Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з 2013 року відповідач проживає окремо, ні вагітністю, ні життям сина не цікавився, з ним не спілкується, не проявляє щодо нього батьківського піклування, не дбає про його матеріальне забезпечення, фізичний та духовний розвиток, взагалі байдуже відноситься до нього. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання повістки, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надав, про причини неявки не повідомив. Представник служби у справах дітей Іванівської РДА Одеської області у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки та просив суд розглядати справу за відсутності представника третьої особи. Приймаючи до уваги вищенаведене, судом 14 березня 2017 року відповідно до вимог ст.224 ЦПК України винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних, встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. [PERSON] являється матір'ю неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. [PERSON] являється батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до довідки з місця проживання та про склад сім'ї позивачки, вбачається, що вона проживає разом з сином та своєю матір'ю, отже батько дитини проживає окремо. Відповідно до характеристики, виданою Михайлопільським ДНЗ «Перлинка», дитина [PERSON] відвідує дитячих садок з 2015 року, хлопчик достатньо розвинутий, в його вихованні приймає участь лише мати, батько дитячий садок не відвідує та життям сина не цікавиться. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], наданого службою у справах дітей Іванівської РДА Одеської області, орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO] є доцільним та відповідає інтересам дитини, оскільки у 2016 році суд вже розглядав справу про позбавлення батьківських прав [PERSON], однак на той час йому було надано можливість відновити стосунки з сином, однак протягом року, відповідач приїхав до сина лише один раз, з сином спілкування не відновив. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги письмові докази, задовольняючи позов суд виходить з таких мотивів. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК, Закону України «Про охорону дитинства», суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та не виконання батьківських обов'язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню своєї дитини, що виражається з відсутності забезпечення її матеріально, з дитиною не спілкується, турботи та уваги до неї не проявляє. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав. Такий висновок підтверджується виходячи з практики Верховного Суду України. Так, в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 19.12.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» пленум роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитині, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу та не створюють умов для отримання нею освіти. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Вирішуючи справу,

Outcome: approved