Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Адвокат Лещенко Сергій Вікторович, який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою з вимогами до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Добропільської міської ради, і просить визначити позивачу [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м.Макіївка, тривалістю в три місяці. Обгрунтовуючи позов зазначає, що після смерті батька позивача залишилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії, яку при житті померлий отримував в ПФУ м.Добропілля. В установлений законом строк позивач не звернувся до нотаріальної контори та пропустив строк звернення, передбачений ст.1270 ЦК України, в силу добросовісної помилки щодо порядку та строку вступу у спадщину. Крім того, зазначає, що у зв`язку з тим, що батько помер на тимчасово непідконтрольній території Україні, свідоцтво про його смерть він отримав вже після спливу 6-місячного строку. Факт смерті батька був встановлений рішенням суду і свідоцтво про смерть було отримано позивачем лише 24.10.2019 року. На підставі викладеного вважає, що вказаний строк звернення до нотаріуса пропущений позивачем з поважних причин і просить визначити останньому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача - адвокат Лещенко С.В. надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що відзив від відповідача - Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області отримав. Представник Добропільського об`єднаного\~управління Пенсійного\~фонду України\~в Донецькій\~області (Відповідач\~1) в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином. До суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник Добропільської міської\~ради (Відповідач\~2) в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином. До суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій просив винести рішення на розсуд суду З відзиву Відповідача 1 вбачається, що позовні вимоги відповідач не визнає, вважає їх безпідставними, оскільки Добропільське об`єднане управління ПФУ не є належним відповідачем у даній справі. Крім того, Відповідач 1 вважає, що зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не є поважними. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Від Відповідача 2 відзиву не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з такого. Правовідносини між сторонами врегульовані\~Цивільним Кодексом України. Позивачем є [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується копією паспорта серія [NUMBER] , виданого Червоногвардійським РС у м.Макіївці ГУДМС України в Донецькій області 01.11.2013 року (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.10). Копією свідоцтва про смерть підтверджується, що [PERSON] [INFO] , помер [INFO] в м.Макіївка Донецької області (а.с.11). Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220\~ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. У відповідності зі\~ст. 1223 ЦК\~у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1258 ЦК\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги майна померлого [PERSON] є його син позивач у справі [PERSON] . Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивач, будучи сином спадкодавця\~ [PERSON] 24.10.2019 року звернувся до приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орлової Л.О. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після свого батька. Постановою приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орлової Л.О. від 24.10.2019 року [PERSON] у прийнятті заяви про видачу спадщини після померлого [PERSON] було відмовлено, оскільки ним пропущено строк для звернення з заявою про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої\~статті 1277 ЦК України\~у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Тобто, на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця у разі неприйняття спадщини спадкоємцями, відповідні органи місцевого самоврядування можуть звертатися до суду з заявами про визнання такого майна відумерлим у судовому порядку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 своєї Постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~\~ особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.\~\~ Зазначене\~\~ положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають\~\~ провадження\~\~ в\~\~ такій\~\~ справі\~\~ у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви\~\~ до\~\~ нотаріальної\~\~ контори\~\~ про\~\~ прийняття\~\~ спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в листі №\~24-753/0/4-13від 16.05.2013\~«Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.1221\~ЦК України,\~місцем відкриття\~спадщини є\~останнє місце\~проживання спадкодавця.\~Якщо місце\~проживання спадкодавця\~невідоме,\~місцем відкриття\~спадщини є\~місцезнаходження нерухомого\~майна або\~основної його\~частини,\~а за\~відсутності нерухомого\~майна -\~місцезнаходження основної\~частини рухомого\~майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Як вбачається з копії паспорта [PERSON] , останній за життя був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Факт проживання спадкодавця на момент смерті в м.Макіївці Донецької області також підтверджується змістом позовних вимог. Таким чином судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] проживав на території, яка не контролюється органами української влади. Питання щодо\~місця відкриття спадщини, яка знаходиться на непідконтрольній Україні території,\~було врегульовано статтею 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та статтею 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до вказаних норм, у разі якщо\~останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія\~або\~населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють\~або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України,\~місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо\~місце проживання\~спадкодавця невідоме,\~а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті,\~місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. З огляду на викладене, якщо спадкодавець був зареєстрований та проживав на непідконтрольній Україні території, місце відкриття спадщини не прив`язується до місця проживання спадкодавця\~(загальне правило статті 1221 ЦКУ), а встановлюється місцем подання першої заяви або вимоги кредиторів\~(особливі випадки, встановлені відповідними законами). Враховуючи наведене,\~а також\~дослідженні матеріали справи, суд приходить до висновку, що місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є м.Слов`янськ Донецької області, оскільки позивач вперше звернувся з заявою щодо спадкового майна після смерті батька до Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області, що свідчить про волевиявлення спадкоємця щодо спадкового майна спадкодавця. В позовній заяві позивач стверджував, що інших спадкоємців, окрім нього немає. Але доказів вказаного, позивачем суду не надано і заяв про витребування доказів, в порядку ст. 84 ЦПК України від позивача, представника позивача до суду не надходило. При цьому слід зазначити, що позов в інтересах позивача поданий адвокатом Лещенко С.В., який є фахівцем в галузі права і не міг не знати про вимоги, передбачені ст.81 ЦПК України щодо обов`язку кожної сторони доведення перед судом обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, а також вимог ЦПК України щодо порядку та строку надання доказів суду. Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Крім того суд зазначає, що позивач та його представник адвокат Лещенко С.В. ні в підготовче, ані в судове засідання не з`являлися, у зв`язку з чим суд не мав можливості роз`яснити позивачу та його представнику про обставини,\~які \~входять до\~предмета доказування\~та про\~ докази,\~які мають\~бути подані\~позивачем,\~вирішити питання\~про заміну\~неналежного відповідача,\~залучення співвідповідача,\~оскільки відповідно\~до ст.\~51\~ЦПК України,\~заміна неналежного\~відповідача на\~належного або\~залучення \~співвідповідача судом\~може бути\~здійснена лише\~за клопотанням\~позивача.\~ Доказів, які б свідчили про відсутність інших спадкоємців після смерті [PERSON] позивачем суду не надано, як і не надано доказів щодо наявності нерухомого майна у спадкодавця і місця його знаходження, що має значення для визначення осіб, які можуть бути належними відповідачами у даній справі. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями статті 48\~ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Враховуючи те, що відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцем знаходження нерухомого майна, що входить до складу спадщини, суд вважає, що позивачем пред`явлений позов до неналежних відповідачів. В даному випадку належними відповідачами у даній справі повинні бути Слов`янська територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування (оскільки місцем відкриття спадщини є м.Слов`янськ, про що було зазначено вище) та/або інша територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування, на території якої знаходиться спадкова маса у вигляді нерухомого майна або інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Таким чином вбачається, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Аналогічна правова позиція викладена й в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, через їх пред`явлення до неналежних відповідачів. Що стосується розподілу судових витрати, то при вирішенні цього питання суд керується нормами ст.ст.141-142 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги позивача залишені без задоволення, судові витрати позивача у вигляді судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed