overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач) звернувся до суду із заявою до [PERSON] (надалі - Відповідач) про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи її тим, що протягом тривалого часу вони не проживають однією сім'єю, та подальше збереження сімейних відносини між ними є неможливим. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлялися належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, причини своєї неявки не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Під час розгляду справи встановлено, що 02.07.1993 року між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського районного управління юстиції в м. Києві зроблено запис. Від спільного життя подружжя дітей не мають. Із позовної заяви видно, що протягом останнього часу, а саме з 2003 року подружжя разом не проживає, сімейне життя між ними поступово погіршувалось, за час спільного проживання сторони не зійшлися характерами, на даний момент проживають окремо. За глибоким переконанням сторін подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає і вони вважають, що подальше проживання однією сім'єю та підтримання сімейних відносин між ними неможливе. Спору щодо спільного майна подружжя не має. Судом були вжиті заходи для примирення подружжя визначені ст. 111 СК України, проте сторони не знайшли підстав для відновлення подружнього життя, тому позов підлягає задоволенню. З огляду на встановлені обставини суд приходить до переконання про те, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач) звернувся до суду із заявою до [PERSON] (надалі - Відповідач) про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи її тим, що протягом тривалого часу вони не проживають однією сім'єю, та подальше збереження сімейних відносини між ними є неможливим. Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, подав заяву про те, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Під час розгляду справи встановлено, що 07.11.2001 року між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, про що Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, зроблено запис № 2301. Від спільного життя подружжя мають дочку неповнолітню [PERSON], [INFO]. Із позовної заяви видно, що протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалось, за час спільного проживання сторони не зійшлися характерами, на даний момент проживають окремо. За глибоким переконанням сторін подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає і вони вважають, що подальше проживання однією сім'єю та підтримання сімейних відносин між ними неможливе. Спору щодо спільного майна подружжя не має. Позивач та Відповідач дійшли згоди, що неповнолітня дитина проживатиме з матір'ю. З огляду на встановлені обставини суд приходить до переконання про те, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач) звернувся до суду із заявою до [PERSON] (надалі - Відповідач) про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи її тим, що протягом тривалого часу вони не проживають однією сім'єю, та подальше збереження сімейних відносини між ними є неможливим. Позивач, представник позивача в засіданні вимоги позову підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, забезпечив явку свого представника, який проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Під час розгляду справи встановлено, що 30.10.2010 року між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зроблено запис № 1464. Від спільного життя подружжя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Із позовної заяви вбачається, що протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалось, за час спільного проживання сторони не зійшлися характерами, на даний момент проживають окремо. За глибоким переконанням сторін подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає і вони вважають, що подальше проживання однією сім'єю та підтримання сімейних відносин між ними неможливе. Спору щодо спільного майна подружжя не має. Сторони визначили, що дитинабуде проживати із [PERSON], і яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини. З огляду на встановлені обставини суд приходить до переконання про те, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач) звернувся до суду із заявою до [PERSON] (надалі - Відповідач) про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи її тим, що протягом тривалого часу вони не проживають однією сім'єю, та подальше збереження сімейних відносини між ними є неможливим. Сторони в засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, направили заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Під час розгляду справи встановлено, що 01.09.1990 року між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського району у м. Києві зроблено запис № 1328. Від спільного життя подружжя мають сина: [PERSON], [INFO]. Із позовної заяви видно, що протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалось, за час спільного проживання сторони не зійшлися характерами, на даний момент проживають окремо. За глибоким переконанням сторін подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає і вони вважають, що подальше проживання однією сім'єю та підтримання сімейних відносин між ними неможливе. Спору щодо спільного майна подружжя не має. З огляду на встановлені обставини суд приходить до переконання про те, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) звернувся до суду із позовною заявою про поновлення на роботі на посадах лікаря інфекціоніста інфекційного відділення Жашківської центральної районної лікарні та лікаря-інфекціоніста кабінету інфекційних захворювань Жашківської центральної районної лікарні. До