Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

[PERSON], яка дає в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка по справі - [PERSON], з жовтня 1993 року по 13 серпня 2013 року перебувала з відповідачем - [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. 13 серпня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано, дитина залишилася проживати з матір'ю - позивачкою, на даний час навчається в гімназії № 7 м. Одеси. Наведені обставини сторонами не заперечуються, та підтверджуються: копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 05 серпня 2003 року; копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13 серпня 2013 року; довідкою з гімназії № 7 м. Одеси з місця навчання дитини, що додаються. Позивачка стверджує, що відповідач з часу розірвання шлюбу з дитиною не спілкується, від надання допомоги ухиляється. В зазначених умовах позивачка вимушена утримувати дитину за власні кошти, вирішувати питання виховання та розвитку дитини самостійно. В червні 2015 року позивачка уклала шлюб з іншим чоловіком, змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04 червня 2015 року. В зв'язку з відсутністю відповідача за місцем реєстрації, ухиленням його від спілкування і виховання дитини, позивачка не може отримати дозвіл відповідача як батька дитини на виїзд дитини за кордон без супроводу батька. Таким діями відповідача, порушується права та інтереси дитини, обмежується її можливість подорожувати країнами світу, спілкуватися з іншими людьми, вивчати культуру світу, повноцінно розвиватися та пізнавати європейські цінності. В зв'язку з чим, позивачка просить надати їй дозвіл на багаторазовий, до отримання самостійного права, виїзд за кордон неповнолітньої - [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу її батька [PERSON] до країн Європейського Союзу, країн Африки, Сербії, Туреччини, Чорногорії, Боснії і Герцеговини, Косово, Грузії, США, Австралії, Канади, Росії, Єгипту, Кенії без згоди та супроводу батька дитини - [PERSON]. Крім того, позивачка посилається на те, що відповідач на надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому позивачка просить стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], код. [NUMBER], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх доходів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], починаючи з дати подання позову і до досягнення повноліття [INFO] року. В судове засідання представник позивача подала клопотання в якому просив розгляд справи здійснити за його відсутності, а також позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач про розгляд справи неодноразово повідомлявся за місцем реєстрації, проте за даною адресою не проживає. За вищевказаними обставинами, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимоги ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, в судовому засіданні. Так судом встановлено, що [PERSON], з жовтня 1993 року по 13 серпня 2013 року перебувала з відповідачем - [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. 13 серпня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано, дитина залишилася проживати з матір'ю - позивачкою, на даний час навчається в гімназії № 7 м. Одеси. Наведені обставини сторонами не заперечуються, та підтверджуються: копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 05 серпня 2003 року; копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13 серпня 2013 року; довідкою з гімназії № 7 м. Одеси з місця навчання дитини, що додаються. Позивачка стверджує, що відповідач з часу розірвання шлюбу з дитиною не спілкується, від надання допомоги ухиляється. В зазначених умовах позивачка вимушена утримувати дитину за власні кошти, вирішувати питання виховання та розвитку дитини самостійно. В червні 2015 року позивачка уклала шлюб з іншим чоловіком, змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04 червня 2015 року. В зв'язку з відсутністю відповідача за місцем реєстрації, ухиленням його від спілкування і виховання дитини, позивачка не може отримати дозвіл відповідача як батька дитини на виїзд дитини за кордон без супроводу батька. Вищевказані правовідносини регулюються наступними нормами законодавства. Відповідно до пп. 4 п. 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну: проїзний документ дитини. Частиною 3 «Правил» встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Згідно п. 4 «Правил» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Суд вважає, що виїзд дитини спільно з матір'ю за межи України з метою відпочинку та здійснення туристичних поїздок не позбавляє права відповідача на здійснення своїх батьківських прав щодо спілкування та виховання дитини. При цьому, суд не надає права на виїзд на постійне місце проживання дитині, а тому в даній частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягнення аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved