Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 22.07.2019р. звернулись до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просять суд: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що помер [INFO] , на Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] , що складається з житлового будинку А-1, житловою площею 25,8кв.м., загальною площею 46,0кв.м., сараю літ. Б, убиральні літ. В, споруд, мощень № 1-5,І, що розташовані на земельній ділянці площею 792кв.м.; визнати за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що помер [INFO] , на 1/10частину квартири за адресою: [ADDRESS] , що складається з чотирьох житлових кімнат площею 49,2кв.м, загальною площею 83,25кв.м.; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO] , на Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] , що складається з житлового будинку А-1, житловою площею 25,8кв.м., загальною площею 46,0кв.м., сараю літ. Б, убиральні літ. В, споруд, мощень № 1-5,І, що розташовані на земельній ділянці площею 792кв.м.; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO] , на 1/10 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , що складається з чотирьох житлових кімнат площею 49,2кв.м, загальною площею 83,25кв.м, яку він прийняв після смерті свого сина [PERSON] , що помер [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з вищевказаного спадкового майна. Спадкоємцями за законом є позивачі у справі, які прийняли спадщину, звернувшись з заявою до приватних нотаріусів, однак отримали відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та поданою [PERSON] заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, проте їх представником [PERSON] надано суду заяву, у якій вона просить суд позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. [PERSON] 17.09.2019р. надано суду заяву про відкладення судового засідання, яка мотивована тим, що її представник знаходиться у відпустці за кордоном. Доказів на підтвердження даної обставини суду не надала. 01.11.2019р. представником відповідача надано суду клопотання про відкладення судового засідання у справі, яке мотивоване тим, що йому необхідно ознайомитись з матеріалами справи. 13.11.2019р. представником відповідача надано суду клопотання про відкладення судового засідання у справі, яке мотивоване зайнятістю у іншому судовому засіданні та хворобою відповідача. Доказів на підтвердження даних обставин суду не надано. Треті особи у судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду даної справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що представник відповідача був належним чином повідомлений про розгляд двічі рази поспіль, що підтверджується наданими ним клопотаннями, а також не надання останнім доказів неможливості бути присутнім у таких засіданнях, беручи до уваги розумність строків розгляду цивільних справ, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для відкладення судового засідання 13.11.2019р. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення представника позивачів, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 15.09.2018р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гуніною І.О., власником домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON] (т.1, а.с.13). Згідно з вказаним договором домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 760 кв.м. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав власником 1/5 частини квартири, розташованої в [ADDRESS] , є [PERSON] (т.2, а.с.64). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (т.1, а.с.9). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась, зокрема, спадщина на домоволодіння [ADDRESS] та на 1 /5 частину квартири [ADDRESS] . Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі спадковою справою, заведеною після смерті [PERSON] , з заявами про прийняття спадщини звернулись його мати [PERSON] , батько [PERSON] , та [PERSON] , яка згідно з її заявою про прийняття спадщини проживала з померлим у фактичних шлюбних відносинах (т.1, а.с.64, 65, 93). Матеріали спадкової справи, після смерті [PERSON] також містять заяву від [PERSON] , в якій вона повідомляє про намір звернення до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення фактичних шлюбних відносин з [PERSON] (т., а.с.96). Водночас, постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. від 26.02.2019р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з обставин звернення [PERSON] до суду (т.1 а.с.44). Доказів наявності судового рішення, яке б підтверджувало право [PERSON] на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , всупереч ст.81 ЦПК України відповідачем суду не надано. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті сина по Ѕ частині домоволодіння [ADDRESS] та по 1/10 частині квартири [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 09.01.2019р. Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] помер [INFO] (т.1, а.с.10). Враховуючи вищевказане, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, у вигляді успадкованих після смерті сина Ѕ частин вищевказаного домоволодіння та 1/10 частин вказаної квартири. Згідно зі спадковою справою, заведеною після смерті [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини звернулась його донька [PERSON] . Дружина померлого [PERSON] звернулась з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] та [PERSON] , а також існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивачів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо захисту прав [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved