Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом , який неодноразово уточнювали у судовому засіданні, до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],\~\~ Харківської міської\~ ради про\~поділ в натурі житлового будинку з надвірними будівлями , виділ частки нерухомого майна, перерозподіл долі співвласників житлового будинку, припинення права спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою , зобовязання вчинити певні дії. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.10.2015 року та від 02.11.2015 року на підставі поданих позивачами під час розгляду справи по суті заяв, відповідно до п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України залишено без розгляду вказаний позов в частині позовних вимог щодо реального розподілу житлового будинку № 4 по вул. Жутівській в м. Харкові, виділу частки домоволодіння, перерозподілу долі співвласників житлового будинку № 4 по вул. Жутівській в м. Харкові, припинення права спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою. Позивачами та представником позивача [PERSON] підтримано позовні вимоги щодо зобовязання відповідачів вчинити певні дії, а саме зобовязання [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди у користуванні позивачами належною їм власністю шляхом ліквідації належної позивачам вигрібної ями за допомогою засипання землею, розташованої впритул до порогу і фундаментної стіни частини житлового будинку (квартири № 2) по по вул. Жутівській,4 в м. Харкові та зобовязання [PERSON], [PERSON] забезпечити безперешкодний доступ [PERSON], [PERSON] до несучих стін приміщення комори IV,V, що розташовані в житловому будинку по вул. Жутівській, 4 в м. Харкові , для їх обслуговування та підтримання в належному тахнічному та санітарному стані. В обгрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що їм належить в рівних частинах кожному по 23/100 частин житлового будинку № 4 з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по вул. Жутівській в м. Харкові, згідно договору дарування частини житлового будинку від 22.06.2006 року. Відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві власності по 31/400 частин, [PERSON], [PERSON] -23/10 частин \~вказаного нерухомого майна. На день оформлення вказаного договору дарування склався певний порядок користування житловим будинком і надвірними будівлями, який залишається і на теперішній час, а саме в користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]знаходиться квартира № 1, зокрема :тамбур 1, вбиральна 1-5, кухня 1-4, житлова кімната 1-1, житлова кімната 1-2, комора IV , V. В користуванні позивачів знаходиться квартира № 2, зокрема приміщення: тамбур II, коридор 2-1, кухня 2-2, вбиральня 2-3, житлова кімната 2-4, житлова кімната 2-5, житлова кімната 2-6, житлова кімната 2-7. В користуванні [PERSON] та [PERSON] знаходиться квартира № 4, зокрема приміщення : тамбур III, вітальня 3-1, житлова кімната 3-2, житлова кімната 4-3, кухня 4-4, вбиральня 4-5. Надвірні будівлі:гараж літ «В», льох літ. «Д», льох літ. «Е», душ літ «З», вбиральня літ. «Г», зливна яма 2,3, сарай літ. «Б» і ворота 1 знаходяться у спільному користуванні сторін. Вбиральня літ. «Г» та душ літ. «З» відсутні, оскільки знесені. На теперішній час між позивачами та відповідачами склалися доволі складні і неприязні відносини. Внаслідок чого, не маючи доступу до стін підвального приміщення через недопущення до них відповідачами [PERSON] та [PERSON], позивачі в порушення вимог статей 150,151 ЖК УРСР не мають можливості слідити та контролювати технічний стан розташованих там стін, проводити певні дії для підтримки належного технічного та санітарного стану стін та проводити за необхідністю їх капітальний ремонт. Вказаними діями відповідачі порушують права позивачів і роблять неможливим виконання обов?язку по утриманню житлового будинку в належному стані. Крім того, позивачі зазначають, що безпосереднє розташування зливної ями біля порогу частки житлового будинку, належної позивачам, спричиняє його поступову руйнацію, що підтверджується технічними висновками щодо правильності розташування санітарно-технічної споруди типа зливної ями, відповідно до яких, на думку позивачів, експлуатація вигрібної ями неможлива у зв?язку з порушенням норм ДБН 360-92 пункт 3.26. Вказана технічна споруда документально знаходиться у спільному користуванні сторін, однак фактично нею користуються відповідачі [PERSON] та [PERSON], які на неодноразові вимоги позивачів щодо перенесення вигрібної ями в інше місце не реагували або відмовляли категорично. Такі дії відповідачів призводять до пошкодження належної позивачам власності , що може призвести, на думку позивачів, до матеріальних та моральних збитків,порушує їх права як власників певного нерухомого майна. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на вказані вище обставини, в подальшому в судове засідання після оголошення перерви не з?явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачами [PERSON], [PERSON], \~ [PERSON], [PERSON] також подано до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Належним чином повідомлений відповідач -\~\~ Харківська міська \~ рада у судове засідання не з?явилась, про причини неявки суд не повідомила. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], який надав письмові заперечення ( том 2 а.с. 159-163, 179-183,205-208), та відповідачі [PERSON], [PERSON] проти позову заперечували, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Суд, вислухавши сторони, представника відповідача [PERSON], пояснення свідка [PERSON], дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, приходить до висновку про наявність підстав щодо часткового задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів цивільної справи та доданої до неї копії інвентаризаційної справи № 33086 на житловий будинок № 4 по вул. Жутівській в м. Харкові вбачається, що житловий будинок № 4 з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по вул. Жутівській в м. Харкові належить на праві власності співвласникам у наступних частках : [PERSON], [PERSON] по 23/100 частин кожному на підставі договору дарування частини житлового будинку від 22.06.2006 року( а.с. 8 том 1). Відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 31/400 частин, [PERSON], [PERSON] -23/10 частин \~вказаного нерухомого майна. Таким чином, спірний будинок має режим спільної часткової власності . Як видно з матеріалів справи спірний будинок в натурі між співвласниками не розділено, судове рішення щодо виділу частки з майна, що є у спільній частковій власності ( спірного будинку) відсутнє. Таким чином, немає підстав вважати встановленим право будь-якої зі сторін користуватись тими чи іншими конкретно визначеними приміщеннями будинку. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнали, що перешкоджають позивачам у\~ доступі до стін приміщення комори IV,V, що розташовані в житловому будинку по вул. Жутівській, 4 в м. Харкові, посилаючись на неприязні відносини, що склалися між ними, та оскільки, на їх думку, у позивачів не має такого права та взагалі відсутня в цьому потреба. Виходячи з вимог вищевказаного діючого законодавства України та враховуючи положення статей 322 ЦК України, 150, 151 ЖК Української РСР, суд вважає безпідставними ці посилання відповідачів [PERSON] та [PERSON] в обгрунтування своїх заперечень проти зазначених позовних вимог [PERSON], [PERSON] Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 150, ст. 151 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині та поновити порушене право позивачів у користуванні належним їм на праві спільної часткової власності нерухомим майном, зобовязавши [PERSON], [PERSON] забезпечити безперешкодний доступ [PERSON], [PERSON] до несучих стін приміщення комори IV,V, що розташовані в житловому будинку по вул. Жутівській, 4 в м. Харкові , для їх обслуговування та підтримання в належному технічному та санітарному стані. Відповідно ст.11, ст.60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON], [PERSON] та представник позивача посилаються в обгрунтуванняч вимог щодо зобовязання відповідачів [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні позивачами належною їм власністю шляхом ліквідації вигрібної ями за допомогою засипання землею, розташованої впритул до порогу і фундаментної стіни частини житлового будинку (квартири № 2) по вул. Жутівській, 4 в м. Харкові, належної позивачам на технічний висновок про правильність розташування санітарно-технічної споруди типу вигрібна яма за адресою: м. Харків вул. Жутівська буд. 4 від 16.12.2013 року. Так, технічний висновок про правильність розташування санітарно-технічної споруди типу вигрібна яма за адресою: м. Харків вул. Жутівська буд. 4 від 16.12.2013 року ( а.с. 14-25 том 1) в дослідницькій частині не містить відомостей щодо стану стін приміщення , яким користуються позивачі, в тому числі наявності сирості, відсутності вентиляції вигрібної ями. Такі відомості наведені лише у висновку, що викликає сумніви у проведенні спеціалістом відповідних досліджень в реальності, а не зі слів позивачів. В даному висновку також містяться посилання на санітарні норми, прийняті після облаштування вигрібної ями, яка виконана відповідачем [PERSON] в 1993 році ,що і підтвердила у судовому засіданні свідок [PERSON], згідно дозволу виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів м. Харкова Харківської області № 84-4 від 07.09.1993 року (т.1 а.с.87). Тобто ці норми на вказану вигрібну яму не розповсюджуються. В матеріалах цивільної справи відсутні будь-які належні докази, що підтверджують повноваження спеціалістів ТОВ «Аргумент-Експерт» проводити вказане тіхнічне дослідження . Таким чином, позивачами та представником позивача в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів наявності неприємного запаху, сирості, порушення будівельних конструкцій , можливого негативного впливу вигрібної ями на майно позивачів . Відсутні в матеріалах справи і відомості про рішення, прийняті компетентними державними органами з приводу вигрібної ями, в тому числі відповідні акти перевірок, приписи на імя відповідача [PERSON] щодо усунення порушень. Відповідно вимог, передбачених ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку щодо наявності підстав відмовити у задоволенні позову [PERSON], [PERSON] в цій частині за недоведеністю позовних вимог. Частиною першою ст. 88 ЦПК України передбачено, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд вважає за необхідне Стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір у\~ розмірі по 121 грн. 80 коп. з кожного та стягнути з\~ \~ [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір за забезпечення доказів у розмірі по 60 грн. 90 коп. з кожного.

Outcome: partial