Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] звернуся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком. В обґрунтування свого позову вказав, що він є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Із відповідачкою, яка є матір'ю його дітей громадянкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі він не перебував і фактичних шлюбних відносин не підтримує. Відповідачка веде розпусний та аморальний спосіб життя. На всі зауваження не реагує. Зловживає алкоголем, чинить сварки, останніми роками змінювалися чоловіки з якими вона мешкала, зараз проживає з громадянином на ім'я [PERSON], який також вживає щодо позивача та дітей словесні образи та погрози фізичної розправи, вживає алкогольні напої. Позивач неодноразово звертався з приводу цього до Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, неодноразово викликав поліцію. Спосіб життя відповідачки позначається на дітях, особливо на малолітній дитині, його духовному і фізичному розвитку. Відповідач зовсім не переймається і не піклується про здоров'я дітей, фізичний та моральний розвиток дітей. Позивач, як батько бажає займатися їх вихованням, брати участь у їх житті. Відповідачка у своїх запереченнях проти позову вказала, що з 1998 року по 2015 роки вона перебувала з Позивачем - [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах та проживала із ним однією сім'єю, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки, піклувалися один про одного. Під час сумісного проживання з [PERSON] у них народилося двоє дітей: [INFO] - [PERSON], [INFO] - [PERSON]. 04.12.2001 вони придбали будинок за адресою: [ADDRESS] і проживали усі разом однією сім'єю. З 2015 року шлюбні відносини між ними припинилися, але й досі вони мешкають в одному будинку, хоча спільного господарства не ведуть та шлюбних відносин не підтримують, разом продовжують ростити та виховувати дітей. Позивач поставив перегородку всередині будинку, тим самим виділив їй частину будинку для проживання. Діти, фактично, проживають з ними разом. Відповідачка готує їжу, годує дітей у своїй частині будинку, постійно спілкуються, але дитяча кімната знаходиться на частині будинку позивача. Алкоголем позивачка не зловживає, працює, доглядає за будинком, сплачує за навчання старшого сина, піклуюється про молодшого. Причиною звернення до суду Позивача з даним позовом є намагання виселити відповідачку з будинку (позов про виселення розглядається зараз в суді, справа № 640/1962/17). Матеріалами справи не підтверджуються обставини ухилення позивачки від батьківських обов'язків по вихованню сина. Третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явилась, надала висновок щодо недоцільності визначення місця проживання дитини з батьком, фактів ухилення відповідачки від виконання материнських обов'язків щодо сина [PERSON] не встановила. В судовому засіданні були допитані свідки позивача. Свідок [PERSON] пояснила, що є класним керівником [PERSON]. Обидва батьки приймають участь у вихованні дитини, але батько бере більш активну участь і гроші на усі шкільні заходи здає він. Траплялися випадки, коли мати забирала дитину зі школу із суттєвим запізненням, не завжди слідкує за належним виконанням дитиною домашніх завдань. Свідок [PERSON], яка є бабусею [PERSON] та матір'ю позивача вказала, що під впливом виховання матері [PERSON] неодноразово вчиняв дрібні крадіжки її грошей. В даний час припинив це робити. Свідок [PERSON], який є старшим братом [PERSON] і сином сторін по справі, вказав, що належним вихованням [PERSON] займається батько, а мати часто ухиляється від своїх обов'язків, проживаючи з різними чоловіками у своїй частині будинку. Вивчивши позовну заяву, вислухавши сторони, представників, допитавши свідків та дослідивши надані сторони докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ч. 1,2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Основною умовою, визначеною СК України, при встановлення місця проживання дитини з одним з батьків за рішенням суду, є окреме поживання батьків. Судом встановлено, що фактично сторони мешкають в одному будинку, розділеному навпіл перегородкою. Доказів фактичного ухилення відповідачки від виконання материнських обов'язків, зловживання алкоголем або вчинення аморальних поступків позивачем надано не було. Як зазначили і свідки і вказано у характеристиці дитини зі школи, дитина любить обох батьків, хоча більшу увагу дитині приділяє саме батько. Згідно шостого принципу Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір'ю позивачем не доведено, відповідних доказів матеріали справи не містять. Позивач має рівні права з відповідачкою щодо участі у вихованні та утриманні дитини, має право на захист цих прав, як шляхом звернення до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, так і до суду. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed