Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - «Відповідач»), третя особа - Служба у справах дітей Івано-Франківської міської ради (надалі - «Третя особа»), в якому просив зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином; визначити наступні способи участі Позивача у вихованні сина [PERSON], [INFO], особисте спілкування: - побачення з понеділка по п'ятницю з 18:00 год. до 20:00 год. за місцем його проживання, перебування, а у вихідні та святкові дні з 12:00 год. до 18:00 год. забирати з собою; - необмежене спілкування з сином [PERSON], [INFO] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; - в день побачення Позивача з сином він має право забирати сина з дому особисто; зобов'язати [PERSON] за два дні до дня зустрічі Позивача з сином надати йому точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін повідомити про це Позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Крім того, враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини, Позивач не заперечував проти задоволення позову в тій інтерпретації, як це визначено у висновку органу опіки і піклування, який було надано в даній цивільній справі. Зокрема, позовні вимоги мотивовані тим, що станом на час розгляду даної справи Відповідач [PERSON] перешкоджає Позивачу у вихованні дитини, створює перешкоди у вихованні сина, не допускаючи Позивача до дитини. Представник Відповідача - [PERSON], - в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що Відповідачем не створюються перешкоди Позивачу у спілкуванні з дитиною. В частині визначення способу участі Позивача у вихованні дитини представник Відповідача не заперечував проти задоволення позову в тій інтерпретації, як це визначено у висновку органу опіки і піклування, який було надано в даній цивільній справі. Представник Третьої особи - Служби у справах дітей Івано-Франківської міської ради, - в судовому засіданні надала суду висновок про встановлення порядку участі батькові [PERSON] у вихованні сина [PERSON] та просила задовольнити вимоги Позивача в межах, визначених у даному висновку. Заслухавши пояснення Позивача та його представника, представників Відповідача та Третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2011 року. Як підтверджується поясненнями сторін в судовому засіданні, станом на даний час в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 14 січня 2014 року). Посилаючись на факт чинення [PERSON] перешкод з боку [PERSON] у спілкуванні з дитиною та її вихованні, Позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування з дитиною. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що Відповідач всілякими методами перешкоджає йому, як батькові, у вихованні та спілкуванні з дитиною, і протягом останніх місяців Позивачу взагалі достовірно невідоме місце перебування дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, інших членів сім'ї та родичів визначений Сімейним кодексом України (надалі - «СК України»). Зокрема, особисті немайнові права і обов'язки батьків та дітей визначені главою 13 СК України. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Відповідно до статті 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. У свою чергу, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України). При цьому, згідно з частиною 2 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відтак, чинним законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Окрім того, чинним законодавством батьків зобов'язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (стаття 157 СК України). Згідно з частиною 4 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. За змістом частини 5 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до Висновку про встановлення порядку участі батькові [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO], затвердженого рішенням Виконавчого комітету міської ради від 08 квітня 2016 року № 241, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити батькові [PERSON] такий порядок участі у вихованні сина [PERSON], [INFO]: щовівторка з 17:30 год. до 19:00 год., щонеділі з 17:00 год. до 19:00 год. у присутності матері дитини. В судовому засіданні Позивач та представник Відповідача погодилися із визначеним у вищевказаному висновку органу опіки і піклування порядком участі [PERSON] такий порядок участі у вихованні сина [PERSON], [INFO], та не заперечували проти задоволення позовних вимог у цій частині. За таких обставин, враховуючи той факт, що сторони погодилися із запропонованим органом опіки та піклування порядком участі Позивача у вихованні сина [PERSON], [INFO], зважаючи на те, що, за висновком суду, запропонований порядок не суперечить інтересам дитини, і не порушує та не обмежує розумного й справедливого балансу між інтересами дитини та інтересами батька, пов'язаними з реалізацією його не тільки права, а й обов'язку, на виховання дитини, зважаючи на вік і стать дитини, Суд знаходить підстави для зобов'язання [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні та участі у вихованні сина [PERSON], [INFO]; встановлення [PERSON] наступного порядку участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON], [INFO]: щовівторка з 17:30 год. до 19:00 год., щонеділі з 17:00 год. до 19:00 год. у присутності матері дитини [PERSON]. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Стосовно позовної вимоги про зобов'язання [PERSON] за два дні до дня зустрічі Позивача з сином надати йому точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін повідомити про це Позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин, Суд звертає увагу на її необґрунтованість, з огляду на те, що такі позовні вимоги охоплюються висновком суду про задоволення позовної вимоги про зобов'язання [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні та участі у вихованні сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані докази, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. На підставі наведеного,

Outcome: partial