Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON]М (далі-позивачі) звернулися\~до Макарівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] (далі-відповідач), в якому просили стягнути з останнього 35 000 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 100\~000 грн. моральної шкоди, завданої злочином, а також витрати на послуги адвоката 2\~000 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилались на те, що 15 вересня 2013 року близько 03 години, у темну пору часу за погодних умов у вигляді дощу на неосвітленій мокрій ділянці 63 км.+680 м. автодороги «Київ-Чоп», що на території Макарівського району Київської області, водій [PERSON], [INFO], керуючи власним технічно справним автомобілем марки «RENAULT Trafik», державний реєстраційний номер [NUMBER] здійснив наїзд на гр. [PERSON], який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди. Органами досудового розслідування по даному факту було порушено кримінальне провадження за ч.2 ст.286 КК України. Постановою слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод Слідчого Управління Головного управління МВС України в Київській області від 10.07.2014 року кримінальне провадження № 12013100010000317, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, передбаченого ч.2 ст.286 КК України було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Посилаючись на те що, хоча і в діях [PERSON] не визнано складу кримінального правопорушення, проте він є володільцем джерела підвищеної небезпеки, а саме: автомобіля марки «RENAULT Trafik», який був учасником вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а тому згідно чинного законодавства має нести цивільну відповідальність. В судове засідання позивачі не зявилися, подали до суду письмову заяву згідно якої просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, до заяви додали накладну №6 від 22.05.2015 р. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, до заяви додав свої письмові заперечення. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з позову, 15 вересня 2013 року близько 03 години, у темну пору часу за погодних умов у вигляді дощу на неосвітленій мокрій ділянці 63 км.+680 м. автодороги «Київ-Чоп»,що на території Макарівського району Київської області, водій [PERSON], [INFO], керуючи власним технічно справним автомобілем марки «RENAULT Trafik», державний реєстраційний номер [NUMBER] здійснив наїзд на [PERSON], який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди. Органами досудового розслідування по даному факту було порушено кримінальне провадження за ч.2 ст.286 КК України. Постановою слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод Слідчого Управління Головного управління МВС України в Київській області від 10.07.2014 року кримінальне провадження № 12013100010000317, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, передбаченого ч.2 ст.286 КК України було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. На підставі ст.55 КПК України [PERSON] було визнано потерпілим по зазначеному кримінальному провадженню. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим неправомірним правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Крім того, ст. 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого зобовязана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, ці витрати. Отже, виходячи з зазначених положень, саме [PERSON] як володілець джерела підвищеної небезпеки, автомобіля марки «RENAULT Trafik» має нести цивільну відповідальність. Як зазначено позивачами в позові, вищезазначеною дорожньо-транспортною пригодою їм було завдано матеріальної шкоди, яка складається з вартості: -затрат на поховання - 20000 гривень; -на спорудження надгробного памятника - 15000 гривень. Загальна сума завданої матеріальної шкоди складає 35 000 грн. 00 коп. Проте, як вбачається з матеріалів справи, а саме : накладної №6 від 22.05.2015 року, підтверджується лише витрати на спорудження нагробного памятника. Тому, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню лише на 15\~000 грн. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка визначає підстави звільнення від доказування. Такими обставинами, зокрема, є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Окрім матеріальної шкоди, позивачі по справі зазначили також, що їм було завдано моральної шкоди, яка полягає у психологічних стражданнях, яких вони зазнали внаслідок втрати сина, який був для них єдиною опорою у старості. Оскільки вони проживають лише на пенсію, тому син завжди їм допомагав матеріально, купляв ліки, продукти харчування та допомагав сплачувати комунальні послуги по оплаті світла та газу. Крім того, він завжди допомагав по господарству, оскільки внаслідок віку та хвороб їм дуже важко було справлятися зі всіма роботами повязаними з проживанням у селі, обробляти город та підтримувати будинок у нормальному стані. В результаті психологічного навантаження повязаного з втратою сина позивачі втратили спокій та моральну рівновагу, порушився нормальний ритм життя, сон, апетит, загострилися хвороби. Тому, завдану моральну шкоду вони оцінили у сумі по 50 000 грн. на кожного. Відповідно до ст.1167 цього Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, фізичної або юридичної особи, яка її задала: 1) якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сімєю ч.2 ст.1168 ЦК України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. А в п.п 3 п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», вказано, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст. 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За викладених обставин, оскільки завдана позивачам шкода, яка повязана з загибеллю їх сина була завдана відповідачем, будучи власником джерела підвищеної небезпеки, тому незважаючи на наявність постанови про закриття кримінального провадження за відсутності в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, останній повинен відшкодувати моральну шкоду. Тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Судові витрати на послуги адвоката в сумі 2 000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки, документально не підтверджені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial