Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON], уточнивши під час судового засідання вимоги, просить стягнути з [PERSON], аліменти у розмірі 2500 грн. щомісяця на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у Вищому державному закладі України «Українська медична стоматологічна академія» денної форми навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Проте, добровільно відповідач допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки є здоровою працездатною особою, яка працює неофіційно і отримує певний дохід. Відповідач [PERSON] заперечує задоволенню вимог, при цьому посилається на нестабільний заробіток від неофіційної роботи, перебування у нього на утриманні малолітньої дитини від повторного шлюбу, необхідності сплати за оренду житла, в якому мешкає з родиною. Третя особа [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши представлені докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на таке. Відповідно до частин 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно з правозастосовними орієнтирами постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п.20) - обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За приписом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що батьками повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7,10-12). У відповідача [PERSON] мається можливість надавати таку допомогу, тому як він молода, здорова і працездатна особа, на обліку як безробітний не перебуває, отримує мінливий заробіток підробляючи неофіційно, що підтвердив під час судового розгляду. Визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги перебування у відповідача на утриманні малолітньої дитини від повторного шлюбу, необхідності оренди житла для проживання його родини за користування якого, згідно договору оренди, повинен сплачувати по 4000 грн. на місяць (а.с.33,34,43), а також нестобільний дохід від мінливих заробітків. Крім того, обов'язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладений на обох батьків. З огляду на викладене слід дійти висновку, що позивачем не доведена спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн. на місяць, а тому суд приходить до переконання про необхідність призначення аліментів в сумі 1000 грн. на місяць. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial