Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON] у поданій нею до суду до [PERSON] позовній заяві просить: Надати громадянину України [PERSON], [INFO], дозвіл на багаторазові тимчасові поїздки на неконтрольовану територію у межах Донецької та Луганської областей у супроводі матері - [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] строком до 08 жовтня 2021 року, пославшись на таке: Вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], від відносин з яким [INFO] р. народився [PERSON]. З 2008 року вони з відповідачем не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, ведуть окреме господарство, мають окремий бюджет. З початку проведення на території Донецької та Луганської областей антитерористичної операції внаслідок активізації бойових дій в Донецькій області в червні 2014 року вона разом з дитиною переїхала для проживання до міста Полтава. Отримати нотаріально завірений дозвіл на ввезення та вивезення їхньої з відповідачем дитини до Донецької області, де залишилися проживати їхні рідні та залишилося майно, від батька дитини не має можливості через втрату зв'язку з останнім. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність з посиланням на підтримання позову та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення (а.с.23,44). Відповідач, повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.32,39), у судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву суду не надав. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. Судом встановлено, що сторони у справі - позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 26 жовтня 2005 року Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, - в матеріалах справи на а.с.8). Як вбачається з копій довідок від 26.10.2017 р. за № 177 (а.с.10) та від 26.10.2017 р. за № [NUMBER] (а.с.11) [PERSON], [INFO], та її дитина [PERSON], [INFO], взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, які перемістилися з м. Макіївки Донецької області до м. Полтави. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території. Питання такого перетину регулюється Порядком в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 367. У відповідності до ст.3 цього Порядку - в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 (ЗП України, 1995 р., № 4, ст. 92; 2010 р., № 65, ст. 2239). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою КМ України №57 від 27.01.1995 р., передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку (п.3). Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері) (п.4). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. Стаття 141 СК України передбачає, що батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно із частинами 1 і 3 статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. З огляду на відсутність згоди батька дитини на виїзд її за межі України та, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють в'їзд малолітнього [PERSON], [INFO], на територію Донецької області, де в м. Макіївці залишилися проживати родичі дитини, суд приходить до висновку про доцільність надання дозволу на такий в'їзд дитині у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON]. Тож позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved