Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

[PERSON], представник позивача - [PERSON] звернулася до суду з позовом до Гришинської сільської ради Роменського району, третя особа: приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Свої вимоги мотивує тим, що 21.09.1996 року померла мати позивачки [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0070 га, та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,0000 га. Вказані земельні ділянки розташовані на території Гришинської сільської ради Роменського району і належали останній на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії Р2 № 682983 та серії Р2 № 652652 від 30.09.2002 року. Позивачка є спадкоємицею за законом на майно після смерті матері, своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном, так як напротязі шести місяців з дня смерті спадкодавиці розпорядилася особистими речами померлої - у жовтні 1996 року. Інший спадкоємець - [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не приймав і в подальшому із заявою про продовження строку для прийняття спадщини звертатися не буде. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Гришинської сільської ради Роменського району не посвідчувався. Проте позивачка у встановленому порядку не може оформити спадкові права, оскільки Державні акти на право приватної власності на земельні ділянки були видані Гришинською сільською радою 30.09.2002 року, тобто вже після смерті [PERSON] Натомість відповідно до рішення Гришинської сільської ради Роменського району було передано землі в колективну власність, видано Державний акт на право колективної власності на землю, зареєстрований 30 червня 1995 року. До Державного акта доданий список членів господарства, які мають право на земельну частку (пай), до якого занесена [PERSON] Таким чином вона набула право на земельну частку (пай). Тому просить визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 21 вересня 1996 року, право власності на спадкове майно земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,0070 га, кадастровий номер 5924184700:01:003:0088 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею - 1,0000 га, кадастровий номер 5924184700:01:003:0073, що розташовані на території Гришинської сільської ради Роменського району Сумської області. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка та її представник не зявилися. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки. Позов підтримує і просить задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача - Гришинської сільської ради Роменського району в судове засідання не зявився. Від сільського голови до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради. Позовні вимоги визнають. Третя особа - приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, при розгляді справи покладається на розсуд суду, заперечень проти позову не має. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе постановити рішення у підготовчому провадженні. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved