Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) у вересні 2015 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №3, що розташована по пр. Будівельників, будинок 21, в м. Олександрія, Кіровоградської області, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач у справі є її знайома, яка зареєстрована з 2011 року за вказаною адресою, однак з часу реєстрації фактично не проживає, що підтверджується актом розпорядженням від 22 червня 2015 року. Вона проживає за іншою адресою, особистих речей відповідача в квартирі не має. Просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користуватись вказаним приміщенням її квартири. В судове засідання позивач не зявилась, в заяві до суду вона наполягає на позовних вимогах, наявність реєстрації в квартирі відповідача чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою, зокрема і щодо оформлення нею субсидії. Треті особи на стороні позивача в судове засідання не зявились, в заявах до суду вони на позовних вимогах наполягають, просять суд розглянути справу за їх відсутності Відповідач в судове засідання також не зявилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає, що відповідач була належним чином повідомленою про дату, час, та місце розгляду справи в суді за останнім відомим місцем реєстрації її проживання, оскільки поштові відправлення повернулись до суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності. Ст. 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканності самого майна власника. Всі особи мають утримуватись від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4 -15, 16, 22, 316-319, 321, 322, 405 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 391 ЦК України право власності є непорушним і власник має право вимагати усунення перешкод при здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном. За змістом ст.ст. 386, 391 ЦК України власник може передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Правовідносини сторін врегульовані ст. 405 ЦК України, за змістом якої член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Судом встановлено, що власниками квартири №3, що розташована в будинку №21 по пр. Будівельників в м. Олександрія, Кіровоградської області, є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 04 грудня 2003 року, (за №16839) та зареєстрованого в Олександрійському МБТІ 29 грудня 2003 року. Суд приймає до уваги, що [PERSON] померла 19 січня 2006 року у віці 77 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Судом також достовірно встановлено, що вказана квартира була приватизована, Свідоцтво про право власності на вказане житло було видано відповідно до розпорядження Олександрійської міської ради відповідно в 2003 році. Згідно акту від 22 червня 2015 року відповідач у справі зареєстрована саме за вказаною адресою, однак вона не проживає в квартирі №3, що розташована по пр. Будівельників, будинок 21, в м. Олександрія, Кіровоградської області з 27 липня 2011 року, тобто з часу реєстрації, її особисті речі в квартирі також відсутні. Суд вважає доведеним, що відповідач у справі [PERSON] втратила право користуватись квартирою №3, що розташована по пр. Будівельників, будинок 21, в м. Олександрія, Кіровоградської області, яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 04 грудня 2003 року, (за №16839) та зареєстрованого в Олександрійському МБТІ 29 грудня 2003 року, оскільки саме вони є власниками квартири, фактично в ній постійно проживають. Виходячи з характеру правовідносин, доведеності своїх вимог, а також

Outcome: approved