Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 22.08.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір у вигляді заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, відповідно до якого, відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання виконав, проте, відповідач, всупереч умовам договору, свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 28.07.2020 року має заборгованість у розмірі 2620,90 грн., у тому числі: 1448,75 грн. - заборгованість за кредитом, 775,88 грн. - проценти за користування кредитом, 9 грн. - комісія, 234,52 грн. - пеня н а прострочену заборгованість, 27,53 грн. - сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту, 56,43 грн. - сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів, 31,55 грн. - 3% річних на суму простроченого кредиту, 37,24 грн. - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.09.2020 року відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач на призначені судові засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 22.08.2016 року було укладено договір у вигляді заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, відповідно до якого, відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок (а.с. 9). Згідно долученого до матеріалів справи розрахунку станом на 28.07.2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 2620,90 грн., у тому числі: 1448,75 грн. - заборгованість за кредитом, 775,88 грн. - проценти за користування кредитом, 9 грн. - комісія, 234,52 грн. - пеня на прострочену заборгованість, 27,53 грн. - сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту, 56,43 грн. - сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів, 31,55 грн. - 3% річних на суму простроченого кредиту, 37,24 грн. - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів (а.с. 10-13). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст .ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит. Так, банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів. У свою чергу, позивач скористався кредитними коштами, однак, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача, відповідно до розрахунку його заборгованості перед позивачем, станом на 28.07.2020 року має заборгованість у розмірі 2620,90 грн., у тому числі: 1448,75 грн. - заборгованість за кредитом, 775,88 грн. - проценти за користування кредитом, 9 грн. - комісія, 234,52 грн. - пеня на прострочену заборгованість, 27,53 грн. - сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту, 56,43 грн. - сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів, 31,55 грн. - 3% річних на суму простроченого кредиту, 37,24 грн. - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач порушив умови кредитного договору, а тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 2620,90 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 2102 грн.

Outcome: approved