початку розгляду справи по суті позивачем надано заяву про збільшення розміру позовних вимог (том 1 арк. с. 26-33), в якій просить скасувати наказ головного лікаря Жашківської ЦРЛ № 146 від 17.11.2017; скасувати наказ головного лікаря Жашківської ЦРЛ №149 від 08.12.2017; скасувати наказ головного лікаря Жашківської ЦРЛ № 76-к від 08.12.2017; поновити позивача на посаді; стягнути з Жашківської ЦРЛ середній заробіток за час вимушеного прогулу та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць вимушеного прогулу. До початку судового розгляду по суті справи від представника відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява про визнання позову. Представник відповідача у повному обсязі визнав заявлені вимоги і не заперечував проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов у повному обсязі. Представник відповідача, який брав участь у підготовчих засіданнях, до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. За приписами частини 4 статті 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, зясувавши що сторонам відомі процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідач позов визнав та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) звернувся до суду із позовом [PERSON] (надалі відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені з липня 2013 року через різні типи характерів, різні погляди на життя та сімейні цінності, відсутність спільної думки у вирішенні важливих питань побудови сімейних відносин. Спільного господарства не ведуть, сім'я існує формально, оскільки відповідач проживає окремо, збереження шлюбу та подальше спільне життя буде суперечити інтересам сім'ї, а тому подальше перебування у шлюбі вважає недоцільним та неможливим, оскільки має намір створити іншу сімю. В судове засідання позивач не з'явився, надіславши до суду письмову заяву, в якій на своїх вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у суді, про причини неявки суд не повідомила, в заяві до суду позовні вимоги визнає та просить суд розглянути справу за її відсутності, оскільки примирення неможливе. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України. Суд приймає до уваги, що подружжя має доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матірю та перебуває у на утриманні матері. Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитеме інтересам обох сторін. За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.06.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб, однак шлюбні відносини припинено з листопада 2014 року, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу не можливо. Позивач в судове засідання з`явився, подав заяву про можливість розгляду справи без його участі, позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання з`явилась, подала заяву про можливість розгляду справи без її участі, позов визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Вивчивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який 12.06.2014 року зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 960 (а. с. 4). Майнового спору між сторонами не вбачається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд бере до уваги, що відповідач позовні вимоги визнав повністю. Згідно ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначене, суд приймає визнання відповідачем позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.06.2001 року між сторонами зареєстровано шлюб, однак шлюбні відносини припинено з березня 2014 року, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу не можливо. Позивач вказує, що від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання з`явився, подав заяву про можливість розгляду справи без його участі, позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про можливість розгляду справи без її участі, позов визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Вивчивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який 29.06.2002 року зареєстрований Відділом РАГС Мурованокуриловецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 07 (а. с. 4). Окрім того, судом встановлено, що сторони від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Майнового спору між сторонами не вбачається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд бере до уваги, що відповідач позовні вимоги визнав повністю. Згідно ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначене, суд приймає визнання відповідачем позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 17.06.1994 року, між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадського стану Дніпровської районної державної адміністрації, актовий запис № 728. Зазначив, що від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала. Вивчивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.06.1994 року Відділом реєстрації актів громадського стану Дніпровської районної державної адміністрації, актовий запис № 728 (а. с. 8). Разом з тим, відповідно до свідоцтва про народження від 29.02.2000 року (а. с. 9) , сторони від шлюбу мають дитину [PERSON] Майнового спору між сторонами не вбачається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень позивача, сторони не ведуть спільне господарство, шлюбні стосунки не підтримують. Шлюб існує лише формально, тому примирення та подальше збереження сім`ї позивач не бажає, примирення між подружжям неможливе, оскільки позивач не бажає подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Суд бере до уваги, що відповідач позовні вимоги визнав повністю. Згідно ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначене, суд приймає визнання відповідачем позову. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved