Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 25.04.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, зобов`язання за вказаним договором не виконала. Станом на 31.01.2019 року відповідач має заборгованість у загальній сумі 193211,92 грн., яка складається з наступного: 4380,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 183643,41 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5188,47 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Просить стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 121584,33 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4380,04 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 25.04.2012 року по 30.07.2018 року в сумі 117204,29 грн., судові витрати в сумі 1921 грн. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Кіріченко Р.А. в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи до суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Представник відповідача адвокат Суткова Р.А. в судове засідання не з`явилась. Надала заяву про визнання позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3237,42 грн. та про розгляд справи без її участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку № б/н від 25.04.2012 року, між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, який складається із «Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг», «Пам`ятки клієнта», «Умов та Правил надання банківських послуг», «Тарифів» та «Довідки». При цьому в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку № б/н від 25.04.2012 року не зазначено вид кредитної картки, яку обрала [PERSON] та відсутні відомості про бажаний кредитний ліміт. При цьому позивачем не було додано до позовної заяви «Пам`ятки клієнта» та «Довідки». Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» містить відомості про: базову відсоткову ставку на місяць складає 3% в валюті «UAH»; пільговий період до 30 днів за кожною тратою, строк погашення щомісячних платежів встановлений до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів - пеня (1) - базова процентна ставка за договором/30- нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) - 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз на місць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн.; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань - 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Згідно з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем, [PERSON] станом на 31.01.2019 року має заборгованість за договором у загальній сумі 193211,92 грн., яка складається з наступного: 4380,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 183643,41 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5188,47 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання були розроблені АТ КБ «Приватбанк», то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В анкеті-заяві від 25.04.2012 року, яку підписала [PERSON] , не зазначений вид кредитної картки, розмір кредитного ліміту, процентної ставки, неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру та розмір комісії. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором від 25.04.2012 року, просив стягнути тіло кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальник), заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість, виходячи з розміру 30%, 34,80% та 43,20% річних за користування кредитними коштами. Зазначені позовні вимоги обґрунтовані тим, що їх розмір і порядок нарахування, крім тіла кредиту, визначені у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку (https://privatbank.ua/terms/), і є невід`ємними частинами спірного договору. Вищенаведене свідчить про те, що позивач в односторонньому порядку без погодження з відповідачем встановив розмір відсоткової ставки, яка не була встановлена умовами договору і погоджена обома сторонами цього договору. Крім того, відповідач [PERSON] заперечувала проти того, що Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не були нею підписані. Доказів на підтвердження протилежного позивачем та його представником надано не було. При цьому в судовому засіданні не було встановлено, що саме з доданими до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг ознайомилася відповідач [PERSON] і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Не було встановлено і того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили саме такі умови щодо порядку нарахування, сплати і розміру процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем Витяг з Тарифів та Умов та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Суд вважає, що АТ КБ «Приватбанк» в порушення приписів ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив [PERSON] про умови кредитування і не узгодив їх з нею. Таким чином, між сторонами був безпосередньо укладений кредитний договір від 25.04.2012 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, яка не містить строку повернення кредиту (користування ним), не встановлює розміру кредитного ліміту, відсотків за користування кредитом, розміру штрафних санкцій та комісії. Доводи, викладені представником позивача у позовній заяві разом з доданими документами, не спростовують зазначених висновків суду, які в свою чергу, відповідають висновкам, зробленим Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17 за аналогічними правовідношеннями. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 25.04.2012 року по 31.01.2019 року [PERSON] витратила кредитних коштів в загальній сумі 4308,04 грн. (стовпчик №3 «Сальдо поточної заборгованості за кредитом»). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 25.04.2012 року по 31.01.2019 року [PERSON] сплатила на користь банку грошові кошти на погашення за наданим кредитом в загальній сумі 19101,72 грн. (стовпчик №15 «Сума погашення за наданим кредитом»). Вищенаведене свідчить, що відповідач використовувала надані банком кредитні грошові кошти. В поданій заяві представник позивача адвокат Суткова Р.А. визнала позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3237,42 грн., що дає суду підстави зробити висновок, що боржник свій обов`язок щодо повернення фактично отриманої суми лише кредитних коштів виконала не в повному обсязі. Суд вважає можливим прийняти визнання позову представником відповідача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3237,42 грн., яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в сумі заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3237,42 грн. Щодо решти доводів сторін суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача відшкодовуються пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2,66%) в розмірі 51,10 грн.

Outcome: partial