Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернувся до суду 18.01.2016р. з позовною заявою до [PERSON] (відповідачка), в якій просив суд розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 04.11.2011р. у Хацьківській сільській раді Черкаського району Черкаської області, актовий запис №7. В судовому засіданні позивач пояснив, що між сторонами постійно трапляються конфлікти через непорозуміння та різні погляди на життя. Просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка в судовому засіданні обставини, викладені в позовній заяві, визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог, проте зазначила, що подружні стосунки можна зберегти, якщо змінити умови життя сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази і оцінивши їх у сукупності судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 04.11.2011р. між сторонами укладений та зареєстрований шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с.4). Сторони визнають ті обставини, що на теперішній час сім'я фактично розпалася, оскільки протягом останніх трьох років подружжя не може нормально жити, бо вони не мають окремого житла і проживають разом з батьками позивача, через що часто виникають сварки, що негативно впливає на сімейні відносини. Також сторони визнають, що перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 Сімейного кодексу України відсутні. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України суд вважає ці обставини доведеними. Після розірвання шлюбу дитина проживатиме з відповідачкою. Питання про порядок утримання дитини та порядок участі кожного з батьків у вихованні дитини перед судом не ставиться, оскільки, як зазначає позивач спору між ними з цього приводу немає. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами також немає. Тож між сторонами склалися шлюбні відносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України, один з подружжя має право пред'явити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом був наданий сторонам строк для примирення тривалістю у три місяці, проте сторони не примирилися. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки подальше перебування його у шлюбі з відповідачкою не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, суперечитиме його інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що при реєстрації шлюбу сторони не змінювали свої прізвища, то підстав для їх зміни після розірвання шлюбу немає. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання позивача про покладання судових витрат на нього. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved