Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою у якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником будинку за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 29 вересня 2009 року. Відповідач, який не є членом її сім`ї зареєстрований в будинку, однак з моменту набуття позивачем права власності на вказаний будинок не проживає в ньому та ніколи там не проживав, комунальні платежі не сплачує, особистих речей в будинку не має. Реєстрація відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користування її майном. Оскільки, вона навіть не знайома з відповідачем та дізналася нещодавно про те, що він значиться зареєстрованим у її будинку вимушена звертатись до суду з даним позовом. Позивач та її представник - адвокат Ільїн В.А., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримують повністю та просять позов задоволити, розгляд справи проводити без участі позивача та її представника, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не подав. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Згідно Договору купівлі-продажу від 29 вересня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №1826, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Відповідно до Актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №1790/02-13/20 від 24 липня 2020 року, №1920/02-13/20 від 04 серпня 2020 року та №2234/02-13/20 від 07 вересня 2020 року та довідки виданої Корнинською сільською радою Рівненського району Рівненської області №2851/02-13/20 від 04 листопада 2020 року вбачається, що [PERSON] у будинку [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає в ньому більше п`ятнадцяти років. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність у відповідача реєстрації в даному будинку, порушує право на користування житлом позивача. Відповідно до вимог ст.107 ЖК Україниу разі вибуття наймача або члена його сім`ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування житловим приміщенням з дня вибуття. Згідно положень ст.ст. 71,72 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратити право користування житловим приміщенням, зокрема, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач понад шість місяців не проживає у будинку [ADDRESS] та не несе витрат по утриманню житла, наявність у відповідача реєстрації в будинку порушує право власності позивача, суд вважає, що позов про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Оскільки, позовна заява підлягає задоволенню повністю, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідача. На підставі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.71, 72, 107 ЖК України,

Outcome: approved