Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту також - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити призначений за рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 16.05.2018 по справі №282/501/18 розмір (спосіб стягнення) аліментів, який підлягає стягненню з [PERSON] (надалі по тексту також - відповідач), [INFO] , на користь позивача. Позивачка вказує на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який було розірвано 27 лютого 2019 року. В період спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Любарського районного суду від 16 травня 2018 року [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1000.00 (одна тисяча) грн., починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Причиною звернення до суду стала та обставина, що розмір встановлених раніше аліментних платежів не відповідає реальним потребам дитини, а сума, яку сплачує відповідач є неактуальною, зважаючи на інфляційні процеси і недостатньою для утримання дитини. Саме тому вона звернулась до суду з проханням ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином повноліття. Позивачка у судове засідання на розгляд справи не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлявся належним чином та у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду не веб-сайті суду, відзив на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надіслав. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого значаться [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.01.2018, актовий запис №1. Згідно рішення Любарського районного суду від 16 травня 2018 року [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1000.00 (одна тисяча) грн., починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2019 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище - [PERSON] . Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Сімейним кодексом України передбачено підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положення вказаної норми не пов`язуються зі способом стягнення аліментів. З огляду на вказане суд звертає увагу на наступне. Частиною другою статті 5 ЦПК України визначено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З урахуванням відсутності імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд звертає увагу на існування об`єктивних обставин, пов`язаних із фінансовими явищами, які дійсно вказують на певне знецінення встановленого рішенням суду розміру аліментів та, як пов`язане із цим, погіршення матеріального стану стягувача. З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення прав дитини на достатнє та необхідне матеріальне утримання, суд вважає за можливе задовольнити позов. У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати.

Outcome: approved