Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

[PERSON] (Позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що йому на праві приватної спільної часткової власності належить ? частина домоволодіння [ADDRESS], у місті Кривому Розі, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.12.2011 року Першою Криворізької державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 2-2252, зареєстрованого у КП ДОР «КБТІ» 22.12.2011 року, номер запису 238, у реєстровій книзі: 22доп.-15. ? частини спірного домоволодіння належить його тітці, [PERSON] (Відповідач), яка проживає у вказаному будинку, та чинить перешкоди у користуванні власністю, не пускає його до будинку, не дає ключів від вхідних дверей, на дзвінки не реагує, тому останній вимушений проживати у знайомих чи у тимчасово орендованих квартирах, що позначається на його матеріальному становищі та психологічному стані. Тому він просить усунути порушення його права власності, та вселити його до спірного будинку. У ході розгляду справи представник позивача [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що Позивач у справі жодного дня не проживав у спірному будинку, так як постійно проживає на території РФ. Комунальні платежі не сплачує, хоча є зареєстрованим за вказаною адресою з 1998 року, і вона несе додаткові витрати на сплату цих платежів. Вона заперечує щодо вселення Позивача, оскільки будинок не має відокремленої кімнати, яка б відповідала частині, яку успадкував Позивач. Доводи Позивача стосовно того, що вона не пускає його у будинок, жодним чином не підтверджені та не відповідають дійсності. Після звернення до суду з позовом, [PERSON] приїхав пізно увечері з незнайомими хлопцями, і вона побоялась пустити їх до двору. Представник відповідача [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення учасників судового провадження, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Так, як убачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. від 02.12.2011р., за реєстровим №2-2252, [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/4 частка глинобитного, обкладеного цеглою житлового будинку А-1, житловою площею 25,6 кв.м., загальною площею 40,4 кв.м., господарчими та побутовими будівлями: цеглова кухня Б, шлаколитовий, 1 стіна обкладена цеглою сарай В, кам'яний погріб Г, дощата вбиральня Д, цегловий сарай Е, цегловий сарай Ж, металевий гараж К, огорожа 1, ворота/хвіртка 2, огорожа 3, водо колонка І, вимощення ІІ, що знаходиться за адресою: місто Кривий Ріг, [ADDRESS] Вказана частка житлового будинку розташована на земельній ділянці, яка переходить у користування [PERSON] (а.с.8). Конституцією (ст.41), ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджуватися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежне від волі інших осіб. Як встановлено судом, і ця обставина підтверджена повідомлення КП ДОР «КБТІ» за №1435 від 17.04.2014 року, та не заперечується самими сторонами, станом на 31.12.2012 року, згідно даних архівної справи, право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], зареєстровано на ім'я [PERSON] та [PERSON]. Акт від 09.02.2014 року, складений свідками [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтверджує, що [PERSON], який є власником ? частини домоволодіння [ADDRESS], у місті Кривому Розі, 03.02.2014 року, близько о 19.00 год., та 09.02.2014 року, о 15.00 год., дійсно приходив до [PERSON], яка мешкає за тією же адресою, для вирішення питання про вселення, однак, остання не пустила його а ні до двору, ані до будинку, відмовилась надати йому ключі від вхідних дверей, не дозволила зробить дублікат ключів. Зазначені обставини, очевидцями яких були гр. [PERSON], [PERSON] та [PERSON], підтвердили у судовому засіданні, під час їх допиту, в якості свідків. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], допитані за клопотанням Відповідача, суду пояснили, що [PERSON] жодного дня не проживав у спірному домоволодінні. Частина цього будинку йому дісталась у спадок після смерті його батька. Особистих речей Позивача у будинку немає, він постійно проживає у Московській області РФ. У місті Кривому Розі буває виключно влітку, проїздом на море. Свідок [PERSON] був очевидцем приїзду Позивача взимку, однак [PERSON], будучі жінкою похилого віку, побоялась впусти його ([PERSON].) у будинок, оскільки це було увечері, і він був не сам. Свідкам невідомо чи має [PERSON] ключі від вхідних дверей будинку, однак, їм відомо, що Відповідач не чинить перешкоди Позивачу у користуванні будинком. Суд не приймає до уваги доводи Відповідача про те, що будинок не має відокремленої кімнати, яка б відповідала частині, яку успадкував Позивач, як підставу для відмови у задоволенні позову про вселення, оскільки вимог щодо поділу спадкового майна в натурі чи визначення порядку користування спадковим майном, в рамках зазначеної цивільної справи не заявлялось. Таким чином, у судовому засіданні доведена наявність неправомірних дій Відповідача, які створюють перешкоди Позивачу у здійсненні ним свого права користування власністю. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здісненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до приписів ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобіганню такому порушенню. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, отже, суд приходить до висновку, що задоволення задоволення заявлених позовних вимог захистить порушені права і інтереси Позивача та не порушить прав, свобод чи інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved