Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони є рідними братом і сестрою. Їх батько [PERSON] помер [INFO], а мати - [PERSON] померла [INFO]. Після їх смерті вони у встановленому законом порядку прийняли у спадок земельні ділянки та грошові вклади на які були правовстановлюючі документи. Також після смерті батьків залишився будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS]. Вони не змогли оформити своїх прав на дане майно через відсутність правовстановлюючих документів. Просять визнати за ним право власності на житловий будинок, господарські та побутові споруди, які розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батьків [PERSON] та [PERSON]. У судове засідання позивачі не з'явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали повністю та просять його задовольнити з викладених підстав. Судові витрати просять залишити за ними. Представник відповідача по справі у судове засідання не з'явився, подав суду заяву з якої слідує, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову, просять справу розглядати у його відсутності. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, зважаючи на позицію сторони позивачів, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] до часу смерті належав житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS], який був зареєстрований у порядку, який існував на той час. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є рідними сином та дочкою померлих [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті останніх відкрилась спадщина на житловий будинок, господарські та побутові споруди в с. Дроздні Ковельського району Волинської області. Після смерті батьків позивачі фактично прийняли спадкове майно та вступили у його управління. Позивачі по даній справі є спадкоємцями за законом, тому вони мають право заявити свої права на спадкове майно, однак через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів та реєстрації прав власності за померлими, не можуть успадкувати майно у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними в разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положеннями ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає, що існують реальні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, єдиним виходом із даної ситуації є визнання за позивачами права власності на будинок в порядку спадкування у судовому порядку. Через відсутність реєстрації прав власності позивачі не можуть реалізувати своє право на оформлення свідоцтва про право на спадщину, тому їх право підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на майно в порядку спадкування. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За таких обставин, враховуючи також відсутність заперечень у відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Визнання права власності за позивачами не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати понесені позивачами при поданні позовної заяви, слід залишити за ними, згідно їх клопотання. На підставі викладеного,

Outcome: approved