Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] Вішал Раджендра, зацікавлена особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, звернулися в суд із заявою, в якій просять розірвати між ними шлюб, який укладений і зареєстрований 22.07.2006р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис 1055. В судовому засіданні заявники подану заяву про розірвання шлюбу підтримують, в її обґрунтування зазначають, що між ними припинилися шлюбі відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Між сторонами було досягнуто згоди в частині проживання дітей, сплати аліментів та участі батьків у вихованні дітей, про що укладений нотаріально посвідчений договір. Згідно заяви Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції просить справу розглядати без участі представника та ухвалити рішення згідно норм законодавства. Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступні обставини справи. 22 липня 2006 року між [PERSON] Вішал Раджерндра та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №1055, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 2.07.2006р. №017877. Від шлюбу у сторін 22 грудня 2004 року народився син [PERSON], 03 липня 2015 року народилася дочка [PERSON], про що свідчать свідоцтва про народження №138396 від 11.05.2014р. та №217691 від 10.07.2015р. відповідно. Із наданих пояснень слідує, між сторонами фактично припинені шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Як зазначають заявники, між ними визначено питання про сплату аліментів на утримання дітей, визначено місце їхнього проживання, а також досягнуто згоди щодо інших питань і 04.08.2015р. приватним нотаріусом було посвідчено договір із цього приводу. Із умов договору від 04.08.2015р. вбачається, що він укладений батьками [PERSON] і [PERSON] у звязку з прийняттям спільного рішення стосовно подання до суду заяви про розірвання шлюбу в порядку, передбаченому статтею 109 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 109 Сімейного кодексу України передбачає, що подружжя яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпечення умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Однак, частина 2 статті 110 Сімейного кодексу України встановлює, що позов про розірванню шлюбу не може бути предявлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Судом встановлено, що між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратила почуття поваги та любові, не підтримують шлюбних стосунків, шлюб існує лише формально. Проте, у подружжя є малолітня дитини [PERSON] [INFO]. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] і [PERSON] передчасно та всупереч положень Сімейного кодексу України звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу в звязку з прийняттям ними спільного рішення і розірванням шлюбу будуть порушуватися права малолітньої дитини. Сторони не позбавленні права повторного звернення із заявою до суду чи із позовною заявою одним із подружжя про розірвання шлюбу після досягнення дитиною одного року та за наявності їхнього бажання. З врахуванням встановлених обставин, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed