Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про встановлення юридичного факту, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину свого батька в порядку спадкування за законом. Заявлений позов, з врахуванням уточненої позовної заяви, обґрунтовують тим, що 14.05.2014 року їх батько [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку № 17 по пров. Зеленому в м. Вільнянськ Запорізької області та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель , загальною площею 0,07000 га. Проте, як зазначають позивачі, вони позбавлені можливості оформити спадщину батька в нотаріальній конторі через помилку у прізвищі батька в Державному акті на право приватної власності на землю серія ІІ-ЗП № 015493 від 13.12.2000 року, де його прізвище помилково вказано як «Замлинний» замість правильного «Замлінний». Отже нотаріус відмовився оформлювати спадщину їх батька, та рекомендував вирішити це питання в судовому порядку. При цьому, як зазначають позивачі в своїй заяві, в якості відповідача у справі ними залучено племінника [PERSON], оскільки останній вважає, що також має право на спадщину їх батька, оскільки останній нібито обіцяв написати заповіт на його користь. Отже, з врахуванням вищезазначених обставин, позивачі прохають суд встановити факт належності їх батьку державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЗП № 015493, визначити додатковий строк позивачу [PERSON]С, для прийняття спадщини [PERSON], та визнати за кожним із позивачів в порядку спадкування за законом після смерті їх батька [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку № 17 по пров. Зеленому в Вільнянськ Запорізької області разом з господарськими будівлями та спорудами, а також на ? частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель за цією ж адресою, загальною площею 0,0700 га. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, її представник адвокат [PERSON] надала суду заву, в якій прохає розглянути справу без своєї участі та без участі позивача, зазначивши при цьому, що позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Позивач [PERSON] також звернувся до суду з заявою щодо розгляду справи без своєї участі, на задоволенні своїх позовних вимог наполягає. Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява, згідно якої останній не заперечує проти задоволення позову [PERSON] і [PERSON] та розподілу між ними спадщини їх батька. При цьому відповідач прохає розглядати справу за його відсутності. Отже, дослідивши наявні у справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків: Факт смерті [PERSON] 14.05.2014 року підтверджено Свідоцтвом про смерть І-ЖС № 297574, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області 14. 05.2014 р. Витребувана судом з Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області копія Спадкової справи № 171/2016, заведена після смерті [PERSON], містить заяву позивача [PERSON], який 23.06.2016 року (за вх. № 555) звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини свого батька [PERSON] за законом. Проте постановою державного нотаріуса [PERSON] за № 986/02-31 від 25.06.2016 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що останнім пропущено передбачений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини. При цьому, згідно матеріалів вищевказаної спадкової справи, померлий заповіту не лишив; його дружина - [PERSON] померла раніше, а саме 25.10.2004 року, ніхто із спадкоємців [PERSON] не отримали відповідного Свідоцтва про право на спадщину померлого. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до змісту ст. 1261 ЦК України позивачі [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями першої черги при спадкуванні за законом після свого батька [PERSON], а відповідач [PERSON] згідно ст.1265 ЦК України відноситься до пятої черги спадкоємців. Отже, враховуючи вищенаведене, а також той факт, що померлий заповіту не лишив, суд дійшов висновку, що саме позивачі мають переважне право на спадщину [PERSON] Відповідно до змісту ст.1216 ЦК України, у звязку із смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало покійному на день його смерті на праві приватної власності. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спору належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на житловий будинок № 17 по пров. Зеленому в м. Вільнянськ Запорізької області. вищезазначений житловий будинок. Долученими до матеріалів справи письмовими доказами підтверджено право власності [PERSON] на вищезазначений житловий будинок . Згідно технічного паспорта на будинок , складеного ОП ЗМБТІ 27.02.1992 року , спадкодавець є єдиним власником будинку № 17 по пров. Зеленому в м. Вільнянськ Запорізької області (інвентарний номер 367) ; при цьому в довідці виконавчого комітету Вільнянської міськї ради Запорізької області за № 3273 від 17.06.2016 року зазначено, що [PERSON] був зареєстрований у вказаному будинку з 01.07.1969 року по день його смерті 14.05.2014 року. Розглядаючи вимоги щодо належності батьку позивачів земельної ділянки для обслуговування вищевказаного житлового будинку , судом встановлено, що згідно Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ-ЗП № 015493, виданого Вільнянською міською радою 13.12.2000 року, земельна ділянка, площею 0,0700 гектарів за адресою: м. Вільнянськ, пров. Зелений, 17 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, на підставі рішення виконкому Вільнянської міської ради народних депутатів № 66 від 14.03.2000 р. була передана у приватну власність гр. «Замлинному» [PERSON], який проживає за адресою: [INFO]. Тобто, у вищезазначеному Державному акті допущено помилку в написанні прізвища власника земельної ділянки, а саме помилково вказано « Замлинний» замість правильного «Замлінний». Відповідно до ч.2 п.5 ст. 234 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Отже, з врахуванням досліджених письмових доказів в їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що власником земельної ділянки, площею 0,0700 гектарів за адресою: м. Вільнянськ, пров. Зелений, 17 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, - дійсно є батько позивачів у справі - [PERSON]. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що спадкодавцю [PERSON] на день його смерті дійсно належав той обсяг спадкового майна, на яке претендують позивачі. Положеннями ст. 1268 ЦК України передбачено, що Спадкоємець за заповітом чи за законом має право\~ прийняти спадщину або не прийняти її.\~ Спадкоємець,\~ який постійно проживав разом із спадкодавцем\~на час відкриття спадщини,\~ вважається таким, що прийняв спадщину,\~якщо протягом строку,\~ встановленого статтею 1270\~ цього\~ Кодексу,\~ він не заявив про відмову від неї.\~ Довідкою виконкому Вільнянської міської ради Запорізької області № 3273 від 17.06.2016 року підтверджено, що позивач [PERSON] на день смерті батька [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з ним за адресою: м. Вільнянськ, пров. Зелений, 17. При цьому матеріали спадкової справи № 171/2016, заведеної після смерті [PERSON], не містять заяви [PERSON] щодо її відмови від спадщини батька. Отже, вищенаведене свідчить, що позивач [PERSON] відповідно до ст.1268 ЦК України прийняла спадщину свого батька [PERSON] В ході судового розгляду встановлено, що позивачу [PERSON] нотаріусом було відмовлено в оформленні спадщини батька в звязку з пропуском передбаченого ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця,\~ який пропустив строк для прийняття\~ спадщини з поважної причини,\~ суд може визначити\~ йому\~додатковий\~строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.\~ При цьому в судовому засіданні доведений факт відсутності умов для одержання позивачами [PERSON] та [PERSON] в нотаріальній конторі відповідних Свідоцтв про права на спадщину свого батька [PERSON] через помилку в написанні прізвища останнього в Державному акті на право приватної власності на землю (що входить до складу спадщини), і тому заявлені позивачами вимоги підлягають саме судовому розгляду. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, суд дійшов висновку, що обсяг спадкового майна [PERSON] підлягає розподілу між його дітьми [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, і за кожним із спадкоємців слід визнати право власності на: - 1/2 частину житлового будинку № 17 по пров. Зеленому в м. Вільянськ Запорізької області, разом з господарськими будівлями та спорудами; - 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, загальною площею 0,0700 га, за адресою: м.Вільнянськ, пров. Зелений, 17. З огляду на те, що при розгляді справи судом фактично вирішено питання щодо розподілу між позивачами спадщини [PERSON], заявлена позивачем [PERSON] одна із вимог щодо визначення йому додаткового строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини батька (у відповідності з положеннями 3 ст. 1272 ЦК України), судом розцінюється як зайва, яка вже не тягне за собою правових наслідків, і тому в задоволенні позову в цій частині суд вважає за необхідне відмовити. Отже, з врахуванням вищезазначеного, позов - підлягає [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial