Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

[PERSON], як законний представник неповнолітнього [PERSON], 03.10.1998року народження звернулась до суду з позовом до [PERSON], просила визнати 29/50 частин будинку № 25, розташованого по провулку Івана Франка, у м. Кіровограді спадковою масою. На обґрунтування позову зазначала, що відповідач незаконно стала власником будинку, що є предметом спору, попереднім власником був батько [PERSON] - [PERSON], який помер 21.03.2008року, відтак позивач, як спадкоємець першої черги має право на частку у даній нерухомості. Під час розгляду справи, оскільки [PERSON], 03.10.1998року досяг повноліття, [PERSON] приймала участь у розгляді справи, як представник позивача. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, на його обґрунтування додатково зазначала, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON]. Під час їх шлюбу було придбано частку будинку № 25, розташованого по провулку Івана Франка, у м. Кіровограді. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.06.1999 р. в порядку поділу спільного майна подружжя [PERSON] між та [PERSON] за останєю визнано право власності на 29/50 частин жилого будинку № 25, розташованого по провулку Івана Франка, у м. Кіровограді. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 7041 грн. компенсації. В подальшому [PERSON] звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця, повязаної із несплатою присудженої йому компенсації. Рішенням суду від 08.10.1999 р. зобов'язано державного виконавця накласти арешт на 29/50 частин жилого будинку № 25, розташованого по провулку Івана Франка, у м. Кіровограді та передати його на реалізацію. Державним виконавцем 21.08.2001 р. було складено акт передачі 29/50 частин домоволодіння в особисту власність [PERSON], в рахунок погашення боргу. В подальшому державний виконавець постановою від 23.04.2004року незаконно зняв арешт з будинку № 25, розташованого по провулку Івана Франка, у м. Кіровограді, а [PERSON] в ОКП КООБТІ було відмовлено у перереєстрації цього будинку на його імя. Незаконне на думку позивача зняття арешту стало підставою для протиправних дій [PERSON], яка 29.06.2004року подарувала будинок [PERSON], який на даний час є власником нерухомого майна, що є предметом спору. У 2005 році [PERSON] звернувся до суду з позовом про скасування державної реєстрації та договору дарування 29/50 часток будинку № 25, розташованого по провулку Івана Франка, у м. Кіровограді, як наслідок справу було закінчено мировою угодою, затвердження якої позивач вважає незаконною. За мировою угодою [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому частку домоволодіння, розташованого по вулиці Водогонній,13, в м. Кіровограді, будівельні матеріали, натомість [PERSON] відмовився від заявлених позовних вимог, визнав право власності на 29/50 часток будинку № 25, розташованого по провулку Івана Франка, у м. Кіровограді за [PERSON] Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що оскільки 29/50 часток будинку № 25, розташованого по провулку Івана Франка, у м. Кіровограді в порушення норм діючого на той час законодавства відповідач незаконно подарувала іншій особі, то ця нерухомість має рахуватись у власності [PERSON], а у звязку із його смертю в порядку спадкування на неї має право його спадкоємець син [PERSON]. Просила позов задовольнити. Оскільки, відповідач в судовому засіданні 27.10.2016р. предявила паспорт на прізвище [PERSON], пояснивши, що змінила прізвище із [PERSON] у 2000році в звязку з укладенням шлюбу, суд на місті замінив неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] (а.с.97). Відповідач проти задоволення позову заперечила (а.с.67-68), зазначала, що не є власником будинку № 25, розташованого по провулку Івана Франка, у м. Кіровограді. Коли вона перебувала у шлюбі з [PERSON] ними було придбано 29/50 часток вказаного будинку. Після поділу майна подружжя у 1999році, за рішенням суду їй було присуджено будинок, а [PERSON] компенсацію за його частку. Проте із-за відсутності коштів сплатити їх [PERSON] не мала можливості, та з цього приводу з ним виникали конфліктні ситуації. У 2005році під час розгляду справи в суді за його позовом до неї та її чоловіка [PERSON], останній запропонував [PERSON]П в якості компенсації частину належного йому будинку, розташованого по вулиці Водогінній, 13, у м. Кіровограді, той погодився та справа закінчилась мировою угодою. Таким чином [PERSON] фактично належить 39/100 частин будинку розташованого по вулиці Водогінній, 13, у м. Кіровограді, що і є спадковою масою після його смерті. Таким чином, оскільки всі майнові питання з [PERSON] були вирішені у 2005 році, позивач не має права предявляти позовні вимоги з приводу неналежного йому за життя майна. Просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Ухвалою суду від 11.10.2016року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог було залучено [PERSON], оскільки з 2004року він є зареєстрованим власником 29/50 часток будинку № 25, розташованого по провулку Івана Франка, у м. Кіровограді, та позивач вказала, що не вважає необхідною його участь у справі, як сторони. [PERSON] на розгляд справи не зявився, зі слів відповідача, яка є його дружиною він не бажає приймати участь у розгляді справи. Суд заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали інвентарної справи будинку № 25, розташованого по провулку Івана Франка, у м. Кіровограді, матеріали цивільних справ № 2-963/99, 2-2531/2005, матеріали даної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що з 07.05.1988 р. по 21.10.1994 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого було придбано 29/50 частин жилого будинку № 25, розташованого по провулку Івана Франка, у м. Кіровограді. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.06.1999 р. по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя за [PERSON] визнано право власності на 29/50 частин жилого будинку по пров. І.Франка, 25 в м. Кіровограді. Стягнуто з [PERSON] на користь \~[PERSON] 7041 грн. компенсації (а.с. 87-88). Рішення набрало законної сили. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.10.1999 р. задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність державного виконавця Науменко І.І. та зобовязано державного виконавця накласти арешт на 25/50 частин жилого будинку по вул. І. Франка, 25 м. Кіровоград та передати його на реалізацію (а.с. 9). 17.04.2000 року постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на 29/50 частину житлового будинку по пров. І. Франка, 25 в м. Кіровограда, який належить [PERSON] (а.с. 12). Актом державного виконавця від 21.08.2001 р., складеного на підставі ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», 29/50 частин домоволодіння № 25 по пров. І.Франка, м. Кіровоград переданий в особисту власність [PERSON] в рахунок боргу згідно в/л № 20963 від 21.06.1999 р. (а.с. 14). З матеріалів інвентарної справи вбачається, що постановою про зняття арешту від 23.04.2004року державним виконавцем знято арешт з 29/50 частин домоволодіння № 25 по пров. І.Франка, м. Кіровограда. 03.06.2004року ОКП КООБТІ повідомило [PERSON] листом про неможливість державної реєстрації Акта (державного виконавця від 21.08.2001р.). Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 29.06.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] подарувала [PERSON] 29/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Кіровограді по пров. Франка Івана, № 25 (а.с. 45). В 2005 році [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], ВДВС Кіровського РУЮ м. Кіровограда, третя особа КООБТІ про зняття з державної реєстрації, визнання права власності, визнання недійсним договору дарування, стягнення моральної шкоди. Під час розгляду даної справи сторони уклали мирову угоду, за умовами якої [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому 39/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по вул. Водогінній, 13 в м. Кіровограді, а [PERSON] відмовився від заявлених позовних вимог до [PERSON] про визнання права власності, визнання недійсним договору дарування, стягнення моральної шкоди, визнавши за [PERSON] право власності на 29/50 частин домоволодіння № 25 по пров. І.Франка, в м. Кіровограді. Мирова угода затверджена ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.07.2005 р., яка набрала законної сили (а.с. 86). 03.10.1998 року народився [PERSON], батьком якого є [PERSON], а матірю позивач (а.с. 8). 21.03.2008 року помер [PERSON] (а.с. 7). Згідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.\~ 20.12.2013 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда в задоволенні позову [PERSON], до [PERSON], [PERSON], Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Обласне комунальне підприємство Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації, Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, про визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації, визнання права власності - відмовлено (а.с. 78-80). У позові [PERSON] просила : поновити строк на оскарження рішення суду від 12.07.2005 року та залучити до справи [PERSON], як законного представника інтресів сина [PERSON] [INFO]; встановити факт незаконного зняття арешту та факту перекручування істини та скасувати державну реєстрацію 29/5 частки домоволодіння № 25 по пров. І.Франко м. Кіровограда на імя [PERSON] і укладений нею договір дарування на імя [PERSON]; визнати право власності на 29/50 частку домоволодіння № 25 по пров. Івана Франка в м. Кіровограді за спадкоємцем по закону [PERSON], [INFO]; скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.07.2005 року про затвердження мирової угоди. В подальшому нею подано до суду заяву відповідно до якої позивач заявила вимоги про визнання незаконним факта державної реєстрації 29/50 частин домоволодіння № 25 по провул. І.Франка в м. Кіровограді на імя [PERSON] та скасування її; визнання недійсним договору дарування на імя [PERSON]; визнання права власності на 29/50 частини домоволодіння № 25 по провул. І.Франка в м. Кіровограді за спадкоємцем за законом [PERSON], [INFO]. 05.02.2014 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.12.2013 року залишено без змін. Суд апеляційної інстанції погодився з доводами суду першої інстанції зазначивши, що на час смерті у 2008 році [PERSON] не був власником 29/50 частин домоволодіння № 25 по пров. І.Франка в м. Кіровограді, відтак його спадкоємець [PERSON] не має права його спадкувати (а.с. 76-77). Доводи позивача не знайшли підтвердження, як в суді першої так і апеляційної інстанцій. 20.05.2014 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда в задоволенні позову [PERSON] до Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, ОКП «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про скасування рішень суду, встановлення факту незаконного зняття арешту, скасування державної реєстрації та договору дарування, вилучення майна із чужого незаконного володіння, визнання власності за спадкоємцем по закону - відмовлено (а.с. 72-74). Рішення суду набрало законної сили. У позові [PERSON] просила : скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.06.1999 р., встановити факт незаконного зняття арешту з 29/50 частини будинку по пров. І.Франка, 25 державним виконавцем Харіною О.М. 23.04.2004 р., скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.07.2005 р., скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за [PERSON], скасувати договір дарування укладеного між [PERSON] та [PERSON], скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за [PERSON], вилучити майно з чужого володіння за правилами віндикації, визнати право власності за правонаступником за законом [PERSON] Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що обґрунтування позову не було доведено під час розгляду справи, та вимоги не ґрунтуються за законодавстві, що регулює виниклі правовідносини. Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст.\~10,\~11,\~60 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач просить визнати 29/50 частин будинку № 25, розташованого по провулку Івана Франка, у м. Кіровограді спадковою масою після смерті у 2008році батька позивача [PERSON] Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Як встановлено матеріалами справи та судовими рішеннями за життя [PERSON] після отримання Акта державного виконавця від 21.08.2001року, складеного в порядку ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2001 року) про передачу у власність [PERSON] 29/50 частини домоволодіння № 25 по провулку І.Франка в м. Кіровограді, відповідно до п.131 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 18 червня 1994 р. N 18/5 (чинної на час виникнення правовідносин) не отримав свідоцтво, що \~\~видається на підставі відповідної копії акта про продаж будинку з прилюдних торгів чи копії акта про те, що будинок залишено за стягувачем у зв'язку з тим, що торги не відбулися. Право власності є набутим з моменту його державної реєстрації (ст. 331 ЦКУ). Не отримавши такого свідоцтва, [PERSON] не вважається таким, що набув право власності на спірне майно, тим паче, що у 2005році він своїм волевиявленням у затвердженій судом мировій угоді відмовився від претензій на 29/50 частини домоволодіння № 25 по провулку І.Франка в м. Кіровограді, визнавши право власності на це майно за [PERSON] за що той передав у власність [PERSON] 39/100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по вулиці Водогінній, 13 в м. Кіровограді. Таким чином судом достеменно встановлено, що за життя [PERSON] не набув права власності на 29/50 частини домоволодіння № 25 по провулку І.Франка в м. Кіровограді, відтак це майно не може бути у складі спадщини після смерті [PERSON] в розумінні статей 1216, 1218 ЦК України. За наведеного суд відмовляє у задоволенні позову. Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням цієї норми та того, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачеві не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed