Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому вказали, що їм на праві спільної часткової власності на лежить житлова квартира [ADDRESS] . При цьому [PERSON] має право власності 5/12 часток у спірній квартирі, [PERSON] - 1/4 частку, та третя особа [PERSON] - має право на 1/3 частку в квартирі, але право власності не зареєструвала. Після смерті у 2014 році колишньої власниці квартири [PERSON] спадщину на її частку прийняв син [PERSON] , і до квартири самочинно вселився його син [PERSON] з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] , яка в подальшому вийшла заміж за [PERSON] , та вселила в квартиру і чоловіка. 02. [INFO] помер співвласник квартири [PERSON] , і спадщину після нього прийняла його дружина [PERSON] , діти і онука якої в даний час мешкають у спірній квартирі. Позивачі вказують, що вони намагалися вирішити питання щодо розподілу спадкового майна між усіма співвласниками, проте на теперішній час відповідачі квартиру не звільняють, у зв`язку з чим вони, як співвласники не мають можливості користуватись спадковим майном, відповідачі не бажають також і продати житло і поділити гроші кожному відповідно до його частки у спадковому майні. Враховуючи, що відповідачі вселилися та мешкають в квартирі без жодної правової підстави, не зареєстровані в ній, на свій розсуд здійснюють ремонті роботи, що унеможливлює безперешкодне користування нею їм, позивачам, тому просять виселити їх з вказаної квартири. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги і просять задовольнити. Пояснили, що квартира є чотирикімнатною, але [PERSON] , який є власником 1/4 її частки, вимушений проживати з дружиною та малолітньою дитиною в однокімнатній квартирі своєї тещі, оскільки у зв`язку з неприязненими відносинами, які склалися між ним та відповідачами, які не є членами його родини,сумісне проживання у спірній квартирі декількох сімей неможливе. [PERSON] вказав, що він, як співвласник, бажає проживати у квартирі разом з членами своєї сім`ї, проте у даних обставинах це неможливо, питання про сплату йому його частки в квартирі відповідачі не вирішують, виселятись не бажають. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні заперечують проти позову і вказали, що ще за життя їх бабусі [PERSON] у 2014 році вони вселилися в квартиру доглядати за нею, після її смерті спадкоємець бабусі - їх батько [PERSON] дозволив їм мешкати в квартирі, а після смерті батька їм дозволила там же проживати їх мати - [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті чоловіка. Ремонт вони зробили косметичний, оскільки квартира знаходиться у занедбаному стані. Вони не згодні нічого відшкодовувати позивачам за їх частку в житлі, оскільки вселялися за згодою і позивачки [PERSON] , і їх батька [PERSON] , які були власниками житла. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що вона як спадкоємиця власника квартири надала дозвіл на проживання в ній своєму сина з сім`єю, поки квартира не буде продана. Але позивачі усіляко уникають від вирішення питання про її продаж і розподіл грошей між співвласниками, тому її син продовжує мешкати в квартирі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її чоловік [PERSON] , є власником 1/4 частки у квартиру [ADDRESS] , зареєстрований у ній, але вони вимушені разом з маленькою дитиною мешкати в квартирі її матері, оскільки в квартирі мешкає сім`я [PERSON] , і їх сумісне проживання неможливе. Свідки [PERSON] , [PERSON] суду пояснили, що їх родичі - відповідачі по справі, заселилися у спірну квартиру зі згоди позивача [PERSON] та [PERSON] , який мав у квартирі 1/3 частку, продовжують жити по теперішній час, зробили косметичний ремонт, несучі стіни не руйнували. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона мешкає в багатоповерховому будинку [ADDRESS] , і знає, що у квартирі [ADDRESS] більше, ніж 4 роки мешкає [PERSON] з дружиною, донькою, онуком та зятем. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] , виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 13 грудня 1996 року, виданого виробничим житловим ремонтно- експлуатаційним об`єднанням на підставі розпорядження № 6691 та реєстраційного посвідчення КПТІ чотирикімнатна квартира [ADDRESS] належала на праві спільної приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На даний час співвласниками вказаної квартири є [PERSON] - 5/12 часток, [PERSON] - 1/4 частка, та [PERSON] -1/3 частка, при цьому остання прийняла вказану частку в квартирі в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , але право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєструвала. Сторонами не заперечується, що у спірній квартирі мешкають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які членами сім`ї власників [PERSON] і [PERSON] не являються, хоча є між собою родичами. Відповідачі вказують, що вселилися в жиле приміщення за згодою позивачки, проте остання цей факт заперечує, вказуючи на порушення її права як власника житла на вільне користування своєю власністю, тому позивачі просять усунути перешкоди у користуванні своєю власністю шляхом виселення відповідачів зі спірної квартири. Частина 1 ст. 383 ЦК України передбачає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Факт неможливості проживання у спірній квартирі позивача [PERSON] з членами своєї сім`ї підтверджено в судовому засідання показами свідка [PERSON] , не заперечується відповідачами. За таких обставин суд застосовує вимоги ст. 391 ЦК України, яка передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право позивачі просять реалізувати шляхом виселення відповідачів з жилого приміщення. Частина 2 статті 116 Житлового Кодексу України передбачає, що осіб, які сасамоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідачі не спростували факт самоправного зайняття спірного жилого приміщення, правомірність свого вселення та проживання без реєстрації в квартирі не довели. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встанови них цим Кодексом. Той факт, що третя особа [PERSON] дозволила членам своєї сім`ї проживати у квартирі, частину якої вона успадкувала, судом не може бути прийнятий до уваги, оскільки відповідачі вселилися в житло ще до того, як вона прийняла спадщину, а також суд враховує, що [PERSON] не є власником частки у житловому приміщенні, оскільки тільки реалізувала своє право на прийняття спадщини, і не здійснила державну реєстрацію права власності, як то передбачено частиною 4 ст. 334 ЦК України, яка визначає, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Суд також враховує, що відповідачі не є членами сім`ї позивачів [PERSON] та [PERSON] в розумінні ч. 2 ст. 64 ЖК України, вони також не були і членами сім`ї померлої [PERSON] , за життя якої вони вселилися до квартири, усі відповідачі мають реєстрацію за іншою адресою, та неможливість проживання за адресою реєстрації не довели. Враховуючи, що позивачами доведена неможливість реалізації їх права на вільне користування своєю власністю у зв`язку з протиправністю дій відповідачів, які не бажають добровільно виселятися зі спірної квартири, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved