Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру №102, що знаходиться за адресою: смт. Пісочин Харківського району Харківської області, по вул. Квартальній, будинок 9, загальною площею 76,8 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м., кількість кімнат три, поверх сьомий, що належить [PERSON] шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» права власності на зазначену квартиру. З вартості предмета іпотеки - квартири №102, що знаходиться за адресою: смт. Пісочин Харківського району Харківської області, по вул. Квартальній, будинок 9 задовольнити вимоги позивача до [PERSON] за кредитним договором №142/07 від 07 липня 2005 року у загальному розмірі 20361,84 доларів США (що станом на 22 квітня 2015 року еквівалентно за курсом НБУ 453584,42 грн.) та 324949,81 грн. Визнати за позивачем право власності на спірну квартиру, а також стягнути з відповідача судові витрати з судового збору в розмірі 3654,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07 липня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON] було укладено кредитний договір №142/07, відповідно до умов якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надав [PERSON] на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні кошти у сумі 23000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,0% річних з остаточним строком повернення кредиту до 07 липня 2020 року, а відповідач в свою чергу зобовязався у встановлений договором строк повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування ними. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 22 квітня 2015 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 20361,84 дол. США, що станом на 20 квітня 2015 року еквівалентно за курсом НБУ складає 453584,42 грн. та 7227,84 грн., яка складається зі строкової заборгованості по кредиту у розмірі 13628,66 дол. США, що станом на 22 квітня 2015 року еквівалентно за курсом НБУ становить 303594,76 грн., простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 2939,07 дол. США, що станом на 22 квітня 2015 року еквівалентно за курсом НБУ становить 65471,31 грн., строкової заборгованості по сплаті процентів у розмірі 111,37 дол. США, що станом на 22 квітня 2015 року еквівалентно за курсом НБУ становить 2480,90 грн., простроченої заборгованості по сплаті процентів за кредитом у розмірі 3682,74 дол. США, що станом на 22 квітня 2015 року еквівалентно за курсом НБУ становить 82037,45 грн., простроченої заборгованості по щомісячній комісії у розмірі 7227,84 грн. Відповідно до пункту 6.1. Кредитного договору відповідачу за Кредитним договором нарахована пеня за період з 22 квітня 2014 року до 22 квітня 2015 року у розмірі 317721,97 грн., яка складається з пені за прострочення погашення кредиту у розмірі 133865,42 грн., пені за прострочення погашення процентів по кредиту у розмірі 163854,91 грн., пені за прострочення погашення щомісячної комісії 20001,64 грн. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено іпотечний договір від 13 липня 2005 року, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1831. Відповідно до умов Іпотечного договору [PERSON] передав в іпотеку позивачу наступне нерухоме майно: квартиру за №102, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, по вул. Квартальній, буд. 9, загальною площею 76,8 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м., кількість кімнат 3, поверх сьомий. Предмет іпотеки відповідно до п. 4 Іпотечного договору належить [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 07 липня 2005 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстровим №1760, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів. На виконання умов Договору Відповідачу була направлена Вимога про повернення кредиту, однак вимога не виконана. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 липня 2015 року провадження по справі відкрито. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 липня 2015 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Представником позивача подано до суду клопотання про зупинення провадження по вказаній справі, посилаючись на те, що в провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа №910/28229/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до Державної іпотечної установи про визнання недійсним договору. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 січня 2016 року провадження по справі зупинено до вирішення господарської справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до Державної іпотечної установи про визнання недійсним договору. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2016 року відновлено провадження у справі. Представником позивача подано до суду заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державну іпотечну установу, посилаючись на те, що 11 лютого 2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою було укладено Договір про відступлення права вимоги №17/4. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2016 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державну іпотечну службу та [PERSON] Представник позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала /а.с. 211/. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи Державної іпотечної установи [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підтримує в повному обсязі /а.с. 194/. Третя особа [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності /а.с. 204/. Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 липня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит», в особі Заступника Керуючого філією банку в Харківській області [PERSON], який діє на підставі Положення про філію та Довіреності від 24 червня 2005 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1120 та [PERSON] укладено договір № 142/07, за умовами якого банк надав Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 23000,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 11,00% річних з цільовим призначенням: для придбання трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 76,80 кв.м., житловою площею 44,30 кв.м. Для обліку наданих Кредитних ресурсів Банк відкрив Позичальнику Позичковий рахунок №22135101501840 /а.с. 7-9/. Позичальник зобовязався повністю повернути Кредитні ресурси, отримані ним за цим Договором до 07 липня 2020 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на Позичковий рахунок. Позичальник зобовязується щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного Ануітетного платежу, розмір якого за цим Договором становить 262,00 доларів США. 13 липня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит», в особі Заступника Керуючого філією банку в Харківській області [PERSON], який діє на підставі Положення про філію та Довіреності від 24 червня 2005 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1120 та [PERSON] укладено іпотечний договір, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором №142/07 від 07 липня 2005 року, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру за №102, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, по вул. Квартальна, буд. 9, загальною площею 76,8 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м., кількість кімнат три, поверх сьомий /а.с. 11-12, 13/. 11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою, в особі Першого заступника Голови Правління [PERSON], який діє на підставі довіреності, посвідченої 18 липня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2327 та постанови Правління Державної іпотечної установи від 10 лютого 2015 року №06/4 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі Заступника Голови Правління [PERSON], який діє на підставі Довіреності, посвідченої 26 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за №167, був укладений договір про відступлення права вимоги №17/4-В відповідно до якого первісний кредитор відступив, а Новий кредитор набув всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо), вказаними у додатках до цього Договору (в тому числі і по кредитному договору [PERSON]О.) /а.с. 133-134, 135-137/. На даний час договір є чинним. В процесі розгляду справи, представник позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження по вказаній справі, у звязку з тим, що в провадженні господарського суду м. Києва знаходиться справа № 910/28229/15 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до Державної іпотечної установи про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 17/4-В від 11 лютого 2015 року /а.с. 76, 77/. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 січня 2016 року провадження по справі зупинено до вирішення господарської справи за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до Державної іпотечної установи про визнання недійсним договору /а.с. 81-82/. Ухвалою господарського суду м. Києва від 21 січня 2016 року по справі № 910/28229/15 позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 11 лютого 2015 року № 17/4-В залишено без розгляду. Відповідно до пункту 1.2 договору відступлення права вимоги від 11 лютого 2015 року № 17/4-В, первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо), вказаними у додатках до цього договору, у тому числі і за іпотечним кредитом № 142/07 від 07 липня 2005 року, за яким [PERSON] є позичальником. Стаття 509 ЦК України встановлює, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Окрім цього, даною статтею передбачено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином до Державної іпотечної установи перейшли права банку щодо права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до змісту ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обовязків. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України, передбачено що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов'язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу. Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки судовому захисту підлягає лише порушене право, а судом не встановлено порушення прав саме ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з боку відповідача, тому суд вважає, що позивач не довів свій позов і відмовляє у задоволені позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд покладає на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed