Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] позов мотивував тим, що у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] знаходився з [INFO] Донька [PERSON] народилась 03.08.1997 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2013 року шлюб між сторонами був розірваний, після чого між сторонами стали виникати спори щодо поділу майна. В 2007 року ними за спільні кошти був придбаний та встановлений на ринку «Урожай» торговельний контейнер № 286 за суму, еквівалентну 4800 доларам США. Договір № 4021у про надання торгового місця на території ринку «Урожай» від 23.04.2013 року був укладений із [PERSON], аналогічні договори укладались щорічно. Кошти на придбання даного контейнера та на товар були ним взяті в кредит у банку. 28.04.2014 року [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог (т. 1 а.с. 237) і просив відповідно до ст. 71 СК України контейнер виділити в натурі [PERSON], оскільки саме вона фактично усі роки використовувала його та отримувала від цього дохід, а він погоджується отримати грошову компенсацію вартості половини частки контейнера. В судовому засіданні 25.10.2016 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали просили поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя торговельний контейнер № 286 (металеву конструкцію), що знаходиться на ринку «Урожай» та стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості цього майна. Наголосили, що під час шлюбу, за кредитні кошти в сумі, еквівалентній 4800 доларів США, був придбаний даний контейнер. В даний час ціни на такі малі архітектурні форми типу «контейнер» значно впали, продати його за кошти, за які він купувався в даний час неможливо. Згідно висновку спеціаліста від 01.08.2016 року ринкова вартість контейнера 37 405 грн. Оскільки торгівлею займалась [PERSON], [PERSON] просив виділити їй у власність дане майно, стягнувши на його користь грошову компенсацію ? частки в сумі 18 702,50 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] не погодився на сплату грошової компенсації, оскільки у [PERSON] немає коштів. Також зазначив, що [PERSON] вже не є підприємцем, тому дохід від продажу відсутній. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що між нею та ПО «Госпрозрахункове об`єднання ринків» 16.09.2015 року був укладений договір про надання торгового місця на ринку «Урожай». Вона щодня торгує на ринку, сплачує ринковий збір, однак не є власником контейнера, оскільки не купляла його ні у [PERSON], ні у ПО «Госпрозрахункове об`єнання ринків м. Вінниці». Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини щодо права спільної сумісної власності подружжя, тому при вирішення позову суд застосовує відповідні норми глави 8 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] знаходились з [INFO] Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2013 року шлюб між сторонами був розірваний, рішення набуло чинності. Після розірвання шлюбу між сторонами стали виникати спори щодо поділу майна, тому [PERSON] звернувся до суду з позовом. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2014 року № 127/21366/13-ц позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна задоволено в повному обсязі. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя відмовлено. Майно поділено наступним чином: - визнано за [PERSON] право власності на ? частку трикімнатної квартири № 80, загальною площею 57,6 кв.м., житловою 33,5 кв.м., з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в будинку № 39 по вул. Москаленка в м. Вінниці; - визнано обєктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] гараж № 10, який розташований поруч з будинком № 39 по вул. Москаленка в м. Вінниці; - визнано за [PERSON] право приватної особистої власності на торговельний контейнер № 286, що знаходиться на ринку «Урожай» в м.Вінниці та виділено його в натурі, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості його частки у розмірі 19\~061 грн.; - стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 13\~303,87 грн. компенсації ? частки коштів, які сплачені за борговими зобовязаннями подружжя для погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 014/035-23/50202 від 26.07.2007 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 3\~441 грн. та витрати на оплату експертизи у розмірі 735 грн. (т. 2 а.с. 13-16). Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 18.07.2014 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2014 року залишено без змін (т. 2 а.с. 67-71). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.01.2015 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 18.07.2014 року в частині вирішення позову про визнання права власності на торговельний контейнер та стягнення грошової компенсації вартості частки цього майна скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 2 а.с. 122-124). Відповідно до ухвали від 15.03.2016 року спір в частині поділу торговельного контейнера прийнятий до провадження. В судовому засіданні було встановлено, що в 2007 році, під час перебування у шлюбі, подружжям [PERSON] за спільні кошти в сумі, еквівалентній 4800 доларам США, був придбаний торговельний контейнер. Торговельний контейнер був облаштований на торговельному місці на ринку «Урожай» в 2007 році згідно заяви [PERSON] Після закінчення облаштування торгового місця 23.04.2013 року з [PERSON] був укладений договір № 4021у про надання торгового місця на території ринку «Урожай». Такі договори укладались до жовтня 2014 року (т. 1 а.с. 166-168). В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до директора ринку з заявою про розірвання договору про надання торгового місця в зв`язку з тим, що контейнер передається в користування [PERSON] З 16.09.2015 року договір про надання торгового місця на території ринку «Урожай» для встановлення торгового контейнера № 286 укладений між ПСК «Госпрозрахункове об`єднання ринків м. Вінниці» та [PERSON] (т. 2 а.с. 37, т. 2 а.с. 214, т. 3 а.с. 47-50). Той факт, що торговий контейнер був придбаний під час шлюбу за спільні кошти також підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2014 року (в частині, яка не скасована Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ). Зокрема, судом встановлено, що сторони отримали кредитні кошти для придбання і облаштування торговельного контейнера та закупівлі товару, а тому борг по кредиту, який був сплачений [PERSON] вже після розірвання шлюбу, поділений за рішенням суду між подружжям (а.с. 13-16 т. 2). Обставини щодо спільного придбання контейнера також не були спростовані представником відповідача [PERSON] в судовому засіданні. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також в судовому засіданні було встановлено, що на час розгляду справи торговельний контейнер не перебуває у власності інших осіб. Зокрема свідок [PERSON], з якою укладений договір про надання торгового місця, повідомила, що не набувала у власність контейнер і кошти за нього будь-якій особі не сплачувала. ПСК «Госпрозрахункове об`єднання ринків м. Вінниці неодноразово повідомляло, що не є власником контейнера, і вважає, що власником є [PERSON], оскільки із нею укладений договір. Зі змісту договору № 4021ц від 16.09.2015 року вбачається, що ПО «Госпрозрахункове об`єднання ринків м. Вінниці» надає приватному підприємцю [PERSON] виключно торгове місце (площа), яке підлягає облаштуванню торговим контейнером, а сама торгова точка (контейнер, кіоск, павільйон) не є предметом цього договору. Згідно рішення сесії 23-го скликання Вінницької міської ради від 16.10.1998 року розмір одного торгового місця дорівнює 1-му погонному метру прилавка або 1-му кв.м. площі. Таким чином, контейнер № 286 перебуває у спільній власності подружжя [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК). Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України). Частиною 4 ст. 71 ЦК України визначено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. [PERSON] висловив свою згоду на отримання грошової компенсації вартості ? частки майна, а сам контейнер просив виділити в натурі [PERSON] [PERSON] не пред`явила вимоги щодо визнання за [PERSON] права власності на контейнер і стягнення на її користь грошової компенсації. Суд приймає до уваги, що саме [PERSON] використовувала його для здійснення торговельної діяльності як фізична особа-підприємець і отримувала від цього дохід, що підтверджується договором № 4021 від 23.04.2014 року. Враховуючи вимоги ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України суд вважає необхідним виділити у власність [PERSON] контейнер № 286 і присудити на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості контейнера виходячи із рівності часток дружини і чоловіка, та з врахуванням його згоди на отримання грошової компенсації. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до звіту незалежного оцінювача [PERSON] від 01.08.2016 року № 89/16 станом на 01.08.2016 року ринкова вартість торгового контейнера № 286, розташованого на території ринку «Урожай» в м.Вінниці, вул. Пирогова, 49, орендарем якого є [PERSON], з врахуванням його фактичного технічного стану та без врахування податку на додану вартість (ПДВ) складає 37\~405 грн. (т. 3 а.с. 24-43). Представники сторін погодились із оцінкою спірного майна в судовому засіданні, тому грошова компенсація ? частки, що підлягає стягненню, становить 18\~702,50 грн. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою особи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: approved