Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] свої вимоги обґрунтовує тим, що він є співвласником квартири [ADDRESS], яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності від 27 березня 2008 року . Іншим співвласником вказаної квартири є його мати [PERSON], яка померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після смерті його матері [PERSON] він звернувся до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального органу Шкльоди Я.А. із заявою про прийняття спадщини: смерті його матері, проте нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , оскільки на майно належне спадкодавцю накладено арешт. На підставі постанови головного державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Ліщук О.О. від 14.03.2011 року ВП № 25134132 був накладений арешт на квартиру [ADDRESS], в цілому, без врахування того, що квартира перебуває в спільній сумісній власності кількох осіб. Підставою накладення арешту був виконавчий лист №2-7049, виданий 02.03.2011 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] в користь КС « Захід-Інвест» заборгованості та судових витрат. З приводу зняття арешту з зазначеного нерухомого майна він 06 травня 2016 року звернувся із заявою до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління у Волинській області, проте з відповіді за № 03-25/10934 від 12.05.2016р. вбачається, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Зазначає, що накладеним арештом порушуються його права як співвласника майна. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд звільнити квартиру за адресою: [ADDRESS] з-під арешту, накладеного постановою головного державного виконавця відділу ДВС Луцького міського управління юстиції Ліщук О.О. ВП №25134132 від 14 березня 2011 року, зазначивши, що рішення є підставою для реєстрації припинення обтяження, складеного постановою головного державного виконавця відділу ДВС Луцького міського правління юстиції Ліщук О.О. ВП №25134132 від 14 березня 2011 року на квартиру [ADDRESS]. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у ньому підстав та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подали, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності від 27 березня 2008 року . Іншим співвласником вказаної квартири є його мати [PERSON]. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 червня 2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області вбачається, що мати позивача - [PERSON] [INFO] померла. Після її смерті позивач звернувся до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального органу Шкльоди Я.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері, проте нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки на майно, належне спадкодавцю, накладено арешт . Як встановлено судом, згідно постанови головного державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Ліщук О.О. від 14.03.2011 року ВП № 25134132 був накладений арешт в цілому, без врахування того, що квартира перебуває в спільній сумісній власності кількох осіб. Підставою накладення арешту був виконавчий лист №2-7049, виданий 02.03.2011 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] в користь КС « Захід-Інвест» заборгованості та судових витрат. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту. Згідно ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Як встановлено судом, кредитор спадкодавця не звертався відповідно до ст.1281 ЦК України з вимогою до спадкоємців. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у 4 постанови від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на вищевказане майно . За таких обставин, позов [PERSON] слід задовольнити, та звільнити з-під арешту вищевказане майно.

Outcome: approved