Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом\~ до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що 20.09.2004 року померла їх баба [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу, якої ввійшла, в тому числі, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,04 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №677653. Вони є спадкоємцями за заповітом, однак в шестимісячний строк після смерті спадкодавця не звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вони не є спадкоємцями першої черги і не знали про існування заповіту на їх користь. Просили визначити їм додатковий строк для вчинення вказаний дій, так як пропустили його з поважних причин.\~ В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в\~ заяві. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд визнав можливим провести розгляд справи без її участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 вересня 2004 року померла баба позивачів [PERSON], яка мешкала в селі Клепали, Буринського району Сумської області, у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли усі права та обовязки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON], паспортами позивачів, свідоцтвами про народження позивачів, державним актом на право приватної власності на землю (а.с.8-12,15,17-18). Будучи спадкоємцями за заповітом, позивачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк не подали, що вбачається з копії заповіту, довідки [PERSON] сільської ради та письмової відповіді нотаріуса (а.с.13-14,19) . Згідно з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру заповіт спадкодавцем посвідчувався, спадкові справи після смерті [PERSON] не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з розяснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, та сформульованої відповідно до рішень цього Суду правової позиції, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений позивачами з поважних причин, оскільки вони не є спадкоємцями першої черги і не знали про існування заповіту, що підтверджується поясненнями позивача. Такі обставини, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо переходу до позивачів спадкового майна належного спадкодавцю, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для них обєктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили їм своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06. 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивачка повязана зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, субєктом яких він є. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved