Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на свою користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 411 132,09 грн., що є предметом позовних вимог. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що 08 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON], син позивача, було укладено Кредитний договір №0021/08/20-Z. [INFO] [PERSON] помер. Будучи обізнаними про відсутність у померлого [PERSON] будь-якого майна, що могло бути предметом спадкування, потенційні спадкоємці, в тому числі позивач, не звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. В свою чергу, позивач повідомив представників банку про смерть позичальника, у відповідь на отриману інформацію, позивачу було роз'яснено, що він має продовжувати виконання зобов'язань по кредитному договору по сплаті тіла кредиту та сплачувати відсотки за його користування. Будучи в пригніченому стані та юридично необізнаним, позивач в період з вересня 2008 року по травень 2012 року сплачував від імені померлого сина кошти по кредитному договору, загалом було сплачено за цей період 30102 доларів США та 21154 грн. 12 коп. Позивач вважає, що Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» отримало від позивача грошові кошти на загальну суму 30102 долари США та 21154 грн. 12 коп. без належної правової підстави, які підлягають поверненню на користь позивача, відповідно до вимог статті 1212 Цивільного кодексу України, що є предметом позову. Також, представник позивача вважає, що заява відповідача про застосування в межах даного спору строку позовної давності, є безпідставною, оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав та безпідставність сплачених коштів в рахунок погашення заборгованості про кредитному договору, який припинив свою дію у зв'язку зі смертю позичальника, отримавши рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 липня 2014 року у цивільній справі №127/8452/14-ц, яким встановлено факт припинення зобов'язань позивача, як майнового поручителя, за Іпотечним договором №0021/08/20-Z від 08 лютого 2008 року. Представник відповідача Сидоренко Ю.А. в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, які приєднано до матеріалів справи (а.с. 103-104, 120), пояснила, що 08 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 0021/08/20-Z, про смерть позичальника [PERSON], який помер [INFO], банк дізнався з листа позивача [PERSON] від 22 червня 2012 року, виходячи зі змісту поданої заяви позивач просив банк зарахувати сплачені ним кошти після смерті сина на погашення заборгованості по кредитному договору станом на день смерті, тобто 22.08.2008 р. і визначити борг по кредитному договору станом на 22 червня 2012 року. Отримавши заяву позивача, банком було прийнято рішення про припинення нарахування та стягнення відсотків, нарахованих згідно кредитного договору № 0021/08/20-Z від 08 лютого 2008 року в період з 22.08.2008 року по 31.03.2012 року в сумі 22042,93 доларів США, тому жодних незаконних дії з боку банку щодо прийняття від позивача платежів на погашення заборгованості по кредитному договору, не має, зважаючи на те, що позивач виступав як майновий та фінансовий поручитель по кредитному договору, а виконання зобов'язань по кредитному договору безпосередньо поручителем передбачена нормами чинного законодавства. Також, представник відповідача наполягала на тому, що позивач звернувся до суду з порушенням загального строку позовної давності, враховуючи, що позивачем сплачувались періодичні платежі в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору в період з 16 вересня 2008 року по 20 вересня 2011 року, тому строк пред'явлення вимог про стягнення сплачених позивачем банку коштів на загальну суму 22445,00 доларів США та 21154,12 грн., сплинув 20.09.2014 року, а з позовом до суду позивач звернувся лише 02 жовтня 2014 року, при цьому позивачем не було заявлено клопотання про поновлення строку для звернення з цим позовом до суду. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 08 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 0021/08/20-Z, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 60 000 доларів США на споживчі потреби зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13 % річних з кінцевим терміном повернення - 07 лютого 2018 року. (а.с.40-43) В якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 08 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] укладено Іпотечний договір № 0021/08/20-Z від 08 лютого 2008 року, де предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] що належить на праві власності [PERSON]. (а.с.39-40) Одночасно, 08 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] укладено Договір поруки (б/н), на підставі якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором № 0021/08/20-Z від 08.02.2008 року, який укладено між Кредитором та Боржником у повному обсязі. (а.с.106) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) зобов'язання особи як кредитора або боржника, якщо такі зобов'язання нерозривно пов'язані з особою кредитора або боржника і у зв'язку з цим не можуть бути виконані іншою особою. Разом із тим ст. 512 Цивільного кодексу України допускає заміну в зобов'язанні кредитора іншою особою внаслідок правонаступництва - спадкування. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщину входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Частиною третьою цієї ж статті визначено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. 03 вересня 2012 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» звернулось до Другої Вінницької державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців боржника [PERSON], який помер [INFO], та просили довести до відома усіх без винятку спадкоємців померлого про наявності боргових зобов'язань, які виникли на підставі укладеного Кредитного договору № 0021/08/20-Z від 08.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та [PERSON], загальний розмір яких складає 23174,21 доларів США, що еквівалентно 118 231,46 грн., та нарахованої пені у сумі 16767,52 грн. (а.с.107-108) Поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553 - 554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Відповідно до статті 523 Цивільного кодексу України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає. Таким чином, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки. 08 липня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалене рішення у цивільній справі №127/8452/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» про припинення зобов'язань та зобов'язання вчинити дії, яким відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» про припинення зобов'язань та зобов'язання вчинити дії - задоволено частково. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Банк «Форум» подати державному реєстратору заяву про припинення обтяження за Іпотечним договором №0021/08/20-Z від 08.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ценделіною О.В. за реєстровим №346. В іншій частині вимог зустрічного позову - відмовлено. (а.с.46-49) Як роз'яснено у п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Як з'ясовано судом, підвереджується наявними у справі доказами, спадкова справа відносно майна померлого була заведена на підставі претензії кредитора ПАТ «Банк Форум», потенційні спадкоємці майна [PERSON], який помер [INFO], в межах визначеного законодавством шестимісного строку заяв про прийняття спадщині до нотаріальної контори не подавали, майно у спадщину не отримували. Виходячи з предмету спору, позивачем [PERSON] пред'явлено позов до Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» з вимогою стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на свою користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 411 132,09 грн., які сплачено позивачем [PERSON], який виступав майновим та фінансовим поручителем по Кредитному договору №0021/08/20-Z від 08.02.2008 року, в період з вересня 2008 року по травень 2012 року, після смерті позичальника, в рахунок сплати заборгованості по кредитному договору, тому в силу положень ст.1212 Цивільного кодексу України підлягають поверненню, як такі, що сплачені без належних правових підстав. В межах розгляду даної справи, 18 грудня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» задоволено. Присуджено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 411132 грн.09 коп. (а.с.128-130) Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 березня 2015 року, апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» відхилено. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року залишено без змін. (а.с.180-181) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року, касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с.204-206) Відповідно до положень ч.4 ст.338 Цивільного процесуального кодексу України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Як встановлено судом касаційної інстанції в ухвалі від 10 червня 2015 року: «Як свідчить аналіз матерiалiв справи, відповідач грошові кошти набув за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству. Отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобов'язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не ст. 1212 ЦК України, на яку посилався позивач як на підставу позовних вимог». Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Відповідно до змісту ст. 1212 Цивільного кодексу України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд України в постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] визначено неналежний спосіб захисту порушених прав та інтересів, оскільки між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» виникли відносини зобов'язального характеру на підставі Іпотечного договору №0021/08/20-Z від 08 лютого 2008 року та Договору поруки б/н від 08 лютого 2008 року, які укладено в забезпечення викання зобов'язань по Кредитному договору №0021/08/20-Z від 08.02.2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та [PERSON], оскільки між сторонами спору існували договірні відносини, тому виходячи з характеру спірних відносин відсутні підстави для застосування положень ст. 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В порядку ч.4 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, представнику позивача, до початку розгляду справи по суті, роз'яснено процесуальне право позивача подати заяву про зміну підстав та предмету позову, як це передбачено ч.2 ст.31 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням висновків і мотивів суду касаційної інстанції, які викладені в ухвалі суду від 10 червня 2015 року, та в силу положень ч.4 ст.338 Цивільного процесуального кодексу України, є обов'язковими для суду першої інстанції при новому розгляді справи, однак представник позивача не скористався процесуальним правом на звернення до суду з такою заявою, та наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав викладених у первісному позові, що є правом позивача, який розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. (ч.2 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а згідно ч.4 даної статті сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В межах даного спору, представником відповідача Сидоренко Ю.А. підтримана заява про застосування строків позовної давності, мотивуючи тим, що позивачем сплачувались періодичні платежі в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору в період з 16 вересня 2008 року по 20 вересня 2011 року, тому строк пред'явлення вимог про стягнення сплачених позивачем банку коштів на загальну суму 22445,00 доларів США та 21154,12 грн., сплинув 20.09.2014 року, а з позовом до суду позивач звернувся лише 02 жовтня 2014 року, тому позовні вимоги пред'явлені позивачем поза межами строків, які визначені у ст.ст. 257, 258 Цивільного кодексу України, що є безумовною підставою для відмови у позові. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності, на застосуванні яких наполягає представник відповідача, оскільки судом не встановлено обставин для відновлення порушених прав та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду, а захисту із застосуванням строків позовної давності підлягає лише порушене право, тому приходить до висновку, що в межах даного спору відсутні підстави для застосування строків позовної давності, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. ( ст. 16 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про стягнення безпідставного набутого майна є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи прийняте судом рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed