Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернулася в суд з позовом до Білецької сільської ради, відповідач-1, [PERSON], відповідач-2, в якому просить скасувати рішення Білецької сільської ради Тернопільського району від 16.02.2001р. №250 в частині передачі у приватну власність присадибної земельної ділянки площею 0,086 га пелеху [PERSON] по вул. Садова,9, в с. Біла Тернопільського району, визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ТР №07894 від 24.04.2001р., виданий [PERSON], а також просить зобовязати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні земельною ділянкою, розміром 9,11 м. х 2,92 м., що зазначена в Додатку №2 та №3 до висновку земельно-технічної експертизи №548 від 26.05.2005р. по вул. Сагайдачного,22, в с. Біла Тернопільського району, знести споруджений на цій частині земельної ділянки бетонний фундамент та огорожу, звільнити вказану частину земельної ділянки та відновити на ній межу. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримують, в їх обґрунтування зазначають, що рішенням Чистилівської сільської ради у 1965 році [PERSON] була виділена присадибна земельна ділянка площею 0,15 га по вул. Сагайдачного,22, в с. Біла Тернопільського району. Однак сусіди [PERSON], [PERSON] захопили частину присадибної ділянки [PERSON], яка межує із їхньою присадибною земельною ділянкою і збудували на ній господарський будинок. Рішенням Тернопільського районного суду від 1992 року за позовом [PERSON] було зобовязано [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] земельною ділянкою, знести самовільно спорудженні господарський будинок та прибудову. За наслідками прийнятого в 2007 році Тернопільським міськрайонним судом рішення та проведеної судово-технічної земельної експертизи по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] було вирішено усунути [PERSON] перешкоди у користуванні [PERSON] присадибною ділянкою. В ході виконавчого провадження було укладено мирову угоду, за якою [PERSON] поверне [PERSON] 28,8 кв.м. із самовільно захопленої ділянки площею 124,8 кв.м. та сплатить за це узгоджену суму коштів моральної шкоди, а [PERSON] передає [PERSON] частину із захопленої земельної ділянки площею 0,01 га., що було виконано. Згідно висновку експертизи у Додатках №2 і №3 встановлено, що крім захопленої частини земельної ділянки [PERSON], зазначено також захоплення частини земельної ділянки [PERSON] розміром 9,11 м. х 2,92 м., тобто 0,026 кв.м. Білецька сільська рада 16 лютого 2011 року прийняла рішення №250, яким передала [PERSON] у приватну власність присадибну земельну ділянку площею 0,086 га. із захопленням частини земельної ділянки [PERSON], а 24.04.2001р. право власності на вказану земельну ділянку посвідчено та видану [PERSON] Державний акт. Однак, розробляючи землевпорядну документацію проектний інститут «Тернопільагропроект» на плані зовнішніх меж земельної ділянки [PERSON] умисно не вказано, що дана земельна ділянка межує із земельною ділянкою [PERSON] Тому, Державний акт на право приватної власності був виданий [PERSON] без погодження і суміжним власником земельної ділянки [PERSON], яка мала претензії до [PERSON] із-за захопленням ним частини належної їй земельної ділянки, тобто Державний акт виданий з порушенням закону. Через захоплення [PERSON] частини земельної ділянки [PERSON], у нього стала ділянка площею 0,086 га. Згідно довідки Білецької сільської ради від 14.09.2015р. за [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0,14 га. для будівництва, хоча в дійсності земельна ділянка є меншого розміру. Такого розміру земельна ділянка (0,14 га) стала лише після того, як вона уклала 30.05.2008р. мирову угоду із [PERSON] і передала їй 0,01 га своєї земельної ділянки. Згідно довідки Білецької сільської ради від 13.12.2006р. за період з 1991-1997 рік у [PERSON] і [PERSON] землю присадибної ділянки, яка була наділена 1965 року площею 0,15 га не вилучалося. Таким чином, підтверджується, що [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,15 га і розмір земельної ділянки зменшився із-за захоплення її [PERSON] Після смерті 22.05.2015р. [PERSON], його правонаступником є його дочка [PERSON], яка чинить позивачу перешкоди та не хоче повернути захоплену частину земельної ділянки. Представники відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнають та просять відмовити у задоволенні позову мотивуючи тим, що будь-яких перешкод в користуванні [PERSON] земельною ділянкою не вчиняють, частини земельної ділянки [PERSON] відповідач не захопила, рішення Білецькою сільською ради прийнято законно та виданий Державний акт. Також, просять застосувати наслідки пропуску строку позовної давності для звернення [PERSON] до суду, оскільки про можливі порушення [PERSON] знала значно раніше. Представник Білецької сільської ради в судовому засіданні зазначає, що рішення від 16.02.2001р. було прийнято в межах повноважень згідно норм законодавства по поданій [PERSON] заяві. Прийнятим рішення про передачу земельної ділянки не були порушенні права [PERSON], частина її земельної ділянки [PERSON] не передана і не ним не захоплена. Державний акт був виданий за наслідками прийнятого рішення згідно норм законодавства. При проведенні приватизації межі земельних ділянок позивача по вул. Сагайдачного та відповідача по вул. Садова не були визначенні. [PERSON] надавалася земельна ділянка площею 0,086 га згідно генерального плану забудови його земельної ділянки. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Як підтверджується витягом із погосподарської земельної книги станом на 1967 рік [PERSON] володів земельною ділянкою площею 0,15 га., в тому числі 0,01 га земля під будівлями, чагарниками, лісами, ярами, балками та громадськими шляхами. Згідно довідки виконавчого комітету Чистилівської сільської ради від травня 1990 року [PERSON] має в користуванні 0,15 га городу згідно записів в погосподарській книзі. Згідно довідки Білецької сільської ради від 05.01.1994р. №1 [PERSON] згідно записів по земельно-облікової документації за його двором рахується земельна ділянка площею 0,15 га. [PERSON] згідно реєстраційного посвідчення від 07.09.1994р. є власником житлового будинку №22 по вул. Сагайдачного в с. Біла. Рішенням Білецької сільської ради від 19 липня 1996 року [PERSON] передано у приватну власність присадибну земельну ділянку площею 0,14 га по вул. Сагайдачного,22, в с. Біла та ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,14 га по вул. Сагайдачного,22. Дане рішення є чинним. У відповідності до виписки з рішення Білецької сільської ради від 16 лютого 2001 року №250 [PERSON] надано безоплатно у приватну власність присадибну земельну ділянку площею 0,086 га по вул. Садова,9, в с. Біла. 24 квітня 2001 року Білецькою сільською радою виданий Державний акт №07894, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,086 га в с. Біла для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно планом-схемою зовнішніх меж дана земельна ділянка [PERSON] не межує із земельною ділянкою позивача [PERSON] Як вбачається із відповіді Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Тернопільській області від 30.11.2009р. та від 22.10.2009р., рішенням Чистилівської сільської ради народних депутатів від 24.07.1986р. [PERSON] на суміжній земельній ділянці площею 0,088 га дозволено будівництво нового господарського будинку. На підставі рішення Білецької сільської ради від 16.02.2001р. №250 [PERSON] на земельну ділянку, що надана йому для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,086 га. видано Державний акт №07894. Згідно вивченої технічної документації із землеустрою по видачі державного акту [PERSON] встановлено, що проектним інститутом «Тернопільагропроект» на земельно-кадастровому плані при описі зовнішніх меж земельної ділянки [PERSON] не вказано, що вона межує із земельною ділянкою [PERSON] і як наслідок, [PERSON] не погоджувала проходження межі із земельною ділянкою [PERSON] Згідно земельно-кадастрових даних Білецької сільської ради за [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0,14 га. по вул. Сагайдачного,27, в с. Біла. Як встановлено у Висновку експерта судової земельно-технічної експертизи №548 від 26.05.2005р. по цивільній справі №2-3196/2004 року за позовом прокурора Тернопільського району в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкоди в користуванні земельною мідянкою встановлено, що рішенням Білецької сільської ради від 19.07.1996р. [PERSON] передано у приватну власність присадибна земельна ділянка площею 0,14 га. по вул. Сагайдачного в с. Біла, згідно довідки, виданої Чистилівської сільської ради в травні 1990 року за №569 за [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0,15 га. Згідно довідки Управління земельних ресурсів Тернопільської облдержадміністрації від 25.01.1994р. №01 за [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0,15 га. Згідно довідки Виконавчого комітету Білецької сільської ради від 23.02.2004р. за №456 згідно земельно-облікових документів за [PERSON] рахується присадибна земельна ділянка площею 0,14 га. На час проведення експертизи за [PERSON] користується присадибна ділянка площею 1325,96 кв.м. Крім цього, було встановлено, що частиною земельної ділянки [PERSON] за даними генплану забудови фактично користується гр. [PERSON] Оскільки генплан забудови земельної ділянки [PERSON] в експертизу наданий не був, то встановити земельна ділянка якої площі, розмірі та конфігурації була надати та була в її користуванні до забудови будинковолодіння [PERSON] по вул. Садовій, а також чи вищенаведена спірна земельна ділянка відноситься до будинковолодіння [PERSON] експерту не надається можливим. Відповідно до довідки Білецької сільської ради від 23.11.2015р. №2142 за померлим [PERSON] рахується 1/2 частина житлового будинку №9 по вул. Садова, в с. Біла, приватизована земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Садова,9. [PERSON] 17.12.2015р. видане свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме [PERSON] успадкувала після смерті батька [PERSON] 1/2 частину житлового будинку №9 по вул. Садова в с. Біла. 1/2 частина будинковолодіння та земельна ділянка у відповідній частині [PERSON] межує із земельною ділянкою [PERSON] Згідно довідки Білецької сільської ради від 14.09.2015р. №249 за [PERSON] згідно земельно-кадастрової книги рахується земельна ділянка площею 0,14 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по вул. Сагайдачного,18, в с. Біла Тернопільського району. Актом перевірки вимог дотримання земельного законодавства від 22.10.2009р., який складений комісією та засвідчений Білецькою сільською ради, встановлено, що при обстеженні земельної ділянки на місцевості тверді межі земельної ділянки [PERSON] із площею 0,086 га. не порушені, земельна ділянка площею 0,086 га. [PERSON] межує із земельною ділянкою [PERSON], що не відображено на Державному акті [PERSON] Площа земельної ділянки 0,086 га. відповідає розміру, що зазначений в його Державному акті. Рішенням Білецької сільської ради від 24.04.2014р. №66 надано дозвіл [PERSON] на реконструкцію капітальної огорожі присадибної ділянки по вул. Садова,9, в с. Біла згідно встановленої межі існуючої огорожі. Актом обстеження земельної ділянки, як перебувала у власності [PERSON] від 18.11.2015р. встановлено, що межові знаки із сторони суміжного землекористувача [PERSON] встановлені і зафіксовані. Комісія рекомендувала розглянути питання про погодження межі земельної ділянки гр. [PERSON] зі сторони гр. [PERSON] на черговій сесії Білецької сільської ради. Рішенням Білецької сільської ради від 25.11.2015р. №59 рекомендовано гр. [PERSON] звернутися до ТОВ «Геоземсервіс», що виготовляє технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 0,0860 га. для обслуговування жилого будинку по вул. Садова,9, в с. Біла щодо закріплення межових знаків вказаної земельної ділянки з повідомленням [PERSON] Як вбачається із рішення Тернопільського районного народного суду від 04.06.1992р., яким вирішувалися вимоги [PERSON] щодо усунення порушень перешкод в користуванні земельною ділянкою громадянами [PERSON], [PERSON], будь-яких обставин щодо зайняття відповідачем [PERSON] або її батьком [PERSON] частини земельної ділянки [PERSON] чи [PERSON] не встановлено. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 02.10.2007р. по справі №2-2415/2006 встановлено, що згідно листа Білецької сільської ради від 21.12.2005р. №231 площа земельної ділянки, наданої для обслуговування житлового будинку [PERSON] із 1965 року становила 0,15 га. У цьому ж листі вказано, що в 1981 році в погосподарській книзі міститься запис, що площа вказаної ділянки становить 0,12 га., а з червня 1981 року 0,15 га. На момент створення Білецької сільської ради в 1991 році відповідно до записів по господарських книг площа земельної ділянки [PERSON] встановить 0,14 га. У вищезазначеній відповіді Білецької сільської ради зазначено, що до теперішнього часу площа земельної ділянки [PERSON] не змінювалася, такою ж площа була і станом на момент набуття права власності на будинок [PERSON] Рішенням Білецької сільської ради від 13.08.1993р. узаконено земельні ділянки [PERSON] та будинковолодіння становила 0,14 га. Будь-яких доказів щодо самовільного захоплення [PERSON] своєї земельної ділянки [PERSON] судом не здобуто. Посилання [PERSON] на те, що рішення Білецької сільської ради від 19.07.1996р. про передачу [PERSON] у приватну власність присадибну земельну ділянку площею 0,14 га по вул. Сагайдачного,22, в с. Біла прийняте з пушенням законодавства і порушує її права судом відхилено, оскільки на момент створення Білецької сільської ради в 1991 році відповідно до записів погосподарських книг площа земельної ділянки [PERSON] становила 0,14 га і до теперішнього часу вона не змінювалася. Такою ж площа була і станом на момент на буття права власності на будинок [PERSON] у 1994 році. Вказаним судовим рішенням від 02.10.2007р., на яке посилається [PERSON], не було встановлено порушень щодо факту захоплення [PERSON] земельної ділянки [PERSON] За наслідками ухваленого 02.10.2007р. Тернопільським міськрайонним судом рішення, [PERSON] та [PERSON] подана держаному виконавцю заява про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі, проте докази її визнання судом сторони не подали. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Стаття 57 цього Кодексу визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ці дані встановлюються, зокрема також, на підставі пояснень сторін. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі сторони або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Пунктом 1 статті 153 Земельного кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до п. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання і статтею 3 ЦПК України надано право на звернення до суду за їх захистом. Дослідивши зібрані по справі докази, подані сторонами, суд прийшов до висновку, що [PERSON] належними і допустимими доказами не підтвердила, що Білецька сільська рада, приймаючи 16.02.2001р. рішення про передачу у приватну власність [PERSON] 0,086 га присадибної земельної ділянки діяла не в межах наданих повноважень чи їх перевищила, не доведено того, [PERSON] не мав права на отримання у власність 0,086 га присадибної земельної ділянки, не доведено, що рішення сільською радою приймалося з порушенням норм законодавства, і не вказано з посиланням на докази факту порушення прав чи інтересів [PERSON] прийняттям 16.02.2001р. рішення. Матеріалами справи не доведено факту захоплення на дату винесення сільською радою рішення 16.02.2001р. [PERSON] чи [PERSON] частини земельної ділянки [PERSON], не підтверджено наявність незаконно збудованих приміщень, конструкції, які розташовані на частині земельної ділянки [PERSON] Висновки експертизи не підтверджують посилання [PERSON] в позовній заяві, так і в судовому засіданні на факти захоплення відповідачем [PERSON] чи її батьком [PERSON] частини земельної ділянки позивача, і в якому саме розмірі, так як [PERSON] просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою у чітко встановленому розмірі згідно Додатків до Висновку експертизи, яка на думку суду не має відношення до даної справи. Та обставина, що при виготовленні Держаного акту №07894 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,086 га у [PERSON], який розроблявся землевпорядною організацію не вказано про межування його земельної ділянки із частиною земельної ділянки [PERSON] не може слугувати окремою підставою для визнання недійсним Державного акту від 24.04.2001р. №07894, який виданий на підставі законного рішення органу місцевого самоврядування при невстановлених порушень прав та інтересів [PERSON] як суміжного землекористувача станом на дату розгляду справи і при доведеності матеріалами справи правомірності виділу [PERSON] земельної ділянки площі 0,086 га. Порядок видачі Актів, прийняття та компетенція відповідних органів на вчинення таких дій чітко встановлена нормами законодавства і випадки скасування в разі невідповідності їх чинному законодавству чи визначеній законом компетенції органу, що видав цей акт. Позивач вказує, що вона під час приватизації [PERSON] земельної ділянки і виготовлення Державного акту не погодила суміжні межі земельної ділянки, вважає, що її частину земельної ділянки було незаконно захоплено і сторонами не заперечується, що між ними протягом значного проміжку часу тривають неприязні відносини з приводу користування земельними ділянками. Документ, який посвідчує право власності на земельну ділянку згідно ст. 126 ЗК України є державний акт, проте [PERSON] станом на дату розгляду справи не подала доказів права власності на її земельну ділянку, яке оформляється в установленому законом порядку, частину якої за її твердженням захопив [PERSON], а відтак і його дочка [PERSON], успадкувавши його майно. Всі ці обставини були враховані Білецькою сільською радою при винесенні 19.02.2001р. рішення про передачу [PERSON] у приватну власність 0,086 га присадибної земельної ділянки. Рішенням Тернопільського суду за 1992 рік, так і рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 02.10.20007р., на які посилається позивач, не підтверджено і не було встановлено факту захоплення відповідачем частини земельної ділянки [PERSON], підтверджено первинним матеріалами належність [PERSON] земельної ділянки площею 0,14 га, а також і законність прийняття 19.07.1996р. Білецькою сільською радою рішення про передачу [PERSON] земельної ділянки. Станом на дату розгляду справи рішення сільської ради від 19.07.1996р. про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,14 га є чинним, ніким не скасовано, а тому посилання [PERSON] на те, що їй повинна була належати земельна ділянка більша розміром судом не приймається, оскільки в даній справі позивач ставить під сумність правомірність прийняття рішення сільською радою на передачу земельної ділянки саме [PERSON] Під час розгляду справи судом було запропоновано позивачу провести судову земельно-технічну експертизу для підтвердження її вимог щодо захоплення частини земельної ділянки, на що позивач та її представник відмовилися. Приймаючи до вищевикладене сул прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки не ґрунтуються на нормах законодавства, не підтвердженні матеріалами справи. У звязку із тим, що позов [PERSON] не доведено, що є самостійною підставою для його відмови, питання застосування позовної давності судом не розглядається (абзац 3 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі»). Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються та не стягуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed