Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в обґрунтування якого покликались на те, що 23.06.2008р. померла їхня матір [PERSON], після чого відкрилась спадщина на спадкове майно трьохкімнатну квартиру № 1 в буд. 38 «а» по вул. Сахарова в м. Івано-Франківськ. Спадкоємцями першої черги є вони, як діти спадкодавця, тому подали заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини, відповідно заведено спадкову справу № 1281/2008. Таку ж заяву на прийняття спадщини подав і [PERSON] на підставі перебування в шлюбі з матірю, однак укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб є недійсним з моменту його укладення в силу того, що він вже перебував в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. Дана обставина підтверджена рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.06.2014р. Крім цього, у них відсутні правовстановлюючі документи на спірну квартиру, такі є у відповідача [PERSON] Зазначають, що 04.12.2004р. видано свідоцтво на право власності на квартиру № 1 в будинку 38 «а» по вул. Сахарова в м. Івано-Франківськ на [PERSON] та на імя [PERSON] на квартиру № 7 в будинку 38 «а» по вул. Сахарова в м. Івано-Франківськ. Тобто одночасно було оформлено право власності на різні квартири, що свідчать про особисту власність кожного з набувачів житла. Позивачі звернулися у відповідні державні органи з приводу виготовлення дублікату правовстановлюючого документа (свідоцтва про право власності на квартиру), однак Департаментом комунального господарства, транспорту і звязку Івано-Франківського МВК відмовлено та вказано, що його може видати лише субєкт, що видав такий документ. Реєстраційною службою ГУЮ в Івано-Франківській області 07.08.2014р. також відмовлено у видачі дубліката свідоцтва про право власності на підставі того, що він оформляється на імя особи, якій належало право власності, а власник [PERSON] померла. Тому просили суд визнати недійсним шлюб між [PERSON] та померлою [PERSON], укладений 17.02.2001р. та зареєстрований в окрузі Кук, штат Іллінойс з проставленим «Апостиль» від 02.12.2010р., визнати за ними право власності на спадкове майно трьохкімнатну квартиру № 1 в будинку № 38 «а» по вул. Сахарова в м. Івано-Франківську загальною площею 89,4кв.м., житловою площею 50,4кв.м. після смерті матері [PERSON], яка померла 23.06.2008р. та стягнути з відповідача судові витрати. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання недійсними правочинів та права власності на майно придбане в недійсному шлюбі та відшкодування коштів і майна, визнання недійсним рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, в обґрунтування якого покликався на те, що він з померлою [PERSON] відповідно до законів штату Іллінойс 17.02.2001р. в суді округу Кук по укладенню шлюб зареєстрували шлюб, про що було видано відповідне свідоцтво. Оскільки 10.09.1997р. рішенням Окружного суду округу Кук, Штат Іллінойс № 971 шлюб між ним та [PERSON] розірвано, та стягнуто аліменти на утримання дітей, він вислав дане рішення дружині та постійно висилав аліменти на утримання дочки, тим самим вважав що колишня дружина зареєструвала припинення шлюбу в Україні. Будучи в шлюбі, за спільні кошти вони з [PERSON] придбали дві трьохкімнатні квартири № 1 і № 7 в будинку № 38 «а» по вул. Сахарова в м. Івано-Франківськ. Під час спільного проживання в США, у 2003 році до них приїхав син дружини [PERSON], приїзд якого обійшовся йому в 10000 доларів США, а коли той повертався назад в Україну, він перерахував зі свого рахунку ще 20000 доларів США на імя [PERSON] За його ж кошти [PERSON] 20.03.2003р. купив для себе однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Крім цього, у 1997 році він на імя [PERSON] вислав два семимісних автомобілі: «Осмобіл»-шевролет і мінівен «Плімут» вартістю 7000 доларів США кожен та оплатив 3000 доларів США витрат на пересилку та митний збір. 29.06.2004р. вони повернулися в Україну. На підставі рішення виконкому Івано-Франківської міської ради № 421 від 19.10.2004р. дружині видано свідоцтво про право власності на квартиру серії ЯЯЯ№122884, яке зареєстроване в Івано-Франківському ОБТІ за реєстром 8825258. В кінці 2004р. він поїхав до м. Вінниця, щоб отримати свідоцтво про розірвання шлюбу, однак довідався, що у відділі РАЦС Вінницького МУЮ розірвання його шлюбу з [PERSON] не зареєстровано, тому був змушений зареєструвати розірвання шлюбу лише 25.01.2005р. [PERSON] померла 23.06.2008р., після цього її діти намагаються позбавити його права власності на квартиру [ADDRESS] «а» в м. Івано-Франківськ, яка куплена за його гроші і в якій він проживав з дружиною [PERSON] та доглядав її. Вважає, що визнавати шлюб недійсним немає потреби, оскільки він вже є припиненим в звязку з смертю [PERSON] Вказана спірна квартира, на яку просять визнати право власності [PERSON] та [PERSON] не є спадковим майном, оскільки вона куплена за його кошти. Просив суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON], визнати