Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради Київської області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Позивач зазначала, що 24 жовтня 1998 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO]. З 30 грудня 2013 року до 28 червня 2015 року вона зі своїми на той час неповнолітніми дітьми проживала за адресою: [ADDRESS], відповідач проживав окремо. 28 червня 2015 року відповідач повідомив її, що має намір розірвати шлюб між ними та створити нову сім'ю з іншою жінкою. Скориставшись відсутністю позивача, відповідач змінив замки на вхідних дверях вказаної квартири та більше її до помешкання не впускав. Почав обмежувати позивача у спілкуванні з дітьми, яких влітку відправив до своєї матері [PERSON] в [ADDRESS], при цьому, психологічно налаштувавши дітей проти позивача. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач й надалі ігнорував та не допускав позивача до дітей, забороняв їй бачитися та спілкуватися з ними, залишив їх проживати із ним та його матір'ю. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області №601 від 13 жовтня 2015 року «Про надання висновку до суду щодо визначення місця проживання малолітньої дитини» надано [PERSON] висновок до суду про визначення місця проживання його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], разом з батьком, враховуючи інтереси дитини. З вказаним рішенням позивач не згодна, так як вважає, що діти повинні проживати разом з нею, оскільки вона має постійне місце проживання та самостійний дохід, алкогольними напоями не зловживає, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно. Позивач постійно цікавиться успіхами дітей у Броварській ЗОШ І-ІІІ ступенів №6, відвідує батьківські збори, спілкується з вчителем. Також вважає, що відповідач неналежним чином піклується про здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток їхніх дітей. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визначити місце проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення, надали пояснення аналогічні позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] і [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні представник третьої особи служби у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради Київської області Сундук Л.І. позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є матір'ю відповідача [PERSON], позивач та відповідач прожили сім'єю разом 17 рокі, з яких 3 роки свідок прожила з ними. Свідок завжди допомагала позивачу, як та до неї зверталася, методи виховання дітей у позивача своєрідні. Причиною розлучення вважає зраду зі сторони позивача. Позивач здоров'ям дітей не цікавилася, допомоги не надавала. Вихованням та утриманням дітей займаються батько [PERSON] та бабуся свідок. Позивачу спілкуватися з дітьми не забороняють, вона вільно може їм телефонувати, забирати дочку зі школи. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є товаришем відповідача, працюють разом четвертий рік. Відповідач людина адекватна, діти в нього не першому плані, на дітей не кричить. Вони разом з позивачем приходили в гості на Новий рік в ніч з 2013 року на 2014 рік. Позивач забирала свої речі з квартири відповідача разом з двома чоловіками, при цьому, нецензурно висловлювалася в сторону матері відповідача. До минулого року і тепер вихованням дітей займається бабуся. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є матір'ю позивача [PERSON] Півтора року з 2013 року по 2014 рік відповідач [PERSON] проживав окремо від сім'ї з іншою жінкою, діти проживали з позивачем, яка не забороняла бачитися з батьком. Відповідач перешкоджає бачитися з неповнолітньою дочкою, влітку дитину взагалі не бачили. За той час поки вони не бачили дитину вона змінилася, стала замкнутою. Вихованням дитини займається бабуся - матір відповідача. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є подругою позивача [PERSON], знає її багато років, разом працювали в компанії «Метелиця». Відповідач привів до квартири в м. Бровари іншу жінку, а позивача вигнали та забрали в неї ключі. Позивач гарна, порядна та чесна людина, все життя працювала. Коли відповідач пішов з сім'ї, діти близько 3 років проживали з позивачем. Дітей вона може бачити тільки коли ті ходять до школи, влітку не могли бачитися, бо відповідач перешкоджав. На даний час дітей виховує бабуся - мати відповідача. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є з 06 серпня 2014 року є колегою по роботі відповідача [PERSON], який в колективі є чесною, ввічливою, гарною людиною. Відповідач піклується про дітей, готує їм їжу, забирає доньку зі школи. Позивач часто йому телефонує та висловлюється нецензурними словами. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є сусідом відповідача за адресою: [ADDRESS]. Сім'я [PERSON] нормальна, ні позивача, ні відповідача свідок не бачив в стані алкогольного сп'яніння, не чув сварок. Останній раз позивача бачив рік тому, також вона звертався до нього з приводу того, що не могла потрапити до квартири. Діти завжди ходили охайні, доглянуті. Зараз доглядом за дітьми займається відповідач та його мати. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що була класним керівником [PERSON], [INFO] з 5-го по 9-й клас, а вчителем до 11-го класу. Добре знає позивача [PERSON] матір дитини, оскільки вона постійно відвідувала школу, цікавилася шкільним життям, батька бачила один раз, коли приймала 5-й клас, спілкування з батьком не було. Позивач врівноважена, терпелива матір, впливає на дітей позитивно. Знає також [PERSON], [INFO], до школи її водить батько, дівчинка мало спілкується з матір'ю, раніше дитина була весела, а зараз замкнута. Про ситуацію, яка склалася між сторонами в школі відомо, вважають її несправедливою. Свідок бачила як матір приходила до школи, переживала за дітей, стояла біля будинку, але доступу до дітей не мала. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що працює консьєржкою за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] з двома чоловіками намагалася потрапити до квартири, мотивуючи тим, що там знаходяться її речі, а відповідач поїхав з дітьми на море, але свідку інші консьєржки передали слова відповідача, що позивач тут більше не живе і не пускати її, тому, погрожуючи викликати наряд поліції, свідок відмовила позивачу пропустити її до квартири. Через півтора години прийшли відповідач [PERSON] з матір'ю, піднялася до них і позивач. Пізніше чоловіки винесли речі позивача з квартири та мирно розійшлися. Зараз вихованням дітей займаються відповідач та бабуся. В судовому засіданні [PERSON] показав, що він є знайомим позивача, осінню 2016 року допомагав з перевезенням речей та побутової техніки з квартири за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є рідною сестрою відповідача [PERSON] В 1998 році вона познайомилася з позивачем, половину їхнього з братом сімейного життя свідок проживала разом з ними. Відповідач гарна, працелюбна та уважна людина, дуже любить своїх дітей. Натомість, позивач нестримана, дуже емоційна людина. В грудні 2012 року після сварки з чоловіком напилася таблеток, також в 2012 році штовхнула сина [PERSON], що в нього на спині був синяк, проте він повідомив, що впав. Діти позивача люблять та жаліють. Чоловіка позивач не поважала, ображала. За неповнолітньою [PERSON] доглядають та піклуються відповідач, бабуся та брат [PERSON]. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON], [INFO], допитаний в якості свідка в присутності представника служби у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради Київської області Сундук Л.І. показав, що він хоче проживати з батьком. З матір'ю позивачем [PERSON] вони спілкуються, до квартири мати прийти не може, але вони можуть бачитися. На побачення з матір'ю він завжди погоджується, а спілкування неповнолітньої [PERSON] з мамою відбувається в присутності батька. В судовому засіданні 08 червня 2018 року повнолітній [PERSON], допитаний повторно, показав, що можливість спілкуватися з матір'ю є, вона інколи поводить себе агресивно, коли вказує, що вони (діти) повинні робити, запрошує на свята до себе. Мати себе грубо з ним поводила, ставила на гречку, била до 14 років. Він та його молодша сестра [PERSON] мають гарні відносини, хочуть проживати з батьком, який забезпечує їх всім необхідним, платить за навчання [PERSON] в університеті. Вважає, що причиною розлучення між батьками слугувала негідна поведінка матері позивача, оскільки він знаходив серед своїх речей речі, які йому не належать, консьєржки бачили матір з іншими чоловіками. Зараз він проживає з батьком, сестрою та бабусею. Бажання їздити до матері в нього немає. Речі, які матір передає і йому підходять, він приймає. У [PERSON] є друзі, були на святкуванні її дня народження в минулому році. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є рідною сестрою позивача [PERSON] Позивач пішла працювати з 15 років, коли вони з відповідачем одружилися, то жили в маленькій квартирі в Оболонському районі м. Києва, вдень позивач працювала, а вночі шила речі родичам та друзям. Півтора року відповідач з сім'єю не жив, грошові кошти надавав лише сину [PERSON]. Потім відповідач вигнав позивача з квартири, хоча ремонтні роботи в ній виконувала позивач та їхні батьки, купували меблі. Позивач гарна мати, діти завжди були охайними та доглянутими. Раніше діти були комунікабельними, а тепер замкнуті, на них вчиняють психологічний тиск. Відповідач ніколи дітьми раніше не займався, не виховував та не вчив з ними домашнє завдання. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON], [INFO], в присутності представника служби у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради Київської області Сундук Л.І. пояснила, що вона хоче проживати разом з батьком та братом. З матір'ю спілкується, без присутності батька лише в школі, маму не любить, подарунки від матері не прийняла, бо вони їй не сподобалися, до школи водить батько. До школи не ходить лише коли хворіє, відносини в класі в неї добрі, змінити школу вона б не хотіла. Вона самостійно вирішила де має жити, хоче жити в м. Бровари. Має добрі стосунки з братом [PERSON], має власну кімнату, бабуся проживає в смт. Велика Димерка, батько та бабуся спілкуватися з мамою не забороняють. Маму на день народження не запрошувала, подарунок отримала від неї біля будинку. Коли приїжджають до матері, то сплять з братом на двох зсунутих ліжках, в квартирі дві кімнати, там проживають ще дідусь з бабусею. Ображена на матір, бо раніше коли приходила до школи, то казала, що вона погана дочка, а тепер стала казати її однокласникам. Коли мати телефонує, то на всіх свариться, тому вона не хоче з нею жити. Їжу для них готує батько і [PERSON] допомагає. Судом встановлено, що 24 жовтня 1998 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с.7 том І). Від спільного подружнього життя мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.8,9 том І). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.11 том І). Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області №601 від 13 жовтня 2015 року «Про надання висновку до суду щодо визначення місця проживання малолітньої дитини» надано [PERSON] висновок до суду про визначення місця проживання його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], разом з батьком, враховуючи інтереси дитини (а.с.13 том І). 28 березня 2016 року, 29 квітня 2016 року та 13 червня 2016 року позивач [PERSON] зверталася до служби у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради Київської області із заявами щодо перешкоджання їй з боку відповідача [PERSON] та його матері в спілкуванні з дітьми (а.с.78,79,80 том І). Відповідно до довідки №551 від 23.12.2015 р., виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» Дарницького району м. Києва, позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.10 том І). Умови проживання хороші, кімнати у квартирі використовуються за призначенням. Санітарно-гігієнічний стан житла добрий, кімнати облаштовані відповідними меблями та побутовою технікою. Матері дітей у квартирі відведено окрему ізольовану кімнату. У разі проживання дітей у квартирі створено всі умови дітям для сну, розвитку навчання, відпочинку, що підтверджується актом обстеження умов проживання дитини від 06 серпня 2015 року, складеним комісією служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (а.с.12 том І). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08 грудня 2008 року, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с.17 том І). Квартира розташована на 4 поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 2-х кімнат жилою площею 29,5 кв.м. (а.с.226-228 том І). Згідно довідки ТМО «Психіатрія» у м. Києві Київська міська психоневрологічна лікарня №2 від 19 серпня 2015 року, позивач [PERSON] в диспансерному відділенні на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с.14 том І). 10 серпня 2015 року позивачем було пройдено профілактичний наркологічний огляд, призначення опікунства не виявлені (а.с.15 том І). Відповідно до трудового договору від 19 вересня 2016 року, позивач [PERSON] працювала у ПП [PERSON] на посаді кравець, щомісячний розмір заробітної плати становив 1450 грн. (а.с.92 том І). З 05 жовтня 2017 року позивач була прийнята на посаду кравця в ТОВ «Сан +», що підтверджується записами в її трудовій книжці та довідкою №5 від 17 жовтня 2017 року (а.с.216-218 том І). Також 01 червня 2017 року позивачем було прийнято пропозицію роботи на посаді кравець в цеху м. Бровари в ТОВ «Андре Тан» (а.с.224 том І). Згідно довідки №28/10-1 від 28 жовтня 2016 року, відповідач [PERSON] працює у ТОВ «ВКП «Укрпелетекспорт» на посаді заступника директора з господарської діяльності підприємства з окладом у сумі 3000 грн. (а.с.171 том І). За час роботи виявив себе відмінним фахівцем, що здатен грамотно організувати роботу підлеглого колективу. Має високий професійний рівень, раціональне мислення, наполегливий, активний та цілеспрямований. Проявляє об'єктивність в оцінці ситуації, завжди зберігає витримку та позитивне ставлення до роботи та підлеглих. В колективі користується повагою та авторитетом, знаходить спільну мову з людьми. На роботі й в побуті поводиться гідно (а.с.172 том І). Загальна сума доходу за період з березня 2017 року по серпень 2017 року становить 24000,00 грн. (а.с.181 том І). Також між відповідачем [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір про виконання послуг від 01 березня 2016 року, а саме: здійснення перевезень в м. Києві на власному автомобілі марки «Газ 3302» д.н.з. [NUMBER]. Строк дії договору до 31.12.2016 р. (а.с.183-185 том І). Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №84114925 та №84119248 від 03 квітня 2017 року, відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,2533 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та незавершений будівництвом житловий будинок, розташований на вказаній земельній ділянці, готовність будинку 85 % (а.с.176-177 том І). Відповідач [PERSON], [PERSON], [INFO], та неповнолітня [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS], власником якої є мати відповідача [PERSON], 1956 року народження (а.с.182 том І). В зв'язку зі складністю та довготривалим розглядом даної справи, станом на дату винесення судом рішення [PERSON], [INFO], досяг 18-ти річного віку, тобто став повнолітнім. Відповідно до ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. А тому суд не може розглянути та ухвалити рішення в частині позовних вимог щодо визначення місця проживання [PERSON], оскільки він не є дитиною та самостійно може визначити місце свого проживання. Оскільки позивачем в даній частині позовні вимоги залишені без розгляду не були, суд приходить до правильного висновку про відмову в їх задоволенні. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вiдповiдно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 6 Декларації прав дитини, затвердженої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку його особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 6 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, ґрунтуючись на рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Разом з тим, відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку №1-18/508 від 22 травня 2018 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області вважає за доцільне та необхідне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] (а.с.1-4 том ІІ). З матеріалів справи, пояснень сторін та показів свідків судом встановлено, що батьки, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], вирішували питання стосовно дітей, активно залучаючи до конфлікту і [PERSON], [INFO], і неповнолітню [PERSON], [INFO]. Тому [PERSON] бере активну участь у батьківському конфлікті і оскільки має образу на матір, погоджується з позицією батька, навіть коли вона буває дещо невиправданою. З огляду на викладене, суд вважає, що і неповнолітня [PERSON], [INFO], боючись втратити свій життєвий простір (квартиру, школу, друзів тощо) і думаючи, що втратить все це проживаючи з матір'ю, підпадає під вплив батька та брата, які конфліктно налаштовані проти матері. Можливо зробити висновок, що свої думки про матір та конфлікт між батьками, [PERSON] формує на основі суджень батька, бабусі та особливо старшого брата [PERSON], оскільки наразі сприймає його як стабільну батьківську фігуру. Враховуючи вищевказане та вік неповнолітньої [PERSON], 10 років, суд критично відноситься до її бажання проживати з батьком, оскільки при спілкуванні з дитиною в судовому засіданні у суду виникли сумніви щодо щирості виявленого бажання. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім'ї. Таким чином, суд вважає, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області прийшов до помилкового висновку про доцільність проживання [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] На підставі наведеного, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, та приймаючи до уваги вік неповнолітньої дитини, якій безумовно потрібна материнська турбота, оскільки між дитиною та матір'ю з самого народження існує тісний зв'язок, розірвання якого може потягти за собою негативні наслідки у фізичному та емоційному розвитку дитини, відсутність підтвердження грубого чи егоїстичного ставлення позивача [PERSON] до дитини та будь-яких інших виключних обставин, а батько дитини не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у її вихованні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дитини щодо встановлення часу спілкування, або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням, приходить до висновку, що місце проживання неповнолітньої дитини слід визначити з її матір'ю [PERSON] Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Крім того,

Outcome: partial