Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 27.10.1968, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 27.10.1968 серії ІІІ-ЖС № 735118. За час перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] набув право власності на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Сонячна (попередня назва вулиці «Кірова»), 29 в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області № 57 від 21.08.1984 про виділення [PERSON] земельної ділянки площею 0,15 га у звязку з придбанням будинку, та реєстраційним посвідченням від 29.10.1984, виданим Запорізьким бюро технічної інвентаризації. 02.08.2017 [PERSON] звернувся до Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області з приводу того, що його сусід [PERSON] спиляв два дерева сливи. Так, згідно з висновком про результати розгляду звернення громадян № 900 від 15.08.2017, в ході опитування заявник пояснив, що 02.08.2017 він разом зі своєю дружиною [PERSON] поралися по господарству і побачили як [PERSON] ручною пилкою пиляє гілки дерев слив. Заявник зробив зауваження [PERSON], на що останній не відреагував, після чого було викликано поліцію. [PERSON] пояснив, що гілки дерева слив, які ростуть на межі його ділянки з ділянкою [PERSON], виходять за межі сусідської земельної ділянки та створюють на його городі тінь у звязку з чим 08.02.2017 [PERSON] спиляв пять гілок слив, які росли на території земельної ділянки його сусідів та виходили за межі їхньої ділянки. Водночас [PERSON], 31.08.2017 знову звернулася до Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області з приводу дій відповідача, вчинених ним 02.08.2017. Так, згідно з висновком за фактом звернення громадянки [PERSON] до поліції від 04.09.2017, позивач повідомила, що 02.08.2017 відповідач пошкодив дві секції паркану та спиляв сім молодих дерев сливи. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він дійсно оглядав земельну ділянку позивача та бачив на ній залишки спиляних плодових дерев, серед яких були не лише сливи, а й інші. Згідно з розрахунком розміру шкоди, заподіяної громадянином [PERSON] незаконною порубкою 8 дерев до ступеня припинення росту, на присадибній ділянці гр. [PERSON], складеним лісничим ДП «Запорізьке ЛМГ», розмір шкоди становить 1\~267,36 грн. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За правилом ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини третьої статті 10 та частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимогі на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом частин 2 та 4 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний звязок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відповідно до ст. 105 ЗК України у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. З наведеного випливає, що відповідач мав право відрізати лише ті корені та гілки дерев, що проникли на його територію із сусідньої земельної ділянки, проте не мав права спилювати стовбур дерева та або гілки, що знаходяться на сусідній земельній ділянці. З установлених судом обставин цієї справи вбачається, що відповідач 02.08.2017 обрізав гілки дерев сливи, що проникали на його земельну ділянку, а також самовільно обрізав гілки цих дерев, що знаходилися на ділянці позивача, чим вийшов за межі прав, наданих йому ст. 105 ЗК України та пошкодив майно (дерева сливи), право на які має позивач (ст.ст. 79, 90 ЗК України). Водночас, позивач не надав суду доказів того, що відповідач 02.08.2017 спилив саме сім дерев сливи, що росли на її земельній ділянці, у звязку з істотними розбіжностями у вищенаведених доказах щодо кількості спиляних дерев чи гілок цих дерев. Так, відповідач визнав лише той факт, що він спилив пять гілок одного дерева сливи, в тому числі і ті, що знаходилися на земельній ділянці позивача. Як наслідок, суд не бере до уваги наданий позивачем розрахунок матеріальної шкоди в розмірі 1\~267,36 грн., у якому, до того ж, зазначається вже про вісім спиляних дерев, оскільки цей розрахунок може бути підтвердженням розміру шкоди, лише в разі доведення факту спилювання восьми дерев відповідачем. З огляду на викладене, позов в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Разом з цим, суд визнає обґрунтованим твердження позивача про спричинення їй моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, як полягали у пошкодженні дерев сливи, що росли на її земельній ділянці, та на підставі п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України, з урахуванням вимог розумності та справедливості, визнає за необхідне частково задовольнити вимогу про відшкодування моральної шкоди, стягнувши з відповідача на користь позивача 1000,00 грн. Отже, позов підлягає задоволенню у вищезазначеній частині. За правилом частини третьої статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача, згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору. При цьому, за позовну заяву, в якій обєднано вимоги майнового (про відшкодування шкоди) та немайнового характеру (про відшкодування моральної шкоди), судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»). Таким чином, виходячи зі ставки судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру, що, відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статі 4 Закону України «Про судовий збір», становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави, пропорційно до задоволеної частини вимог становить: 1600,00*0,4 = 640,00/3 = 213,33 грн. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial