Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Адвокат [PERSON] звернувся до суду із позовом в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про захист прав споживачів - визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів, мотивуючи його тим, що в січні 2016 року [PERSON] через мережу Інтернет на веб-сайті «auto.ria.cоm» дізнався, що ТОВ «ВАШ АВТО» здійснює надання послуг фінансового лізингу. З сайту позивач дізнався, що відповідач проводить свою діяльність на всій території України, найближче відділення знаходиться в м. Тульчин Вінницької області. 09.01.2016 р. позивач зателефонував до представника відповідача у м. Тульчин, де дізнався, що автомобіль, який його цікавить є в наявності, а саме Fiat Doblo, пасажир, 2013 року. 12.01.2016 р. [PERSON] зустрівся у м. Тульчин із представником відповідача, під час якої представник відповідача запевнила позивача, що автомобіль, який цікавить позивача є в наявності та знаходиться в м. Києві на автостоянці ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО», ціна автомобіля становить 178000,00 грн. На запитання чому ціна автомобіля відносно менша від ринкової вартості, представник відповідача повідомила, що через те, що автомобіль акційний, а тому ціна на нього знижена. В усній формі представник відповідача розяснила, що позивач має спочатку сплатити передплату шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладено договір лізингу і протягом декількох днів відповідач передасть йому в користування предмет лізингу. Позивач повідомив представнику відповідача, що має всю суму для придбання автомобіля, на що остання вказала, що лізингова компанія передає автомобіль на певний період з метою отримання винагороди, а тому окрім загальної суми в подальшому потрібно оплатити інші платежі, як то винагорода лізингодавця та відсотки за передачу предмету лізингу. Перед укладенням договору фінансового лізингу представник відповідача надала позивачу реквізити для перерахунку грошових коштів. 12.01.2016 р. позивач перерахував на рахунок відповідача кошти в сумі 178000,00 грн., де призначення платежу вказано: «адміністративний платіж згідно договору фінансового лізингу №2867 від 12.01.2016 р.». Після оплати, представник відповідача заповнила договір, де як виявилося є дані, що зовсім не співпадають з попередніми домовленостями. Враховуючи, те що кошти у великому розмірі вже були сплачені, позивач вимушений був підписати даний договір. По-перше, змінився предмет договору, з автомобіля Fiat Doblo пасажир, 2013 року випуску на автомобіль Fiat Doblo NEW. По-друге змінилася ціна договору, з суми 178000,00 грн. на суму 471900,00 грн. Представник відповідача повідомила, що лізингова компанія не має права записувати у договорі автомобілі, що були у використанні, а тому змінено предмет та ціну договору. натомість надала бланк заяви, де [PERSON] на виконання умов договору просить надати транспортний засіб, який було обумовлено щодо його купівлі, а саме Fiat Doblo, пасажир 2013 р.в. Під час ознайомлення з умовами договору виявилося, що платіж, який здійснив позивач є «адміністративний платіж першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодався за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату» - розділ «Визначення термінів» договору №002867 від 12.01.2016 р. Представник відповідача запевнила, що даний розділ позивача не стосується, оскільки ним сплачено вартість автомобіля, а також повідомила, що до позивача зателефонує інший представник з Києва для уточнення даних, куди необхідно доставити автомобіль. Окрім іншого, позивачем підписано додаток №1 до договору «Графік сплати авансового платежу» та додаток №2 до договору «Спеціфікація». Інших додатків, що є посилання у договорі фінансового лізингу позивачем не було підписано. Через те, що позивачем було сплачено кошти, він вимушений був підписати договір та додатки до нього і тим більше його запевнили, що автомобіль є в наявності та найближчим часом буде доставлений. Того ж дня, 12.01.2016 р., позивачу зателефонували від ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО» та повідомили, що автомобіль буде доставлено у м. Вінницю через сім днів після його перевірки. 18.01.2016 р. позивачу зателефонував представник відповідача та повідомив, що автомобіль не прийшов передпродажний стан, оскільки має дефекти по кузову. Запропонували доплатити ще 105000,00 грн. з можливістю отримати автомобіль Fiat Doblo 2015 р.в. 18.01.2016 р. [PERSON] на адресу відповідача було направлено лист з проханням виконати умови договору шляхом передачі автомобіля або здійснити повернення грошових коштів внесених ним на рахунок відповідача. Листом від 15.02.2016 р. відповідач повідомив позивача про те, що позивачем не повністю виконано умови договору, сплачено лише адміністративний платіж у розмірі 47190 грн. та авансовий платіж у розмірі 130810 грн. для предмета лізингу потрібно доплатити ще 105140 грн. Під час останньої розмови з представником відповідача, останній в агресивній формі відповів йому, або доплачувати грошові кошти, або розривати договір і тим самим зможе отримати 60 відсотків від оплаченої суми за договором фінансового лізингу №002867 від 12.01.2016 р. Згодом [PERSON] через мережу Інтернет на сайті «Реєстр судових рішень», формах, реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців дізнався, що ТОВ «ВАШ АВТО» зареєстровано 06.04.2015 р.; згідно відомостей «Реєстру судових рішень» за аналогічними позовами до ТОВ «ВАШ АВТО» про захист прав споживачів та визнання договору недійсним по суті справи винесено близько 400 рішень, які не на користь відповідача; згідно відомостей з ЄДРЮФОП та громадських формувань проти ТОВ «ВАШ АВТО» відкрито близько 20 виконавчих проваджень про стягнення грошових коштів. Вважає, що відносини, що виникли між ним та відповідачем у звязку із укладенням договору фінансового лізингу регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, ЗУ «Про фінансовий лізинг». Також вважає, що умови укладеного договору є несправедливими, зокрема про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання або неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (п. 2,3 ч. 3 ст. 13 Закону); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку із розірванням або невиконанням ним договору (п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону). Так відповідно до п. 105 договору у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобовязаний прийняти такі зміни. П. 10.15 договору за своїм змістом, теж свідчить про право лізингодавця в односторонньому порядку змінювати платежі, а в разі відмови лізингоодержувача від підписання додаткової угоди про коригування розміру платежів та вартості предмета лізингу лізингодавець вправі в односторонньому порядку розірвати договір, вимагати повернення предмета лізингу, а вже сплачені платежі споживачем платежі не повертаються. Згідно п. 10.13 договору розмір лізингової плати може індексуватися залежно від зміни законодавства, яке впливає на лізингову діяльність лізингодавця, збільшенням або зменшенням податків та змінами ситуації на грошовому ринку. Також розмір лізингової плати може індексуватися та змінюватися в залежності від зміни законодавства, розміру податків і прирівняних до них платежів, зміни ситуації на грошовому ринку, які впливають на вартість предмета лізингу, проте формули перерахунку не передбачено. На підставі викладеного вважає, що укладений між сторонами договір фінансового лизану від 12.01.2016 р. виключені та містить обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обовязків, звужені обовязки лізингодавця, які передбачені в ЗУ «Про фінансовий лізинг», ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обовязків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця. Згідно п. 1.4 договору лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмету лізингу, його зміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За такими зобовязаннями відповідає продавець. Разом із тим, в договорі відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару. А за таких умов вража, що спірний договір не суперечить нормам ст. 808 ЦК України та є несправедливим. За умовами договору до отримання в користування предмета лізингу, лізингоодержувач має сплатити зілингодавцю перший внесок, який не входить до обсягу фінансування та складається з таких платежів: адміністративний платіж 10%, авансовий платіж 50%, комісія за передачу 3% від ціни предмета лізингу. Авансовий платіж, який відповідно до умов договору може збільшитись в сумі, лізингоодержувач має право має право сплатити частинами протягом 12 місяців. Пунктом 1.3 договору передбачається, що лізингодавець бере на себе зобовязання придбати автомобіль Fiat Doblo NEW, зазначений у п. 1.1 договору та спеціфакації, що є додатком №2 до договору у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором. П. 1.7 договору передбачено, що предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмету лізингу, у разі наявності сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 договору, або різниці вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6 договору. зі змісту вказаного договору вбачається, що сторони остаточно не визначилися з вартістю предмета лізингу та не погодили графік сплати лізингових платежів, який в договорі неодноразово згадується як додаток №3, але до договору не додається. П. 8.2 договору вказана погоджена сторонами вартість предмета лізингу, однак лише на момент укладення договору 18361,87 доларів США. П. 8.3 договору передбачено, що за умовами договору вона може бути змінена в залежності від зміни обмінного курсу долара США до української гривні або у разі зміни відпускної ціни транспортного засобу у продавця. Тобто, лізингоодержувач в жодному разі не може вплинути на підбір товару за вигідною длян нього ціною. Таке обмеження лізингоодержувача та невизначеність з обсягом майбутніх лізингових платежів ставить позивача в повну залежність від відповідача, інтерес якого полягає в отриманні більшого прибутку від якомога дорожчого предмета лізингу. Також, із договору та додатку №2 (специфікація) вбачається, що предмет фінансового лізингу належним чином не визначений, зокрема відсутні технічні та індивідуальні характеристики автомобіля, рік його випуску, продавець (постачальник), ціна у грошовій одиниці України. У п. 4.3 договору вказано, що разом з підписанням акту приймання передачі лізингодавець передає лізингоодержувачу графік сплати лізингових платежів (план відшкодування або додаток №3 до даного договору), який сторони зобовязані підписати до моменту підписання акту приймання-передачі предмета лізингу. За п.п. 12.1. 12.13 договору лізингоодержувач не має права відмовитись від запропонованого та має пристати на пропозицію відповідача, а у разі відмови договір може бути розірваний. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягаю, крім того на лізингоодержувача накладаються додаткові фінансові санкції. Згідно п. 3.2.7 договору лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати оспорюваний договір у випадку неможливості придбання предмета лізингу або відмови продавця здійснити продаж або поставку предмета лізингу та у разі не обрання предмета лізингу лізингоодержувачем протягом одного року. У такому випадку лізингодавець повертає лізингоодержувачу кошти на умовах п. 12.1 договору, що стосується обсягу повернення коштів, а адміністративний платіж взагалі поверненню не підлягає. Таким чином, за невиконання договірного зобовязання лізингодавець не несе відповідальності перед лізингоодержувачем, а навпаки одержує від нього вигоду в розмірі 52324,00 грн. Така умова договору є несправедливою, як сама по собі, так і з огляду на те, що згідно п. 12.1 договору, наслідком розірвання договору з ініціативи лізингоодержувача, який не отримав транспортний засіб, є отримання з нього штрафу в розмірі 40% від сплаченого авансового платежу та неповернення йому усієї суми адміністративного платежу. П. 10.1 договору лізинговим платежем є платіж, що сплачується кожного місяця лізингоодержувачем на користь лізингодавцем відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (додаток №3 до договору). кожен лізинговий платіж включає: відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування в розмірі 21% річних на залишок частини від обсягу фінансування; частину вартості предмета лізингу; комісію за супроводження договору в розмірі 7%. Графік покриття та виплати лізингових платежів (додаток№3) та сам обсяг таких платежів відповідач з позивачем не погодив і такий графік не підписаний в момент укладення договору, що вказує на невизначеність загального обсягу фінансування. Вважає, що вказана є істотним порушенням принципу справедливості та добросовісності, може поставити позивача у невигідні для нього фінансові умови, чого він не знав в момент підписання договору, оскільки не міг передбачити максимальну вартість предмета лізингу, який йому запропонує відповідач. За п. 10.4 договору у разі зміни вартості предмета лізингу з моменту укладення даного договору сторони домовились та беруть на себе зобовязання, до купівлі транспортного засобу підписати додаток №3 та договору із встановленням щомісячних платежів, які розраховуються із ціни транспортного засобу на момент купівлі. П. 1.7, 9.7 договору передбачено обовязок сплати лізингоодержувачем до моменту передачі йому предмета лізингу (протягом 120 робочих днів) різниці до вже сплаченого авансового платежу. В такий спосіб лізингоодержувач передбачає ймовірне подорожчання предмета лізингу. Однак в договорі не передбачено дій лізингодавця, зокрема частини сплаченого авансового платежу лізингоодержувачу, як надмірно сплаченої суми у випадку придбання транспортного засобу за нижчою ціною, що не виключено в умовах нестабільності цінової політики. За таких обставин вважає, що у позивача існують обґрунтовані сумніви в добросовісності відповідача. Згідно додатку №1 до договору розмір адміністративного платежу становить 47190,08 грн. з огляду на положення ст. 16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» адміністративний платіж не відноситься до витрат лізингодавця, що безпосередньо повязані з виконанням договору лізингу. Про те, що адміністративний платіж не є лізинговим платежем свідчить і той факт, що у спірному договорі лізинговий платіж і адміністративний платіж мають свої окремі визначення. Також п. 12.1 договору передбачено, що у випадку розірвання договору лізингоодержувачем комісія за організацію даного лізингоодержувачем не повертається. Крім того, згідно відомостей з Єдиного ліцензійного реєстру, ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО» не має ліцензії на здійснення залучення фінансових активів від фізичних осіб. На підставі викладеного просить визнати недійсним договір фінансового лізингу №002867 від 12.01.2016 р. укладений між [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 178000,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, його представник адвокат [PERSON], що має повний обсяг повноважень позивача (а.с. 10-12) в судовому засіданні позов підтримав за викладених обставин, просить його задовольнити, не заперечив проти проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення у справі у відсутність представника відповідача та у відсутність позивача, якому було відомо про час та місце розляду справи. Додатково пояснив, що позивач [PERSON], з метою придбання автомобіля для власних потреб скористався інтернет мережею та підшукав автомобіль, який його влаштував 2013 року випуску за ціною 178000 грн. та звернувся до відповідача в м.Тульчин згідно викладених у позовній заяві обставин. [PERSON], яка підписувала договір із позивачем, шляхом здійснення видимості доброчесності та активних продаж переконала [PERSON] укласти договір із ТОВ «Ваш Авто». Вона при ньому робила ділові телефонні дзвінки з приводу автомобіля в м. Київ, показувала кольорові роздруківки автомобілів та виписала рахунок із вказанням номера та дати договору ще до його укладення для оплати повної вартості автомобіля, який обрав позивач, зазначивши призначення платежу як адміністративний платіж згідно договору Фінансового лізингу №2867 від 12.01.2016 року. Після оплати 178000 грн. за автомобіль Fiat Doblo, пасажир, 2013 року, позивач приступив до заповнення договору, у якому [PERSON] вказала іншу марку автомобіля та іншу суму його вартості, вказавши, що продавати автомобілі, бувші у вжитку, лізингова компанія не має права, однак надала для заповлення заявку до договору №002867 від 12.01.2015 року про надання згідно вказаного договору автомобіль Fiat Doblo, пасажир, 2013 року, який відмінний від того, що вказаний у договорі. Позивач, який вже сплатив значну суму коштів, не змін до кінця розібратись у складних документах та схемах, що йому пропонували та підписав договір із додатками, оскільки зрозумів, що отримає автомобіль, який він обрав, та його здорозчання не буде значним. Однак 18.01.2016 року йому зателефонував представник із м.Києва та повідомив, що автомобіль Fiat Doblo, пасажир, 2013 року не пройшов передпродажну перевірку, на таку перевірку не був запрошений, а тому йому було запропоновано придбати автомобіль та за ту суму, що вказана в договорі: доплатити ще 105000,00 грн. з можливістю отримати автомобіль Fiat Doblo 2015 р.в. за 18361,87 доларів США, що еквівалентно 471900,00 грн. Після такого листа позивач [PERSON] звернувся до відовідача із вимогою про повернення сполачених коштів, оскільки придбання такого автомобіля знаходилось як за межами його матеріальних можливостей, так і за межами його планів. Надалі від електронною адресою отримав листа від відповідача додатковий договір про зміну предмету лізингу на автомобіль ЗАЗ Forza Sedan без зазначення року випуску, а вартість предмету лізингу змінилась на 243 900 грн., який надав для огляду у судовому засіданні. Вважає такі дії відповідача шахрайськими, такими, що порушують право позивача як споживача, а тому просив позов задовольнити, визнавши оспорюваний правочин недійсним та стягнувши сплашені по ньому кошти. Судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність позивача, який повідомлявся судом про час та місце його проведення, оскільки інтереси останнього представляє представник. Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно (а.с. 33, 37), заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутність не надав, поважності причин неявки суду не повідомив, позов не оспорив. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною, юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки, вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявились в судове засідання без поважних причин. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України не вбачається. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти цього не заперечив представник позивача, про що заявив суду. Вислухавши пояснення представник апозивача, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 12.01.2016 р. укладено договір фінансового лізингу №002867 (а.с. 15-20), за умовами якого моментом передачі щодо предмета лізингу означає дату підписання лізингоодержувачем та лізингодавцем акту приймання-передачі предмета лізингу; адміністративний платіж першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір адміністративного платежу відображається у додатку №1 до договору та становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмета лізингу; авансовий платіж це обовязків платіж, що складає частину вартості предмета лізингу, розмір якого визначено у додатку №1 договору, який сплачується лізингоодержувачем на користь лізингодавця, на умовах договору до моменту передачі предмета лізингу. На авансовий платіж не нараховується жодні проценти, повернення авансового платежу відбувається в умовах та у порядку передбаченими договором; комісія за передачу предмета лізингу одноразовий платіж, розмір якого становить 3% від вартості транспортного засобу вказаного у договорі, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за здійснення необхідних дій, які повязані з передачею предмета лізингу лізингоодержувачу; комісія за супроводження договору грошові кошти сплачені за послуги супроводження договору, які сплачуються лізингоодержувачем у складі лізингового платежу. Розмір комісії за супроводження договору відображається у додатку №3 до договору та становить погоджений сторонами відсоток; лізинговий платіж щомісячний платіж, що сплачується на користь лізингодавця у строки та в розмірі відповідно даного договору та до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування, додаток №3 до договору); перший платіж платіж, що складається з адміністративного платежу, авансового платежу які сплачуються у відповідності до умов даного договору; обсяг фінансування сума грошових коштів, що становить різницю між вартістю предмета лізингу на момент його передачі та сплаченим вигодо одержувачем авансовим платежем та можливою доплатою у відповідності до умов договору. на суму обсягу фінансування нараховуються відсотки, обсяг фінансування та відповідні відсотки підлягають сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця. Порядок та розмір сплати обсягу фінансування визначається у договорі та у додатку №3 до договору; лізинговий період період за який лізингоодержувач здійснює оплату за користування предметом лізингу; продавець юридична чи фізична особа субєкт підприємницької діяльності, найменування, адреса та реквізити якої зазначено в акті приймання-передачі предмета лізину, який є предметом даного договору; предмет лізингу транспортний засіб (автомобіль, сільськогосподарська техніка, комерційна, будівельна техніка та ін..), який підлягає обовязковій реєстрації в органах, які зобовязані проводити таку реєстрацію та визначений в п. 1.1 договору фінансового лізингу та специфікації, яка міститься у додатку №2 даного договору; вартість предмета лізингу погоджена сторонами вартість (ціна) предмету лізингу, яка відображає його справедливу та звичайну вартість, на момент укладення договору, та яка може бути змінена продавцем на момент передачі предмета лізингу. Відповідно до п. 1.1 Договору фінансового лізингу предметом фінансового лізингу є автомобіль Fiat NEW Doblo, комплектації - Panorana, обєм/тип двигуна 1,3/дизель, тип КПП механічна, привід 4х2. Спеціфікація предмета лізингу була самостійно та свідомо обрана лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає його вимогам. Вартість предмета лізингу на момент укладення договору зазначається у даному договорі, розмір авансового платежу вказується у даному договорі та у Додатку №1 до даного договору, який є його невідємною частиною (п. 1.2 договору). Лізингодавець бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором (п. 1.3 договору). Лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його зміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищевказаними зобовязаннями відповідає продавець (п. 1.4 договору). лізингодавець разом із продавцем солідарно відповідають перед лізингоодержувачем виключно за зобовязаннями щодо продажу предмета лізингу (п. 1.5 договору). Предмет лізингу є власністю лізингодавця до моменту переоформлення права власності на предмет лізингу на лізингоодержувача, згідно з умовами договору. а усі ризики по предмету лізингу переходять від лізингодавця лізингоодержувачу в момент передачі предмету лізингу по акту приймання-передачі (п. 1.6 договору). Предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісію за передачу предмета лізингу: у разі наявності, Сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 договору, або різниці до вже сплаченого платежу на умовах викладених у п. 9.6 договору (п. 1.7 договору). Незалежно від наявності у продавця предмета лізингу, вказаного лізингоодержувачем в даному договорі та за заявою лізингоодержувача, сам предмет лізингу може бути змінений на інший предмет лізингу до моменту купівлі предмета лізингу. Умови такої зміни, та проведення додаткових розрахунків, вказується у відповідній додатковій угоді до даного договору (п. 1.8 договору). Договір фінансового лізингу вступає в силу з моменту його підписання сторонами та дії протягом 78 календарних місяців, але у будь-якому випадку до повного виконання зобовязаньсторонами за даним договором. Строк лізингу починається з моменту передачі предмета лізингу та підписання акту приймання-передачі предмета лізингу та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання акту приймання-передачі предмету лізингу та в останньому місяці сплати лізингового платежу за додатком №3 до цього договору. дія договору фінансового лізингу припиняється або з моменту переходу права власності на предмет лізингу лізингоодержувачу, або у випадку повернення предмету лізингу лізингодавця. При наявності між сторонами взаємних невиконаних зобовязань (в т.ч. фінансових) договір у частині цих невиконаних зобовязань діє до повного їх виконання (п.п. 2.1, 2.2, 2.4 договору). Лізингодавець зобовязаний придбати предмет лізингу, який визначено лізингоодержувачем в порядку та на умовах договору та інших погоджень між сторонами. Лізингодавець зобовязаний на умовах викладених у договорі передати придбаний для лізингоодержувача предмет лізингу. Повідомити лізингоодержувача про відомі йому особливі властивості та недоліки предмета лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоровя, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого предмета лізингу під час користування ним. Забезпечувати захист прав лізингоодержувача на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством, щодо захисту права власника перед третіми особами, при умові неналежного виконання умов договору лізингоодержувачем. Ознайомити лізингоодержувача з умовами даного договору та внутрішніми правилами та надавати повну інформацію, яка передбачена чинним законодавством. За письмовою вимогою лізингоодержувача, зобовязаний надавати інформацію, яка свідчить про хід виконання даного договору. лізингодавець зобовязаний відшкодувати лізингоодержувачу витрати на поліпшення предмета лізингу, якщо вони були зроблені за письмовою згодою лізингодавця у порядку визначеному договором. Виконувати інші зобовязання, які прямо передбачені даним договором та законодавством України (п.п. 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3, 3.1.4, 3.1.5, 3.1.6, 3.1.9, 3.1.11 договору). З метою забезпечення належного виконання лізингоодержувачем своїх зобовязань за договором, лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача надати протягом 30 календарних днів з моменту направлення лізингодавцем відповідної вимоги додаткові гарантії у вигляді договору поруки. Залишати предмет лізингу в своєму салоні в разі наявності несплаченого лізингоодержувачем лізингового платежу в строки та у порядку передбаченими договором. У випадку, якщо лізингоодержувач прострочив виконання зобовязань по сплаті лізингових платежів більше як на один місяць лізингодавець має право вилучити предмет лізингу у лізингоодержувача. Вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків, завданих внаслідок його дій або бездіяльності відповідно до умов даного договору. розірвати договір в односторонньому порядку за умови не виконання умов договору. при цьому лізингодавець не зобовязаний завчасно повідомити лізингоодержувача про розірвання договору. лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір у випадку неможливості придбання предмета лізингу або відмови продавця здійснити продаж та/або поставку предмета лізингу та у разі не обрання нового предмета лізингу лізингоодержувачем протягом одного року. У такому випадку лізингодавець повертає лізингоодержувачу всі сплачені ним кошти за мінусом адміністративного платежу (п.п. 3.2.1, 3.2.3, 3.2.4, 3.2.5, 3.2.6, 3.2.7 договору). Лізингоодержувач зобовязаний до отримання предмету лізингу, на умовах передбачених договором, сплатити передбачені договором платежі. Прийняти і належним чином використовувати предмет лізингу за його призначенням. У встановлений термін і в повному обсязі сплачувати лізингові та інші платежі згідно умов договору, а також компенсувати витрати лізингодавця, які повязані з реєстрацією предмета лізингу у відповідних органах. Відшкодувати лізингодавця збитки заподіяні неналежним виконанням своїх зобовязань за умовами договору до моменту підписання акту приймання-передачі предмета лізингу. Негайно повернути предмет лізингу лізингодавця у випадках передбачених договором. Лізингоодержувач зобовязаний самостійно купувати, встановлювати та сплачувати наступні товари, послуги, штрафи: миття кузову, салону; пальне і присадки до нього та всі рідини, які використовуються при експлуатації предмета лізингу; штрафи за порушення правил руху та паркування; обслуговування додаткового устаткування, що не охоплені даним договором; реклама(наклеювання стікерів); двірники для вітрового скла; гальмівні колодки; ремонтні роботи, які підпадають під дію гарантії чи страхування та інше (п.п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.5, 3.3.7, 3.3.9 договору). Лізингоодержувач має право відмовитися або розірвати договір у передбачених договором або чинним законодавством випадках. Вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням умов договору. У випадку неможливості придбання предмета лізингу лізингодавцем або відмови продавця здійснити продаж та/або поставку предмета лізингу звернутися до лізингодавця із письмовою заявою про надання йому будь-якої іншої марки та/або моделі та/або модифікації транспортного засобу, у цьому випадку лізингодавець залишає за собою право прийняти або відхилити таку заяву в залежності від можливостей лізингодавця та/або продавця, або розірвати договір на умовах п. 12.1 договору. Набути право власності на предмет лізингу в порядку передбаченому договором та чинним законодавством України. (п.п. 3.4.3, 3.4.4, 3.4.6, 3.4.7 договору). Лізингодавець передає у користування предмет лізингу не пізніше 120 робочих днів з дати отримання на поточний рахунок лізингодавця наступних платежів адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу, у разі наявності оплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6 договору. У разі затримки строку сплати авансового платежу строк поставки предмета лізингу може бути відповідно змінений. Лізингоодержувач не сплачує лізингові платежі з моменту сплати платежів, які визначені в п. 4.1 договору до моменту підписання акту приймання-передачі предметі лізингу тобто в строки, передбачені п. 4.1 договору (п. 4.1, 4.7 договору). Лізингоодержувач свідомо обирає предмет лізингу та визначає його у п. 1.1. договору. в результаті цього лізингодавець не несе відповідальності за будь-які особливі характеристики або придатність предмету лізингу для будь-якої мети та/або офіційні дозволи, а також будь-яку пряму чи опосередковану шкоду, яка може виникнути в результаті використання предмета лізингу лізингоодержувачем. Підписуючи цей договір лізингоодержувач підтверджує, що його повідомили та попередили про всі особливі властивості предмета лізингу0 які можуть бути небезпечними для життя, здоровя, майна лізингоодержувача та третіх сторін, навколишнього середовища або призвести до пошкодження предмета лізингу під час його використання, а також підтверджує, що в подальшому візьме на себе всю відповідальність за будь-яку шкоду фізичним, юридичним особам, будь-яким іншим установам внаслідок використання, зберігання, володіння або інших операцій з предметом лізингу. Місцем зберігання предмета лізингу протягом всьому строку дії договору є Вінницька область м. Жмеринка, вул. Чапаєва, 74 (п.п. 5.8, 5.9, 5.15 договору). З моменту передачі предмета лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета лізингу переходить до лізингоодержувача. Предмет лізингу та повязані з виконанням даного договору ризики підлягають страхуванню. Компанія страховика обирається лізингодавцем. (п. 7.1, 7.2) Укладаючи даний договір сторони погоджуються, що вартість предмета лізингу, на момент укладення договору за цим договором становить 18361,87 доларів США з урахуванням ПДВ, згідно обмінного курсу долара США до української гривні на фактичну дату укладення даного договору, становить 471900,00 грн. з ПДВ (п. 8.2 договору). Сторони погодилися, що гривневий еквівалент вартості предмету лізингу, який визначений на дату укладення даного договору, може змінюватися у випадку зміни обмінного курсу долара США до української гривні або в разі зміни відпускної ціни транспортного засобу у продавця (п. 8.3 договору). Підписанням даного договору лізингоодержувач підтверджує, що він повідомлений про ризики під час виконання лізингоодержувачем своїх зобовязань за договором. Лізингоодержувач прийняв на себе валютні ризики згідно з цим договором (п. 8.4 договору). Всі планові платежі, які визначаються у додатку №1 та додатку №3 до договору сплачуються лізингоодержувачем згідно вказаних додатків на підставі рахунків виставлених лізингодавцем. Планові платежі зараховуються лізингодавцем згідно обмінного курсу долара США до української гривні на фактичну дату зарахування платежу на рахунок лізингодавця (п. 8.5 договору). Авансовий платіж складає частину від вартості предмета лізингу в розмірі 50% від вартості предмета лізингу зазначеному у договорі та специфікації (п. 9.1 договору). Даним договором сторони визначили, що у разі зміни вартості предмета лізингу з моменту украдення даного договору та з метою виплати лізингоодержувачем не менше 50% від вартості предмета вартості предмета вартості до вже сплачених авансових платежів до моменту підписання додатку №3 до даного договору та до моменту купівлі предмета лізингу та передачі його лізингоодержувачу. У такому випадку сплата різниці проводиться лізингоодержувачем на підставі наданої лізингодавцем квитанції або рахунку. В такому випадку остаточна вартість предмета лізингу та подальші лізингові та інші обовязкові платежі будуть визначені у додатку №3 до даного договору, який сторони зобовязані підписати та який є його невідємною частиною (п. 9.4 договору). Лізингоодержувач має право на останньому місяці сплати авансового платежу та/або до купівлі предмета лізингу для лізингоодержувача, звернутися до лізингодавця із письмовою заявою про надання йому будь-якої іншої марки та/або моделі та/або модифікації транспортного засобу, що відрізняється від марки та/або моделі та/або модифікації, яка зазначена у договорі та специфікації. У цьому випадку лізингодавець залишає за собою право прийняти або відхилити заяву в залежності від можливостей лізингодавця та/або продавця. В разі задоволення заяви лізингоодержувача та з метою виплати лізингоодержувачем не менше 50% від вартості вже новообраного предмета лізингу на момент купівлі предмета лізингу та його передачі, лізингоодержувач зобовязаний єдиноразово доплатити різницю такої вартості, до вже сплачених авансових платежів, до моменту підписання додатку №3 до даного договору та до моменту купівлі новообраного предмета лізингу та передачі його лізингоодержувачу. У такому випадку сплата різниці проводиться лізингоодержувачем на підставі надані лізингодавцем квитанції або рахунку. В разі задоволення заяви лізингоодержувача, щодо зміни предмета лізингу сторони обовязково підписують специфікацію на новообраний транспортний засіб. Остаточна вартість новообраного предмета лізингу та подальші лізингові та інші обовязкові платежі будуть визначені у додатку №3 до даного договору, який є його невідємною частиною та який сторони зобовязані підписати до моменту передачі транспортного засобу (п. 9.6 договору). кошти, які сплачуються лізингоодержувачем до моменту отримання предмета лізингу, залежно від їх призначення вказуються у квитанції, зараховуються по даному договору в наступному порядку: адміністративний платіж, авансовий платіж, комісія за передачу предмета лізингу, у разі наявності, різниця до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 договору, або різниця до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6 договору (п. 9.7 договору). комісія за передачу предмета лізингу одноразовий платіж, розмір якого становить 3% від вартості транспортного засобу, вказаного у договорі, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за здійснення необхідних дій, які повязані з передачею предмета лізингу лізингоодержувачу. У разі зміни вартості предмета лізингу з моменту укладення даного договору та на момент передачі предмета лізингу лізингоодержувач зобовязаний здійснити одноразову доплату з таки розрахунком, що комісія за передачу предмета лізингу становила 3% від вартості предмета лізингу на момент його купівлі (п. 9.8 договору). Лізинговий платіж це платіж, що сплачується кожного місяця лізингоодержувачем на користь лізингодавця відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (додаток №3 до договору). кожний лізинговий платіж включає відсотки за користування обсягом фінансування в розмірі 21% річних на залишок частини від обсягу фінансування, частина від обсягу фінансування (сума яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу), комісія за супроводження договору в розмірі 7% (п. 10.1 договору). На момент укладення договору попередній розмір щомісячного лізингового платежу у разі залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору становить 285,86 грн. доларів США, згідно обмінного курсу доларів США до української гривні на фактичну дату укладення договору становить 7346,60 грн. у гривневому еквіваленті. У випадку залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання договору та до передачі предмета лізингу лізингоодержувачу сторони зобовязані підписати додаток №3 до договору (графік сплати лізингових платежів або план відшкодування або додаток №3 до договору) ( (п. 10.3 договору). У випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів, лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобовязаний прийняти такі зміни (п. 10.5 договору). дострокове погашення може відбуватися не раніше ніж через 125 календарних місяців після підписання акту приймання-передачі предмета лізингу між лізингодавцем та лізингоодержувачем. За дострокову сплату лізингових платежів в термін до 12 календарних місяців з моменту підписання акту приймання-передачі предмета лізингу, лізингоодержувач сплачує штраф за дострокове погашення в розмірі 10% від суми дострокового погашення (п. 10.14 договору). Лізингоодержувач який сплатив адміністративний платіж, частково сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвати договір, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає (п. 12.1 договору). Додатком №1 до договору визначено предмет лізингу - автомобіль Fiat, модель new dobloта розраховано рафік погашення вартості предмета лізингу в доларах США, виходячи із вартості предмета лізингу 18361,87 доларів США (а.с.22) Додатком №2 до договору фінансового лізингу (специфікація) (а.с. 23) визначено марка автомобіля Fiat, модель new doblo, ціна в доларах США 18361,87. Відповідно до заяви позивача до відповідача від 12.01.2016 р. (а.с. 24) [PERSON] на підставі п. 9.6 ст. 9 договору №002867 від 12.01.2016 р. просить надати йому транспортний засіб Fiat Doblo Panorama 20136 р. вартістю 178000,00 грн. сріблястого кольору, а також додаткове обладнання комплект зимової гуми. [PERSON] в заяві від 20.01.2016 року просив повідомити відповідача про причини невиконання ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» зобов»язань за договором передачу автомобіля Fiat, модель new doblo, 2013 року, просив виконати зобов»язання або повернути сплачені кошти (а.с. 38). На вказану заяву позивача відповідачем надано відповідь за вих. №1583 від 15.02.2016 р. (а.с. 25), відповідно до якої зазначає, що укладаючи договір сторони погоджуються, що вартість предмета лізингу, на момент укладення договору, зафіксована в ст. 8.2 договору і становить 471000,00 грн. Відповідно до даного договору [PERSON] було сплачено адміністративний платіж в розмірі 47190,00 грн. та авансовий платіж в розмірі 130810,00 грн. Даний договрі є дійсним. Щодо отримання предмету лізингу в користування пояснюють, що предмет лізингу передається у користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу, у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених в п. 9.4 ст. 9 договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах п. 9.6 ст. 9 договору. отже для отримання техніки позивачу необхідно оплатити авансовий платіж в розмірі 105140,00 грн. Ознайомившись з договором, позивачем прийнято всі його умови, що засвідчено його підписом. Із оглянутому у судовому засіданні додатного договору до договору фінансового лізигу №002867 від 12.01.2016 року вбачається пропозиція відповідача про зміну предмету лізингу на автомобіль ЗАЗ Forza Sedan без зазначення року випуску, а вартість предмету лізингу змінити на 243 900 грн. Відносини, що виникають в звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються Законом України «Про фінансовий лізинг». Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Встановлено, що 12.01.2016 р. між ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу № 002867 з додатками (Графік сплати авансового платежу та Специфікація), відповідно до умов якого лізингодавець бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах даного договору фінансового лізингу та згідно з положеннями чинного законодавства. Предметом фінансового лізингу за даним договором є автомобіль Fiat New Doblo в комплектації «Panorama», обєм двигуна 1,3/дизель, вартість якого відповідно до пункту 8.2 даного договору на момент укладання договору лізингу становила 18361,87 дол. США, що на дату укладення договору становить 471900,00 грн. Відповідно до Додатку №1 до договору фінансового лізингу, укладеному між позивачем та відповідачем Графік сплати авансового платежу (а.с. 22) предметом договору є автомобіль марки Fiat new doblo, вартість предмета лізингу 18361,87 доларів США, авансовий платіж 50%, сума авансового платежу 918098 долари США, щомісячний авансовий платіж 765,08 доларів США, адміністративний платіж (10%) 1836,19 дол. США, комісія за передачу (3%) 550,86 дол. США, вартість ПЛ на дату підписання договору 471900,00 грн., курс долару на дату підписання договору 25,70, дата підписання договору 12.01.2016 р. Щомісячне погашення вартості предмета лізингу в доларах становить 765,08 дол. США. Строк погашення становить 12 місяців без зазначення конкретних дат та періодів сплати. На виконання зобовязань [PERSON] 12.01.2016 р. на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» (а.с. 39) перераховано 178000,00 грн., призначення платежу адміністративний платіж згідно договору фінансового лізингу №002867 від 12.01.2016 р. (а.с. 21) Проте, після сплати позивачем зазначеної суми, він зясував, що вказаний платіж є адміністративним платежем, тобто винагородою лізингодавцеві за здійснення заходів, повязаних з підготовкою документів для укладення договору. Крім того, позивачеві розяснили, що відповідно до пункту 1.7 договору автомобіль може бути переданий йому протягом стоку не більше 120 робочих днів і лише після сплати авансового платежу в розмірі 50% предмета лізингу, комісії за передачу автомобіля. Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк, не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Як слідує з умов пункту 1.3 договору відповідач взяв на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність та передати позивачу предмет лізингу у користування, тобто на момент укладення договору в нього як лізингодавця не було предмета лізингу. Отже, оспорюваний договір є договором непрямого лізингу. Статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. У вступній частині договору фінансового лізингу № 002867 від 12.01.2016 р., укладеного між сторонами, визначено, що адміністративний платіж - це першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір адміністративного платежу відображається в додатку № 1 до договору та становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмета лізингу. Пунктом 1.7. даного договору встановлено, що предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу, у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4. ст. 9 даного договору. Із наведеного слідує, що складова першого лізингового платежу - адміністративний платіж виходить за межі переліку лізингових платежів, встановлених законом. Це також підтверджується положеннями Модельного закону про лізинг, прийнятого на двадцять пятому пленарному засіданні Міжпарламентської Асамблеї держав - учасниць СНД (Постанова N 25-6 від 14 квітня 2005 року). Так, відповідно до статті 17 згаданого Закону загальна сума лізингових платежів за договором лізингу - це сукупність всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу. Під лізинговим платежем за період розуміється вартість послуг лізингодавця, що надаються відповідно до договору лізингу за передбачені умовами договору лізингу періоди протягом строку лізингу, до складу якої входить відшкодування витрат лізингодавця, повязаних з придбанням і передачею предмета лізингу лізингоодержувачу, що здійснюється шляхом нарахування амортизації, відшкодування інших витрат, повязаних зі здійсненням лізингової угоди, а також дохід лізингодавця. Момент початку надання послуги лізингоодержувачу визначається моментом передачі предмета лізингу у тимчасове володіння і користування лізингоодержувачу. Під виплатами за договором лізингу розуміються суми, що підлягають сплаті лізингодавцю потягом строку дії договору лізингу. Величина та строки виплат, а також спосіб їх здійснення визначаються договором лізингу з урахуванням даного Закону. Згідно ст. 3 ч. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» та ст. 807 ч. 1 ЦК України предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Згідно ст. 184 ч. 1 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Згідно ст. 1 ч. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ст. 634 ч. 1 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. При укладенні договору відповідачем було використано стандартну форму договору. Позивач не мав можливості внести в нього зміни, а тому виходячи із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України оспорюваний договір є договором приєднання. Про це також свідчить і наданий для огляду у судовому засіданні представником позивача додатковий договір до договору фінансового лізигу №002867 від 12.01.2016 року, із якого вбачається одностороння пропозиція відповідача про зміну предмету лізингу на автомобіль ЗАЗ Forza Sedan без зазначення року випуску, а вартість предмету лізингу - на 243 900 грн., до якого запропоновано приєднатись позивачу. Визначення умов договору приєднання за законом віднесено до питань внутрішньої діяльності відповідача. Підготовка документів для укладення договору не може бути послугою в розумінні п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», а фактично полягає у виготовленні стандартної форми договору, відтак, відповідач не може включати зазначені витрати в ціну договору та зобов'язувати споживача їх оплатити. Частиною 2 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. З наведеного вбачається, що чинним законодавством не передбачено лізинговий платіж, пов'язаний з укладенням самого договору фінансового лізингу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Також вказана стаття містить самосітйні підстави для визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом частини пятої цієї норми у разі визнання несправедливим окремого положення договору, включаючи ціну договору, може бути визнано недійсним або змінено таке положення, а не сам договір. У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону № 1023-XII). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону, згідно з якою умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. За змістом статті 18 Закону для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючиумови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року при розгляді справи № 6-2766цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування. Суд вважає, що аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу № 002867 від 12.01.2016 р., укладеного між сторонами, дає підстави для висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом (стаття 3 договору), звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. Згідно з пунктом 1.4 договору, лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець. За змістом ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Таким чином, оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 1.4 договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та інше суперечить положенням статті 808 ЦК України. Окрім того, оспорюваний договір фінансового лізингу містить додаток «Графік сплати авансового платежу», однак в дійсності сторони в повній мірі не погодили, обсяг таких платежів та конкретні строки їх сплати, що вказує на невизначеність загального обсягу фінансування, що у свою чергу відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» також є ознакою несправедливої умови договору, а саме установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. У пункті 8.2 оспорюваного договору зазначена погоджена сторонами вартість предмета лізингу, однак лише на момент укладання договору (183961,87 дол. США, що становило 471900,00 грн.). За умовами договору вона може бути змінена в залежності від зміни обмінного курсу долара США до української гривні або у разі зміни відпускної ціни транспортного засобу у продавця, що у свою чергу відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» також є ознакою несправедливої умови договору, а саме визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Однак, не врахувавши зазначені норми закону, відповідач не надав можливості позивачу захистити свої права та інтереси у випадку їх порушення відповідачем або ж відмовитись від договору, натомість, його умовами передбачив можливість не повертати кошти, сплачені споживачем його послуг у разі розірвання договору з ініціативи останнього. Так, відповідно до п. 12.1. ст. 12 лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням. У такому випадку поверненню підлягає 60 % від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає. У той же час, договором не передбачена така відповідальність лізингодавця перед споживачем, що призводить до дисбалансу договірних умов та порушує норми законодавства, зокрема п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», відповідно до якого лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при вирішенні справ суди мають виходити насамперед із положень Закону України «Про захист прав споживачів». Даний закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Частина 1 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Відповідно до ч. 2 ст. 19 даного Закону, якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману, зокрема, стосовно ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг. Згідно зі ст.ст. 4, 10, 15 Закону України «Про захист прав споживачів» - споживач має право: на необхідну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); на розірвання договору та повернення коштів, якщо стане очевидним, що послуга буде не виконана; на отримання необхідної інформації, достатньої для придбання цієї продукції, виробника та гарантії її придбання, тощо. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що представник відповідача під час укладення з позивачем договору фінансового лізингу, завуалював призначення першого адміністративного платежу в розмірі 178000,00 грн. під вигляд платежу за договором, який за умовами договору не повертається в жодному випадку та є платою за укладення самого договору, тим самим ввівши позивача в оману стосовно загальної ціни договору та порядку виконання його умов. Таким чином оспорюваний договір фінансового лізингу № 002867 по своїй природі є несправедливим, його умови не відповідають вимогам законодавства, порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдають шкоди споживачеві. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 10 листопада 2011 року вказав, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило об»єктивно бракує знань. Необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів одо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 ЦК України). Отже для споживача існує ризик помилково чи навіть внаслідок введення в оману придбати непотрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого субєкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів. Як слідує із матеріалів справи, укладений між сторонами договір фінансового лізингу є об»ємним документом, надрукований дрібним шрифтом. Крім того, він є юридично складним, в звязку з чим потребує достатнього часу для його прочитання, детального вивчення та розуміння. У той же час, суд вважає, що у [PERSON] на момент укладення договору обєктивно бракувало знань, необхідних для правильного вибору фінансової послуги із запропонованих на ринку, а також для оцінки договору з відповідачем щодо придбання у нього послуги фінансового лізингу, який мав стандартну форму. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК Україниу разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Саме такого правового висновку дійшов Верховний суд у постанові від 16 грудня 2015 року у справ № 6-2766цс15. Судом не встановлено наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства та на таку підставу позову посилався позивач у позовній заяві. Судом установлено, що договір фінансового лізингу № 002867 від 12.01.2016 р., укладений між [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», нотаріально посвідчено не було, однак на таку підставу позивач у позові не посилався. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову у зв'язку із несправедливими умовами, а також через відсутність ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб. Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживачів договір може бути визнаний недійсним в цілому. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 26 та ч. 1 ст. 27 Віденської Конвенції 1986 року «Про право міжнародних договорів», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 10 ЦК України та ст. З Закону України «Про захист прав споживачів» Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод та практика ЄСПЛ є частиною національного цивільного законодавства України та застосовується судами при розгляді справ як джерело права. Таким чином, суд, встановивши наявність несправедливих умов договору, наявність дисбалансу прав та обовязків на користь лізингодавця, використання нечесної підприємницької діяльності дійшов висновку про визнання укладеного договору фінансового лізингу недійсним в цілому та стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь позивача сплачених ним коштів у розмірі 178000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 551,20 грн. судового збору за вимогу немайнового характеру та 1780,00 грн. судового збору за вимогу майнового характеру.

Outcome: approved