Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначила, що вона зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та є власницею цієї квартири на підставі договору дарування від 18.07.2000 року, який зареєстрований в реєстрі прав власності за № 11843/47 від 18.07.2000 року. Між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб з 2003 року. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2013 року шлюб розірвано. Шлюбні відносини між ними з травня 2012 року фактично припинені спільне господарство не ведеться, відповідач припинив з»являтись за місцем своєї реєстрації, що підтверджується відповідним актом, його особистих речей в квартирі немає. Теперішнє місце проживання відповідача не відоме. Все це додає додаткового клопоту та фінансових затрат, а реєстрація відповідача порушує волевиявлення її прав. Участі у сплаті комунальних послуг відповідач не приймає. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на обставини викладені в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог посилається на ст.ст. 321, 391 ЦК України. Не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином шляхом оголошення в пресі (газета «Народне слово» №45 (3157) від 16 жовтня 2014 року, а. 15), причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи УДМС в Кіровоградській області в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. За вказаного, суд вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що представник позивача не заперечив. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування від 18.07.2000 року /а.с. 5/. Згідно довідки ЖЕК № 10 від 30.07.2014 року за № 2904 за адресою: [ADDRESS] крім власника зареєстровані: донька - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. Відповідно до акту від 10.07.2014 року, підписаного мешканцями [PERSON], [PERSON], зав. Будинком [PERSON], підписи завірено начальником відділення ЖЕК № 10 Гресько С.Б., [PERSON], не проживає за вказаною адресою понад 1 рік, а саме з грудня 2012 року, особисті речі гр. [PERSON] в квартирі відсутні. Обов»язку по сплаті комунальних послуг не виконує. Свідок [PERSON] ,яка є сусідкою позивача та проживає у квартирі [ADDRESS] пояснила, що відповідача не бачила з грудня 2012 року. Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача та проживає у квартирі [ADDRESS] пояснила, що відповідач за адресою: [ADDRESS] останні два роки не проживає. Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В суді знайшов підтвердження факт не проживання відповідача в квартирі, належній позивачу, що підтверджується матеріалами справи та свідченнями свідків. Судом достовірно встановлено, що відповідач без поважних причин не проживає та не користується квартирою, ніякої участі в оплаті комунальних послуг не приймає, позивачеві чиняться перешкоди у здійсненні нею права власності, відповідач не є членом її сім'ї. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування спірним житловим приміщенням, що відповідає вимогам ст.ст. 319, 391 ЦК України, а відтак дає суду підстави усунути позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням, які створює реєстрація за даною адресою відповідача та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з ч.1 ст.11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Таким чином, за наявності судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке набрало законної сили, та відповідно до ст.14 ЦПК України є обов'язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, зняття з реєстраційного обліку такої особи у судовому порядку не потребується. Зважаючи на те, що зняття з реєстраційного обліку відноситься до компетенції Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області, яка є суб'єктом владних повноважень, процесуальний статус якої у даній справі - третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, суд фактично зобов'яже третю особу вчинити певні дії, що виходить за межі цивільної юрисдикції. Таким чином, оскільки зняття з реєстраційного обліку особи є виключною компетенцією Управління державної міграційної служби України, суд, ухвалюючи рішення про зняття з реєстраційного обліку відповідачів фактично вийде за межі своїх повноважень.

Outcome: partial