Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

[PERSON], інтереси якго представляє [PERSON], звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що 13.10.2008 року в с.Чкалово Великоолександрівського району Херсонської області помер його батько , [PERSON]. При збиранні документів для реалізації своїх прав, а саме прийняття спадщини, було виявлено розбіжності в написанні прізвища в державному акті на право власності на землю серії ХС№б/н, який виданий на імя «[PERSON]М.», тоді як в свідоцтві про смерть вказано «[PERSON]М.». У звязку з цим, заявник отримав відмову від державного нотаріуса у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 13.10.2008 року. [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просить встановити факт належності [PERSON] [PERSON] акту на право приватної власності на землю серії ХС№б/н, виданого 10.09.1994 року Милівською сільською радою Бериславського району Херсонської області на імя «Осипенко Василя Макаровича». Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Представники заявника [PERSON]Я.в судовому засіданні на задоволенні заяви наполягав з підстав викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ч.1 п.6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПКгромадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що 13.10.2008 року в с.Чкалово Великоолександрівського району Херсонської області помер його батько , [PERSON]. Після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку, що належить на праві власності, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ХС№б/н, виданого 10.09.1994 року Милівською сільською радою Бериславського району Херсонської області . Заявник звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та було виявлено, що при написанні прізвища батька у [PERSON] акті на право приватної власності на землю серії ХС№б/н було допущено описку, а саме замість вірного «Осіпенко», помилково зазначено «Осипекно», що унеможливлює реалізацію нотаріальних дій.(а.с.9, 10). Відповідно до підтвердження правильності написання вірного прізвища, заявник надав до суду документи : свідоцтво про народження, свідоцтво про смерть, рішення суду від 20.12.2016 року, де прізвище її батька зазначено вірно «Осіпенко».(а.с.6-8). Оцінюючи дослідженні по справі докази та обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що мається достатньо підстав для визнання факту належності правовстановлюючого документу. Встановлення даного факту несудовим шляхом неможливо, він має для заявника юридичне значення, з ним повязано оформлення спадщини . На підставі викладеного,

Outcome: approved