Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Адвокат Свистун Геннадій Валерійович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка проживала зі своїм батьком на момент його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] набув право власності на вказане домоволодіння приблизно в 1964 році. Ні позивач, ні його матір свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння за життя не отримали. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] . В липні 2019 року він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті його матері, немає. Просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Свистун Г.В. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача Сєвєродонецької міської ради Луганської області в судове не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позовну заяву не подавав. Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, день і час судового розгляду справи, що підтверджується даними повідомлення про вручення поштового відправлення, діючи відповідно до приписів п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] народився [INFO] , матір`ю записана [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міськ. ЗАЦС м. Павлово Горьковської області. 14.05.1964 року [PERSON] купив незавершений будівництвом будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , готовність якого становить 17,5%, розташований на земельній ділянці мірою 600 кв.м., про що був укладений та нотаріально посвідчений договір за реєстровим №1554. [INFO] в м. Сєвєродонецьк Ворошиловградської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом ЗАЦС м. Сєвєродонецька Ворошиловградської області. [INFO] м. Сєвєродонецьк Луганської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області. Разом з померлою [PERSON] на день її смерті за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований її син [PERSON] , що підтверджується даними домової книги та копії паспорту позивача [NUMBER] . 25.07.2019 року приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малахов С.О. відмовив [PERSON] в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що виніс відповідну постанову. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] , син померлої, який проживав разом з матір`ю на момент її смерті, який має право на отримання спадщини. Щодо прийняття спадщини [PERSON] , яка відкрилась після смерті [PERSON] суд відзначає, що зазначені правовідносин врегульовані ЦК УРСР (в редакції, що була чинна на момент їх виникнення). Частиною 1 ст. 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Проте суду не було надано доказів на підтвердження того, що дійсно [PERSON] є дочкою [PERSON] і, відповідно, спадкоємцем за законом першої черги. Також суду не було надано доказів того, що [PERSON] була єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] і вчинила дії, передбачені ст. 549 ЦК УРСР, які свідчать про прийняття нею спадщини. Зазначені відомості мають значення для визначення обсягу майна, право на спадкування якого виникло у позивача після смерті його матері, та встановлення того, чи увійшло спірне домоволодіння до складу спадкового майна. Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає існування законних підстав для задовлення позовних вимог через їх необґрунтованість. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки йому відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed