Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Адвокат Хорольський Ігор Володимирович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з майна. В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що 25 листопада 1992 року позивач за договором купівлі-продажу придбала нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Зазначений договір був посвідчений державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М. В 2019 році позивач вирішила продати вказану квартиру та було з`ясовано, що на квартиру накладено арешт. 12 листопада 2019 року позивач отримала від Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори інформацію про підстави накладення арешту на майно. Відтак згідно з паперовими носіями, що зберігаються в архіві зазначеної нотаріальної контори, Реєстр для реєстрації заборон відчуження, заборона на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , було накладено державною нотаріальною конторою від 18 вересня 1997 року, підстава договір довічного утримання. Згідно з відповіддю Луганського обласного державного архіву від 20.01.2020, документи Луганського обласного державного архіву, в тому числі Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори перебувають у місті Луганську на тимчасово не підконтрольній території України. При житті позивач договору довічного утримання не укладала. 18 вересня 1997 року позивачем укладався кредитний договір № 7160348 з ДСК Ощадбанк, під заставу квартири відповідно до договору від 18.09.1997 року. Зазначений кредитний договір позивачем був виконаний, що підтверджується відповідною довідкою. Вочевидь, у відповідності до даного договору хоча і помилково, 18.09.1997 року було накладено нотаріусом заборону на зазначену квартиру позивача. Іншої можливості зняття обмеження крім звернення до суду у позивача немає. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву, в якій підтримує позов та просить розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд позову у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів цивільної справи судом встановлено, що згідно з копією договору купівлі-продажу квартири від 25.11.1992, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-9542, [PERSON] придбала у власність квартиру, розташовану в [ADDRESS] . Згідно з копією довідки КП Сєвєродонецьке БТІ № 401 від 11.04.2019, станом на 29.12.2012 квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] (російською мовою) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М. 25.11.1992, реєстр № 1-9542. Згідно з відповіддю державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко А.С. № 1191/01-16 від 12.11.2019, згідно з паперовими носіями, що зберігаються в архіві Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області, Реєстр для реєстрації заборон відчуження, заборона на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] було накладено державною нотаріальною конторою від 18 вересня 1997 року. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою накладення заборони на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , є договір довічного утримання б/н. Іншою інформацією Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора не володіє, документи на підставі яких накладено заборону, знаходяться в Луганському обласному державному нотаріальному архіві. Як вбачається з відповіді Луганського обласного державного нотаріального архіву № 44/01-22 від 20.01.2020, відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 25.11.2014 № 46-В «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області», та наказу від 21.02.2019 № 56-В «Про зміну місцезнаходження Луганського обласного державного нотаріального архіву», документи Луганського обласного державного нотаріального архіву, у тому числі документи Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори від 18.09.1997 року, до м. Старобільська та м. Сєвєродонецька не передавались і перебувають у місті Луганську на тимчасово не підконтрольній території України. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права володіння, користування та розпорядження належною їй квартирою. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до пункту 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб. Як вбачається з доводів позивача наведених у позовній заяві, позивач договору довічного утримання з жодною особою не укладала. Єдиною підставою для накладення відчуження на квартиру належну позивачу могли бути укладені 18.09.1997 року між позивачем [PERSON] та Державним спеціалізованим комерційним Ощадним банком України кредитний договір № 7160348 та договір застави квартири від 18.09.1997 року. Згідно з довідкою Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» № 110.11-24/340 від 14.11.2019, на ім`я [PERSON] , [INFO] , кредитна заборгованість відсутня. Отже, судом вбачається, що накладений арешт на квартиру позивача та заборона відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна унеможливлює вільне володіння, користування та розпорядження позивачем своїм нерухомим майном. З матеріалів справи суд доходить висновку, що у накладенні такого арешту відпала необхідність, оскільки, на думку суду, його було накладено на підставі договору застави у зв`язку з отриманням позивачем кредиту, за яким у останньої на теперішній час заборгованість відсутня, та помилково зазначено, що арешт накладається у зв`язку з укладенням договору довічного утримання, а тому суд вважає, що створені в такий спосіб перешкоди підлягають усуненню судом шляхом скасування арешту майна. У зв`язку з викладеним вище суд вважає, що позовні вимоги адвоката Хорольського Ігоря Володимировича в інтересах [PERSON] до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з майна підлягають задоволенню.

Outcome: approved