Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ковпинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування, що розташована Чернігівська область Новгород-Сіверський район Лісконогівська сільська рада загальною площею та 4,50 умовних кадастрових га. із земель КСП « Дружба», свій позов мотивує тим, що після смерті його тітки [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить право на земельні частки (пай), але даний сертифікат втрачений, з цього приводу він звертався до ЗМІ. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, була заведена спадкова справа, але у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо сертифіката про право на земельну частку (пай) було відмовлено за відсутності оригіналу. Іншим не судовим шляхом визнати право на земельну частку(пай) не можливо, тому він змушений звернутися до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу просив розглянути без його участі. Представник відповідача Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського районну Чернігівської області, в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглянути за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що за життя [PERSON] отримала сертифікат про право на земельну частку(пай) серії [NUMBER] від 30.05.1997року, який посвідчував право на земельну частку (пай) розміром 4,50 умовних кадастрових гектарах, із земель КСП «Дружба», на території Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.8) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.04.2004 року [PERSON] померла [INFO] актовий запис №6. (а.с.5). Згідно рішення Новгород-Сіверського районного суду від 09.06.2017року [PERSON] є племінником [PERSON] (а.с.6) Згідно повідомлення приватного нотаріуса Новгород-Сіверського нотаріального округу №2454 від 13.11.2017 року [PERSON] роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку(пай), що належала [PERSON], яка померла [INFO] та за відсутності правовстановлюючого документу. (а.с.10) Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 13.11.2017року після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. (а.с.9) З приводу втрати оригіналів сертифікатів позивав звертався до ЗМВ «Сіверський Край» (а.с.11) За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, зважаючи на те, що відповідачами позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, адже попередній право посвідчуючий документ зараз втрачено. Згідно статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Враховуючи наведене в ст.25 ЦК України випливає, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання належності цього майна власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Отже на день смерті [PERSON] належало тільки право на земельну частку(пай), тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved