Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] у червні 2014 року звернувся до суду з позовом до Теплівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно. В позові вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 07.04.2014 було встановлено факт прийняття [PERSON], народження [INFO], спадщини, а саме: житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] та права на земельну частку (пай), що знаходиться на території Теплівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, що відкрилася після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO]. [PERSON] звернувся до Пирятинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, чим підтвердив своє бажання отримати спадок. Пирятинською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 197/2014. Однак, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому він вимушений був звернутися з позовом до суду. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача на адресу суду надав лист у якому просив справу слухати у його відсутність та відсутність його довірителя, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Судом установлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 26.11.1955 Теплівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області, батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с. 4). [PERSON] є спадкоємцем за законом [PERSON] у відповідності до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України. Інших спадкоємців у [PERSON] немає, оскільки інший син померлого [PERSON] відмовився від спадщини на користь брата [PERSON], про що свідчить заява, що має місце у спадковій справі. За змістом листа Пирятинської державної нотаріальної контори № 602/02-17 від 21.05.2014, нотаріус відмовив позивачу у оформленні прав на майно з видачею свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно на ім'я померлого [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Теплівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області № 02-2989 від 11.03.2014, житловий будинок, що належав батьку [PERSON] - [PERSON] розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки померлий [PERSON] не встиг отримати правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок та господарські будівлі у зв'язку зі смертю, що є для будь-якої людини подією непередбачуваною, суд уважає, що це майно належало йому на праві власності, а тому позивач як спадкоємець за законом має право на його спадкування. Згідно копії спадкової справи № 197/2014 до майна померлого [PERSON], крім позивача [PERSON] були ще спадкоємці: [PERSON], який у встановленому законом порядку відмовився від спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача, вказавши додатково, що за продовженням строку на прийняття спадщини звертатися не будуть. За обставин, коли домоволодіння належало померлому, позивач є спадкоємцем, однак свідоцтво про право власності на житловий будинок у спадкоємця відсутнє, учасники процесу не заперечують проти задоволення позову, визнання права власності на домоволодіння за позивачем в порядку спадкування за законом відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved