Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON], від частини яких відмовилася під час розгляду справи, та просила визнати за нею право власності на квартиру №[ADDRESS]. Позов обґрунтовано тим, що 16.09.1999 року між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] і [PERSON] в Краматорській філії Донецької товарної біржі укладено договір купівлі-продажу квартири №[ADDRESS]. Право власності на квартиру за [PERSON] зареєстровано в КП «БТІ» м. Краматорську, реєстровий №20659-П. При укладенні договір купівлі-продажу квартири нотаріально не посвідчувався, однак угода сторонами була виконана повністю, а саме договір оформлений у письмовій формі, право власності зареєстровано в КП «БТІ» м. Краматорська, передані гроші продавцю, покупець отримав квартиру. Однак у зв'язку із військовими діями в 2014 році у м. Краматорську позивач втратила договір купівлі-продажу квартири, отримати дублікат неможливо у звьязку з припиненням дії Краматорської філії Донецької товарної біржі і втратою архіву в КП «БТІ» м. Краматорська. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, повторно не з'явилася в судове засідання, про причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За ухвалою суду справа розглянута заочно на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру №[ADDRESS] 16.09.1999 року зареєстровано в КП «БТІ» (реєстровий №20659-П) за [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 16.09.1999 року (реєстровий №1231-Н) Краматорською філією Донецької товарної біржи, що підтверджується довідкою КП «БТІ» Краматорської міської ради №850 від 22.08.2017 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження, станом на 26.02.2018 року - відсутні. В технічному паспорті на квартиру №[ADDRESS] власником зазначено [PERSON] Відповідно до ЦК України 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, обов'язковому нотаріальному посвідченню підлягали договори купівлі-продажу жилих приміщень, договори міни, договори дарування нерухомого майна та довічного утримання. Недодержання цієї вимоги тягнуло недійсність договору (стаття 47 ЦК УРСР). Проте, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на час укладання сторонами договору купівлі-продажу, угода, зареєстрована на біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню і вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, придбавши 16.09.1999 року у відповідачів [PERSON] і [PERSON] за договором купівлі-продажу, зареєстрованого в Краматорському філіалі Донецької товарної біржі, на підставі ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», ст. 128 ЦК УРСР позивач [PERSON] набула право власності на квартиру №[ADDRESS]. Як заначила позивач [PERSON], звернення до суду обумовлено тим, що у зв'язку з військовими діями у м. Краматорську в 2014 році було втрачено договір купівлі-продажу квартири, а дублікат отримати неможливо. На теперішній час чинний Цивільний Кодекс України (в редакції 2004 року), відповідно до норм ст. ст. 16, 392 якого власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зв'язку з тим, що позивач [PERSON], втративши документи на належне їй нерухоме майно, позбавлена можливості реалізувати своє право власності на дане майно, то право власності підлягає судовому захисту відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, оскільки іншого способу для поновлення порушеного права, ніж визнання права власності, законом не передбачено. Враховуючи викладені обставини справи, суд вважає позовні вимоги законним і обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав для відмови у задоволенні позову у суду не має.

Outcome: approved