Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Комунальне підприємств «Житлоінвестбуд-УКБ» (надалі по тексту відповідач), в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь суму пені за несвоєчасне виконання зобов»язань в розмірі - 23 054 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 03.10.2012 року між нею та КП «Житлоінвестбуд-УКБ» було укладено договір купівлі-продажу, за яким відповідач приймав на себе обов'язок передати Позивачу у власність майнові права на квартиру [ADDRESS] у строки та на умовах визначених цим договором, а Покупець (Позивач) зобов'язується сплатити ціну об'єкту відповідно до графіку оплат. Кошти Позивачем в розмірі - 866745 грн. були вчасно перераховані на рахунок Відповідача у повному обсязі відповідно до п. 3.2 договору. За умовами укладеного договору продавець (Відповідач) у свою чергу повинен передати Покупцю (Позивачу) об'єкт будівництва у першому кварталі 2014 року, але цю умову Продавець (Відповідач) не виконав і до цього часу. Оскільки станом на даний час строк затримки передачі об'єкта у власність Покупця (Позивача) складає 266 днів (з 1 квітня 2014 року по 22 грудня 2014 року), тому відповідно до 4.2.1. вищевказаного договору Відповідач повинен сплатити Позивачу пеню в розмірі - 0,01% від суми фактично перерахованих кошів за квартиру за кожен день прострочки, яка за обрахунками позивача становить - 23054 грн. В судовому засідання позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити повністю, підтримавши свої письмові заперечення проти позову, наголошуючи на тому, що перший квартал 2014 року - це запланований термін введення об»єкта будівництва в експлуатацію, а остаточну дату введення будинку в експлуатацію договором не передбачено, а тому порушень умов договору з боку відповідача та підстав для нарахування пені немає. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1,2 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у ній участь. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 03.10.2012 року між [PERSON] та Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» було укладено договір купівлі-продажу, за умовами п.1.1 якого КП «Житлоінвестбуд-УКБ» приймає на себе обов'язок передати Покупцю (Позивачу) у власність майнові права на квартиру [ADDRESS] у строки та на умовах визначених цим договором (а.с.2-3). Умовами п.2.4.1 Покупець (Позивач) зобов'язався сплатити повну вартість майнових прав за квартиру, яка станом на час підписання цього договору (п.3.1) становить - 868 615 грн. Згідно довідки від 14.11.2014 року позивач сплатила повну вартість квартири [ADDRESS] в розмірі - 866 745 грн. (а.с.9). Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач при розрахунку розміру пені за прострочення виконання зобов»язання посилається на умови п.6.1 та п.4.2.1 укладеного між сторонами договору від 03.10.2012 року та вважає, що відповідач зобов»язаний був передати у власність позивача майнові права на квартиру до 01.04.2014 року. Між тим, вказана позиція позивача є помилковою з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Так, за умовами п.6.1 договору купівлі-продажу від 03.10.2012 року передбачено обов»язок відповідача вчиняти дії спрямовані на спорудження об»єкта капітального будівництва та запланований термін введення його в експлуатацію - 1 квартал 2014 року. Умовами п.6.2 укладеного між сторонами договору визначено обов»язок відповідача повідомити позивача про дату введення об»єкту в експлуатацію. За таких обставин, умовами укладеного між сторонами договору не передбачено конкретний строк здачі будинку в експлуатацію та передачі майнових прав на квартиру у власність позивача, оскільки визначений у п.6.1 договору термін «заплановий термін введення 1 квартал 2014 року» не може бути тлумачений як кінцевий термін сдачі будинку в експлуатацію. Крім того, з переписки між сторонами вбачається про повідомлення відповідачем позивача про те, що договором не визначено строк здачі будинку в експлуатацію, а про виготовлення усіх потрібних документів буде повідомлено позивача додатково (а.с.4-8). Також, за умовами п.2.4.1 вказаного договору від 03.10.2012 року Покупець (Позивач) зобов'язався сплатити повну вартість майнових прав за квартиру. При прийнятті рішення про відмову в позові судом враховано, що між сторонами 08.10.2014 року було укладено додаткову угоду, якою п.3.1 попередньої угоди було змінено із збільшенням вартості предмета угоди до 866 745 грн., а саме на 6816,14 грн., які позивач повинен був сплати і сплатив лише 14.11.2014 року (а.с.9), що вказує на виконання визначеного п.2.4.1 договору обов»язку позивачем, а відтак і зустрічного обов»язку відповідача передати йому у власність квартиру . Положеннями ст 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст. 59-61 ЦПК України обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З врахуванням досліджених обставин справи суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про нарахуванням та стягнення з відповідача пені в розмірі - 0,01 % у визначеному п.4.2.1 порядку, оскільки позивачем не доведено та судом не встановлено обов»язок відповідача на виконання зобов»язань по передачі квартири саме з 01.04.2014 року, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed