Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить суд відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , від її батька [PERSON] та матері [PERSON] , не позбавляючи їх батьківських прав; передати малолітню дитину їй на виховання; встановити опіку над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , призначити її опікуном [PERSON] , встановити місце проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що має малолітню онуку [PERSON] , [INFO] , яка є донькою її сина [PERSON] та [PERSON] . Коли онуці виповнилося близько чотирьох років мати їх покинула у зв`язку з тим, що батько постійно вживав алкогольні напої та їх подружнє життя не складалося. Також позивач зазначає, що батько не працює, перебуває на повному її забезпеченні, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. При цьому матір [PERSON] також не приймає участі у вихованні дитини та всі ці обов`язки замість них виконує позивач - [PERSON] . Окрім цього, позивач зазначає, що [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння стає агресивним та не врівноваженим, у зв`язку з чим може заподіяти як психологічних так і фізичних страждань дитині. Отже, беручи до уваги відсутність участі батьків в вихованні та розвитку дитини, пияцтво батька, байдужість матері, позивач вважає, що є достатньо підстав для того щоб вважати, що залишення дитини з батьком є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, просила розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала у повному обсязі, про що надала до суду відзив та нотаріально посвідчену заяву, та в яких зазначила, шо вона повністю визнає позовні вимоги до неї та не заперечує проти їх задоволення. При цьому пояснила, що вони з [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , після народження дитини вони проживали разом в квартирі [PERSON] . Через деякий час вони почали проживати окремо від позивачки. Весь цей час [PERSON] дозволяв собі зловживати алкогольними напоями, не дивлячись на народження дитини, постійного місця роботи у нього не було, їм допомагала матеріально [PERSON] . Позивачка [PERSON] є самодостатньою, чуйною та доброю людиною, любить [PERSON] та може забезпечити її не тільки усім необхідним з матеріальної точки зору, а й увагою, яка так необхідна дитині в її віці. У зв`язку з чим вважає необхідним передати на виховання дитину [PERSON] на виховання її бабусі [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, згідно його клопотання просив слухати справу без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував та надав висновок №444 від 25.06.2019 року, згідно якого Департамент служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від батьків, [PERSON] та [PERSON] , без позбавлення їх батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуном малолітньої її бабусі [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, показання свідка, дослідивши докази та письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Ухвалою суду від 17.04.2019 року провадження у справі відкрито, справа розглядається за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.06.2019 року справа призначена до судового розгляду по суті. Судом встановлено, 02.09.2008 року у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління, актовий запис №638 (а. с. 10). Мати дитини- [PERSON] у 2012 році покинула доньку та [PERSON] у зв`язку з постійними сварками з ним та його звичкою вживати алкогольні напої. В липні 2013 року батька дитини- [PERSON] було госпіталізовано до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» та в період з 30.07.2013 року по 02.08.2013 року він перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ХОР «ОКПЛ №3» з первинним діагнозом - стан відміни алкоголю з делірієм та з заключним діагнозом - стан відміни алкоголю з делірієм, що підтверджується відповіддю адміністрації КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» №0121/4175 від 24.06.2019 року (а. с. 82). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як пояснила позивач та її представник, під час проходження [PERSON] лікування та після нього, а саме з кінця липня 2013 та по 2014 рік онука проживала разом з позивачем та перебувала на навчанні в Харківській гімназії №172 Харківської міської ради Харківської області. Під час навчання в гімназії дитина відвідувала танцювальний гурток, виявляла бажання до навчання та розвитку в різних сферах своєї життєдіяльності, в чому її підтримувала бабуся та всіляко сприяла цьому. Після проходження батьком лікування останній вияв бажання приймати участь в вихованні [PERSON] , наполягав на тому, що він покинув звичку вживати алкогольні напої та потребує спілкування з дитиною. При цьому онука також бажала спілкування з батьком та возз`єднання родини. Позивач, розуміючи необхідність спілкування дитини з батьком та участі останнього в вихованні доньки, не заперечувала проти цього та забезпечила сина та онуку житловою площею, шляхом придбання 26.05.2015 року, на своє ім`я, квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а. с. 15-16). Проте, батько дитини, не дивлячись на свої обіцянки, продовжує пиячити, не працює, перебуває на повному забезпеченні позивача, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Та всі ці обов`язки замість нього виконує позивач - [PERSON] , що підтверджується відповіддю на адвокатський запит директора Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №88 імені О.Г. Зубарєва ХМР Харківської області та характеристикою [PERSON] (а .с. 17, 18). Також позивач та її представник зазначають, що [INFO] [PERSON] перебувала у своєї тітки - [PERSON] , звідки її забрав батько, який був напідпитку, тому [PERSON] повідомила позивача про це та попросила проконтролювати те, як вони дістануться додому. Однак, [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідав та лише після того як [PERSON] відповіла на телефонний дзвінок позивачу стало відомо, що батько не може йти та йому допомагають якісь жінки. Позивач звернулась до своєї доньки - [PERSON] та її чоловіка- [PERSON] з проханням поїхати до [PERSON] до дому та перевірити стан онуки та сина. Приїхавши на місце [PERSON] та [PERSON] відчинила двері [PERSON] та, увійшовши до квартири, вони побачили, що дитина перебуває у переляканому стані, а її батько знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, після чого, вони забрали дитину та передали її бабусі. Наступного дня, на телефон позивача надійшов дзвінок від [PERSON] та останній повідомив про необхідність повернути йому дитину на що бабуся повідомила, що не буде робити цього адже він, судячи по голосу, перебував у стані алкогольного сп`яніння, після чого він почав погрожувати позивачу та повідомив, що вона пожалкує про це. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] це її брат, [PERSON] невістка, неповнолітня дитина її племінниця. З моменту народження [PERSON] сторони по справі мешкали разом, коли дитині виповнилось чотири роки, мати від неї відмовилася, та пішла налагоджувати своє особисте життя. Батько дитини має інші інтереси, ніж виховувати донька, він пиячить. Вихованням [PERSON] займається її бабуся [PERSON] Відповідачу [PERSON] відомо про справу в суді, але він за весь цей час з моменту ініціювання справи не відвідав доньку, не подзвонив спитати як у неї справи. Вважає, що залишати [PERSON] з батьком не можливо, так як коли він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а це буває дуже часто, він веде себе неадекватно, стає агресивним та не врівноваженим, у зв`язку з чим може заподіяти як психологічних так і фізичних страждань дитині, мати ж дитини [PERSON] самоусунулася від виховання доньки. Судом встановлено, що [PERSON] , яка є матір`ю неповнолітньої [PERSON] не виконує покладені на неї вищезазначені обов`язки. 12.02.2019 року вона вийшла заміж за іншого чоловіка узявши при цьому його прізвище - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 12.02.2019 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а. с. 14). Згідно відзиву на позовну заяву [PERSON] зазначила, що неповнолітню [PERSON] необхідно передати на виховання її бабусі [PERSON] , у зв`язку з чим нею було складено заяву про визнання позову про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, справжність підпису на якій було нотаріально засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Богдановіч А.О. (а. с. 40). Крім того, як зазначила [PERSON] , вона повністю припинила спілкуватись з [PERSON] та лише зрідка спілкувалась з Владою. Донька їй повідомляла, що її вихованням займається бабуся [PERSON] , яка забезпечує її матеріально. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постанововю ВР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 ст. 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої стаття 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд в першу чергу керується інтересами дитини. У частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життю, здоров`ю. За принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Відповідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно висновку №444 від 25.06.2019 року, щодо доцільності відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуном дитини [PERSON] Департамент служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, зазначає, що з 24.03.2019 року [PERSON] , [INFO] , спільно проживає з бабусею, [PERSON] , за місцем її реєстрації. Батьки дитини фактично самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим департамент вважає за доцільне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від батьків, [PERSON] та [PERSON] , без позбавлення їх батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуном малолітньої її бабусі [PERSON] ( а. с. 114-115) Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що дійсно проживання дитини з батьком за адресою: [ADDRESS] , є небезпечним для життя та здоров`я дитини, відповідачі свідомо нехтують своїми обов`язками щодо дитини, а також враховуючи, що відповідач [PERSON] не заперечує проти відібрання від неї дитини, суд дійшов висновку, що відібрання дитини від матері та батька є обґрунтованим та таким, що потребує захисту інтересів малолітньої [PERSON] . Частиною 3 ст. 170 СК України встановлено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Щодо аргументів, про доцільність призначення [PERSON] опікуном малолітньої онуки [PERSON] , суд виходить із наступного. Згідно із ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування тощо. Відповідно до ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуном чи піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Згідно з поданням Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про призначення опікуном малолітньої [PERSON] [INFO] , її бабусі, [PERSON] від 27.06.2019р. №1936/0/202-19 у [PERSON] , згідно з висновком про стан здоров`я, протипоказань до виконування обов`язків опікунства не виявлено. Спільно з нею проживає її чоловік [PERSON] , 1954 року народження та донька - [PERSON] [INFO], які не заперечують проти призначення позивача опікуном та надали медичні довідки. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради вважає, що позивач може бути кандидатом в опікуни/піклувальники. Питання щодо призначення опікуном [PERSON] її бабусі [PERSON] додатково було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради 18.06.2019 року. ( а. с. 112-113) Судом встановлено, що позивач та бабуся [PERSON] - [PERSON] працює на посаді директора ТОВ «ФК «Магнолія», зареєстрована та проживає в квартирі загальною площею 83,6 кв м за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на праві спільної сумісної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 20.03.1998 року (а .с. 20-22), що підтверджує можливість позивача забезпечити [PERSON] , як житловою площею так і усім необхідним для її навчання та розвитку. Згідно акту обстеження умов проживання квартири за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що квартира з ремонтом, облаштована необхідними меблями, побутовою технікою, для виховання та розвитку дитини створені такі умови: для дівчинки облаштовано окрему кімнату, в якій розташоване спальне місце, шафа для одягу, письмовий стіл. Для виховання та проживання дитини створено належні умови. Крім того, [PERSON] , [INFO] на території України станом на 13.05.2019 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Відповідно довідки КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» від 07.05.2019 року № 782, медичної довідки КНП ХОР «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» серії 12ЯЯУ №361371, довідки № 000924 «Про обстеження на антитіла до вірусу імунодефіциту людини» та довідки про стан здоров`я [PERSON] від 27.05.2019 року, остання не має протипоказань до виконання обов`язків опікунства. Приймаючи до уваги ті обставини, що позивач [PERSON] має повну цивільну дієздатність, звернулася до суду з позовною заявою про призначення її опікуном над малолітньою дитиною, перебуває у родинних відносинах із малолітньою дитиною - є її рідною бабусею. Малолітня [PERSON] на даний час проживає спільно зі своєю рідною бабусею [PERSON] та знаходиться на її утриманні, позивач займається її вихованням, піклується про стан її здоров`я, суд приходить до висновку про наявність підстав для призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] . Оскільки в даний час дитина мешкає з бабусею, вона займається вихованням та утриманням дитини, справляється з цим, позитивно характеризується, дитина оточена увагою та турботою, для виховання та проживання дитини створено належні умови, отже необхідно встановити місце проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, виходячи з інтересів дитини, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, враховуючи Декларацію прав дитини, Конвенцію ООН про права дитини, ЗУ «Про охорону дитинства,

Outcome: approved