Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

[PERSON] у квітні 2014 року звернулась до суду із вказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що з вересня 2006 року вона проживала разом із тіткою [PERSON] по [ADDRESS], доглядала за нею. 25 липня 2007 року вони уклали між собою спадковий договір, згідно якого [PERSON] після своєї смерті передавала їй у власність вказаний житловий будинок. В зв'язку зі смертю [INFO] року [PERSON], вона отримала у власність житловий будинок. Оскільки на праві користування [PERSON] належала земельна ділянка, яка знаходилась навпроти будинку, вважає, що вона перейшла в її законне користування. Оскільки померла користувалась земельною ділянкою більше п'ятнадцяти років, вона звернулась до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області (далі - Рада) для вирішення питання про передачу ділянки їй у власність за давністю користування, натомість без яких-небудь пояснень, рішенням Ради від 18 жовтня 2012 року було надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки. Зазначає, що Рада незаконно вилучила з її користування земельну ділянку та безпідставно, без наявної технічної документації передала її [PERSON] Просила визнати незаконним та скасувати рішення Ради від 18 жовтня 2012 року про надання дозволу [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства для подальшої передачі у власність по [ADDRESS] та рішення про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність та видане на їх підставі на [PERSON] свідоцтво про право власності на земельну ділянку по [ADDRESS]; скасувати запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку по [ADDRESS] на ім'я [PERSON], внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно; стягнути з відповідачів понесені судові витрати - 243 грн. 60 коп. по сплаті судового збору та 2000 грн. 00 коп. за надання правової допомоги. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] та її представник заперечили проти заявлених вимог, просили відмовити у їх задоволенні, оскільки спірна земельна ділянка ніколи не була зареєстрована за [PERSON], а перебувала у комунальній власності. Свого часу саме родина [PERSON] користувалась спірною земельною ділянкою, а померла [PERSON] користувалась іншою земельною ділянкою в межах смт. Старий Салтів. [PERSON] отримала земельну ділянку у власність із земель комунальної власності у встановленому порядку, відповідно до закону. Представник відповідача Ради під час судового розгляду заперечила проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні, оскільки спірна земельна ділянка належала до земель комунальної власності. Рада у встановленому порядку передала її у власність [PERSON] Згідно спадкового договору [PERSON] набула у власність житловий будинок [ADDRESS], натомість спірна земельна ділянка розташована по [ADDRESS]. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що померла [PERSON] користувалась вказаною земельною ділянкою на протязі п'ятнадцяти років. Третя особа під час судового розгляду просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки [PERSON] правомірна набула у власність земельну ділянку по [ADDRESS] у смт. Старий Салтів із земель комунальної власності. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, представників відповідачів та третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] уклали 25 червня 2007 року спадковий договір, згідно якого остання після своєї смерті передає у власність [PERSON] належний їй жилий будинок [ADDRESS] Вовчанського району Харківської області (а.с. 7-8). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 11). Відповідно до витягу з реєстру про державну реєстрацію прав КП «Вовчанське БТІ», [PERSON] зареєструвала 06 серпня 2012 року право власності на жилий будинок [ADDRESS] на підставі вказаного вище спадкового договору (а.с. 9). Рішенням Ради від 18 жовтня 2012 року надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] площею 0,03 га для подальшої передачі у власність в межах норм безоплатної приватизації (а.с. 6). Рішенням Ради від 26 червня 2013 року затверджений проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, розташованої по [ADDRESS] у смт. Старий Салтів; передано [PERSON] безоплатно у приватну власність земельну ділянку, площею 0,03 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення ОСГ (а.с. 47). Згідно свідоцтва про право власності від 17 липня 2013 року та витягу з державного реєстру речових прав від 17 липня 2013 року, [PERSON] зареєструвала право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] у смт. Старий Салтів (а.с. 64, 65). Зазначені обставини визнані сторонами по справі, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 3 ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ч. ч. 6-9 ст. 118 ЗК України. Згідно із ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначається цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовані розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Уповноважена установа розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Реалізуючи своє право на отримання земельної ділянки, [PERSON] 17 вересня 2012 року звернулась до Ради із клопотанням до Ради за місцем знаходження земельної ділянки - [ADDRESS] (а.с. 48). За результатами розгляду вказаного звернення Рада надала [PERSON] дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, що підтверджується відповідним рішенням від 18 жовтня 2012 року. За замовленням [PERSON], ПП «Тайгер про» було розроблено проект землеустрою, який був затверджений Радою 26 червня 2013 року. Було прийнято рішення про передачу [PERSON] безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,03 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення ОСГ по [ADDRESS] у смт. Старий Салтів. З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту - смт. Старий Салтів, отже, повноваження щодо розпорядження цією земельною ділянкою мала здійснювати саме Рада. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] отримала спірну земельну ділянку у відповідності до встановленого порядку. Будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме спірна земельна ділянка, яка розташована по [ADDRESS] у смт. Старий Салтів перебувала у користуванні чи власності померлої [PERSON], матеріали справи не містять. Погосподарська книга, земельно-шнурова книга смт. Старого Салтова та погосподарська книга по [ADDRESS], на які посилається позивач як на підставу перебування спірної земельної ділянки у користуванні [PERSON], суд вважає безпідставним, оскільки вони також не містять даних на підтвердження того, що саме земельна ділянка по [ADDRESS] перебувала у користуванні [PERSON] (а.с. 83-90). Також посилання позивача на положення ч. 1 ст. 119 ЗК України як на підставу того, що [PERSON] та вона набули право на земельну ділянку за давністю користування, суд вважає безпідставним, оскільки окрім зазначеного, право на набувальну давність може бути реалізовано з урахуванням пункту 1 розділу IX «Прикінцеві положення» ЗК України з 1 січня 2017 року. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позивач не довела свої вимоги в суді, оскільки не надала суду на їх підтвердження належних та допустимих доказів, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Судові витрати визначаються судом у відповідності зі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed