Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,обґрунтовуючи позовні вимоги таким. З грудня 2020 року з її заробітної плати почалися щомісячні відрахування коштів в розмірі 20%. В подальшому з`ясувалось, що стягнення проводяться на підставі Постанови Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Юрія Анатолійовича від 27.11.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші її доходи на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості в сумі 21142 грн. 08 коп. та 669 грн.00 коп., 2114 грн.21 коп., витрат на проведення виконавчих дій. З наданої за місцем роботи копії Постанови від 27.11.2020 року їй стало відомо, що стягнення проведено на підставі виконавчого напису № 40845 від 08.09.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомірського міського нотаріального округу Горай О.С. щодо стягнення з неї боргу в сумі 21142 грн.08 коп. на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД». Жодних повідомлень, постанов про відкриття виконавчого провадження, звернення стягнення на заробітну плату, тощо, від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А. та будь-яких повідомлень, копій виконавчого напису від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вона не отримувала. Вважає, що приватним нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, ч.1ст.88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженої наказом МЮ України№296/5 від 22.02. 2012 року, оскільки напис виконано не за місцем знаходження «боржника» чи його майна, не перевірено строки звернення та безспірность суми заборгованості, що є підставою для визнання його таким,що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягає, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не надав. В судове засідання третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ст. ст. 280 - 283 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до такого висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. З постанови приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Мельнікова Ю.А. від 27.11.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника вбачається, що за виконавчим написом № 40845 від 08.09.2020 року, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем,стягнення з [PERSON] боргу повинно здійснюватися на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД». Сприяючи учасникам судового процесу в реалізації ними прав, судом витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславовичматеріали, відповідно до яких було вчинено виконавчий напис № 40845 від 08.09.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» боргу в сумі 21142 грн. 08 коп. Згідно вказаних матеріалів судом встановлено, що виконавчий напис було вчинено на підставі договору про відкриття банківського (кредитного) рахунку, укладеного між позивачем та ПАТ «Платинум Банк» 20.08.2013 року, договорів про відступлення права вимоги між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» від 28.02.2018 року, а також між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та відповідачем, виписки з особового рахунку, підготовленого працівниками відповідача, який є відображенням його односторонніх арифметичних розрахунків. При цьому, доказів відступлення права вимоги ПАТ «Платинум Банк» саме до позивача, розмір такої вимоги, відомості про отримання боржником письмової вимоги (повідомлення) про погашення заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД»вказані матеріали не містять. Підстави та порядок вчинення нотаріусом виконавчого напису регулюється Законом України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 року № 1172, а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Відповідно до ст. ст. 87 та 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З правового аналізу зазначених норм Закону України «Про нотаріат» вбачається, що основною умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису є підтвердження стягувачем безспірності заборгованості. Процедура вчинення виконавчого напису врегульована Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Підпунктом 2.1. пункту 2 глави 16 розділу II Порядку встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем нотаріусу подається заява, а нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Пунктами 2.1, 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок) встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. За змістом п. п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», частина 2 «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями» для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, цей Перелік документів не передбачає. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» - визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 серпня 2019 року в справі за № 569/8884/17, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата Верховного суду у постанові від 29.03.2019 року у цивільній справі №137/1666/16-ц. У постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 зазначено, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника, згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц зазначено, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такої. Під час розгляду справи такої категорії суд встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, заперечувала безспірність заборгованості за кредитним договором, щодо погашення якої вчинено оспорюваний виконавчий напис, посилаючись на розмір заборгованості та її наявність перед кредитором. Докази на спростування доводів позивача в матеріалах цивільної справи відсутні та в судовому засіданні не встановлені. Зважаючи на те, що встановлення під час вчинення нотаріусом виконавчого напису безспірності заборгованості є вимогою імперативного характеру та не виконується на розсуд стягувача, суд погоджується, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не була встановлена безспірність розміру заборгованості, Таким чином, беручи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений без дотримання вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин, оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved