Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) у вересні 2015 року звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Куколівської сільської ради Олександрійського району (надалі відповідач) про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 19 листопада 2014 року. Після її смерті залишилася спадщина, а саме: земельна ділянка, яка розташована на території Куколівської сільської ради Олександрійського району, площею 6,78 га, яка належала померлій відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, яку вона не може успадкувати. За життя померла склала та посвідчила секретарем Куколівської сільської ради заповіт, за яким спадкове майно заповідала саме їй. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом не має. Звернувшись до нотаріуса, вона отримала письмову відмову в оформленні спадщини, оскільки сплинув строк встановлений законодавством для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, тобто вона пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини. В судове засідання представник позивача не зявилась, в письмовій заяві до суду просить розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити позов. Представник Куколівської сільської ради в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в суді. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень щодо надання позивачу додаткового строку для подачі ним заяви про прийняття спадщини також не надійшло. В заяві, що надійшла до суду просить розглянути справу за відсутності компетентного представника. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3-11, 15, 16, 22, 1218, 1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 19 листопада 2014 року у віці 89 років померла [PERSON], що підтверджуються копією свідоцтва про її смерть. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке не було позивачем успадковане. Суд приймає до уваги, що за життя спадкодавець 23 жовтня 2014 року склала та посвідчила в Куколівській сільській раді заповіт, за яким усе майно після своєї смерті заповідала [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за №153). Суд приймає до уваги, що позивач своєчасно, тобто впродовж 6 місяців після смерті спадкодавця до нотаріальної контори не звернулася, про що свідчить письмова відмова нотаріуса від 01 вересня 2015 року, на думку суду з поважної причини пропустила строк, через скрутне матеріальне становище, і тому вважає можливим поновити строк для звернення до суду з метою надати позивачу додатковий строк для подачі нею заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON]. Судом враховано, що відповідно до ст. 1223 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця. Звернення до суду свідчить про те, що позивач від спадщини не відмовляється, що дає суду підстави для того, щоб задовольнити позовні вимоги та визначити позивачу додатковий строк для подання нею до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Додатковий строк два місяці суд вважає є достатнім для подання позивачем до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: approved