Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 27 травня 2006 року Міловецькою сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області за актовим записом №3 був зареєстрований шлюб з відповідачем, від якого вони мають шістьох дітей. З січня 2012 року сторони проживають окремо, ведення спільного господарства та шлюбні відносини припинені, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб та залишити їй шлюбне прізвище. Позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак своєю заявою від 21 лютого 2018 року просить розглядати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.29). Відповідач, належним чином повідомлений через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 ст.3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Встановлено, що сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства і не підтримують подружні відносини з березня 2017 року. Як слідує з письмових пояснень позивачки, спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Фактично сім`я припинила своє існування. Детально проаналізувавши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з`ясувавши фактичні взаємини сторін подружжя, та, приймаючи до уваги, що не проживають з березня 2017 року, не підтримують подружні відносини, суд дійшов висновку, що їх шлюб розпався, причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Слід також звернути увагу сторін на те, що за правилами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як у судовому засіданні, так і в органі державної РАЦС. Однак зі змісту ст.113 СК України випливає, якщо шлюб розривається судом і в судовому засіданні подружжя не ставить питання про прийняття дошлюбного прізвища, то в резолютивній частині рішення суду у відповідності до вимог ст.13 ЦПК України про це не зазначається. Відповідно до роз`яснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved