Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний\~ банк (далі АТ КБ) «ПриватБанк»\~ звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця за кредитним договором в сумі 13725 грн 54 коп., а також судових витрат, повязаних зі зверненням до суду, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.01.2011 [PERSON] отримав кредит у розмірі 16000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору. 15.02.2014 [PERSON] помер. 25.06.2014 була направлена претензія кредитора до Дворічанської державної нотаріальної контори, від якої 09.09.2015 отримали відповідь, що спадкоємицями померлого [PERSON], які звернулися із заявами про прийняття спадщини є [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 03.06.2018 спадкоємцям [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було направлено листи-претензії, згідно з якими позивач пред»явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. На час розгляду справи заборгованість за договором не сплачена. 19 грудня 2018 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідачів було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 9 год. 30 хв. 10 січня 2019 року. Направлено відповідачам за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачам подати до суду відзиви на позов в установлений строк. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзиви. Запропоновано відповідачам подати до суду в установлений законодавством строк заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзиви пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надавши заяву, в якій просив суд справу розглянути в його відсутність в порядку заочного рішення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 13.02.2019\~в судове\~засідання повторно не\~з»явилися,\~не повідомивши\~про причини\~неявки,\~хоча належним\~чином повідомлялися\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи шляхом\~направлення судови повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Токарівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, отриманих судом у порядку ч. 6\~ст. 187 ЦПК України,\~причини неявки\~суду не\~повідомили. При цьому\~від [PERSON], [PERSON] та [PERSON]\~до суду\~не надійшло\~\~відзивів на\~позовну заяву\~чи будь-яких\~заперечень,\~а також\~повідомлень про\~іншу адресу. Клопотань про відкладення судового засідання також не надходило. Відповідно до ч. 3\~ст. 131 ЦПК України,\~ учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з»явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідачі, які вважаються належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, не з»явилися в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подали відзивів, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1\~ст. 281 ЦПК України\~суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 27 січня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким Банк надав Позичальнику кредит у\~ розмірі 16000,00 грн у вигляді\~ встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позичальник зобовязався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків у повному обсязі на умовах, передбачених договором та тарифами, зобовязався повністю повернути кредит, сплатити нараховані відсотки. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 417511 від 17.02.2014 [PERSON] помер 15 лютого 2014 року (а. с. 34). 25.06.2014 ПАТ КБ «ПриватБанк» була направлена Претензія кредитора до Дворічанської державної нотаріальної контори (а. с. 35). Відповідно до інформації Дворічанської державної нотаріальної контори від 01.09.2015, після смерті [PERSON], який помер 15.02.2014, Дворічанською держнотконторою 01.09.2015 за реєстром № 1370 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом дружині померлого [PERSON] на 1/3 частку земельної ділянки, донці померлого [PERSON] на 1/3 частку земельної ділянки за реєстром № 1372, сину померлого [PERSON] на 1/3 частку земельної ділянки за реєстром № 1374 (а. с. 36). 22\~травня 2018\~року ПАТ\~КБ «ПриватБанк»\~направив [PERSON],\~[PERSON]\~та [PERSON]\~листи-претензії\~про кредиторські\~вимоги ПАТ\~КБ «ПриватБанк»,\~а саме\~про заборгованість\~[PERSON]\~перед банком\~в розмірі\~13725,54\~грн,\~відповідно до\~яких\~позивач пред»явив\~свої\~вимоги\~(а.\~с.\~37,\~38,\~39).\~ Згідно зі статутом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов»язань публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Станом на дату смерті 15 лютого 2014 року заборгованість [PERSON] по кредитному договору становить 13725 (тринадцять тисяч сімсот двадцять п»ять) грн 54 коп., які є заборгованістю за кредитом. Згідно зі\~ст.\~526\~ЦК\~України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов»язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у зв»язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов»язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред»явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред»явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно зі\~ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов»язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до ч. 3\~ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час судового розгляду даної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Відповідачами, всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені в позові, відповідачами і матеріалами справи не спростовуються. Суд бере до уваги як належний, допустимий, достовірний і достатній доказ розрахунок заборгованості за кредним договором, наданий позивачем, який ні відповідачами, ні матеріалами справи не заперечується і не спростовується. За таких обставин справи, всебічно та повно з»ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ст. 541 ЦК України, враховуючи неподільність предмета зобов»язання, сума заборгованості за кредитним договором стягується з відповідачів солідарно. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв»язку з чим суд стягує також солідарно з відповідачів судовий збір на користь позивача. На підставі кредитного договору\~ від 27.01.2011 № б/н, ст. ст. 526, 541, 608, 1218, 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: approved