рішення суду за правилами статті 392 ЦК України лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Цивільним законодавством передбачено такий спосіб захисту порушених прав, як віндикація. Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Добросовісність набувача майна презюмується поки протилежне не буде особою, яка про це стверджує. Будь-яких доказів недобросовісності дій [PERSON] з набуття спірної земельно ділянки матеріали справи не містять. Випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею, що також не доведено. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Вимоги про визнання права власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки та визнання недійсним спадкового договору є похідними від вимог про визнання недійсним рішення тридцять четвертої сесії позачергової сесії сьомого скликання Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 26.07.2019 року №400. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні основної позовної вимоги, то і похідні вимоги задоволенню також не підлягають. Європейський суд з прав людини неодноразово вказує, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»). Викладене дає підстави для висновку, що позов, заявлений [PERSON] до відповідачів не є обґрунтованим, позивач не набула права на спірну земельну ділянку, при цьому її права не порушені відповідачами, в тому числі й відповідачем [PERSON] , який правомірно набув права власності на спірну земельну ділянку, а тому в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed