Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом, у якому вказано, що позивачка з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO].н., який на даний час є повнолітнім. Син навчається на денному відділенні «Київського коледжу зв'язку», на контрактній основі, строк навчання якого закінчується 31.01.2016 року. Позивачка вказала, що відповідач не допомагає в утриманні сина, у неї складне матеріальне становище і тому вона просить суд стягувати з відповідача у її користь кошти на утримання сина [PERSON] щомісячно у розмірі по ? частині від усіх видів його заробітку, починаючи з 06.06.2014 р. і до закінчення навчання - до 31.01.2016 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала і пояснила, що за навчання сина [PERSON] необхідно платити кошти у сумі 6500 гр. на рік. Відповідач не проживає у її будинку, на її переконання, він із січня 2014 р. працює у Литві і отримує зарплату у розмірі біля однієї тисячі євро. У травні 2014 року вона мала розмову із [PERSON] і він обіцяв допомагати їй коштами, однак нічого не надає. Представник позивача [PERSON] позов підтримав і просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи сповіщений через оголошення у пресі. Заслухавши сторону, дослідивши матеріали справи, суд вважає у задоволенні позову відмовити по таких підставах: сторони являються батьками їх сина [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім та відповідно до поданої довідки, [PERSON], станом на 26.11.2013 р. навчався на 1-му курсі у Державному закладі «Київський коледж зв»язку», на контрактній формі навчання, з 01.09.2013 р., термін навчання якого закінчується 31.01.2016 року. Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Аналогічна вказівка міститься у Постанові Пленуму Веховного суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» - п.20: обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як установлено судом, позивачка [PERSON] працює і отримує заробітну плату у розмірі по 2000 грн. на місяць. Відомості про матеріальне становище відповідача відсутні. При цьому, як випливає із повідомлення Підволочиського районного сектора міграційної служби, [PERSON] на території Підволочиського району не значиться. Вимогами ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Таким чином суд прийшов до висновку, що стороною не доведена можливість відповідача надавати матеріальну допомогу. Твердження позивача про отримання відповідачем заробітної плати у Литві являється голослівним. А тому, враховуючи вищенаведені вимоги закону, суд вважає у задоволенні позову відмовити за недоведеністю вимог. На підставі вимог ст.88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то судові витрати у розмірі: 243,60 грн. судового збору - покласти на державу. На підставі ст. ст. 199-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed