Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські Електромережі» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування заборгованості за спожиту електричну енергію. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , на нього відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Будучи споживачем електроенергії, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58, ст. 77 ЗУ «Про ринок електричної енергії» [PERSON] повинен своєчасно оплачувати спожиту ним електричну енергію та нести цивільно-правову відповідальність за порушення Правил. Відповідно до п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладеного договору. Розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Проте [PERSON] не виконує свої зобов`язання споживача в частині своєчасної сплати за спожиту ним електричну енергію, внаслідок чого, за період з 05.07.2017 по 22.08.2018 утворилась заборгованість, яка складає 19561,23 грн. Враховуючи, що у добровільному порядку споживачем [PERSON] заборгованість не сплачено, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати у судовому порядку. 24 червня 2019 року на підставі ухвали суду, з метою виконання вимог частини 1 статті 189 Цивільного процесуального кодексу України розпочато підготовче провадження у справі, розгляд якої здійснюється у загальному порядку. 05 листопада 2019 року, ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутність, про що надав письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, відзиву та заперечень проти позову не надав. Будь-яких заяв та клопотань зі сторони відповідача до суду не надходило. У зв`язку з цим, зі згоди представника позивача, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до вимог ст.ст. 279-281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання форми правочину, істотних умов договору та виконання зобов`язань за договором про надання послуг, ЗУ «Про ринок електричної енергії», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», та «Правил роздрібного ринку електричної енергії» Судом встановлено та убачається з матеріалів справи, що 11.12.2014 між ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та [PERSON] було укладено договір №1138186 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області (далі- Договір) (а.с. 6-12). Відповідно до розрахунку, заборгованість споживача [PERSON] , за спожиту електроенергію складає 19561,23 грн. (а.с. 4) 08.10.2018 на адресу мешкання відповідача позивачем було направлено претензію №67091/1700 про сплату заборгованості за використану електричну енергію (а.с. 5) Таким чином, оскільки вказану суму заборгованості відповідачем не сплачено, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав. Акціонерне Товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» у відповідності із Законом України «Про електроенергетику» та ПКЕЕН, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999р. постачає електричну енергію його споживачам. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів) та сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Так, згідно з п. 1 укладеного Договору, Постачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати Споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 3,0 кВТ електроустановок Споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни передбачені цим договором. Відповідно до п. 6 Договору, Споживач несе відповідальність згідно із законодавством за не оплату або прострочення терміну оплати спожитої електричної енергії згідно з ПКЕЕН та умовами договору. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що мало місце порушення умов укладеного договору з надання послуг з електропостачання з боку відповідача, а тому обставини порушення оплати за спожиту електричну енергію є доведеними у повному обсязі, внаслідок чого позивач отримав право на відшкодування завданих йому збитків в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved