Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Стахановської міської ради (місцезнаходження: Луганська область, місто Кадіївка, вулиця Кірова, будинок 32) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просить визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , тривалістю в 3 (три) місяці з дня набрання рішенням законної сили, посилаючись на наступне. [PERSON] є онуком [PERSON] , в той час як [PERSON] була матір`ю його матері [PERSON] . [PERSON] проживала на тимчасово окупованій території у місті Кадіївка (Стаханов) Луганської області та [INFO] померла. [PERSON] повністю займався похованням своєї баби [PERSON] . Оскільки [PERSON] померла на тимчасово окупованій території, то існували перешкоди в оформленні спадкових прав, тому що документи про смерть були видані органом, що є незаконно створеним на тимчасово окупованій території України. Із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси. Судова справа довгий час направлялась з Київського районного суду м. Одеси за підсудністю до Сєвєродонецького міського суду Луганської області. При цьому звернення до Київського районного суду м. Одеси було здійснено ще в межах шестимісячного строку визначеного законом для прийняття спадщини. Однак рішення суду про встановлення факту смерті [PERSON] було ухвалено вже після спливу строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити додатковий строк тривалістю в три місяці з моменту набрання законної сили рішенням для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його баби [PERSON] , померлої [INFO] . В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності представника відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю представника відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Стахановським МВ УМВС України в Луганській області 15.05.2002 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 15.05.2002 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 січня 1986 року Відділом РАЦС м. Стаханов Ворошиловградської області, [PERSON] (російською) народився [INFO] , про що 07.01.1986 року зроблено відповідний актовий запис № 25. Батьком записаний [PERSON] (російською), матір`ю - [PERSON] (російською). Згідно із копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23 лютого 1985 року Відділом РАЦС м. Стаханов Ворошиловградської області, [PERSON] (російською) та [PERSON] (російською) уклали шлюб 23.02.1985 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 146. Прізвище чоловіка після укладення шлюбу - [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 лютого 1965 року Домом бракосочетания г. Кадиевка Луганскої области (російською), [PERSON] (російською) народилася [INFO] , про що 11.02.1965 року зроблено відповідний актовий запис № 23. Батьком записаний [PERSON] (російською), матір`ю - [PERSON] . Згідно із копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Стаханов Луганської області, була зареєстрована з 24.03.1983 року за адресою: [ADDRESS] . З копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 липня 2019 року по справі № 520/11914/19, вбачається, що встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Кадіївка Луганської області , у віці 82 років. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 жовтня 2019 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в місті Кадіївка Луганської області, Україна у віці 82 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 10169. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд звертає увагу на те, що позивачем або його представником не було надано жодних доказів того, що позивач звернувся до нотаріуса із письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і нотаріусом було відмовлено у вчиненні будь-яких нотаріальних дій у зв`язку із пропуском позивачем строку для прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Вищевказані обставини свідчать про те, що позивачем не доведено факту наявності у нього волі щодо реалізації своїх спадкових прав після смерті [PERSON] та наступного невизнання його прав на спадкування з боку будь-яких осіб, в тому числі з боку нотаріуса. При цьому у відповідь на письмове запитання суду стосовно того, до якого саме нотаріуса позивач звертався із заявою про прийняття спадщини, представник позивача, який є адвокатом, не надав жодних конкретних відомостей. Посилання представника позивача у письмових поясненнях на те, що позивач звертався до приватного нотаріуса і отримав певні роз`яснення, не свідчать про те, що позивач у встановленому законом порядку подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. До закінчення підготовчого засідання або до початку судового засідання представником позивача не було надано жодних доказів звернення позивача із заявою про прийняття спадщини, а також не було заявлено клопотань про витребування доказів (в разі необхідності), хоча представник позивача, який є адвокатом, мав всі можливості для подання доказів та заявлення клопотань. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у їх задоволенні. Суд повторює, що станом на час розгляду цієї справи позивачем не доведено факту невизнання його спадкових прав та необхідності їх захисту в судовому порядку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено, в той час як відповідачем не було повідомлено про наявність у нього будь-яких судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Outcome: dismissed