Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що їм та дітям позивачки - [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований батько позивачів - [PERSON], який з 2011 року за даною адресою не проживає. Оскільки місце перебування відповідача невідоме, останній в добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляється, просили визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зобов'язати Шепетівський міський відділ Державної міграційної служби в Хмельницькій області зняти його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що квартира [ADDRESS] належить їй, її дітям - [PERSON], [PERSON] та її братові [PERSON] на праві спільної часткової власності. Після звільнення [PERSON] з місць позбавлення волі, останнього зареєстрували у вказаній квартирі, однак відповідач з 2011 року у квартирі не проживає, зв'язків з рідними не підтримує, місце перебування його невідоме. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивачки, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в статті 64 цього Кодексу. Так, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 16 листопада 2007 року, виданого Виконкомом Шепетівської міської ради Хмельницької області (а.с.18), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №?16713106 від 19 листопада 2007 року, виданого Шепетівським БТІ (а.с.20). Відповідно до довідок будинкового комітету, посвідчених ПП «Управлінською компанією «Житлофонд» від 12 листопада 2012 року, 26 червня 2013 року, 21 січня 2014 року, вбачається, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований але з 2011 року за вказаною адресою не проживає (а.с.7-9). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що проживає в квартирі [ADDRESS] [PERSON] проживав по сусідству в квартирі [ADDRESS]. У 2011 році [PERSON] поїхав на заробітки, і з того часу в квартирі [ADDRESS] не проживав. Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування квартирою [ADDRESS], а тому позовні вимоги позивачів в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів щодо зобов'язання зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку за місцем знаходження спірного помешкання задоволенню не підлягають, оскільки саме судове рішення і є законодавчо встановленою підставою для зняття фізичної особи з реєстрації в спеціальному підрозділі управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області. З огляду на викладене, підстав для зобов'язання Шепетівського міського відділу управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області зняти [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою не має, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. При розподілі судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 121грн. 80коп. по 60грн. 90коп на кожного позивача.

Outcome: approved