Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] предявила позов в суд до [PERSON] та просить винести рішення, яким стягувати аліменти із відповідача в її користь, на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та суду показала, що вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. У цьому шлюбі у них 07.12.2008 року народився син [PERSON]. Сімейне життя у сторін не склалось і, 23 червня 2016 року рішенням суду шлюб між ними було розірвано. Син залишився проживати разом з нею та перебувати на її вихованні та утриманні, вона сама здійснює за ним належний догляд. Не заперечує той факт що відповідач навідується до сина,забирає його з школи. Сплачувати аліменти на сина відповідач має змогу, так як його стан здоровя та матеріальне становище дозволяє йому утримувати свою дитину, він є працездатний, постійно їздить за межі України на роботу. Вважає, що аліменти на сина останній повинен сплачувати в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення сином повноліття. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов позивача визнав частково. Вважає, що розмір аліментів позивачем надто завищений. Він не відмовляється від своїх обовязків надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина однак у звязку з тим що на даний час він не працює,перебуває в пошуках роботи може сплачувати тільки по 400 грн. в м-ць. Окрім того ствердив що цікавиться як навчанням так і здоров'ям сина. Дослідивши представлені доводи позивача, заслухавши пояснення відповідача та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. З копії свідоцтва про народження вбачається, що в цьому шлюбі у сторін 07 грудня 2008 року народився син [PERSON], батьком якого є відповідач, [PERSON]. Сімейне життя у сторін не склалось і, 23 червня 2016 року рішенням суду шлюб між ними було розірвано. Син [PERSON] залишився проживати разом з позивачем та перебувати на її вихованні та утриманні. З довідки виданої Галицьким відділенням Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області вбачається, що [PERSON], як платник податків взятий на облік в Галицькому відділенні і, обсяг його виручки з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року відповідно до поданої декларації складає 00 грн. На час розгляду справи в суді відповідач ніде не працює, що стверджується наданою довідкою відповідачем з виконавчого комітету Галицької міської ради згідно витягу із державного реєстратора від 04.10.2016 року, як не зайнята особа в пошуках роботи числиться в центрі зайнятості. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, яке відповідно до ст. 6 цього Кодексу настає після досягнення вісімнадцяти років. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів на дітей суд враховує матеріальне становище сторін, їх стан здоров'я та стан здоров'я дитини, який є задовільним,а також те що відповідач не працює. При цьому також слід керуватись принципом розумності і справедливості. Згідно ст.ст.\~1,\~2 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. З аналізу наведених норм слідує, що батьки мають рівні права та обов'язки відносно дітей і повинні забезпечити дитині хоча б прожитковий мінімум. При визначенні розміру аліментів суд враховує те,що відповідач, будучи фізично здоровою особою працездатного віку, немає постійного заробітку та інших осіб, яких би мав утримувати у відповідності до закону а, отже, в змозі надавати принаймні половину від мінімального забезпечення своїй дитині. Суд приходить до висновку що позов слід задовольнити частково,стягувати з відповідача щомісячно аліменти в користь позивача на утримання сина [PERSON] в розмірі 700 гривень в місяць. Такий розмір аліментів не значно перевищує половину прожиткового мінімуму, встановленого\~статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», який для дітей віком від 6 до 18 років встановлений з 01 травня 2016 року в розмірі 1531 грн. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини, а не достатні для повноцінного її розвитку. З врахуванням вищенаведеного, на підставі ст.ст. 180, 183, 184, Сімейного кодексу України та

Outcome: partial