Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

[PERSON] у березні 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що 16 грудня 2014 року вона отримала у спадщину житловий будинок по [ADDRESS] У вказаному будинку племінник позивача [PERSON], [INFO]. З часу реєстрації [PERSON] за вказаною адресою не проживав, місце його проживання невідоме. На неодноразові вимоги позивача, відповідач з місця реєстрації не знявся. Через реєстрацію відповідача в будинку позивача, в останньої виникають проблеми зі сплатою комунальних послуг, тому вона просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по [ADDRESS] Позивач у судове засідання не з'явилася, просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, про що надала суду відповідну заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином через оголошення опубліковане на веб-сайті Судової влади України. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Малютинської сільської ради Пирятинського району Полтавської області у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 11 червня 2018 року згідно зі ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 16 грудня 2014 року [PERSON] прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON] у виді житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 6-7) та зареєструвала право власності на нього у встановленому законом порядку (а.с. 8). Згідно довідки Малютинської сільської ради Пирятинського району Полтавської області № 65/02-32 від 23.02.2018 [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] але в селі не проживає (а.с. 9). [PERSON] зареєструвала у вказаному будинку попередній власник [PERSON], проте відповідач ніколи у ньому не проживав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника (інших осіб, які отримали право користування житлом з його згоди) у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника квартири (інших осіб) на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут (право користування чужим майном) припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Судом встановлено, що відповідач у належному позивачу будинку ніколи не проживав. Таким чином, оскільки право власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] припинилося унаслідок смерті, після чого [PERSON] прийняла спадщину у виді указаного будинку, припинено також право користування відповідачем спірним житлом, який отримав таке право за волею попереднього власника будинку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню, оскільки його реєстрація в належному [PERSON] будинку порушує її право на користування та розпорядження власністю.

Outcome: approved