Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про виселення. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона є власником житлового будинку № 32а по вул Будівельників вс. Панівці Камянець- Подільського району Хмельницької області. В неї в будинку зареєстровані крім неї, її сини [PERSON] та [PERSON], онук - [PERSON], [INFO], та дружина її сина [PERSON] [PERSON] Протягом тривалого періоду її син [PERSON] відповідач по справі зловживає спиртним, не працює, створює для неї та членів її сімї нестерпні умови сумісного проживання в одному будинку В зв'язку з чим з відповідачем представниками органу поліції проводилася профілактична бесіда, він також притягувався до адміністративної відповідальності з підстави противоправних дій по відношенню до неї та членів її сімї. Так 04.04.2017 р. близько 18 год 30 хв. відповідач прийшовши додому в нетверезому стані безпідставно вчинив галас в будинку, почав принижувати [PERSON], погрожував позивачці фізичною розправою, з цієї підстави вимушена була телефонувати в чергову частину поліції. В результаті проведення перевірки працівниками поліції [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальною за ст. 173-2 КУпАП. Не зважаючи на прийняті міри реагування працівниками поліції,[PERSON] продовжив вчиняти противоправні дії по відношенню до неї та членів її сімї. ПОзивач просила суд винести рішення яким виселити відповідача із житлового будинку № 32а по вул..Будівельників в с.Панівці Камянець-Подільського району Хмельницької області в звязку із систематичним порушенням прав співжиття, що робить проживання з відповідачем в одному житловому приміщенні неможливим, стягнути судові витрати по справі. В суді позивач та його представник позов підтримали, просять його задоволити. Суду позивач пояснила, що відповідач зловживає спиртними напоями, постійної роботи не має, не має власної сімї, перебуваючи в стані спяніння вчиняє в будинку скандали, які супроводжуються як нецензурною лайкою так і насильницькими діями; її старший син із сімєю вимушений знімати житло в місті; з приводу неправомірних дій відповідача зверталася в органи поліції, кілька разів відповідач відбував адміністративний арешт однак незважаючи на це продовжує протиправні дії, з приводу нанесення ним їй тілесних ушкоджень зверталася в органи поліції, двічі порушувалися кримінальні справи однак сину пробачала, незважаючи на це він періодично продовжує вчиняти протиправні дії незважаючи що в суді розглядається її позов. Відповідач в суді позов не визнав, суд пояснив, що саме мати провокує його на конфлікти, хоче щоб в будинку проживала невістка, просить суд врахувати, що іншого житла в нього не має. Після оголошення по справі перерви, в судові засідання по розгляду справи призначені на 26.02.2018 р. та на 16.03.2018 р. відповідач не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе закінчити розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Поивач є власником житлового будинку, о розташований за адресою: вул. Будівельників , 32 а, в с.Панівці Камянець- Подільського району Хмельницької області на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2000 р., яке зареєстроване в Камянець-Подільському МБТІ. В будинку крім неї зареєстровані: її син відповідач по справі, а також старший син [PERSON] із сімєю. З пояснень позивач вбачається, що [PERSON] із сімєю тимчасово проживають в орендованому житлі. Конституція України\~у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ч.1\~ст. 391 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування, володіння та розпорядження своїм майном. У разі будь\~яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення. Відповідно до\~ст. 157 ЖК України\~членів сімї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1\~ст. 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Підстави виселення членів сім»ї власника житлового будинку, квартири передбачені ч. 1 ст.\~116\~та ст.\~157 ЖК України. Ч.1 ст. 116 ЖК України встановлено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, виселення без надання іншого помешкання, відповідно до\~ст. 116 ЖК УРСР, допускається у випадках: протиправної винної поведінки особи, що створює своїми діями неможливість спільного проживання в одній квартирі або цілому будинку; систематичного характеру таких дій; безрезультатності заходів попередження або суспільного впливу і продовження винним негідної поведінки. Протиправна винна поведінка - це навмисні дії особи, безпосередньо пов'язані не тільки з явною неповагою до звичайних правил спільного проживання (скандали, дебоші, образи, заподіяння тілесних ушкоджень), але також навмисне ігнорування встановлених правил користування житловими і підсобними приміщеннями, невиконання вимог про дотримання тиші в квартирах і на подвір'ї, а також інші навмисні дії, що перешкоджають нормальному проживанню в квартирі або житловому будинку. Виселення через неможливість спільного проживання може мати місце лише при систематичному порушенні винним правил суспільного співжиття. Відповідно до розяснень п.17\~постанови Пленум Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при розгляді справ про виселення на підставі\~ст. 116 ЖК УРСРосіб, що систематично порушують правила суспільного співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або житловому будинку, варто виходити з того, що при антигромадському поводженні, що продовжується, виселення винного може бути у випадку повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або суспільного впливу не дали позитивних результатів. Доказом застосування мір попередження і громадського впливу можуть служити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, офіційні застереження, рішення суду або третейського суду про притягнення до відповідальності, протоколи або постанови громадських організацій, трудових колективів, що засудили дії винного. Одні лише факти звернення у відповідні органи зі скаргами на порушення правил суспільного співжиття без застосування до винного заходів впливу цими органами не є підставою для виселення. Сторони перебувають в неприязних відносинах. Зазначені обставини сторони в суді визнали. Як встановлено судом відповідач протягом 2017 р. неодноразово вчиняв протиправні насильницькі дії в сімї відносно позивача в звязку з чим до нього після звернень матері застосовувалися працівниками поліції заходи попередження, він притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сімї, проти нього в звязку із нанесенням позивачу тілесних ушкоджень було порушено дві кримінальні справи за ч.1 ст. 125 КК України, які були закриті за проханням позивача. Так 21.04.2017 р. [PERSON] був притягнутий Камянець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП у виді 30 годин громадських робіт за те, що він 04.04.2017 р. об 16.40 год. в житловому будинку під час конфлікту із матірю нецензурно висловлювався в її адресу, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди її психічному здоровю. 15.06.2017 р. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП у вигляді адміністративного арешту строком на15 діб за те, що він 08.06.2017 р. близько 22 год.02 перебуваючи в пяному вигляді за місцем свого постійного проживання, повторно протягом року, вчинив насильство в сімї, зокрема влаштував конфлікт із матірю, під час якого висловлювався нецензурною лайкою на адресу останньої та погрожував фізичною розправою. З матеріалів судової справи № 676/2898/17 вбачається, що 05.06.2017 р. інспектором СРПП Камянець-Подільського РВП Камянець-Подільського ВП ГУПН в Хмельницькій області було винесено [PERSON] захисний припис яким заборонено чинити акти фізичного, психологічного чи економічного спрямування щодо членів сімї і т.і. Однак не зважаючи на вжиті заходи попередження відповідач 15.08.2017 р. о 13.00 год. у приміщенні житлового будинку вчинив конфлікт із матірю [PERSON], під час якого ображав її нецензурною лайкою і погрожував, за вчинене правопорушення 21.09.2017 р. Камянець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області [PERSON] знову було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП у вигляді адміністративного арешту строком на15 діб. 30.08.2017 р. близько 14.00 год. перебуваючи в приміщенні кухні розташованої на території домогосподарства № 32а по вул..Будівельників в с.Панівці, під час словесної суперечки із матірю [PERSON] умисно наніс їй легке тілесне ушкодження у вигляді садини лобної області зліва, що підтверджується копією обвинувального акту по кримінальному правопорушенню внесеному до ЄРДР за № 12017240160000731 від 30.08.2017 р. Ухвалою суду від 23.10.2017 р. кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст.125 КК України закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України у звязку з відмовою потерпілої [PERSON] від підтримання приватного обвинувачення. 30.11.2017 р. постановою суду відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП у вигляді 50 годин громадських робіт за те, що він 17.11.2017 р. в приміщенні житлового будинку вчинив конфлікт із матірю під час якого ображав її нецензурною лайкою, унаслідок чого міг завдати останній шкоду психічному здоровю. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позивачем та його представником доведено належними та допустимими доказами систематичне порушення відповідачем правил співжиття, що робить неможливим для позивача проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved