Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

[PERSON] пред'явила у суді позов до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. Позов обґрунтовано тим, що 02.07.2012 [PERSON] позичив у [PERSON] 1200 доларів США, що підтверджено розпискою. 09.03.2016 та 14.03.2016 відповідачу було надіслано листи, в яких висловив позивач вимогу по поверненню позики, однак відповідачем вони залишені без відповіді. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує в добровільному порядку, відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача 1200 доларів США в еквіваленті до гривні на день ухвалення рішення суду, судові витрати покласти на відповідача. До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 22). Відповідач свого права на участь в судовому засіданні не використав. Про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступних підстав. 02.07.12р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір, який підтверджено розпискою, згідно якої відповідач отримав від позивача 1200,00 дол. США (а.с. 6) Як вбачається зі змісту розписки вказана грошова сума була отримана відповідачем за виконання зобов'язання, а саме: «до оформлення свідоцтва на право власності на квартиру згідно рішення суду (виписки із реєстру на право власності)». Відтак, враховуючи той факт, що в розписці чітко зазначено, що за вказані кошти відповідач зобов'язується вчинити певні дії і не зобов'язується їх повернути, розцінювати правовідносини які виникли в межах правовідносин за договором позики є неможливим. Фактично між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини, а саме відповідач зобов'язався вчинити певні дії, позивач за це сплачує йому грошову суму в розмірі 1200 доларів США. Оскільки сторони не заперечили факт укладення між ними усної домовленості, судом встановлюється цей факт, проте зміст цих домовленостей встановити не можливо, адже позивач стверджує що між ними виникли правовідносини за договором позики, а відповідач в поданих ним письмових запереченнях вказує, що мають місце правовідносини доручення, зміст яких складає зобов'язання відповідача здійснити дії по отриманню рішення суду, оформлення технічного паспорта, реєстрація права власності за [PERSON] Зі змісту розписки чітко вбачається, що грошові кошти не передаються в позику, а є оплатою взятих на себе зобов'язань з боку відповідача. Встановити зміст зобов'язання суд може виключно в межах викладених в розписці: «до оформлення свідоцтва на право власності на квартиру згідно рішення суду (виписки із реєстру на право власності)». З викладеного змісту зобов'язання неможливим є чітке встановлення дій відповідача, які він зобов'язаний був вчинити. Крім того, відповідач направив до суду заяву про застосування строків позовної давності, як підстави для відмови в задоволенні позовних вимог. Мотивуючи заяву тим, що розписку укладено 02.07.2012, а з позовом до суду позивач звернулась лише 22.09.2016. Вважаю, що неможливим є встановлення пропуску строку позовної давності у зв'язку з наступним. Розписка, яка слугує доказом передачі грошових коштів укладена дійсно 02.07.2012, встановити коли укладено сам договір в усній формі встановити неможливо. Строк виконання зобов'язання також не визначений розпискою. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. З наданої переписки електронною поштою не вбачається чітко момент з якого позивач вимагає від відповідача виконання взятого на себе зобов'язання. Належним доказом звернення до відповідача є зворотні повідомленні від 14.03.2016, якими позивач зверталась до відповідача. Відтак, моментом пред'явлення вимоги є 16.03.2016 (момент отримання листа від позивача відповідачем). Таким чином, строк позовної давності позивачем пропущено не було. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Позивач в якості підстав позову зазначила положення ЦК України, що регулюють правовідносини за договором позики. Предмет позову також визначений позивачем, а саме стягнення боргу за договором позики (за розпискою). Оскільки в силу положень ЦПК України, суд не в праві змінювати підстави та/або предмет позову, а цим правом наділений виключно позивач, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Зважаючи на те, що між вказаними сторонами не виникало правовідносин за борговою розпискою, стягнення боргу за договором позики є необґрунтованим з боку позивача, таким, що не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні та відповідно задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed