Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Адвокат Пономаренко Н.М., яка діє в інтересах заявника [PERSON] звернулася до суду з дійсною заявою, яку в процесі розгляду справи уточнила. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] у селищі Біле Лутугинського району Луганської області померла мати заявника - [PERSON] , [INFO] , про що було видано лікарське свідоцтво про смерть № 46 від 21 серпня 2020 року. Отримати свідоцтво про смерть державного зразка на тимчасово непідконтрольній українській владі території не виявляється за можливе, оскільки згідно з Постановою Верховної ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями» за № 254-ІІІ від 17 березня 2015 року та розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», село Біле Лутугинського району Луганської області визнано тимчасово окупованою територією. Встановлення зазначеного факту заявнику необхідно для оформлення державної реєстрації смерті матері та оформлення її спадкових прав. Просить суд встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , місце смерті: селище Біле Лутугинського району Луганської області, Україна. В судове засідання заявник та її представник не з`явилися, від представника заявника - адвоката Пономаренко Н.М. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справа у їх відсутність (а.с. 11). Заінтересована особа - Сватівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в судове засідання уповноваженого представника не направили, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином, надіслали клопотання про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 20). Дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Як передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. На підтвердження родинних відносин [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , представником заявника було надано до суду: копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 09 листопада 1962 року Уфимським ЗАГС, де у графі «мати» зазначена [PERSON] (а.с. 43), копію свідоцтва про шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 14 лютого 1981 року Ленінською с/р міста Свердловська Ворошиловградської області, прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] » (а.с. 44), копію свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] , 1941 року народження та [PERSON] , 1944 року народження серії [NUMBER] , виданого 01 листопада 1962 року Уфимським ЗАГС, прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] » (а.с. 42), копію свідоцтва про розірвання шлюбу 03 грудня 1973 року між [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 03 грудня 1973 року Красноводським Гор. ЗАГС, прізвище дружини після розірвання шлюбу « [PERSON] » (а.с. 41), копію свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 04 листопада 1979 року Красноводським Гор. ЗАГС, прізвище дружини після розірвання шлюбу « [PERSON] » (а.с. 40). Також, в обгрунтування необхідності встановлення даного факту представник заявника надала копію заповіту з його належним перекладом, складеного [PERSON] 09 лютого 2019 року, з якого вбачається, що вона заповідає усе своє майно, яке належить їй на час смерті - її дочці [PERSON] (а.с. 38-39). [PERSON] , громадянка Російської Федерації, яка народилася [INFO] у місті Красноводськ республіки Туркменістан, померла [INFO] у селищі Біле Лутугинського району Луганської області. На підтвердження факту смерті було надано лікарське свідоцтво про смерть та медичну довідку про причину смерті № 46 від 21 серпня 2021 року. Причина смерті: хронічна недостатність мозкового кровообігу, церебральний атеросклероз (а.с. 47). Законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Селище Біле Лутугинського району Луганської області, відповідно до законодавства України є тимчасово окупованою територією (Указ Президента України від 14.04.2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» введено в дію вказане рішення Ради Нацбезпеки і оборони України, Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»). Згідно з пунктом 3 наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Сватівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) представнику заявника було надано відмову № 388/21.13-11 від 01.10.2021 року у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] у відповідності до вимог чинного законодавства на тій підставі, що до заяви про державну реєстрації смерті не додано документів встановленої форми про смерть, які передбачені ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (а.с. 26). Як вбачається із відповіді Сватівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 548/21.13-111 від 27 вересня 2021 року, в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про смерть, актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] не виявлено (а.с. 20). Встановлення факту смерті [PERSON] , про встановлення якого просить представник заявника, має для [PERSON] юридичне значення, оскільки надасть їй право для проведення державної реєстрації смерті на території України, яка контролюється державними органами, і отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку та для оформлення спадщини. Згідно з п.3.4 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні» від 18 жовтня 2000 року № 52/5, судове рішення є підставою для реєстрації факту смерті особи, яка проводиться за місцем проживання заявника в державних органах запису актів цивільного стану. Згідно п. 14 Глави 5 Розділу ІІІ Правил, державна реєстрація смерті іноземців та осіб без громадянства проводиться на загальних підставах з дотриманням вимог чинного законодавства України. У цих випадках паспортні документи померлого невідкладно надсилаються до відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі для подальшого направлення їх до Міністерства закордонних справ України або повертаються особі, яка супроводжує тіло померлої особи, про що в графі «Для відміток» актового запису про смерть робиться відповідна відмітка, яка засвідчується підписом цієї особи. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі на підставі повідомлення відділу державної реєстрації актів цивільного стану, яким зареєстровано смерть, невідкладно інформує Міністерство закордонних справ України. У вказаному повідомленні зазначаються прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) померлого, громадянство, дата складання, номер актового запису про смерть, найменування відділу державної реєстрації актів цивільного стану, яким складено цей актовий запис, дата смерті. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Також, суд бере до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), проти Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia, Ilascu and Others v. Moldova and Russia), грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Cyprus v. Turkey, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров`я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, оскільки факт того, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у селищі Біле Лутугинського району Луганської області підтверджено письмовими доказами, а саме: медичною документацією на ім`я [PERSON] (а.с. 46). З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованих осіб, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно положень ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved