Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS] . 25.10.2002 р. в її квартирі були зареєстровані відповідачі по справі - донька [PERSON] та онука [PERSON] . На даний час відповідачі більше двох років в квартирі фактично не проживають, не сплачують комунальні послуги та не використовують житло. Відповідачі в 2019 р. добровільно покинули квартиру у зв`язку із зміною місця проживання, виїхали за кордон на постійне місце проживання, але з реєстрації не знялися. На даний час повертатися для проживання у вказану квартиру відповідачі наміру не мають. Реєстрація відповідачів в її квартирі перешкоджає належному користуванню та розпорядження квартирою оскільки має намір відчужити її. Позивач просить суд на підставі ст.. 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України винести рішення яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В суді позивач позов підтримала, просить його задовольнити. Суду позивач пояснила, що її донька більше 15 років проживає в Італії у шлюбі з італійцем, до неї кілька років тому виїхала і онука з двома дітьми, онука в її квартирі не проживає років сім після одруження, разом із чоловіком проживала в нього, їх діти - її правнуки зареєстровані в будинку чоловіка онуки; відповідачів забезпечені житлом. Відповідачі в судове засідання не з`явились, подали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнали, не заперечили щодо його задоволення. Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 06.09.2002 р.(а.с.6-8). В квартирі позивача зареєстровані з 25.10.2002 р. відповідачі по справі - її дочка [PERSON] та онука [PERSON] . Відповідачі в квартирі позивача не проживають більше двох років, що підтверджується поясненнями в суді свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі вимоги позивача визнали, про що вказали в своїх заявах до суду. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вичерпного переліку поважності причин непроживання у житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права закріплює право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Outcome: approved