Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Адвокат Шмуйлова Інна Миколаївна в інтересах [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , які доводяться позивачу дідом та бабою, належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.07.1994 року Фондом комунального майна згідно з розпорядженням № 5404 від 22.07.1994 року. [INFO] помер дід позивача [PERSON] . Зa життя дід позивача - [PERSON] залишив заповіт, яким заповів всі свої права та обов`язки своєму сину [PERSON] - батькові позивача. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . За життя батько позивача залишив заповіт на ім`я позивача, яким заповів йому всі свої права та обов`язки. Мати позивача - [PERSON] мала право на обов`язкову частку у спадщині, але у встановлений законом строк вона подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Позивач у встановлений законом строк звернувся до державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області Коваленко Г.П. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Однак у видачі свідоцтва про право власності па спадщину позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що [PERSON] не було реалізовано право на прийняття спадщини після смерті [INFO] свого батька [PERSON] . За життя батько позивача не отримав свідоцтва про право на спадщину, яке успадкував від свого батька у вигляді 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Однак на час відкриття спадщини батько позивача проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Позивач вважає, що оскільки його батько, [PERSON] у встановлений законом строк не подав заяви про відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою. [INFO] померла баба позивача - [PERSON] . За життя баба позивача заповіту не залишила, отже після її смерті залишилися спадкоємці за законом. [PERSON] помер у 2004 році, а батько позивача [PERSON] , помер у 2015 році, тобто раніше [PERSON] , то позивач, як спадкоємець за правом представлення є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. 7 травня 2019 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала бабі позивача - [PERSON] . Оскільки позивач не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, він вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Пояснив, що його батько прийняв спадщину після смерті діда. Дід помер у 2004 році. Батько помер у 2015 році. Дід мешкав у с. Кудряшівка у будинку, який був на нього записаний. З квартири у місті Сєвєродонецьк дід знявся з реєстрації. Батько мешкав у будинку з дідом. Баба заяву про прийняття спадщини не подавала. У судовому засіданні представник позивача адвокат Шмуйлова І.М. просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Сєвєродонецької міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона доглядала за сусідкою [PERSON] - бабою позивача, яка мешкала сама за адресою: [ADDRESS] . Чоловік [PERSON] мешкав в с. Кудряшівка в приватному будинку разом із сином, який доглядав його. [PERSON] дуже хворіла. Син [PERSON] приїздив у місто, привозив овочі матері. Дід позивача не міг пересуватися без допомоги сина, ходив із палицею. В місті разом із хворою дружиною дід не міг би мешкати. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що дід позивача - [PERSON] спочатку мешкав у місті, а потім наприкінці 90-х років переїхав до с. Кудряшівка та мешкав там разом із сином. Він потребував постійного догляду. Вони їздили до нього в с. Кудряшівка у гості навідати. Вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. У судовому засіданні встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Лисичанським міськ.бюро ЗАГС Ворошиловградської області [PERSON] (російською мовою) народився [INFO] , актовий запис 1843, батьком якого записаний - [PERSON] (російською), матір`ю - [PERSON] (російською). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Сєвєродонецьким відділом ЗАГС Ворошиловградської області [PERSON] (російською мовою) народився [INFO] , актовий запис 1203, батьком якого записаний - [PERSON] (російською), матір`ю - [PERSON] (російською). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.05.2004 Сєвєродонецьким міським управлінням юстиції в Луганській області [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний запис за № 615. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.07.2015 виконавчим комітетом Кудряшівської сільської ради Кремінського району Луганської області, [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 09. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.09.2017 Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 1520. Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна від 27 липня 1994 року, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННТ 986155 від 07.05.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 1-171, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко А.С., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1927 року народження, яка померла [INFO] , є її онук [PERSON] , [INFO] , батько якого [PERSON] , помер [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права на 1/2 частку у праві приватної спільної сумісної власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією заяви про відмову від спадщини № 311 від 24.09.2015, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з копією заповіту від 22.03.2013, посвідченого головою Кудряшівської сільської ради Кремінського району Луганської області Бурмістровим І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 22, [PERSON] , [INFO] на випадок своєї смерті заповів всі свої права та обов`язки своєму сину [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою Виконавчого комітету Кудряшівської сільської ради № 221 від 12.03.2020, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , згідно запису в господарській книзі № 7 по особовому рахунку № [NUMBER] був зареєстрований в [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] був зареєстрований один, але разом з ним проживав без реєстрації його син [PERSON] , який доглядав за ним та поховав його за власні кошти. Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.02.2019, державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області Коваленко Г.П. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, яке складається з 1/2 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що [PERSON] , який помер [INFO] не було реалізовано право на прийняття спадщини після смерті [INFO] свого батька - [PERSON] . Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за заповітом після смерті спадкодавця, яке не може бути реалізоване у безспірному порядку у позасудовий спосіб. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] , який помер [INFO] , але не отримав свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що ним не було реалізовано право на прийняття спадщини після смерті [INFO] свого батька - [PERSON] . Однак, як було установлено у судовому засіданні з матеріалів справи та показань свідків, батько позивача [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , так як є сином померлого, та фактично прийняв спадщину, тому що мешкав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - 29 квітня 2004 року, тобто на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Суд вважає, що право позивача, у зв`язку з тим, що останній вчинив всі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому позивач має право на звернення до суду з позовними вимогами про визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Отже, позивач [PERSON] , як спадкоємець померлого [PERSON] , має право на спадкування за заповітом спадкового майна, яке залишилось після смерті останнього, оскільки окрім позивача з заявами про прийняття спадщини за законом або за заповітом до нотаріальної контори інші спадкоємці не звертались, а позивач прийняв належну йому спадщину за заповітом, оскільки у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк звернувся до державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області Коваленко Г.П. із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги адвоката Шмуйлової Інни Миколаївни в інтересах [PERSON] про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved