Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідачів [PERSON] до [PERSON], [PERSON] борг за договором позики в сумі 1175000 грн., проценти в сумі 293750 грн., інфляційні витрати в сумі 16667 грн. та 3% річних у розмірі 114678,89 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 17.07.2010 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого позивач передав у власність відповідачки грошові кошти у розмірі 790000 грн., що еквівалентно 100000 доларів США, під 25% річних а відповідачка зобов'язалася повернути позивачу вказану суму у строк не пізніше 17.07.2011 року. Отримання грошових коштів підтверджується п. 8 договору позики від 17.07.2010 року. В порушення умов договору позики відповідачка у встановлений договором строк не виконала зобов'язання щодо повернення позичених коштів, у зв'язку з чим заборгованість з боку відповідачки перед позивачем за договором позики становить 100000 доларів США, що на день подання позову становить 1175000 грн., які підлягають поверненню за договором позики. Крім того відповідачами слід сплатити відсотки за користування позикою нараховані відповідно до п.1 вищевказаного договору в сумі 293750 гривень, інфляційні витрати в сумі 16667 грн. та 3% річних в сумі 114678,89 грн., що є предметом позовних вимог Враховуючи те, що відповідач на період укладення договору позики від 17 липня 2010 року перебувала у шлюбі з [PERSON], який надав згоду на отримання коштів позивач просить стягнути вказану заборгованість в солідарному порядку з до [PERSON] та [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності. Відповідачі до [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 17 липня 2010 року [PERSON] надав [PERSON] грошову позику у розмірі 790000,00 грн., що еквівалентно 100000 доларів США, із строком повернення заборгованості до 17.07.2011 року під 25% річних, що підтверджується договором позики від 17.07.2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 6,7). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошових коштів. Правила статті 625 Цивільного кодексу України розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання, а також незалежно від того, чи передбачена сплата грошей в готівковій чи в безготівковій формі. Частина 1 коментованої статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 Цивільного кодексу України). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний буде відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені коментованою статтею. В порядку ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як убачається з матеріалів справи, на час звернення до суду відповідачка не виконала взяті на себе за договором позики зобов'язання, грошові кошти позивачу не повернула. Таким чином, на день звернення позивача до суду загальна сума боргу відповідачки за договором позики складає 1175000 грн., що еквівалентно 100000 доларів США, та відповідачкою не надано доказів виконання даного договірного зобов'язання. Відповідно до ч. 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Стаття 1048 Цивільного кодексу України стосується такої характеристики договору позики, як оплатність. За загальним правилом договір позики є оплатним. Оплата по договору позики встановлюється у вигляді відсотків, які будуть нараховуватись в залежності від строку користування майном або грошовими коштами. Таким чином, ураховуючи суму боргу, строк порушення виконання зобов'язання, розмір відсотків розрахованих на день подання позову, відповідачкою на користь позивача має бути сплачено проценти за користування позикою у розмірі 293750 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, стаття 625 Цивільного кодексу України передбачає можливість стягувати за прострочення виконання грошового зобов'язання проценти річних. Розмір процентів річних визначається сторонами в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Проценти річних, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею. Таким чином, ураховуючи порушення відповідачкою виконання грошового зобов'язання за договором позики, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідачки на його користь інфляційних в сумі 16667 гривень та 3 % річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 114678,89 грн. З огляду на викладене, з урахуванням глави 8 Сімейного Кодексу України та того, що [PERSON] надавав свою згоду на отримання коштів (п. 5 договору позики, а.с.6), суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу підлягають до задоволення, та присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивача суму боргу за договором позики на загальну суму 1600095,89 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3775 грн. 80 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved