Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулося з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25 квітня 1997 року, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2497 [PERSON], [PERSON], які діяли від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], 1993 року народження та [PERSON], 1986 року народження, на підставі рішення опікунської ради Суворовської районної адміністрації №334р. від 24.04.1997р. продали, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], який був посвідчений на Центральній Одеській біржі за реєстраційним номером № 2497 від 25 квітня 1997 року. [INFO] [PERSON] помер, та після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Позивачка є дочкою померлого [PERSON], а тому є спадкоємцем першої черги. В той же час, позивачка не має можливості оформити спадщину, оскільки договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально. На підставі викладеного, позивачка просить визнати дійсним вищевказаний договір купівлі-продажу. В судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, а також просили справу розглядати у її відсутність проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись за місцем проживання, проте за вищевказаною адресою кореспонденцію не отримують, у зв'язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважаються повідомленим про розгляд справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що 25 квітня 1997 року, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2497 [PERSON], [PERSON], які діяли від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], 1993 року народження та [PERSON], 1986 року народження, на підставі рішення опікунської ради Суворовської районної адміністрації №334р. від 24.04.1997р. продали, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], який був посвідчений на Центральній Одеській біржі за реєстраційним номером № 2497 від 25 квітня 1997 року. У відповідності з умовами договору у власність [PERSON] переходила вищевказана квартира. При цьому сторони досягли домовленості за всіх істотних умов цього договору. Відповідачам передано сума у розмірі 6 286,00 грн., в рахунок оплати вартості вищевказаної квартири. Даний договір 19.05.1997 року був зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості в кн 222 пр стр 198 р. № 374. На підставі викладеного, суд вважає, що сторони по справі уклали угоду, передбачену законом, оформили її у письмовій формі, як того вимагає ст. 44 ЦК України в редакції 1963 р., угода відповідає вимогам закону і інтересам сторін. Після оформлення предмет угоди фактично перейшов в користування [PERSON], однак, сторонами був порушений обов'язок нотаріального посвідчення вказаного договору, що передбачено ст. 227 ЦК України в редакції 1963 р., і відповідачі ухилилися від нотаріального посвідчення угоди. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Відділом ДРАЦС Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 1819. Позивачка - [PERSON] є донькою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження в якому батьками вказані: батько - [PERSON]. У відповідність з вимогами ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 р., якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі викладеного, суд вважає, що позов про визнання угоди дійсною підлягає задоволенню.

Outcome: approved