Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Адвокат Власов Вадим Юрійович в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 12.03.2021 року [PERSON] головним бухгалтером було повідомлено про щомісячне відрахування з її заробітної плати 20% на користь АТ КБ «Приватбанк» відповідно до постанови державного виконавця від 02.03.2021 року у виконавчому провадженні №54869724. Підставою для винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату позивача є виконавчий напис від 26.05.2017 року №4681, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. Вважає вказаний виконавчий напис таким, що вчинений із порушенням норм діючого законодавства, у зв`язку з чим не підлягає виконанню. Нотаріус при вчиненні вказаного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, чим порушила положення Закону України «Про нотаріат» та відповідного порядку вчинення нотаріальних дій. Оскільки позивач не отримувала ніяких вимог щодо сплати боргу, а лише 12.03.2021 року дізналась про існування спірного виконавчого напису, вважає поважними причини пропуску строку звернення до суду з вказаним позовом. Просив суд поновити строк для звернення до суду та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 26.05.2017 року №4681, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості в розмірі 166632,58 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача адвокат Власов В.Ю. в судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що [PERSON] ніяких письмових чи нотаріально посвідчених договорів з відповідачем не укладала. В 2009 році позивач отримала від відповідача кошти, підписавши анкету-заяву. Вона користувалася коштами та повернула їх відповідачу в повному обсязі. В 2017 році нотаріусом був вчинений виконавчий напис, про який [PERSON] дізналась в 2021 році. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» Крилова О.Л. в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмові пояснення, в яких просила розглянути справу без її участі та відмовити в задоволенні позову. Свою позицію обґрунтувала тим, що 08.05.2009 року до АТ КБ «Приватбанк» звернулась [PERSON] з метою отримання банківських послуг та підписала анкету позичальника від 08.05.2009 року №б/н щодо кредитування карткового рахунку відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банка та в подальшому отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З підписанням заяви-анкети [PERSON] підтвердила, що підписана нею заява - анкета разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між нею та банком договір надання банківських послуг. Користуючись кредитними коштами, позивач здійснювала погашення заборгованості за наданим кредитом з урахуванням нарахованих відсотків та комісії. Свої зобов`язання позивач виконувала неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 163632,58 грн., про стягнення якої 26.05.2017 року було вчинено виконавчий напис нотаріуса. Виконавчий напис був вчинений з дотриманням вимог чинного законодавства. Позивач не надала жодних розрахунків або доказів невідповідності чи відсутності боргу перед банком або виконання нею зобов`язання за вказаним договором станом на день вчинення спірного виконавчого напису. Укладений позивачем договір від 08.05.2009 року не визнаний недійсним та його правомірність презюмується, він продовжує діяти, оскільки не був виконаний достроково, розірваний та не виконувався позивачем належним чином. Позивач у позові неправильно тлумачить поняття «безспірності заборгованості» в розумінні ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Вказаним виконавчим написом стягнуто з позивача заборгованість станом на 31.03.2017 року. Заява-анкета від 08.05.2009 року не містить строку повернення кредиту, фактично отримані позивачем кошти у добровільному порядку не повернуті, у зв`язку з чим відповідач має право вимагати виконання обов`язку від позивача в будь-який час шляхом вчинення виконавчого напису. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності його представника не надходило. 30.04.2021 року судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження та залучення третьої особи Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). 06.07.2021 року судом було постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів. 09.07.2021 року судом було постановлено ухвалу про забезпечення позову. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Згідно з копією заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 08.05.2009 року [PERSON] ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, також вона отримала в ЗАТ КБ «Приватбанк» кредитну картку типу «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% щомісячно та кредитним лімітом 500 грн. 26.05.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис за №4681, відповідно до якого у безспірному порядку стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» грошові кошти у сумі 166632,58 грн., яка складається із заборгованості за кредитним договором №б/н від 08.05.2009 року у розмірі залишку заборгованості за тілом кредиту 10788,29 грн., залишку заборгованості за відсотками 141152,26 грн., пені та комісії 3900 грн., штрафу 7792,03 грн., що загалом становить 163632,58 грн., та витрат за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 3000 грн. Строк, за який провадиться стягнення - з 08.05.2009 року по 31.03.2017 року. На підставі постанови від 02.03.2021 року ВП№54869724 було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника [PERSON] у розмірі 20% з її доходів на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується копією постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 02.03.2021 року. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ст.640 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. для позасудового стягнення заборгованості з позивача [PERSON] . Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла станом на день вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса) встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (далі - Порядок № 296/5). Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5). Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 (в редакції, що діяв станом на день вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса), визначено, що кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, є підставою для стягнення заборгованості у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було надано документи, на підставі яких нею було вчинено виконавчий напис від 26.05.2017 року №4681, а саме: копію заяви представника ПАТ КБ «Приватбанк» Балашова О.В. від 26.05.2017 року про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 08.05.2009 року (без додатків, зазначених у цій заяві), копію заяви [PERSON] від 08.05.2009 року, копію розрахунку заборгованості станом на 31.03.2017 року на загальну суму 164132,58 грн., копію письмової вимоги від 12.05.2017 року про усунення [PERSON] порушень за кредитним договором №б/н від 08.05.2009 року, докази направлення 20.05.2017 року вимоги [PERSON] . Аналізуючи документи наявні в матеріалах справи, на підставі яких приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис від 26.05.2017 року №4681, судом встановлено, що надані документи не підтверджують безспірності заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк». Так, для вчинення виконавчого напису представником ПАТ КБ «Приватбанк» Балашовим О.В. було надано копію, а не оригінал заяви [PERSON] від 08.05.2009 року, як то передбачено п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172, про що свідчить засвідчуваний штамп ПАТ КБ «Приватбанк» на цій заяві з відміткою дати 26.05.2017 року. При цьому відповідачем не було надано нотаріусу Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів, з якими ознайомилась позивач під час підписання заяви 08.05.2009 року, які, можливо, визначають розмір і порядок нарахування пені, комісії, штрафів. Також з наданих нотаріусом копій документів вбачається, що їй не було надано представником банку документів, які б підтверджували, що ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником усіх прав та обов`язків ЗАТ КБ «Приватбанк», до якого з заявою від 08.05.2009 року зверталась [PERSON] . Серед вказаних документів відсутні документи передбачені п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172, оскільки з наданих документів неможливо встановити правильність розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №б/н від 08.05.2009 року за період з 08.05.2009 року по 31.03.2017 року у сумі 163632,58 грн. Крім того, слід відзначити, що згідно з абзацом першим, другим ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 02.12.2015 року №1275-р, місто Сєвєродонецьк Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Отже, мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями накладається відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з 14 квітня 2014 року і застосовується до боргових сум заборгованості за кредитним договором, які виникли після 14 квітня 2014 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 08.05.2009 року станом на 31.03.2017 року, відповідачем в період проведення антитерористичної операції, починаючи з 30.04.2014 року була нарахована [PERSON] заборгованість за пенею та комісією в сумі 3900 грн. та заборгованість по штрафам в сумі 7792,03 грн., що суперечить нормам вищезазначеного Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». При цьому відповідність розрахунків заборгованості за вказаним кредитним договором, з урахуванням строків позовної давності, нотаріусом не перевірялася. Виконавчий напис видано саме на суму, яка була вказана банком у розрахунку заборгованості. Отже, оскаржуваний виконавчий напис у порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат» було вчинено не в межах строку позовної давності. Наведене свідчить про те, що у розпорядженні приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. на день вчинення виконавчого напису не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 08.05.2009 року за період з 08.05.2009 року по 31.03.2017 року у сумі 163632,58 грн. Водночас суду не надано первинні фінансові документи, які б підтвердили, що на момент вчинення виконавчого напису заборгованість за вказаним кредитним договором становила 163632,58 грн. Також відсутні докази правонаступництва усіх прав та обов`язків за вказаним кредитним договором від ЗАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ КБ «Приватбанк». Отже, на думку суду, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, та вчинив виконавчий напис за межами строку позовної давності, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Водночас позовна вимога про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що відсутні підстави для поновлення вказаного строку, оскільки [PERSON] звернулася до суду з позовом в межах встановленого строку. За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, та вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Обставини, встановлені судом, повністю спростовують доводи представника відповідача, викладені у письмових поясненнях, та свідчать про їх необґрунтованість. Щодо решти доводів сторін суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1362 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: partial