Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

[PERSON] , котра діє у своїх інтересах, а також в інтересах сина - [PERSON] ,звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо заінтересованої особи - [PERSON] , у якому просить заборонити [PERSON] протягом шести календарних місяців перебувати у місці спільного проживання з [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближатися менш, ніж на 50 метрів до місця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; до місця роботи [PERSON] ТОВ «Агрікон Центр» за адресою: проспект С. Бандери, 63, офіс №8, м. Тернопіль; до місця навчання [PERSON] за адресою: вул. Вербицького, 3, класична гімназія, м. Тернопіль ; в будь-який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та [PERSON] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування поданої заяви вказує, що з 14 липня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . В шлюбі [INFO] народився син - [PERSON] . При цьому, [PERSON] постійно зловживає алкоголем, систематично та впродовж тривало часу вчиняє по відношення до них домашнє насильство, під час якого чинить психологічний тиск, а також застосовує до неї та сина фізичну силу. Крім цього, [PERSON] чинить провокаційні дії відносно сина [PERSON] , забрав із дому ноутбук, чим позбавив дитину можливості виконувати навчальну програму, яка на даний час в умовах карантину здійснюється в онлайн-режимі. Також забрав особисті речі дитини - фотоапарат, акустичну колонку, чим спричинив сину моральні страждання. Також заявник наголошує на тому, що незважаючи на те, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , він переслідує їх за місцем їх проживання та з`являється за місцем її роботи. Такі постійні дії створюють психологічне та моральне напруження у неї та дитини. Малолітній [PERSON] постійно відчуває страх перед приходом батька та у його присутності. Також вказує, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а також відносно нього відкрито кримінальне провадження за фактом вчинення домашнього насильства. Незважаючи на це, [PERSON] продовжує вчиняти насильство в сім`ї. У зв`язку із цим, з метою унеможливлення подальшого домашнього насильства у майбутньому [PERSON] просить винести по відношенню до кривдника [PERSON] обмежувальний припис. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник - адвокат Муж В.В. заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити покликаючись на обставини,що викладені у заяві. Також, [PERSON] наголосила , що вона та син постійно переживають стрес, дитина налякана діями свого батька та постійно у його присутності перебуває у нервовому напруженні, такі сцени насильства негативно впливають на психіку дитини, наносять травму особистості, яка формується . Пояснила, що батьки [PERSON] проживають по [ADDRESS] . Заінтересована особа - [PERSON] , повторно у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неможливістю прибуття у судове засідання його адвоката. При цьому будь-яких доказів на підтвердження наведено не подав. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису . Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника , всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що заяву слід задовольнити частково з огляду на таке. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі із 14 липня 2007 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України (актовий запис №932). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , про що складено актовий запис №2686 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 18 листопада 2008 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Судом установлено, що заявник [PERSON] разом із сином [PERSON] та заінтересована особа - [PERSON] зареєстровані та проживають по [ADDRESS] . 07 грудня 2017 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII (далі Закон № 2229-VIII), котрий визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до частини 2 та 3 ст. 3 Закону № 2229-VIII дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на колишнє подружжя; дитину. Згідно з частиною 1 ст. 26 Закону № 2229-VIII право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки дитини. Відповідно до статті 18 Закону № 2229-VIII, до завдань у сфері запобігання домашньому насильству належать: визначення стану, причин і передумов поширення домашнього насильства; підвищення рівня поінформованості населення про форми, прояви, причини і наслідки домашнього насильства; сприяння розумінню суспільством природи домашнього насильства, його непропорційного впливу на жінок і чоловіків, зокрема на осіб з інвалідністю, вагітних жінок, дітей, недієздатних осіб, осіб похилого віку; формування в суспільстві нетерпимого ставлення до насильницьких моделей поведінки, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед постраждалих дітей, усвідомлення домашнього насильства як порушення прав людини; викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються; заохочення всіх членів суспільства, насамперед чоловіків і хлопців, до активного сприяння запобіганню домашньому насильству. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається ЦПК України. (частина 8 ст. 26 Закону № 2229-VIII) Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 3502 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; батьками дитини. Пунктом 3 ч. 1 ст. Закону № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. За пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Абзацом 1 ч. 1 ст. 22 Закону № 2229-VIII встановлено, постраждала дитина має всі права постраждалої особи, реалізація яких забезпечується з урахуванням найкращих інтересів дитини, її віку, статі, стану здоров`я, інтелектуального та фізичного розвитку. Постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 травня 2018 року, від 02 травня 2019 року, від 10 травня 2019 року, від 04 вересня 2019 року, від 10 вересня 2019 року, від 15 жовтня 2019 року, від 14 лютого 2020 року [PERSON] визнавався винним у вчиненні домашнього насильства щодо дружини [PERSON] під час якого він ображав її нецензурними словами, чинив психологічний тиск, погрожував фізичною розправою . При цьому, у постановах Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2019 року, від 04 вересня 2019 року, від 10 вересня 2019 року зазначено про визнання [PERSON] своєї вини у вчиненому. Зі вказаних постанов також убачається що неповнолітній [PERSON] був свідком того як батько [PERSON] неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо матері [PERSON] . Із дослідженого судом відео вбачається , що батько [PERSON] вчиняє моральний та психологічний тиск відносно сина [PERSON] , що виразилось у погрозах застосування фізичного насильства та нецензурній лексиці . Вказане негативно впливає на психіку дитини, наносить травму особистості, яка формується . Ці обставини засвідчують, той факт, що по відношенню до [PERSON] мали місце факти психологічного насилля. Також як убачається із матеріалів справи: 07 лютого 2020 року, 02 березня 2020 року, 15 березня 2020 року, 22 березня 2020 року працівниками поліції виносилися термінові заборонні приписи стосовно кривдника [PERSON] , якими заборонялося [PERSON] в будь-який спосіб контактувати із постраждалими особами - [PERSON] та [PERSON] . Заявник вказує, що [PERSON] порушував зазначені термінові заборонні приписи. За заявою [PERSON] 10 лютого 2010 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12020210010000411 внесено відомості про вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно дружини [PERSON] , що стверджується наявною у матеріалах цивільної справи копією витягу з ЄРДР №12020210010000411. Також, у матеріалах цивільної справи міститься копія висновку експерта №851, згідно якого в [PERSON] виявлено тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, завдані їй [PERSON] . Зазначені обставини свідчать про те, що [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство відносно дружини [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON] під час їх спільного проживання. З описаних вище доказів судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , [INFO] є особами, які постраждали від домашнього насильства, а [PERSON] - їх кривдником. За вказаних обставин, суд вважає, що до [PERSON] слід застосувати спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству, а саме обмежувальний припис стосовно кривдника, встановивши тимчасові обмеження його прав та покласти на нього ряд обов`язків. Разом із цим, суд не вбачає підстав для встановлення щодо [PERSON] обмеження у вигляді заборони наближатися до місця роботи [PERSON] , оскільки суду не надано доказів на підтвердження заявлених вимог у цій частині . Згідно з вимогами частини 2 ст. 350- 6 ЦПК України, частини 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. В силу частини 3 ст. 350- 5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави. Згідно із частини 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід видати обмежувальний припис на строк шість місяців. Судові витрати компенсувати за рахунок держави. Рішення суду допустити до негайного виконання.

Outcome: partial