Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини. Позивач зазначала, що вони з відповідачем є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. До літа 2015 року сторони проживали разом без реєстрації шлюбу. З липня 2015 року вони з відповідачем почали мешкати окремо один від одного, малолітня дитина з цього часу проживав разом з матір'ю позивачем за адресою: [ADDRESS]. З цього часу всі обов'язки щодо утримання та виховання дитини позивач несла самостійно. При цьому, позивач ніколи не заперечувала проти спілкування відповідача з дитиною та не чинила перешкод в цьому. У січні 2016 року відповідач, забравши дитину, повідомив позивачу, що дитина буде жити з ним та не дозволяв позивачу бачитися з сином. Лише у лютому 2016 року, коли дитина захворіла, відповідач повернув дитину позивачу. 28 квітня 2016 року відповідач знову, не попередивши позивача, забрав дитину з дитячого садочка «Сонечко» та повідомив позивача, що не збирається повертати дитину та давати їй можливість бачитися з сином. З цього часу позивач сина не бачила. Кожного дня позивач відвідує дитячий садочок, щоб побачити та забрати сина, однак, відповідач не водить дитину до дитячого садочка. На всі прохання позивача віддати дитину відповідач відмовляє. У травні 2016 року позивач звернулася до органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області із заявою про надання висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю. Позивач одна мешкала з сином в квартирі, що належить їй на праві спільної сумісної власності. Інші співвласники проти цього не заперечують. Позивач створила всі необхідні умови для здорового розвитку та виховання дитини. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, позивач [PERSON] веде здоровий спосіб життя, працює, її дитина доглянута, матеріально забезпечена. За місцем роботи позивач характеризується позитивно, отримує заробітну плату достатню для утримання дитини. В той же час відповідач, зі слів позивача, не працює, зловживає спиртними напоями, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судове засідання представник третьої особи органу опіки і піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Сундук Л.І. не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають одного сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с.10). З липня 2015 року сторони почали мешкати окремо один від одного, малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживав разом з матір'ю позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. На даний час між сторонами виник спір щодо місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], що належить їй на праві спільної сумісної власності (а.с.9,15). Згідно характеристики на працівника, позивач [PERSON] працює на посаді продавця-консультанта ТОВ «ДЦ Україна» - Бровари з 2007 року. За час роботи зарекомендувала себе як позитивний співробітник, виконує свої обов'язки у встановлені терміни і належним чином, пунктуальна, неконфліктна, відповідальна, в колективі користується повагою, сумлінна і легко навчається (а.с.11). Відповідно до довідки про доходи, загальна сума доходу позивача [PERSON] за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року становить 3 374,59 грн. (а.с.12). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 15 квітня 2016 року, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області Коваленко В.М. в присутності свідків-сусідів: [PERSON] та [PERSON], позивач [PERSON] та її син [PERSON], [INFO], дійсно проживають за місцем реєстрації: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] веде здоровий спосіб життя, працює, її дитина доглянута, матеріально забезпечена. При перевірці соціальними службами та органами опіки було встановлено, що умови проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], є задовільними. Позивач дитину виховує одна, батько дитини [PERSON], [INFO], участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає (а.с.13-14). Згідно ст.. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. У свою чергу, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України). Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні питання про проживання дитини суд виходить із рівності прав та обов'язків батьків, але надає перевагу тому з них, хто може забезпечити найбільш сприятливі умови для виховання та забезпечення дитини. Суд також бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно принципу №6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов'язок здійснювати особливе піклування про дітей, що не мають сім'ї, і про дітей, що не мають достатніх засобів для існування. Бажано, щоб багатодітним сім'ям надавалась державна або інша допомога на утримання дітей. Судом також встановлено, що 16 травня 2016 року позивач [PERSON] зверталася до Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області з письмовою заявою про те, що її колишній співмешканець відповідач [PERSON] 29 квітня 2016 року забрав з дитячого садочку «Сонечко» м. Бровари спільну дитину та матері дитину не повернув. Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2016 року відповідача [PERSON], [INFO], було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 130 ч. 1 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції) та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Крім того, орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області вважає за доцільне та необхідне визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується відповідним висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області №1-18/984 від 15 червня 2016 року. За таких обставин, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визначенні місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матір'ю позивачем [PERSON] Крім того,

Outcome: approved