Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про повернення сплаченого авансу за нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач указує на те, що на початку 2012 року вона вирішила придбати житловий будинок у м. Пирятині Полтавської області. На початку лютого 2012 у газеті «Пирятинські вісті» вона прочитала оголошення про продаж будинку, що розташований по вул. Лермонтова,18 м.Пирятина Полтавської області та зателефонувала за номером телефону, указаного в газеті, домовившись про зустріч із продавцем будинку. Під час зустрічі з продавцем за місцем розташування будинку їй було повідомлено, що фактичним власником будинку є [PERSON], а [PERSON] проживала у ньому зі слів [PERSON] «на правах власника». Оглянувши будинок, позивач вирішила його придбати. [PERSON] сказала, що для виготовлення документів для оформлення договору купівлі-продажу їй необхідно сплатити завдаток. Через декілька днів [PERSON] сплатила [PERSON] завдаток за будинок у розмірі 1500 доларів США, що на той момент становило 12\~150 грн, і який [PERSON] передала [PERSON] у присутності свідків. Ще через декілька днів [PERSON] зателефонувала позивачу та попросила доплатити їй ще 500 доларів США, які та 17.02.2012 сплатила [PERSON] як додатковий аванс, що на той момент становило 4040 грн. Сплачений аванс у розмірі 2\~000 доларів США повинен був бути уключений у суму договору купівлі-продажу будинку. Через деякий час позивач дізналася, що [PERSON] виготовленням документів для оформлення договору купівлі-продажу будинку не займається, а сплачені нею гроші витратила на власні потреби. Від продажу будинку відповідачі відмовляються. Добровільно повернути [PERSON] сплачений нею аванс у розмірі 2\~000 доларів США також відмовляються. Просить стягнути з відповідачів солідарно отримані від неї грошові кошти у сумі 2\~000 доларів США, що становить 46\~414,05 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Допитана з її згоди як свідок позивач [PERSON] пояснила суду, що на початку лютого 2012 вона мала намір придбати будинок у м. Пирятині та прочитавши оголошення в газеті домовилася про зустріч із продавцем будинку. Під час зустрічі за місцем розташування будинку їй було повідомлено, що фактичним власником будинку є [PERSON], а [PERSON] проживала у ньому зі слів [PERSON] «на правах власника», так як придбала цей будинок у [PERSON] З документами про право власності на будинок позивач не ознайомлювалася. Оглянувши будинок, позивач вирішила його придбати. Відповідач [PERSON] запропонувала їй сплатити завдаток для виготовлення документів для оформлення договору купівлі-продажу. Через декілька днів [PERSON] сплатила [PERSON] завдаток за будинок у розмірі 1500 доларів США, що на той момент становило 12\~150 грн, частину якого [PERSON] передала [PERSON] у присутності свідків, а частину передала одному із свідків [PERSON] в рахунок боргу перед нею. Ще через декілька днів [PERSON] зателефонувала позивачу та попросила доплатити їй ще 500 доларів США, які та 17.02.2012 сплатила [PERSON] як додатковий аванс. Проте, [PERSON] виготовленням документів для оформлення договору купівлі-продажу будинку не займалася та не займається, від продажу будинку відповідачі відмовляються. Добровільно повернути [PERSON] сплачений нею аванс у розмірі 2\~000 доларів США також відмовляються. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце його проведення повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів за наявними матеріалами справи. Заслухавши пояснення представника позивача, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У лютому 2012 року сторони попередньо домовилися щодо купівлі позивачем [PERSON] будинку, що розташований по вул. Лермонтова,18 у м. Пирятині Полтавської област. На підтвердження вказаних домовленостей, для оформлення документів на будинок, позивач передала відповідачу [PERSON] кошти в сумі 1500 дол. США (що становило 12\~150 грн на по курсу НБУ на день передачі коштів) в рахунок оплати вартості нерухомого майна, а відповідач [PERSON] передала позивачу розписку, якою підтверджувався факт отримання нею коштів у вказаній сумі, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні (а.с.6). 17.02.2012 позивач сплатила відповідачу [PERSON] як додатковий аванс ще 500 дол. США ( що на той момент становило 4040 грн), а відповідач[PERSON] передала позивачу розписку (оригінал якої знаходиться у позивача), якою підтверджувався факт отримання нею цих коштів (а.с.7). Сплачений аванс у загальному розмірі 2\~000 доларів США повинен був бути уключений у суму договору купівлі-продажу будинку В подальшому сторони, так і не досягли згоди щодо купівлі-продажу зазначеного майна і позивач звернулася до відповідачів з вимогою про повернення їй суми сплаченого авансу за розписками, які знаходилися у неї. Проте, відповідачі отримані кошти до цього часу позивачу не повернули. Відповідно до\~ст. 570 Цивільного кодексу України\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. З матеріалів справи слідує, що ні договору купівлі-продажу, ні письмового правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання за договором купівлі-продажу, які б за формою і змістом відповідали ст. 657 ЦК України, між сторонами укладено не було. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Сторона, яка сплатила аванс, має право вимагати повернення всієї суми, навіть у тому разі, якщо вона у односторонньому порядку відмовилася від укладення або виконання договору. Отже, суд прийшов висновку, що сплачені [PERSON] кошти у сумі еквівалентній 2000 доларів США в рахунок виконання договору купівлі-продажу будинку є авансом і повинні бути повернуті позивачу в тому розмірі, в якому вони передавалися. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Дане положення застосовується, зокрема, до повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні (п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України). З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідачів 2 000 доларів США, які позивач просила стягнути у гривневому еквіваленті за встановленим курсом НБУ станом на 17.11.15 року (на момент подачі уточненого позову), що становить 46\~414,05 грн., є обґрунтованими. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для стягнення вказаних коштів з відповідачів солідарно, оскільки частину авансу у сумі 1500 дол. США було отримано від позивача за розпискою відповідачем [PERSON], яку вона видала позивачу, а в подальшому частину авансу - у сумі 500 дол. США отримала від позивача відповідач [PERSON], що підтверджується дослідженими у судовому засіданні оригіналами розписок. Таким чином, з відповідача [PERSON]А.ю на користь позивача підлягає стягненню сума еквівалента 1500 дол. США - 34 810, 53 грн, а з відповідача [PERSON] сума еквівалента 500 дол. США - 11\~603,50 коп. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як убачається з постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.14 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У справи міститься угода про надання правової допомоги від 22.10.14 року №52, укладена між адвокатом [PERSON] та [PERSON]П, предметом якого є надання останній правової допомоги, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, квитанція про його отримання представником позивача №07/12 від 07.12.2015 у сумі 3600 грн. Таким чином, заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу в сумі 3600 грн, яка полягала в підготовці та складанні адвокатом позовної заяви, надання консультацій, ознайомленням з матеріалами справи та участі у судових засіданнях, на думку суду, є обґрунтованим та документально підтверджений матеріалами справи, тому підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до суми задоволених позовних вимог. Зокрема: з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 2700 грн ( що становить 75% від суми задоволених позовних вимог), з відповідача [PERSON] - 900 грн (що становить 25% від суми задоволених позовних вимог). Відповідно до встановлених часток підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору з відповідача [PERSON] 319,75 грн, з відповідача [PERSON] 106,59 грн.

Outcome: partial