Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд та просить стягнути аліменти з відповідача, на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 3500 гривень на кожну дитину, мотивуючи свою заяву тим, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному об'ємі та просять їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково та в своїх запереченнях поданих до суду пояснив, що на сьогоднішній день він уже сплачує аліменти на утримання свого старшого сина [PERSON] в розмірі 1/5 частини всіх видів доходу, що в середньому становить 900 гривень щомісячно. Крім того, вказані в позовній заяві позивачкою доходи в розмірі 25-26 тисяч гривень щомісячно не відповідають дійсності, є надуманими та спростовуються довідкою Здолбунівської ОДПІ. При таких обставинах, він просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Позицію відповідача в судовому засіданні підтримала його представник. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу, рахує, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження котрих обоє записані батьками, а тому в однаковій мірі зобов'язані їх матеріально утримувати . Так як відповідач певний час добровільно будь-яку матеріальну допомогу на утримання дітей не надавав, то позивачка обґрунтовано просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей. В своїй позовній заяві позивачка вказала про те, що відповідач має щомісячний дохід від заняття підприємницькою діяльністю в розмірі 25000-26000 гривень щомісячно. Проте надати будь-яке документальне підтвердження цього факту, для суду не змогла. Суд не може за доказ взяти ксерокопії публічного договору №1 за березень місяць 2015 року та березень місяць 2016 року, як доказ стабільного прибутку за 2015 -2016 роки відповідача. Будь-яких доказів прибутку в 2015 році не надано взагалі. Більше того відповідно до довідки Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції № 1376/17-10 від 31.03.2016 року - [PERSON] перебуває на обліку як фізична особа - підприємець. В період з 01.01.2015 року по 31.03.2016 року перебував на загальній системі оподаткування, доходів від підприємницької діяльності за вищевказаний період, згідно поданих декларацій про майновий стан і доходи, не отримував. Сама позивачка в судовому засіданні пояснила, що просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, так як прибуток відповідача є нестабільним та мінливим, залежить від сезону та кількості клієнтів, що будуть відвідувати спортивний комплекс. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на своєму утриманні має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] від першого шлюбу, на котрого згідно судового рішення уже сплачує аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Таким чином, суд рахує, що позивачка не довела свої вимоги в частині можливості стягнення аліментів з відповідача на кожну дитину в розмірі 3500 гривень та рахує за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1500 гривень на кожну дитину. Враховуючи викладене та

Outcome: partial