Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Адвокат Жердєв Сергій Миколайович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначено, що з 16.03.2011 заявниця та [PERSON] проживають в зареєстрованому шлюбі за адресою [ADDRESS] . Вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Заявниця також має доньку від попереднього шлюбу. Під час спільного проживання з [PERSON] останній часто підіймав на заявницю руку, висловлювався нецензурною лайкою, ображав та принижував її в присутності дітей. Останнім часом випадки фізичного та психологічного насильства з боку [PERSON] стали систематичними. Внаслідок такого поводження заінтересованої особи малолітня дитина заявниці стала заляканою і нервовою. Старша донька також потерпає внаслідок агресивної поведінки з боку заінтересованої особи. На підставі викладеного заявник просила суд видати обмежувальний припис [PERSON] яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з заявником, заборонити наближатись на відстань не менше як двісті метрів до місця проживання та інших місць частого відвідування заявника з дітьми, обмежити спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] , заборонити [PERSON] будь-яке спілкування з неповнолітньою [PERSON] та заборонити [PERSON] розшукувати заявника, переслідувати її та спілкуватись з нею. Представник заявника та заявника в судове засідання не з`явились, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі заявника. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних заяв або повідомлень від нього не надходило. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, її представника, заінтересованої особи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Також позивач має доньку від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно з наданою Головним управлінням Національної поліції в Луганській області інформацією №12387/111/34-2021 від 28.05.2021, громадянин [PERSON] , [INFO] , перебуває на превентивних обліках у Сєвєродонецькому районному управлінні поліції ГУНП в Луганській області з 29.03.2021, як особа, яка вчиняє домашнє насильство, а також з активною категорією «раніше засуджена особа» за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Тобто, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що [PERSON] вчиняє по відношенню до заявниці домашнє насильство, що знайшло своє підтвердження у матеріалах справи. Главою 13 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України врегульовано розгляд заяв про видачу обмежувального припису. Так вимогами статті 350-5 ЦПК України визначено, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 зазначеного Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Зазначені правові положення, щодо застосування певних норм права до спірних правовідносин викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.11.2018 року по справі №О756/2072/18, та у відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України повинні враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Будь які конфліктні відносини, які повинні бути вирішені шляхом домовленості або, у випадку неможливості домовленості, у судовому порядку не можуть вирішуватись шляхом погроз приниження, образ або фізичним насильством. Суд вважає доведеним факт домашнього насильства з боку [PERSON] на адресу заявника та її дітей у вигляді психологічного насильства, яке потребує обмежувального припису для забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від фізичного та психологічного насильства. Окрім того, суд враховує особу [PERSON] , а саме те, що він є раніше засудженою особою за ч. 2 ст. 186 КК України, окрім того, [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, в тому числі неодноразово за домашнє насильство, а також дрібне хуліганство та розпивання алкоголю в громадських місцях. Також суд враховує що [PERSON] повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду цієї справи, проте в судове засідання він не з`явився, жодних заяв, клопотань, письмових пояснень або заперечень щодо предмету розгляду цієї справи від нього не надходило. Враховуючи принцип презумпції невинуватості, закріплений у статті 62 Конституції України, належні докази вчинення стосовно заявниці домашнього насильства, що є необхідною умовою для застосування обмежувального припису, заявником були пред`явлені до суду. Отже, враховуючи всі наявні докази, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення домашнього насильства щодо заявника та дітей У відповідності до вимог ст. 350-8 УПК України копії повного рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved