Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Новобузького районного суду Миколаївської області із позовом до [PERSON], зазначивши третьою особоюНовобузьку державну нотаріальну контору Миколаївської області, в якому просили визначити їм додатковий тримісячний строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за правом представлення, що відкрилась 12.02.2006 року після смерті [PERSON], визнавши причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною. Обґрунтували позов тим, що після смерті 12 лютого 2006 року їх бабусі [PERSON] усе майно успадкувала відповідачка [PERSON], яка є сестрою померлої. Батько позивачок [PERSON], який є сином спадкодавиці та спадкоємцем першої черги, помер 17.03.1995 року, тому вони мають право успадкувати майно бабусі за правом представлення. Про смерть батька їм стало відомо в травні 2016 року. Отримавши свідоцтво про смерть батька, вони в грудні 2016 року звернулись до Новобузької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за правом представлення, але нотаріусом їм було відмовлено у звязку з тим, що свідоцтво про право на спадщину за законом на все майно вже видане іншому спадкоємцю, їх тітці [PERSON], яка у встановлений законом строк звернулась з заявою про прийняття спадщини, про наявність інших спадкоємців нотаріусу повідомлено не було. Як на поважну причину пропуску строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини позивачки посилались на те, що на час відкриття спадщини після смерті їх бабусі, вони не знали про смерть свого батька, вважали його живим та самостійно розшукували його. В травні 2016 році була заведена розшукова справа в Новобузькому ВП ГУНП Миколаївської області за заявою їх матері [PERSON], яка 23.05.2016 року за базою даних «Впізнання» впізнала в особі, який помер 17.03.1995 року в 2-й міській лікарні м. Миколаїв від гострої серцево-легеневої пневмонії, свого чоловіка [PERSON], [INFO]. 26.05.2016 року, отримавши лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], [PERSON] зареєструвала його смерть, про що було їй видане відповідне свідоцтво 15.06.2016 року, що стало підставою для звернення позивачок в грудні 2016 року до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Представник відповідача [PERSON], подав до суду письмове заперечення на позов, в якому вказав на його необґрунтованість та недоведеність поважності причин пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини, зазначивши, що після зникнення батька позивачок в 1987 році, ні вони, після досягнення повноліття 20.01.1995 року та 17.01.1996 року, ні їх матір до травня 2016 року його не розшукували. В шестимісячний строк з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] не повідомляли державного нотаріуса , про наявність спадкоємця першої черги та його пошуки, хоча були обізнані про те, що спадщина оформлюється на імя їх тітки, яка є спадкоємицею другої черги, проти чого не заперечували, а їх матір, ще й допомагала у збиранні необхідних документів для спадкування, отримавши довіреність, а в подальшому, від імені спадкоємиці [PERSON], укладала договір оренди земельної ділянки, успадкований останньою після смерті [PERSON] Представник відповідача також просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність. Від третьої особи, завідувача Новобузької державної нотаріальної контори [PERSON], до суду надійшло заперечення на позов, в якому зазначено, що підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачкам не має, так як відсутні обєктивні та непереборні обставини, які б не дали їм змоги звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк з дати смерті [PERSON] На думку державного нотаріуса, не повідомлення позивачками, яким було відомо про оформлення спадкових прав за їх тіткою після смерті бабусі, про наявність спадкоємця першої черги, та відсутності дій по розшуку в цей період, а потім до 2016 року, зниклого батька, унеможливлює визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, зазначено, що з дня видачі свідоцтва про право на спадщину відповідачці [PERSON] минуло 11 років, [PERSON], з часу зникнення не розшукувався позивачками, нотаріусу не було надано інформацію про розшук чи смерть останнього, тому на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] у [PERSON] та [PERSON] не було законних підстав спадкувати по праву представлення, так як воно у них виникло лише у 2016 році, після отримання свідоцтва про смерть батька спадкоємця першої черги після смерті матері. В судовому засіданні позивачі [PERSON] і [PERSON], та представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], позов не визнав, вважав його необґрунтованим, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у письмовому запереченні, просив суд у його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, суд приходить до наступного. 12 лютого 2006 року в с. Новоюрївка Новобузького району Миколаївської області померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 250110 від 17.11.2016 року( а.с. 14 т.1). 17 серпня 2006 року із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернулася [PERSON], яка була рідною сестрою спадкодавця та спадкоємцем за законом\~другої черги (спадкова справа №206/2006 року)( а.с.3-18 т.2). 26 грудня 2006 року державним нотаріусом Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] спадкоємцю [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕМ № 489643, ВЕМ № 489644, ВЕМ № 489646 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 16,67 га, яка розташована у межах території\~ Новоюрївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, на два майнові паї в загальному пайовому фонді майна КДСП «Зірка» Новобузького району Миколаївської області та на грошові внески з процентами та компенсаціями, які знаходяться в філії Новобузького відділення ВАТ «ДЕРЖАВНИЙ [PERSON] УКРАЇНИ» (а.с.15-16 т.2). Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 31.10.2016 року в справі № 481/1028/16-ц встановлено факт родинних відносин між [PERSON], [INFO]\~\~ та [PERSON],\~ який помер 17 березня 1995 року у м. Миколаєві (актовий запис про смерть № 1431 складений 24.03.1995 року), на рівні рідних доньки та батька; між [PERSON], [INFO]\~\~ та [PERSON],\~ який помер 17 березня 1995 року у м. Миколаєві (актовий запис про смерть № 1431 складений 24.03.1995 року), на рівні рідних доньки та батька; між [PERSON], яка померла 12.02.2006 року у с. Новоюріївка Новобузького району Миколаївської області (актовий запис про смерть № 3 зроблений 14.02.2006 року)\~ та [PERSON],\~ який помер 17 березня 1995 року у м. Миколаєві (актовий запис про смерть № 1431 складений 24.03.1995 року), на рівні рідних матері та сина( а.с.15 т.1). З пояснень позивачок суду стало відомо, що їх батько [PERSON] у 1987 році, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, залишивши сімю та місце свого постійного проживання, що у с. Костичі, по вул.. Набережна, 19, Баштанського району Миколаївської області, зник у невідомому напрямку та розшукувався останніми. З письмових документів, досліджених в судовому засіданні вбачається, що [PERSON], [INFO] знаходився у розшуку з 16.05.2016 року, порушеного Новобузьким ВП ГУНП в Миколаївській області, за заявою дружини [PERSON], а 26.05.2016 року, нею його було впізнано за базою даних «Впізнання» в особі, яка померла 17.03.1995 року в 2-й міській лікарні м. Миколаїв від гострої легенево-серцевої пневмонії, за характерними рисами обличчя (а.с.16,17 т.1). 26.05.2016 року було видане лікарське свідоцтво про смерть № 474, на підставі якого 15.06.2016 року міським відділом ДРАЦС Миколаївської області видане повторне свідоцтво про смерть [PERSON] (серії І-ФП № 243284), де зазначена дата його смерті 17 березня 1995 року у віці 37 років, актовий запис № 1431 ( а.с.10,18 т.1). Отримавши підтвердження факту смерті свого батька, [PERSON] та [PERSON] 06.12.2016 року звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON]С.( а.с.127,128 т.1) 08.12.2016 року завідувачем Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі [PERSON], оскільки таке вже видано сестрі померлої [PERSON], як спадкоємиці другої черги, 26.12.2006 року( а.с.36). За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст.1220, ч. 1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст.1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, [PERSON], яка померла 12.02.2006 року на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO] й на момент смерті за вищевказаною адресою проживала одна, що підтверджуються довідкою виданою головою Новоюрївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області [PERSON] від 22.12.2006 року № 975 (а.с 21 спадкової справи). Разом з тим, позивач [PERSON], яка у відповідності до паспорту серії ЕО № 974025, виданого на її ім'я Новобузьким РВ УМВС України в Миколаївській області області від 21.11.2001 року, значилась зареєстрованою у [INFO] та [PERSON], яка відповідно до паспорту серії ЕР № 128807, виданого на її ім'я Новобузьким РВ УМВС України в Миколаївській області області від 27.12.2003 року, значилась зареєстрованою у [INFO], обов'язку, покладеного на них ч.1 ст.1269 ЦК України, не виконали, й звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом за правом представлення тільки 06 грудня 2016 року. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані за наявності існування одночасно двох умов, а саме: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постановах від 26.09.2012 року у справі № 6-85цс12, від 04.11.2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14.09.2016 року у справі № 6-01215цс15, спр. № 712/656/15-ц. Частина 1 статті 81 ЦПК України покладає на кожну із сторін обов'язок із доведення обставин, на які вони посилаються, як на підтвердження своїх вимог та заперечень. Отже, виходячи з вищенаведеного, саме на спадкоємця, який пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, й покладається обов'язок з доведення наявності перешкод для подання такої заяви. В суді не заперечувалося ні позивачами, ні представником позивача факту їх обізнаності про смерть бабусі, про тривалу відсутність їх батька, як спадкоємця першої черги та неподання ним заяви про прийняття спадщини, після відкриття спадщини, а також звернення єдиного спадкоємця другої черги їх тітки [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, а також отримання нею свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] Посилання на те, що [PERSON] і [PERSON] фізично не могли реалізувати свої права на спадкування за правом представлення та подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, оскільки не мали на те юридичної підстави, так як на той момент місце перебування їх батька не було відомим, а тим більше не було відомостей про його смерть, а пошуки батька були безрезультатними, спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема змістом рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 17.02.2016 року по справі № 481/1777/15-ц за заявою [PERSON], заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] про оголошення фізичної особи ([PERSON]) померлим, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 07.04.2016 року та набрало законної сили, з якого вбачається, що доказів, які вказують на вжиття заявницею чи іншими особами заходів з пошуку [PERSON] не надано (а.с.32-35). Крім того, як видно з досліджених документів, дані про місце перебування(смерть) [PERSON] були встановлені менше ніж через місяць після оголошення його в розшук (17.05.2016 року-23.05.2016 року), що вказує на те, що якби його дійсно позивачки розшукували, вони б встановили час його смерті та вчасно звернулись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за правом представлення, але за наведених вище обставин навіть не вони офіційно розшукали свого батька. Крім зазначеного, як видно з наданих представником відповідача документів, а саме копії довіреності виданої матері позивачок [PERSON] довірителем [PERSON] в 22.12.2006 року, посвідченої Новоюрївською сільською радою Новобузького району Миколаївської області, а також копії договору оренди землі від 10.02.2009 року, мати позивачок була уповноваженою особою відповідачки для ведення справ по оформленню спадщини в Новобузькій державній нотаріальній конторі та представляла її інтереси з правом підпису документів на майно, яке [PERSON] успадкувала після своєї сестри [PERSON], що вказує на те, що позивачки, на етапі спадкування майна спадкоємцем другої черги [PERSON] не заперечували проти цього., а їх мати допомагала в оформленні таких спадкових прав.( а.с.136,137 т.1). Таким чином, позивачі та відповідач мали рівні права та можливості щодо подання заяви про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк після смерті спадкодавця [PERSON], однак, звернувшись 06 грудня 2016 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тобто через 10 років після відкриття спадщини та спливу строку для такого прийняття, позивачі не довели, що у них дійсно існували об'єктивні, непереборні, істотні труднощі для вчинення дій, повязаних зі спадкуванням майна померлої бабусі. Викладене дає підстави для висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмови [PERSON] та [PERSON] в задоволенні позову. Вимога представника відповідача про застосування до виниклих правовідносин позовної давності не розглядається судом, так як позовна давність може застосовуватись до обґрунтованих позовних вимог.

Outcome: dismissed