Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

[PERSON], звернулася з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що перебувала з відповідачем в шлюбі з 09.11.2006 р. який розірвано рішенням суду від 14.11.2016 р. Від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 25.09.2013 р. з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 400,00 грн. щомісяця. Позивач просить суд на підставі ст.. 192, ст.. 182, 183 СК України збільшити розмір аліментів на утримання сина до ј частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач направила суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив позивач в своїй заяві. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували в шлюбі який розірвано рішенням суду від 14.11.2016 р. Від шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачем, перебуває на її утриманні. Згідно рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 25.09.2013 р. по справі № 676/4884/13-ц з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 400 грн. щомісяця до повноліття сина. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни, зокрема, його матеріального стану та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 ч. 1 СК України). Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 висловив правову позицію (з урахуванням відповідної редакції закону), згідно із якою СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України); ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням; з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки); отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст. 182, 183, 184 СК України). Тобто, зміна (збільшення) розміру аліментів, стягнутих раніше рішенням суду, із одночасною зміною способу стягнення аліментів зважаючи на конкретні обставини справи є допустимою, оскільки норми СК України імперативної заборони щодо цього не містять, а відповідне право сторони в такому спорі не може заперечуватися. За приписами СК України: батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180); за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ст. 181 ч. 3); розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч. 2); той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину(ч.4 ст.183 СК України). Враховуючи, що позивач просить змінити розмір аліментів при цьому змінюючи спосіб стягнення аліментів, що після винесення 25.09.2013 р. судом по справі № 676/4884/13-ц рішення в позивача змінився в сторону погіршення матеріальний стан, про що свідчить як і збільшення віку сина, а відповідно і збільшення витрат необхідних на його утримання, так і збільшення мінімального розміру аліментів в зв'язку із змінами в законодавстві, розмір яких відповідно до ч.2 ст. 182 СК України в редакції Закону № 2037- VIII від 17.05.2017 р. не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому її вимоги в частині зміни розміру аліментів є доведеними, обґрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved