Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

[PERSON] пред`явила до Самбірської районної адміністрації Львівської області позов про визнання незаконним та скасування Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 077597, виданого 29.03.2001 року Самбірською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Самбірської РДА від 27.03.2001 року № 231 [PERSON] та визнання за нею, позивачкою, права на земельну частку (пай) розміром 1, 31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки на місцевості, розміщених на території с. Верхівці Самбірського району Львівської області, яка належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0080318 , виданого 02.10.1996 року на підставі розпорядження голови Самбірської РДА від 24.09.1996 року №585, у порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина, до складу якої входила вказана земельна частка (пай). Після смерті матері, вона, позивачка, як єдиний спадкоємець за законом, звернулась до Самбірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за того, що поданий нею, позивачкою, Державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця. Відтак, просить визнати незаконним та скасувати зазначений Державний акт на право приватної власності на землю. Під час підготовчого засідання позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Самбірської районної державної адміністрації Львівської області Бринько М.Р. позов визнала з підстав, наведених позивачем. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. [PERSON] народилась [INFO] , її матір`ю є [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Верхівці Самбірського району Львівської області. [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 1,31 га, яка перебувала у колективній власності Верхівецької селянської спілки на підставі сертифікату серії ЛВ №0080318 від 02.101996 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 319 , але Державний акт на право приватної власності на землю було видано після її смерті. Відповідно до ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст. 524 ЦК Української РСР, який був чинний на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За правилами ст. 525 цього Кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 548 та 549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 1, 31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки на місцевості, розташовану на території с. Верхівці Самбірського району Львівської області, яку фактично прийняла її дочка [PERSON] , яка до дня смерті матері проживала разом з нею у с. Верхівці Самбірського району Львівської області і вступила у володіння майном спадкодавця. Самбірська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за законом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] з посиланням на те, що поданий нею, позивачкою, державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця, що вбачається із листа нотаріуса від 14.05.2018 ( а. с. 17). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно п. 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК). Державний акт про право власності на землю серії IV-ЛВ № 077597, виданий 29.03.2001 року Самбірською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Самбірської РДА від 27.03.2001 року № 231 на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] , тобто уже після її смерті (а.с. 15). Ураховуючи те, що Самбірська РДА Львівської області вирішила питання щодо прав та обов`язків померлої особи, відтак вказаний Державний акт на право приватної власності на землю слід визнати незаконним та скасувати. Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ураховуючи наведене, право позивачки на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права на спадкове майно за законом, а саме права на земельну частку (пай) розміром 1, 31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки на місцевості, розміщену на території с. Верхівці Самбірського району Львівської області. Сторонам роз`яснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved