Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

[PERSON] у поданій ним до суду до Акціонерного товариства «Українська залізниця» позовній заяві просить стягнути з відповідача на його користь: заборгованість по заробітній платі за січень-липень 2017 року у розмірі 13395,26 грн, компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 8340,30 грн, допомогу при скороченні у розмірі 8201,18 грн, пославшись на те, що у день звільнення з підприємства відповідача, де він працював у виробничому підрозділі «Дебальцевська дистанція колії» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця», за наказом № 10894/ДН-ОС від 14.07.2017 за п.1 ст.36 КЗпП України, відповідач в порушення діючого законодавства не виплатив йому усі належні при звільненні суми (а.с.1-2,39-40). Ухвалою суду від 25.10.2019 відкрито спрощене провадження у справі за дійсним позовом без повідомлення сторін (а.с.80-81). Відповідачем (представник [PERSON] ) на позовну заяву наданий відзив (а.с.56-61), в яких заперечив проти заявлених позовних вимог у повному обсязі, пославшись на те, що заробітна плата з уже здійсненим утриманням податків та зборів за період з 01.01.2017 по 28.02.2017 у розмірі 7768,41 грн була перерахована на особистий рахунок позивача у ТВБВ 10004/0149 філія Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» України, за період з 01.03.2017 по 15.03.2017 позивачу була нарахована заробітна з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів у сумі 1667,78 грн, яка була отримана 27.07.2017 у касі структурного Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця». Щодо нарахування заробітної плати з 16.03.2017 по 17.07.2017 року: З 16.03.2017 у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів, підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно до Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 №62/2017, нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольпої території первинних документів. У зв`язку з відсутністю первинних документів в структурному підрозділу\~«Донецька дирекція\~залізничних перевезень»\~регіональної філії\~«Донецька залізниця»\~АТ «Укрзалізниця» нарахування заробітної плати здійснити не можливо. З 16\~березня 2017\~р.\~до Дирекції\~не надходили\~первинні документи\~від підприємства,\~на якому\~працював позивач,\~для нарахування\~заробітної плати.\~Тобто на\~підконтрольній Україні\~території інформація\~відсутня,\~а не\~втрачена,\~первинна документація (табеля\~обліку робочого\~часу або\~графіки роботи\~за період,\~копії або\~оригінали внутрішніх\~наказів,\~розпоряджень та\~інше за\~період з\~березня по\~теперішній час) для нарахування заробітної плати. Донецька дирекція залізничних перевезень за дорученням ПАТ «Укрзалізниця» самостійно виконувала функції роботодавця, тому кадрові накази, особисті справи, трудові книжки та інші документи знаходилися відповідно в їх будівлях в місті Донецьк. Перебування виробничих потужностей структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», що знаходиться на територіях міста Донецьк і Донецькій області, під контролем незаконних збройних формувань, потребує такого вимушеного, об`єктивного, необхідного та випереджаючого заходу як проведення змін в організації виробництва і праці та, як наслідок, зумовлює припинення трудових відносин з працівниками, що за трудовим договором виконують функціональні обов`язки на цих виробничих потужностях відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Отже, унеможливлення виконання відповідачем обов`язків, передбачених ст.ст.47,83,115,116 КЗпП України, перед працівниками, що вивільнені за скороченням штату згідно з п.1 ст.40 КЗпП України, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин. Питання щодо унеможливлення виконання зобов`язань внаслідок впливу дії форс-мажорних обставин роботодавцем трудовим законодавством не врегульовані. Наведене є підставою для звільнення відповідача від відповідальності. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] з 05.07.1999 перебував з відповідачем у трудових правовідносинах. 17.07.2017 р. звільнений у зв`язку зі скороченням штату п.1 ст.40 КЗпП України. Законом України від 23.02.2012 р. №4442-ІV Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізоване шляхом злиття в регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Зазначені обставини підтверджені відповідними записами у трудовій книжці позивача (а.с.12-19), і не спростовані відповідачем. Постановою Кабінету Міністрів України №938 від 31.10.2018 р. Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» змінило тип з публічного на приватне та повне найменування на Акціонерне товариство «Українська залізниця». З тексту нової редакції Статуту АТ «Укрзалізниця», розміщеного на офіційному сайті Верховної Ради України за посиланням: https://zakon.rada.gov.ua/go/735-2015-n, Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Статтею 43\~Конституції України гарантований законом захист права на своєчасне одержання винагороди за працю. За приписами ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до\~статті 110 КЗпП України\~при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Вказана норма права кореспондується із частиною 1\~статті 30 Закону України «Про оплату праці», другою частиною якої встановлено обов`язок роботодавця забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги», відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст.1 Протоколу №1 Конвенції є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Вирішуючи питання щодо порушення права позивача на виплату відповідачем заробітної плати при роботі на підприємстві відповідача та не проведення з ним повного розрахунку при звільненні, суд виходив з такого: Відповідно до ч.3 ст.11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає встановленим той факт, що при звільненні позивача відповідач не провів з ним повного розрахунку із заробітної плати. Так, відповідно до наданих позивачем розрахункових листків заробітної плати (а.с.45-51) позивачу за період з січня по липень 2017 року було нараховано до видачі 26466,82 грн, з яких у січні 2023,41 грн, у лютому 3965,00 грн, у березні 4211,84 грн, у квітні 1153,73 грн, у травні 551,46 грн, у червні 689,33 грн, у липні 13872,05 грн (в тому числі компенсація за невикористану відпустку 8340,30 грн та допомога при скороченні 8201,18 грн). Відомістю на виплату грошей №16 за березень 2017 року (а.с.66-67) підтверджена обставина виплати позивачу заробітної плати за 03.2017 в сумі 1667,78 грн, який відповідає розміру її нарахування до виплати (довідка від 18.10.2019 № 1187/2 на а.с.65) у березні 2017 року. Обставина перерахування відповідачем на особистий рахунок позивача у банківський установі 7768,41 грн заробітної плати за період з 01.01.2017 по 28.02.2017, як зазначено у відзиві на позовну заяву, відповідачем будь-якими належними та допустимими доказами не підтверджена. Тож, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати у розмірі 24799,04 грн = 26466,82 грн 1667,78 грн. Дістаючи висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд виходив з того, що в спорах, що виникають з трудових правовідносин про порушення трудових прав, діє презумпція вини роботодавця. Відповідачем не спростована та обставина, що у спірний період часу позивач перебував з ним у трудових правовідносинах, за що йому мала бути нарахована та сплачена заробітна плата. Проте, свого обов`язку з оплати праці позивача відповідач не виконав, факт нарахування позивачу заробітної плати у спірний період часу та невиплати нарахованої заробітної плати відповідачем не спростований. Доказів про те, що у період з березня 2017 року по липень 2017 року позивач не виконував свої трудові функції, відповідачем не надано. Тож, конституційне право позивача на одержання винагороди за працю має бути захищено. З огляду на наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. У зв`язку з тим, що відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача за ч.6 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 768,40 грн., виходячи з такого: Відповідно до пп.1\~\~п.1 ч.2\~ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З 01 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»\~в розрахунку на місяць у розмірі 1921,00 грн. Отже, при поданні позову судовий збір в частині стягнення заборгованості по заробітній платі складав 768,40 грн. (1921,00 грн. х 0,4), тому з відповідача в доход держави належить стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial