Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] у січні 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 14.06.2016 року, а саме суми боргу 10540 доларів США, 3% річних в сумі 79,05 доларів США, інфляційних втрат в сумі 589,4 доларів США, процентів за користування позикою в сумі 912,66 доларів США, а усього 12121,11 доларів США. Ухвалою суду від 21.03.2017 року за заявою [PERSON] залишено без розгляду позовні вимоги про стягнення основної суми (тіла) боргу в розмірі 10540 доларів США та продовжено розгляд справи в частині позовних вимог [PERSON] про стягнення процентів за користування позикою, інфляційних втрат та трьох процентів річних за порушення грошового зобовязання. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги про стягнення процентів за користування позикою, інфляційних втрат та трьох процентів річних за порушення грошового зобовязання. При цьому позивач вказала, що саму позику в сумі 10540 доларів США [PERSON] повернула їй під час розгляду справи в суді 21.03.2017 року. До того як вона звернулася із розглядуваним позовом до суду [PERSON] не пропонувала їй повернути позику. Додатково [PERSON] суду пояснила, що підтверджує всі обставини викладені у договорі позики від 14.06.2016 року. Відповідач та її представник заперечували проти задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] неодноразово пропонувала [PERSON] повернути борг, однак та відмовлялася. [PERSON] того просили врахувати, що інфляційні втрати не розповсюджуються на іноземну валюту долар США. Додатково [PERSON] суду пояснила, що підтверджує всі обставини викладені у договорі позики від 14.06.2016 року. Суд заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між [PERSON], як позикодавцем, та [PERSON] як позичальником, 14.06.2016 року укладено Договір позики грошей, який посвідчено приватним нотаріусом [PERSON]. Відповідно до п.1 вказаного Договору [PERSON] передає [PERSON] грошові кошти в сумі 263500 гривень, що на момент укладення цього договору за середнім курсом продажу доларів приватним особам комерційними банками м. Черкаси є еквівалент суми 10540 доларів США, з кінцевим терміном погашення до 30.09.2016 року. Своїм підписом під цим договором позичальник підтверджує факт отримання грошей зазначених у цьому договорі. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст. 1048 ЦК).\~ За змістом ст.ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Договір позики грошей від 14.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] не містить вказівки на те, що він є безпроцентним, а отже [PERSON] має право на отримання процентів від [PERSON] за користування грошовими коштами у розмірі облікової ставки Національного банку України. При цьому суд виходить з умов Договору позики грошей від 14.06.2016 року про те, що предметом позики є грошові кошти в національній валюті України гривні в сумі 263500 гривень. Позивач просила стягнути проценти за період з 14.06.2016 року по 10.01.2017 року. Суд вважає, що проценти (за аналогією із правилами передбаченими ч.5 ст. 1061 ЦК) підлягають нарахуванню з дня наступного за днем укладення Договору позики грошей. За період з 15.06.2016 року по 10.01.2017 року НБУ були встановлені наступні облікові ставки: Період% річних 2017\~ з 03.0314 з 27.0114 2016 з 09.1214 з 28.1014 з 16.0915 з 29.0715.5 з 24.0616.5 з 27.0518 Судом нараховано проценти за формулою: П = (263500 грн. х Ос/365 днів х Кд) / 100, де П- проценти, 263500 грн. - сума позики, Ос облікова ставка НБУ, 365 днів кількість днів у році, Кд кількість днів у періоді. Таким чином за період з 15.06.2016 року по 10.01.2017 року сума процентів за користування позикою, яка підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] становить 22949,78 гривень. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки [PERSON] у строк визначений Договором позики грошей від 14.06.2016 року, а саме до 30.09.2016 року не повернула позику [PERSON] то позивач має право на отримання 3% річних за прострочення відповідачем грошового зобовязання. [PERSON] просила стягнути 3% річних за період з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року, тобто за 92 дні. Таким чином в межах позовних вимог 3% річних, які підлягають стягненню із [PERSON] на користь позивача становить: (263500 грн. х 3/365 х 92) / 100 = 1992,49 гривень. Позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат не можуть бути задоволені судом, оскільки позивач, за домовленістю сторін, отримала повернення позики в іноземній валюті доларах США, а індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня. Оскільки [PERSON] погодилась отримати повернення позики в іноземній валюті то фактично для неї були компенсовані всі можливі інфляційні втрати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 3268.43 гривень (а.с. 1). Із [PERSON] на користь [PERSON]М, підлягають стягненню проценти в сумі 22949, 78 гривень та три проценти річних в сумі 1992,49 гривень. [PERSON] того позивач не підтримувала своїх первісних вимог про стягнення позики в сумі 285773,12 гривень у звязку із добровільним задоволенням цих вимог відповідачем під час розгляду справи в суді. За таких обставин із [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 3107,15 гривень, із розрахунку (22949, 78 + 1992,49 + 285773,12) х 1%. На підставі ст.ст. 526-527, 625, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд

Outcome: partial