Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Адвокат Дзундза О.П., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що станом на [INFO] за вищевказаню адресою проживали: [PERSON] , 1896 р.н., та [PERSON] , 1935 р.н., який являється двоюрідним дядьком позивача. Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів, виданої Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 65671 від 21.12.2019 року єдиним власником майна, яке знаходиться за вищевказаною адресою, являється [PERSON] . Підставами виникнення права власності є свідоцтво про право власності, видане Виконавчим комітетом Долинської сільської ради на підставі рішення № 40 від 13.02.2001 року та свідоцтво про право на спадщину, посвідчене Тлумацькою районною державною нотаріальною конторою 11.04.2007 року за № 632. [INFO] [PERSON] помер. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті двоюрідного дядька [PERSON] . Однак в нотаріальному порядку позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . У зв`язку з вищевказаним, адвокат Дзундза О.П. просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, розташованими за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак від її представників адвокатів Іванчук Л.Ю. та Дзундзи О.П. на електронну адресу суду надійшла заява, в якій вони позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити та судове засідання 07.05.2020 року провести за відсутності позивача та її представників. Представник відповідача Олешанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій позов визнав, не заперечив щодо його позитивного вирішення та просив справу розглянути без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги №1, виданої Долинським старостатом Олешанської сільської ради ОТГ № 462 від 18.12.2019 року, станом на 01.07.1990 року в господарстві особовий рахунок № [NUMBER] були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] , 1896 р.н., син [PERSON] , 1935 р.н. (а.с. 17). Дані відомості також підтверджуються копією витягу з погосподарської книги № 1 по с. Долина Тлумацького району Івано-Франківької області (а.с. 18-19). Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 65671 від 21.12.2019 року, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському МБТІ право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] зареєстровано в реєстраційній книзі № 1 під реєстровим № 45 реєстраційний № 18095260 за [PERSON] , форма власноті приватна спільна часткова, частка - 1/2, підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності, видане 15.03.2001 року виконавчим комітетом Долинської сільської ради на підставі рішення № 10 від 13.02.2001 року; частка - 1/2, підстава виникнення права власності свідоцтво про право на спадщину, посвідчене Тлумацькою районною державно нотаріальною конторою 11.04.2007 року за № 632 (а.с. 22). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 21.12.2019 року житловий будинок за вказаною адресою побудований у 1961 році (а.с. 23-26). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав. Згідно копії архівної довідки Державного архіву Івано-Франківської області № Ж-7(Ц)06-06 від 08.10.2018 року [PERSON] (сестра бабусі позивача) народилася [INFO] в с. Долина Тлумацького повіту (нині Тлумацького району) і її батьками є [PERSON] (син [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] ) та [PERSON] (донька [PERSON] і [PERSON] , уродж. [PERSON] ) (а.с. 16). [PERSON] (бабуся позивача) народилася [INFO] у с. Долина Тлумацького району Івано-Франківської області і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 14). 08.06.1933 року [PERSON] (бабуся позивача) уклала шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією повторного свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 15). [PERSON] (мати позивача) народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження (а.с. 13). 04.08.1963 року [PERSON] (мати позивача) одружилася з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 12). [PERSON] (позивач) народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10). 28.02.1987 року [PERSON] (позивач) уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб (а.с. 11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копєю повторного свідоцтва про смерть (а.с. 29). Відповідно до довідки Олешанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 461 від 18.12.2019 року [PERSON] , 1935 р.н., до дня смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] (а.с. 21). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] прийняла спадщину за законом, оскільки подала у шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с. 62). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 59/2018 від 07.09.2018 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 62-80), з якої вбачається, що позивач є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач [PERSON] правомірно претендує на житловий будинок по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , який залишився після смерті [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. за №\~746/02-31 від 23.11.2019 року (а.с. 32). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 420,40 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved