Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Миколаївського районного суду Миколаївської області до Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання за [PERSON] права власності на ? частку земельної ділянки, площею 9,9315 га., кадастровий № 4824282300:07:000:0063 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, а також про визнання за [PERSON] права власності на ? частку земельної ділянки, площею 9,9315 га., кадастровий № 4824282300:07:000:0063 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилаються на те, що вищевказана земельна ділянка належала їх матері [PERSON], яка померла 22 вересня 2012 року. Після смерті матері відкрилася спадщина, яку позивачі прийняли. До складу спадщини увійшла вищевказана земельна ділянка. Однак нотаріусом позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину в частині земельної ділянки через відсутність у спадкодавця Державного акта на право власності на земельну ділянку. У судове засідання позивачі не зявились, при цьому 17.12.2015 подали до суду заяви, у яких позовні вимоги підтримали і просили розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача у судові засідання не зявився. Про дату, час та місце слухання справи відповідач повідомлявся вчасно та належним чином. Заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надійшло, причини неявки свого представника відповідач суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов такого. [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 червня 2010 року отримала у спадщину земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9,93 гектара, кадастровий номер 4824282300:07:000:0063, що розташована на території Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, яка належала спадкодавцю [PERSON], на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІ-МК № 033512, виданого Миколаївською районною державною адміністрацією Миколаївської області від 22 лютого 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4285. [PERSON] державний акт на право власності на вказану земельну ділянку не отримала. Оскільки позивачами не було подано оригіналу документу, який би встановлював право власності на спадкове майно, зокрема земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області за спадкодавцем [PERSON], це стало підставою для відмови державним нотаріусом Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] у видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину в частині земельної ділянки (а.с. 21). Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] доводиться позивачам матірю (а.с. 6, 8, 10, 11, 12, 13). 22 вересня 2012 року [PERSON] померла у віці 57 років у місті Миколаєві і після її смерті відкрилася спадщина (а.с. 16). Відповідно до ст. ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України позивачі є спадкоємцями першої черги за законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України позивачі [PERSON] та [PERSON], 08.01.2013 шляхом подачі заяв до нотаріального органу, прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] за законом. Інших спадкоємців немає. Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України позивачі успадкували всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останньої. До таких успадкованих позивачами прав відноситься і право на вищезазначену земельну ділянку, яке фактично було набуто спадкодавцем [PERSON] на законних підставах та у незаборонений спосіб. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивачі не можуть захистити свої спадкові майнові права, тому вони підлягають захисту шляхом визнання за кожним з них права власності на ? частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом. За таких обставин позовні вимоги про визнання за кожним з позивачів права власності на ? частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved