Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

[PERSON] місцева прокуратура Львівської області звернулася до суду в інтересах держави в особі позивача [PERSON] районної ради з вимогою стягнути з [PERSON] на користь держави в особі [PERSON] районної ради витрати на лікування потерпілого [PERSON] у сумі 2272 грн. 08 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок неправомірних дій [PERSON], за вчинення яких останній притягнений до кримінальної відповідальності, було заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження [PERSON] внаслідок цього потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні у Глинянському відділенні [PERSON] центральної районної лікарні з 27.10.2015 року по 05.11.2015 року. Витрати, понесені лікувальним закладом у розмірі 2272,08 грн. підлягають стягненню із [PERSON], тобто особи, винної у вчиненні злочину. У судовому засіданні прокурор Золочівської місцевої прокуратури Львівської області позовні вимоги підтримав та просив задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник третьої особи [PERSON] центральна лікарня в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання неодноразово не зявився. Відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про день та час слухання справи і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки та відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~\~\~\~ Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до висновку про можливість про ведення заочного розгляду справи. Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 121 Конституції України визначено, що прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються функції, серед яких представництво інтересів громадян та держави в суді, у випадках передбачених законом. Статтею 123 Конституції України закріплено, що організація і порядок діяльності прокуратури визначається законом. Відповідно до ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру», підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави. Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 21 січня 2016 року, винесеною у справі № 445/2387/15-к, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.\~286 КК України у звязку із примиренням винного із потерпілим. Як вбачається із змісту вказаної ухвали, [PERSON] 27.10.2015 року, близько 11:15 год., керуючи автомобілем марки «Камаз 5320» р.н. [NUMBER] із напів причепом «ГКБ 8350» р.н. [NUMBER], який належить ПП «Корчаг», рухаючись автодорогою Вижняки-Куровичі Золочівського району Львівської області в напрямку с.\~Куровичі, на прямій дільниці дороги, порушив Правила дорожнього руху України, а саме:п.п.10.1, 12.3, 13.1, 13.3. та 19.3, які виразилися у тому, що він при сонячному засліпленні, не зупинився та не дочекався поки пройдуть негативні наслідки засліплення, продовжив рух транспортного засобу, при проїзді повз перешкоду гужової підводи, що рухалася в попутньому напрямку з ним, не дотримався до нього безпечної дистанції та інтервалу, а з моменту виникнення небезпеки для руху не вжив заходів до застосування своєчасного екстреного гальмування з метою уникнення зіткнення, та зіткнувся із гужовою підводою без номерного знаку під керуванням їздового [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які згідно судово-медичної експертизи №242/2015 від 05.11.2015 року відносяться до легкого та середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Відповідно до ч.6\~ст.82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, узвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та вчинені вони цією особою. Пунктом 3Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» роз'яснено, що судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження витрат, понесених на стаціонарне лікування хворого [PERSON] пред'явлено Лист № 594 від 03.06.2016 року [PERSON] районної лікарні, де визначено вартість ліжко-місця за один день перебування у стаціонарному закладі в жовтні 2015 року 232,68 грн., в листопаді 2016 року 277,17 грн. та загальний розмір витрат на лікування [PERSON] витрачено 2272,08 грн. Відповідно п.7 вказаної Постанови, у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч.4 ст.93-1КПК, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. Враховуючи те, що вина відповідача у скоєнні ним кримінального правопорушення, в результаті якого було завдано середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому, є не спростованою, суд приходить до висновку, що відповідач має відшкодувати витрати на стаціонарне лікування потерпілого. Вирішуючи питання про розмір витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, суд вважає доведеним розмір цих витрат в сумі 2272,08 грн., оскільки позивачем надано належні та допустимі докази в обґрунтування цієї суми. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому стягує з відповідача витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 2272,08 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved