Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради, в якому просять суд визнати за ними право на користування житловим приміщенням - кімнатою, площею 16,8 кв.м, в квартирі по [ADDRESS], що є підставою для об'єднання особових рахунків на зазначену квартиру в один особовий рахунок. В обґрунтування позову посилаються на те, що 25 квітня 1990 року на підставі рішення Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська № 158, вона, [PERSON], отримала ордер на житлове приміщення - трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка була надана на склад сім'ї із чотирьох чоловік: її, чоловіка та двох їх дітей. 12 березня 1991 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, і після розірвання шлюбу рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська № 26 від 17 січня 1992 року був визначений порядок користування зазначеною вище квартирою, їй та двом її донькам було виділено в користування 2 кімнати, житловою площею 10,5 кв.м. та 12,5 кв.м., на які на її ім'я був відкритий особовий рахунок, а колишньому чоловікові - одна кімната, площею 16,8 кв.м., на яку особовий рахунок був відкритий на його ім'я. [PERSON] деякий час проживав у виділеній йому кімнаті, а потім виконав обмін житловими приміщеннями, внаслідок якого ця кімната була виділена у користування колишньому чоловікові нової дружини [PERSON] - [PERSON], на ім'я якого було оформлено особовий рахунок на кімнату, житловою площею 16,8 кв.м., в квартирі по [ADDRESS]. Але з моменту обміну [PERSON] у зазначеній кімнаті не проживав, житловим приміщенням не користувався, квартплату та комунальні послуги за кімнату не сплачував, члени її сім'ї продовжували користуватися цією кімнатою на протязі 23 років, вона, [PERSON], сплачувала квартирну плату та комунальні послуги за цю кімнату. На теперішній час в квартирі по [ADDRESS], проживають 5 осіб: вона, [PERSON], її цивільний чоловік [PERSON], її донька [PERSON], її син [PERSON] та малолітня онука [PERSON], [INFO]. Вони, позивачі, користуються кімнатою, житловою площею 16,8 кв.м., а інші члени сім'ї користуються двома іншими кімнатами в квартирі по [ADDRESS], площею 10,5 кв. м та 12,5 кв.м. Позивач [PERSON] є інвалідом 1 групи, яка встановлена в зв'язку із захворюванням, пов'язаним із порушенням опори та пересування, він потребує постійного догляду та допомоги, яку йому надає [PERSON] Через свою правову необізнаність їм не було відомо, що вони повинні встати на облік поліпшення житлових умов, але при цьому вони більше 20 років користувалися кімнатою, особовий рахунок на яку до теперішнього часу залишається відкритим на померлого [PERSON]. Вони користуються цієї кімнатою, яка є їх єдиним постійним місцем проживання, вони сплачують квартирну плату та комунальні послуги, здійснюють поточний ремонт кімнати, й іншого житла у власності та для проживання вони не мають. Приймаючі до уваги, що зазначена кімната не приватизована і відноситься до комунальної власності Дніпровської районної в місті Дніпродзержинську ради, вважають, що вони мають право ставити питання про визнання за ними права на користування житловим приміщенням - кімнатою, площею 16,8 кв.м. в квартирі по [ADDRESS], якою вони користуються на протязі 23 років, що стане підставою для видання їм ордеру на право зайняття жилого приміщення спірної кімнати та підставою для об'єднання особових рахунків на квартиру, оскільки в ній проживають члени однієї сім'ї, між якими відсутній спір про право користування житловим приміщенням. До судового розгляду справи відповідач - виконавчий комітет Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради надав суду письмові заперечення проти позову, зазначивши, що виконавчий комітет заперечує проти позову [PERSON] та [PERSON], оскільки позивачі на квартирному обліку, як особи, що потребують поліпшення житлових умов, у виконкомі не перебувають, та із заявою про постановку на квартирний облік не зверталися. Вважають, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, і просять відмовити позивачам в задоволенні їх позову. Позивачі [PERSON] та [PERSON] до судового розгляду справи надали суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, в яких також зазначили, що позов по суті та за обставинами справи підтримають в повному обсязі, просять його задовольнити. Представник відповідача - виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи від голови районної у місті ради Сауся О.В. надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за відсутності їх представника. Представник ТОВ «Абонент ХХІ» в судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, згідно ст.ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи від директора ТОВ «Абонент ХХІ» надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за відсутності їх представника, заперечень проти позову не мають. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачів, представника відповідача та представника ТОВ «Абонент 21» згідно вимог частини 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно до якої особа, що бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом досліджені такі письмові докази у справі: ордер на житлове приміщення - квартиру по [ADDRESS],виданий 25 квітня 1990 року, свідоцтво про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 12 березня 1991 року, довідка про склад сім'ї позивачів, квитанції про сплату [PERSON] квартирної плати, копія особового рахунку на кімнату, площею 16,8 кв.м. в квартирі по [ADDRESS] на ім'я [PERSON], копія особового рахунку на дві кімнати, площею 22,5 кв.м. в квартирі по [ADDRESS] на ім'я [PERSON], довідка до акта огляду МСЕК на ім'я [PERSON], посвідчення на ім'я [PERSON], свідоцтво про народження [PERSON], акт про проживання [PERSON] в спірній квартирі з 1990 року, план квартири, довідка про реєстрацію [PERSON] в спірній квартирі, довідка про заборгованість [PERSON] за надані житлово-комунальні послуги, повідомлення директора департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради від 10 лютого 2014 року, повідомлення завідуючого Дніпродзержинським відділенням СМЕ КЗ «Дніпропетровське обласне бюро Судово-медичної експертизи» ДОР» від 10 липня 2014 року. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], складається із трьох ізольованих житлових кімнат, площею 16,8 кв.м., 10, 5 кв. м. та 12,5 кв.м., що підтверджується планом квартири , складеним інженером дільниці № 3 ТОВ «Крона» ( а.с. 73). Зазначена квартира була виділена позивачу [PERSON] та членам її сім'ї - чоловіку [PERSON] та двом їх на той час неповнолітнім дітям 25 квітня 1990 року згідно рішення Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська № 158, що підтверджується ордером на житлове приміщення ( а.с. 9). 12 березня 1991 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 10- свідоцтво про розірвання шлюбу), і після розірвання шлюбу рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська № 26 від 17 січня 1992 року був визначений порядок користування квартирою таким чином: [PERSON] та двом неповнолітнім дітям було виділено в користування 2 кімнати, житловою площею 10,5 кв.м. та 12,5 кв.м., а [PERSON] - кімната, площею 16,8 кв.м., на підтвердження чого були відкриті окремі особі рахунки на ім'я позивача [PERSON] № [NUMBER] та на ім'я [PERSON] № [NUMBER] Судом встановлено, що в 1993 році на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради від 18 серпня 1993 року ордер на кімнату, площею 16,8 кв.м. в квартирі по [ADDRESS] був виданий [PERSON], який був зареєстрований у зазначеній кімнаті квартири [ADDRESS] грудня 1993 року і значиться зареєстрованим до теперішнього часу, що підтверджується копією особового рахунку № [NUMBER], виданою 17 лютого 2014 року ТОВ «Абонент ХХІ» (а.с. 82), та довідкою про склад сім'ї від 17 лютого 2014 року ( а.с. 83). Інші дві кімнати, житловою загальною площею 22,50 кв.м. залишилися в користуванні позивача та членів її сім'ї, і в теперішній час в них зареєстровані позивач [PERSON], її донька [PERSON], її син [PERSON], її співмешканець [PERSON] та її малолітня онука [PERSON], [INFO], що підтверджується копією особового рахунку № [NUMBER], виданою 09січня 2014 року ТОВ «Абонент «ХХІ» ( а.с. 67), та довідкою про склад сім'ї від 16 січня 2014 року (а.с. 68). Також судом достовірно встановлено, що 18 лютого 1998 року [PERSON], [INFO], помер, що підтверджується повідомленням завідуючого Дніпродзержинським відділенням СМЕ КЗ «Дніпропетровське обласне бюро Судово-медичної експертизи» ДОР» від 10 липня 2014 року , в якому, серед іншого також зазначено, що померлий був бомжем, тобто не мав постійного місця проживання, при тому, що постійно був зареєстрований в квартирі, розташованій по [ADDRESS]. Таким чином, суд вважає, що зазначені позивачами обставини щодо непроживання [PERSON] в квартирі по [ADDRESS], з 1993 року підтверджуються вищевказаним та дослідженим судом повідомленням завідувача Дніпродзержинського СМЕ. На теперішній час в квартирі по [ADDRESS] проживають п'ять осіб: позивачі [PERSON] та її співмешканець [PERSON], які з 1993 року користуються кімнатою, площею 16,8 кв.м., особовий рахунок на яку до цього часу відкритий на ім'я померлого [PERSON], та члені сім'ї позивачів, які користуються двома іншими кімнатами, площею 10,5 кв.м. та 12, 5 кв.м., особовий рахунок на які відкритий на ім'я позивача [PERSON], що підтверджується актом про проживання, складеним ТОВ «Крона» 13 січня 2014 року ( а.с. 72). Тобто в зазначеній квартирі проживають члени однієї сім'ї, між якими відсутній спір про право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] є інвалідом 1 групи внаслідок порушення опори та пересування, потребує постійного догляду та допомоги, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 15 грудня 2012 року та пенсійним посвідченням ( а.с. 62). Отже суд встановив, що з 1993 року кімнатою, площею 16,8 кв.м. в квартирі по [ADDRESS], постійно користуються позивачі у справі, вона є їх єдиним постійним місцем проживання, а тому вони набули право користування житловим приміщенням цієї кімнати. Згідно повідомленню директора департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради від 19 лютого 2014 року (а.с. 92) квартира по [ADDRESS] приватизованою не значиться. Що стосується заперечень представника позивача проти позову з підстав не дотримання процедури отримання житла, то зазначені обставини не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки судом встановлено, що позивачі на протязі 20 років користуються цим приміщенням, і будь - які фізичні або юридичні особи не перешкоджали їм користуватися житлом спірної кімнати та не заявляли про свої права на спірне житлове приміщення. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивачів, з таких мотивів. Згідно ст. ст. 24, 33 Конституції України кожний громадянин має рівні права та свободи, має право на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, який ніким не може бути обмежений. Згідно ст. 47 Конституції України кожен громадянин має право на житло, і держава створює умови, на підставі яких кожен має можливість побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду….. Ніхто не може бути примусового позбавлений житла не інакше як за рішенням суду. Згідно пп.. 5,6 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських ради належить ведення обліку відповідно до закону, житлового фонду, здійснення контролю за його використанням. Користування жилим приміщенням у будинках державності громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, що передбачено ст.. 61 Житлового кодексу України, згідно якої предметом договору найму жилого приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається із однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до ст. 64 Житлового Кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами та несуть всі обов'язки, що витікають із договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за обов'язками, що витікають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. ….. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Приймаючи до уваги вищезазначене, та враховуючи той факт, що суд не має підстав не довіряти наданим позивачем доказам, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 64,65 Житлового кодексу України, ст .ст. 24, 33, 47 Конституції України, ,

Outcome: approved