Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») 19 березня 2021 року пред`явило позов до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 1129,43 долари США, що згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ становить 27 467,74 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 26 липня 2006 року між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № МКТ0АU04520192, згідно якого позивач зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 9393,04 долари США на строк до 25 липня 2013 року, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та порядку, встановлених кредитним договором. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 9 лютого 2012 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено та вирішено стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином, а не в силу вже прийнятого рішення суду. Таким чином, ухвалення рішення Тячівським районним судом Закарпатської області 9 лютого 2012 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. На даний час рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 9 лютого 2012 року виконано боржником. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Прострочена сума заборгованості становить 5689,34 доларів США. Оскільки, із [PERSON] було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період із дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана у рішенні Тячівського районного суду Закарпатської області від 9 лютого 2012 року, тобто за період з 26 липня 2006 року по 9 лютого 2012 року, то за період після винесення рішення Тячівським районним судом Закарпатської області до фактичної дати виконання рішення суду, відповідно до постанови ВДВС від 21 січня 2020 року за період з 10 лютого 2012 року по 21 січня 2020 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 1129,43 долари США - три проценти річних від простроченої суми. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 2 квітня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, що є малозначною та розгляд якої визначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 22 квітня 2021 року на 14 год., яке у зв`язку із неявкою сторін відкладено на 3 червня 2021 року на 10 год. 30 хв. та за клопотанням відповідачки відкладено на 8 липня 2021 року на 10 год. 30 хв. та 21 липня 2021 року; у зв`язку із неявкою сторін відкладено на 28 вересня 2021 року на 11 год. 30 хв. Позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідачка [PERSON] подала відзив у якому позов не визнала посилаючись на те, що рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 9 лютого 2012 року яким вирішено стягнути з неї суми боргу у розмірі 57 951,94 грн., що було пред`явлено до виконання до ДВС виконане, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження. Також, просила застосувати строки давності, так як загальна позовна давність відповідно до ст. 256 ЦК України становить три роки. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено вимогу стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім цього, позивачем у справі 2-131/11 заявлено вимогу про стягнення 57 951,94 грн., яку судом задоволено в повному обсязі, у рішенні не вказано про наявність боргового зобов`язання в доларах США, у даному рішенні встановлено факт наявності боргу у розмірі 57 951,94 грн. Також, [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Із кредитного договору № МКТ0АU04520192 видно, що між АТ «ПриватБанк» та [PERSON] 26 липня 2006 року було укладений вказаний кредитний договір, згідно якого [PERSON] на строк з 26 липня 2006 року по 25 липня 2013 року включно отримала кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 9 393,07 доларів США на купівлю автомобіля та 3419,07 доларів США на сплату страхових платежів ( а. с. 13-15). Із рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 9 лютого 2012 року видно, що позов АТ ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю, стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» 57 951,94 грн. заборгованості за кредитним договором та 699,52 грн. судового збору ( а .с. 4). Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відтак, ухвалення Тячівським районним судом 9 лютого 2012 року рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Главою 19 ЦК України визначено строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. У відповідності до положень ст. 256 ЦК України та ст. 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно частини 3 та 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України, зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічний висновок викладений у Постанові Великої палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц. Отже, враховуючи вищенаведене, стягненню з [PERSON] підлягають 3% річних за три роки, які передують зверненню АТ «КБ «Приват Банк» із даним позовом до суду, тобто з 19.03.2018 року по 19.03.2021 року. Із наданого позивачем розрахунку видно, що основна сума заборгованості за договором за період з 10 лютого 2012 року по 21 січня 2020 року становить 5 689,34 доларів США ( а. с. 6). Для розрахунку трьох процентів річних за період з 10 лютого 2012 року по 21 січня 2020 року використовується формула С х 3 х Д / 365/ 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Згідно доданих до позову розрахунків заборгованості, нарахованої позивачем у відповідності до ст. 625 ЦК України, заборгованість 3% річних за період 10.02.2012 по 21.01.2020 року складає 1 129,45 долара США, що згідно курсу валют 24,32, встановленого НБУ від 21 січня 2021 року складає 27 467,74 грн. ( а. с. 7). Однак, не підлягають стягненню 3% річних у розмірі 17 433,56 грн. за період з 10.02.2012 по 19.03.2018 року, оскільки вони розраховані позивачем поза межами строків позовної давності, а стягненню підлягають 3% річних за період з 19.03.2018 року по 21.01.2020 року, оскільки саме ця дата зазначена у вказаному розрахунку, як кінцева дата розрахунку. Окрім того, суд не може залишити поза увагою копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.01.2020 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом у розмірі 57 951 грн. та 699,52 грн. судового збору (а.с.5). Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача лише заборгованість, яка нарахована у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України за період з 19.03.2018 року по 21.01.2020 року, у межах трьохрічного строку позовної давності, тобто заборгованість 3% в розмірі 10 034,39 грн., а в задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із [PERSON] судових витрат в розмірі 839,90 грн., пов`язаних зі сплатою судового збору.

Outcome: partial