Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] та просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача, на утримання сина [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі - 1000 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що сторони знаходились у шлюбі, який розірвано 7 грудня 2005 року, (свідоцтво про розірвання шлюбу видано відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова [NUMBER]). Від шлюбу мають дитину сина [PERSON] [INFO]. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.12.2011 року стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 500,00 грн. починаючи з 26.11.2010 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час позивачка звернулася до суду з вимогою збільшення розміру аліментів на дитину, вимоги обґрунтовує тим, що у платника аліментів відсутній регулярний дохід, у 2010 році прожитковий мінімум на дитину відповідного віку становив - 941 грн., а на сьогоднішній день встановлено Законом Міністерства фінансів України про Державний бюджет на 2015 рік з 1 по 31 грудня - прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років -1455 грн. Відповідач працює не офіційно. Інформації щодо його середньомісячного доходу не має. Інших дітей, непрацездатних батьків, дружини відповідач не має, стан його здоров'я цілком задовільний. Також позивачка вказала, що стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просить позовні вимоги задовольнити, розглянути справу у її відсутність, у разі не явки відповідача розглянути справу у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений про час розгляду справи своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток (а.с. 17-18, 21) причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень на позов не надав. У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Великописарівського районного управління юстиції 04.03.2004 р. сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], відповідач [PERSON] є батьком дитини. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова 28.02.2006 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 7 грудня 2005 р., актовий запис № 559. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвища: йому - [PERSON], їй - [PERSON]. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.08.2011 року з [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 26.11.2010 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При винесені свого рішення та при встановленні розміру аліментів у вигляді суми 500 гривень щомісячно, суд керувався положенням ЗУ «Про Державний бюджет України на 2010 рік», відповідно до якої прожитковий мінімум для дітей віком до шести років становив 941 гривень. Відповідно до наданої Постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.01.2012 р. ВП 30866748 - виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-613/11 виданого 13.12.2011 р. Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] аліментів щомісячно у розмірі 500,00 грн., починаючи з 26.11.2010 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - відкрито. Відповідно до матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, відповідач офіційно не працює, має нестабільний та мінливий дохід. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, за винятком випадків передбачених ст. 184 СК України (коли розмір аліментів визначається в твердій грошовій сумі). Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Отже, в нормі закону закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я, інші випадки, прямо передбачені СК України. До того ж, у відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто як батько - [PERSON], так і мати - [PERSON] повинні утримувати свою дитину. Згідно зі ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. В іншому випадку частина перша статті 183 СК України встановлює стягнення аліментів у частці від доходу заробітку матері, батька. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду не надано доказів про наявність у відповідача регулярного стабільного доходу. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі та вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти. Обов'язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення,

Outcome: approved