недійсним рішення виконкому Івано-Франківської міської ради № 421 від 19.10.2004р., на підставі якого [PERSON] передано у власність квартиру № 1 в будинку № 38 «а» по вул. Сахарова в м. Івано-Франківськ та видане їй свідоцтво про право власності на зазначену квартиру серії ЯЯЯ № 122884 і визнати за ним право власності на вказану квартиру, а також визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 20.03.2003р. укладений [PERSON] та визнати ним право власності на цю квартиру, оскільки вона куплена за його гроші, зобовязати [PERSON] відшкодувати йому 20000 доларів США за вислані ним два автомобілі, які вона продала, а кошти присвоїла, стягнути з [PERSON] в його користь 20000 доларів США, перерахованих після повернення з США, а також стягнути з відповідачів судові витрати. 16.06.2015р. [PERSON] подав письмову заяву в порядку ст. 31 УПК України, в якій зменшив свої вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу [PERSON] квартири № 3 по вул. Василіянок в м. Івано-Франківськ від 20.03.2003р. та визнання за ним права власності на вказану квартиру, в решті вимоги залишилися незмінними. Позивач за первісним позовом [PERSON], яка також є представником позивача [PERSON], та її представник - [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в заяві обставини, при цьому уточнили позовні вимоги в частині визнання права власності за позивачами на спадкове майно в рівних долях, просили первісний позов задоволити, а в задоволенні зустрічного позову - відмовити за наведених у письмовому запереченні (а.с.17-19 т.2) обставин. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, покликаючись на викладені в заявах обставини, просили такі задоволити, при цьому первісні позовні вимоги в частині визнання шлюбу недійсним визнали, а в задоволенні решти вимог [PERSON] та [PERSON] просили відмовити в повному обсязі. В судове засідання представник Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради повторно не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Заслухавши позивача за первісним позовом та її представника, відповідача за первісним позовом та його представника, дослідивши докази у справі, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до ст. 37 СК України, шлюб є правозгідним, крім випадків, встановлених частинами першою - третьою статті 39 цього Кодексу, а також якщо він не визнаний недійсним за рішенням суду, а згідно з ст. 39 цього Кодексу недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. Ст. 42 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у звязку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 17.02.2001р., [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який зареєстровано в окрузі Кук, штат Іллінойс (а.с.7,8 т.1). В той же час, Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.06.2014р. (а.с.49-51 т.1) встановлено, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], є недійсним з моменту його укладення в силу того, що [PERSON] вже перебував в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, а відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому слід відмітити, що як відповідач [PERSON], так і його представник, в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання шлюбу недійним, не заперечили, визнали, а згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Щодо позовних вимог [PERSON] та [PERSON] по визнання права власності на спірну квартиру, то суд вважає наступне. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Крім цього, відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також, ст. 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є зокрема майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Так, згідно договору № 1/д на дольову участь у будівництві житлового будинку по вул. Ак. Сахарова, в районі спорткомплексу «Олімп» в м. Івано-Франківськ (а.с.24-25 т.2), [PERSON] прийняла дольову участь у будівництві 3-х кімнатної квартири № 1 на другому поверсі житлового будинку за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Ак. Сахарова, в районі спорткомплексу «Олімп». Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.12.2004р., виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 421 від 19.10.2004р. [PERSON] є власником трьохкімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.12 т.1). Згідно довідки, виданої Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою № 2083/02-14/1 від 27.06.2014р. (а.с.29 т.1), в нотаріальній конторі заведена спадкова справа за № 1281/2008 після смерті [PERSON], 05.01.1947р.н., яка померла 22.06.2008р. На день видачі довідки спадкоємцями померлої за законом є її дочка [PERSON] та син [PERSON], які 27.09.2008р. та 09.08.2008р. подали заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, не заперечено і сторонами, те, що [PERSON] і [PERSON] працювали в Сполучених Штатах Америки. Відповідно як [PERSON], так і відповідач [PERSON] набули у власність нерухоме майно: [PERSON], як уже вище зазначалось, квартиру № 1, а [PERSON] квартиру № 7, що на вул. Ак. Сахарова, 38 «а» в м. Івано-Франківськ (а.с.22,26-27 т.2). Наведені ж [PERSON] та його представником обставини щодо передачі коштів на придбання вказаних вище квартир на імя [PERSON], стороною позивача за первісним позовом не заперечено. Згодом, 18.07.2005р. [PERSON] було відчужено вказану вище квартиру (а.с.20 т.1), а 06.03.2009р. придбано квартиру [ADDRESS] (а.с.21 т.1). Крім цього, згідно відповіді ПАТ «[PERSON] [PERSON]» на виконання ухвали суду від 18.05.2015р. щодо надання виписок з валютних рахунків АТ «[PERSON] [PERSON]» повідомлено, що на імя [PERSON] за період з 2002-2003 роки і за січень 2004р. валютних рахунків не знайдено (а.с.108 т.2). Суд також критично оцінює посилання представника відповідача на те, що [PERSON] працюючи в США невеликий проміжок часу в тому числі і «нелегально», не мала коштів на придбання спірної квартири, оскільки такі спростовуються представленими самою ж стороною відповідача за первісним позовом документами договорами на вклади, укладеними у 2004 році між [PERSON] та АППБ «АВАЛЬ» (а.с.142,144,146 т.2), та відповідними квитанціями про внесення на рахунок коштів (а.с.141,143,145 т.2), що в свою чергу свідчать про наявність в останньої власних грошових коштів. Доказів протилежного стороною відповідача не подано. Щодо майнового стану [PERSON], то суд звертає увагу на те, що жодних доказів з цього приводу ним не подано, а з резолютивної частини рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.4-6,7-8 т.2), зокрема п. 3 вбачається, що відповідач зобовязаний виплачувати суму в розмірі 200 доларів США на місяць на основі двадцяти пяти відсотків (25%) від його чистого доходу на місяць для утримання його дітей, тобто його заробітна плата на час винесення такого рішення складала відповідно 800 доларів США. Додатковим доказом, який підтверджує наведені [PERSON] та [PERSON] у позові обставини, є нотаріально посвідчена довіреність, надана 06.06.2008р. [PERSON] на імя [PERSON], за якою останній уповноважений на представництво інтересів [PERSON] з питань повязаних з підготовкою документів для оформлення договору купівлі-продажу належної останній спірної квартири. При цьому, як встановлено в судовому засіданні, і [PERSON] і [PERSON] безпосередньо були присутні під час оформлення права власності на належні їм, вказані вище квартири по вул. Ак. Сахарова, 38 «а» в м. Івано-Франківськ. Підсумовуючи суд приходить до висновку про відсутність жодних належних та допустимих доказів того, що спірна квартира придбана за кошти, які належали особисто [PERSON] Крім цього судом встановлено, що обставинами, які унеможливлюють оформлення права власності на спадкове майно за позивачами, є відсутність у них оригіналів правовстановлюючих документів, такі знаходяться у [PERSON], чого останній не заперечив, та неможливість отримати відповідні дублікати, що в свою чергу підтверджується відповідями Департаменту комунального господарства, транспорту і звязку Івано-Франківського МВК та Реєстраційної служби ГУЮ в Івано-Франківській області. [PERSON] також ставиться вимога про визнання недійсним рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 421 від 19.10.2004р. на підставі якого [PERSON] передано у власність квартиру № 1 в будинку № 38 «а» по вул. Сахарова в м. Івано-Франківськ та видане їй свідоцтво про право власності на зазначену квартиру серії ЯЯЯ № 122884, однак жодної правової підстави для задоволення позову в цій частині останнім та його представником наведено не було, а вимоги про відшкодування та стягнення з [PERSON] та [PERSON] по 20000 дол. США жодними доказами не обґрунтовані і відповідно є безпідставними. При цьому, надані суду [PERSON] № 156, затверджений 28.12.2001р. (а.с.140 т.2) та фотознімки (а.с.151-156,158) суд вважає неналежними доказами, такими, які не містять інформації щодо предмету доказування, а письмовий доказ (а.с.157 т. 2) недопустимим в силу ст. 58 ЦПК України, оскільки такий не перекладений на мову судочинства, що в свою чергу унеможливлює встановлення його змісту. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених первісних та зустрічних позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд поза розумним сумнівом дійшов висновку про те, що первісний позов підлягає до задоволення, що в свою чергу повністю виключає можливість задоволення зустрічного позову [PERSON] Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, зокрема з відповідача [PERSON] слід стягнути: витрати по оплаті судового збору, здійснені [PERSON], на користь останнього; витрати на правову допомогу, понесені [PERSON]; відстрочену ухвалою суду від 12.03.2015р. (а.с.78 т.1) сплату решти суми судового збору [PERSON] за подачу зустрічного позову в користь держави, а також в користь держави з нього слід стягнути судовий збір за подання первісного позову [PERSON], від оплати якого вона звільнена, як інвалід 2-ї групи.

Outcome: approved