Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.09.2004 року вони зареєстрували шлюб, Звенигородською сільською радою м. Олександрії, актовий запис №06. Від шлюбу мають малолітнього [PERSON], [INFO]. Протягом останніх декількох років їхні стосунки розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час вони проживають окремо. Фактично сім'я припинила своє існування. Подальше спільне життя подружжя не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, які мають істотне значення. Спору щодо поділу майна на час звернення до суду немає. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву просить розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань не подав. Суд проводить заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 вересня 2004 року сторони зареєстрували шлюб у Звенигородській сільській раді м. Олександрії, актовий запис №06, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 24.09.2004 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого 05.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони припинили шлюбні відносини через постійні сварки, відсутність взаємоповаги один до одного та протилежні погляди на сімейні відносини. Примирення між ними не досягнуто. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі вищевикладеного суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі наведеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved