Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначається, що 22.09.2015 року позивачкою на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за № 1919 було придбано у гр.. [PERSON] та гр.. [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка належала продавцям на праві спільної часткової власності. На час укладення Договору згідно довідки № 1209 від 21.09.2015 наданої продавцями в квартирі була зареєстрована одна особа - відповідачка по справі. Відповідно до п.15 Договору право власності на квартиру перейшло до позивачки згідно ст.. 334 ЦК України з дня державної реєстрації цього права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка проведена приватним нотаріусом [PERSON] 22.09.2015 за номером запису № 11271461. П. 11 Договору визначено обовязок продавця серед іншого звільнити квартиру та знятися з реєстраційного обліку не пізніше пятого жовтня 2015 року. Свої зобовязання за Договором продавець виконав частково, а саме квартира звільнена продавцем від належних йому речей, продавець фактично звільнив квартиру та виселився з неї, передавши ключі від квартири покупцю. Щодо зняття з реєстраційного обліку відповідачка фактично змінивши місце свого постійного проживання, у порушення закону та умов Договору у встановлений в Договорі строк не виконала свого обовязку щодо зняття з реєстраційного обліку. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд усунути їй перешкоди у володінні та користуванні її власністю, визнавши відповідачку такою, що втратила право користування квартирою № 29 в буд. № 16 по вул. Брюллова в м. Запоріжжі. Представник позивачки в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] своєчасно повідомлена за останнім відомим місцем своєї реєстрації та шляхом надання оголошення у пресі про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не зявилась, про причину неявки суд не повідомила, заперечень не надала. Представник третьої особи у судове засідання також не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень або пояснень не надав. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачці, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 22.09.2015 року укладеного між позивачкою, відповідачкою та гр.. [PERSON] (а.с.11-12), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.13). Відповідно до вказаного вище договору Продавці зобовязались зняти з реєстрації місця проживання у квартирі всіх зареєстрованих осіб д не пізніше 05.10.2015 року, але свій обовязок не виконали. Так з довідки № 1431 виданої Центром обслуговування абонентів Єдиної абонентської служби 13.10.2015 року вбачається, що у даній квартирі окрім позивачки зареєстрована без рідства також і відповідачка [PERSON]С.(а.с.15). Згідно ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. На підставі вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивачки правомірні, оскільки відповідачка у зазначеній квартирі не мешкає з дня її продажу, тобто з 22.09.2015 року, за договором купівлі-продажу зобовязалась виписатися з неї, але даний обовязок не виконала, місце її перебування невідоме, домовленостей між сторонами щодо збереження права користування житловим приміщенням не було, тому суд вважає за доцільне визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved