Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

[PERSON] представник за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги №0000-0000034 від 20.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в інтересах останньої, посилаючись на те, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 17 вересня 2004 року. Від шлюбу у них є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]. Фактично їх сім'я розпалась у зв'язку з тим, що кожний з них має різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Разом з тим, з липня 2014 року вони разом не проживають. Вважає, що збереження шлюбу та примирення між ними є неможливим, оскільки неодноразові спроби примирення жодних результатів не принесли. А тому, просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та суду пояснила, що у зв'язку із подіями, які відбуваються на сході України, виїхала разом із донькою на тимчасове місце проживання до м.Шепетівки. Відповідач не виявив бажання переїхати разом із ними. В даний час їй не відоме місце проживання останнього та місце його роботи, оскільки він телефонує з різних номерів, адресу місця проживання не повідомляє. По телефону, стверджував, що проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою. Вона у свою чергу також зустріла іншого чоловіка, з яким має намір створити сім'ю, а тому просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, через оголошення в пресі. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в суді, [PERSON] та [PERSON] одружились17 вересня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 54. Прізвище після адруження чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 17 вересня 2004 року виконкомом Золотівської міської ради Луганської області. Від спільного проживання у сторін є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, серії [NUMBER] виданим 27.12.2004 року виконкомом Золотівської міської ради Луганської області. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, з липня 2014 року разом не проживають. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт окремого проживання позивача та відповідача та відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхньої дитини, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь. На підставі ч.ч. 3, 4 ст. 56, ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved