Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (Далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту з ціною позову 29713,71 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що з метою отримання банківських послуг останній звернувся до нього із заявою № б/н від 22.10.2010 року, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав і станом на 09.01.2020 р. внаслідок невиконання ним взятих на себе кредитних зобов`язань сума заборгованості складає 29713,71 грн., з яких: 18635,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4330,81 грн.- заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, 4856,66 грн. - заборгованість за пенею; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1391,13 грн. - штраф (процентна складова). У зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за договором кредиту № б/н від 22.10.2010 р., позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 29713,71 грн. та 2102,00 грн. судових витрат зі сплати судового збору. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 21.04.2020 року відповідачу був наданий строк на подачу відзиву на позовну заяву. Про розгляд даної справи відповідач повідомлявся належним чином, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг відповідач звернувся до позивача із заявою № б/н від 22.10.2010 року, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Згідно з п. 2.1.1.2.9 Умов та правил надання банківських послуг, у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредиту, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки у розмірі, зазначеному у тарифах, що діють на дату здійснення трат за рахунок кредиту. У разі здійснення прострочених зобов`язань за кредитом згідно з п.2.1.1.2.11 договору клієнт сплачує банку проценти у подвійному розмірі від зазначених у тарифах, що діють на дату нарахування. Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З матеріалів справи судом встановлено, що у порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, суму коштів не повернув та ухиляється від її сплати. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст.1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Разом з тим, з розрахунку заборгованості за договором б/н від 22.10.2010 року, укладеного між позивачем та [PERSON] , вбачається, що позивач включив до суми заборгованості нараховану пеню за прострочене зобов`язання у розмірі 4856,66 грн. Поруч із вказаним, позивач також нараховує штраф та процентну складову штрафу від суми позову, яка визначена умовами вказаного вище договору та разом складає 1891,13 грн. Однак, у своїй постанові від 11.10.2017 року у справі №6-1374цс17 Судова палата у цивільних та господарських справах Верховного Суду України зазначила, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином вбачається, що позивач намагається в подвійному розмірі стягнути кошти із відповідача за неналежне виконання умов договору. При вирішенні вказаної справи суд бере до уваги, що позивач достеменно знав про неналежне виконання відповідачем умов договору та своєчасно не звертався до суду для його розірвання продовжуючи при цьому безпідставно нараховувати пеню за неналежне виконання умов договору. Суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови кредитного договору №б/н від 22.10.2010 року та має понести відповідну відповідальність, визначену нормами чинного законодавства та умовами договору, однак позивач своєчасно не звертався за захистом своїх порушених прав та невиправдано продовжував нараховувати пеню за невиконання умов договору. На підставі вказаного вище, задовольняючи позов банку суд,

Outcome: partial