Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про зняття арешту з майна. Позов мотивує тим, що під час оформлення спадщини від ностаріуса їй стало відомо про те, що на все майно спадкодавця [PERSON], який помер 13.01.2018 року, накладено арешт. Через Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр Іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна було зясовано, що постановою АЕ №109074 від 07.01.2004 року Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області був накладений арешт на все майно спадкодавця, а саме квартиру № 8, що розташована за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Столєтова, буд. 4. На підставі отриманої інформації позивач звернувся з письмовою заявою до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з проханням щодо зняття арешту з майна [PERSON], який було накладено на виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду № 2-734 а від 21.06.2004 р. На дане звернення була отримана усна відповідь, що згідно відомостей, які містяться в АСВП встановлено, що на виконанні у відділі ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 2- 734 а від 21.06.2004 р. не перебуває. Також було зазначено, що встановити підстави та рік завершення виконавчого провадження не виявляється можливим оскільки виконавчі провадження та журнали реєстрації виконавчих проваджень, передані державними виконавцями з 2002 по 2014 роки знищені за закінченням терміну зберігання. Вказано, що у зв'язку з цим відсутні підстави для зняття арешту та рекомендовано звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна. На підставі вищенаведеного, просить зняти арешт з усього майна [PERSON], реєстраційний номер обтяження № 52309, що накладений постановою АЕ №109074 від 07.01.2004 року Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, а саме квартири №8, що розташована за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Столєтова, буд. 4. Позивач у судове засідання не зявився, проте в матеріалах справи міститься заява його представника за довіреністю [PERSON], у якій вона просить розглянути справу у їх відсутності та задовольнити позов. Відповідач не скористався правом на участь у судовому засіданні та будь-яких пояснень не надав, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи відзив на позовну заяву не надходило. Представник Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області на розгляд справи також не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань чи заперечень щодо позову не подавав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.06.2004 року, постановленої в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] Вацлавовивча, третя осба: [PERSON], про відшкодування шкоди, завданої ДТП, постановою Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби АЕ №109074 від 07.01.2004 року був накладений арешт на все майно, належне [PERSON], м. Ужгород, вул. Столєтова, буд. 4/8. З дослідженої у судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії І-ФМ №240570 встановлено, що [PERSON], [INFO], помер 13 січня 2018 року. Також, з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №133764952 від 09.08.2018 року встановлено, що на майно, власником якого є, зокрема, померлий [PERSON], накладено арешт, реєстраційний номер 52309, який був зареєстрований Першою ужгородською державною нотаріальною конторою на підставі постанови про арешт майна АЕ№109074 від 07.01.2004 року, винесеної Ужгородським МВ ДВС. Відповідно до вимог 1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом та має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Як слідує з матеріалів справи, представник позивача зверталася із заявою до Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області із заявою про скасування арешту майна та отримала відповідь про те, що на виконанні у відділі ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 2-734 а від 21.06.2004 р. не перебуває та повідомлено, що встановити підстави та рік завершення виконавчого провадження не виявляється можливим оскільки виконавчі провадження та журнали реєстрації виконавчих проваджень, передані державними виконавцями з 2002 по 2014 роки знищені за закінченням терміну зберігання. Представником Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується корінцем рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, такі твердження позивача спростовані не були та заперечень щодо позову не подавалося. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно зі ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, арешт майна та оголошення заборони на його відчуження було накладено на все майно [PERSON] для забезпечення виконання рішення суду в межах цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], третя осба: [PERSON], про відшкодування шкоди, завданої ДТП, провадження по якій було закрито ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 квітня 2005 року, а тому станом на час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність такого арешту не відпала та в останнього наявні будь-які інші боргові зобовязання. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved