Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач») про стягнення з [PERSON] на його користь відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 22750,00 грн., та моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково представник Позивача зазначила про те, що внаслідок скоєного Відповідачем ДТП, вина якого підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, належний Позивачу автомобіль отримав ряд механічних пошкоджень, які, згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку було оцінено експертом у 22 750,00 грн. Крім того, як зазначила представник Позивача, в результаті скоєного ДТП Позивач зазнав моральних страждань, які оцінює у 5000,00 грн. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просили відмовити в їх задоволенні з підстав недоведеності. Зокрема, як зазначив представник Відповідача, вину [PERSON] у вчиненні ДТП за участі [PERSON] не встановлено в судовому порядку, а тому відсутні правові підстави для стягнення з Відповідача на користь Позивача коштів. Крім того, представник Відповідача в судовому засіданні покликався на те, що автомобіль [PERSON] було пошкоджено внаслідок ДТП у звязку з порушенням Правил дорожнього руху України самим Позивачем, який, зокрема, не обрав передбаченої правилами дорожнього руху України дистанції між автомобілями, в результаті чого і спричинив ДТП. Заслухавши пояснення представника Позивача, Відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 019368 від 10 червня 2014 року автомобіль марки Audi, модель А4, легковий седан-В, державний реєстраційний номер [NUMBER], перебуває у власності [PERSON]. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2015 року у справі № 344/6961/15-п, яка набрала законної сили 09 вересня 2015 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адмінправопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у дохід держави в розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 червня 2015 року у справі № 344/6961/15-п внесено виправлення в описову частину постанови суду від 02.06.2015 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON], за ст.124 КУпАП, зазначивши, що «10 травня 2015 року о 19.50 годині [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Івано-Франківську по вул. Незалежності, 40 не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автобусом Богдан д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], після чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України». Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 серпня 2015 року скасовано постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 червня 2015 року (про внесення виправлень в описовій частині постанови судді від 02.06.2015 року). Як зазначено у вищевказаній постанові суду апеляційної інстанції, «у зв'язку з тим, що дане зіткнення автомобіля марки «ВАЗ 21093» під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Ауді А4» під керуванням [PERSON] не було предметом розгляду в суді першої інстанції, тому винесення постанови від 30.06.2015 року про внесення виправлення в описову частину постанови від 02.06.2015 року є незаконним». Відповідно до частини 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, як встановлено судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 344/6961/15-п, 10 травня 2015 року о 19.50 годині [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Івано-Франківську по вул. Незалежності, 40 не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автобусом Богдан д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України. При цьому, як випливає зі змісту Протоколу про адміністративне правопорушення від 10 травня 2015 року серії АП1 № 522784 (а.с. 55), 10 травня 2015 року о 19:50 годині [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Івано-Франківську по вул. Незалежності, 40 не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автобусом Богдан д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], після чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON], внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Статтею 22 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») передбачено, що особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Відповідно до частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно Звіту № 15/01/06 про визначення вартості матеріального збитку від 02 червня 2015 року, складеного субєктом оціночної діяльності [PERSON] (а.с. 12-27) вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки AUDI модель А4, легковий седан-В, що належить [PERSON], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, станом на 02.06.2015 року складає 17 837,80 грн. без ПДВ. Згідно з Актом виконаних робіт від 29 червня 2015 року (а.с. 28) загальна вартість робіт по ремонту автомобіля марки AUDI модель А4, легковий седан-В, що належить [PERSON], становить 22 750,00 грн. Як підтверджується наявним в матеріалах справи Рахунком № 279 від 20 червня 2015 року (а.с. 29), [PERSON] сплатив за ремонтні роботи суму 22 750,00 грн. Враховуючи вищезазначене, [PERSON], як власник автомобіля марки AUDI модель А4, легковий седан-В, д.н.з. [NUMBER], якому було завдано майнової шкоди, звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування даної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 ЦК України. Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 1188 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини…Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду. Як зазначено пункті 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Враховуючи положення вищенаведених норм права, а також зважаючи на обставини спірних правовідносин, Суд приходить до висновку про те, що в даній цивільній справі Позивачем не доведено право на відшкодування матеріальної шкоди Відповідачем, оскільки не надано доказів, що підтверджують наявність вини [PERSON] у завданні шкоди автомобілю Позивача. Так, як випливає зі змісту Постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2015 року у справі № 344/6961/15-п, яка набрала законної сили 09 вересня 2015 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, зокрема, за вчинення ДТП 10 травня 2015 року о 19:50 за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автобуса Богдан д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Суд звертає увагу на те, що в рамках вищевказаної справи про адміністративне правопорушення № 344/6961/15-п судом не розглядалося питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП за участю автомобіля марки «Ауді А4» під керуванням [PERSON], і [PERSON] не було визнано винним за вчинення ДТП за участю автомобіля Позивача. Вищевказане також безпосередньо випливає зі змісту Постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 серпня 2015 року, в якій суд апеляційної інстанції зазначив про те, що дане зіткнення автомобіля марки «ВАЗ 21093» під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Ауді А4» під керуванням [PERSON] не було предметом розгляду в суді першої інстанції, тому винесення постанови від 30.06.2015 року про внесення виправлення в описову частину постанови від 02.06.2015 року є незаконним. Відтак, станом на час розгляду даної цивільної справи вину [PERSON] не встановлено в судовому порядку рішенням суду. При цьому Суд вважає необґрунтованими посилання представника Позивача на той факт, що вина [PERSON] у завданні шкоди автомобілю Позивача підтверджується змістом Протоколу про адміністративне правопорушення від 10 травня 2015 року серії АП1 № 522784, письмовими поясненнями [PERSON] від 10 травня 2015 року, письмовими поясненнями [PERSON] від 10 травня 2015 року, письмовими поясненнями [PERSON] від 10 травня 2015 року, план-схемою ДТП та фотокартками пошкодженого автомобіля Позивача, оскільки зі змісту даних доказів не вбачається вини [PERSON] у ДТП за участю його автомобіля та автомобіля Позивача. Зокрема, як випливає зі змісту план-схеми ДТП та пояснень учасників ДТП, після зіткнення з автобусом Богдан д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], автомобіль [PERSON] «ВАЗ 21093» відкинуло на смугу зустрічного руху, після чого автомобіль Відповідача зупинився. При цьому, сукупність наданих суду доказів свідчить про те, що [PERSON], керуючи автомобілем «Ауді А4», та рухаючись позаду автомобіля «ВАЗ 21093» Відповідача, не обрав безпечної швидкості руху, безпечної дистанції між автомобілями (відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру) та не застосував аварійного гальмування (оскільки сліди аварійного гальмування на план-схемі ДТП відсутні), а тому і допустив зіткнення із стоячим на зустрічній смузі автомобілем Відповідача. Відповідно до частини 1, 2, 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 4 статті 60 ЦПК України). Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про те, що в даній цивільній справі Позивачем не доведено вини Відповідача у завданні шкоди його автомобілю, а, відтак, і наявності підстав для її відшкодування Відповідачем. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 22, 386, 1166, 1187, 1192, 1193 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 60, 61 ЦПК України,

Outcome: dismissed