Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Платинум Банк» про визнання недійсним договору про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, нанесеної споживачу. Посилається на те, що договір № 01373/03974 LCCA від 16.07.2013 року про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, що укладений між ним та відповідачем, суперечить вимогам чинного законодавства. Зокрема, у зазначений договір протиправно було внесено п. 2.2. згідно якого банк має право самостійно в односторонньому порядку змінювати тарифи банку, що суперечить вимогам ст.ст. 11.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, відповідач належним чином не провів останній внесений позивачем 24.02.2014 року платіж за кредитом в сумі 467 грн.47 коп., що була сплачена через АТ «Брокбізнесбанк», який входить в одну з банком відповідачем платіжну систему «Атмосфера». У зв»язку з цим ПАТ «Платинум Банк» нараховано борг за кредитом в сумі 9165.85 грн., який він вимагає сплатити, телефонуючи йому та дружині, а також його знайомим, погрожуючи вилучити для погашення боргу належне позивачу майно .Такі дії банку завдали шкоди його репутації. Просив визнати виконаними всі зобов»язання за договором споживчого кредиту, а сам договір недійсним, а також визнати неправомірними дії і претензії ПАТ «Платинум Банк» та його колекторів та , крім того, стягнути з відповідача на його користь 243000грн. моральної шкоди. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явився у зв»язку з відсутністю за місцем проживання. Про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Його представник [PERSON] позов підтримав, в процесі розгляду справи змінював позовні вимоги і остаточно просить визнати договір від 16.07.2013 року недійсним, а зобов»язання за цим договором виконаними та стягнути 60000 грн. моральної шкоди,що заподіяна порушенням прав споживача. Представник відповідача у судове засідання не з»явився. Про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Надав суду письмові заперечення проти позову, у яких просить в позові відмовити та розглянути справу у його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16.07.2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено договір № 01373/03974 LCCA про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту. Строк дії договору 36 місяців з дати його укладення. Розмір кредитного ліміту за цим договором становить 20000 грн., розмір щомісячної комісії 440 грн., розмір щомісячного платежу 1184 грн. . Відповідно до ст.. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.Договір підписаний обома сторонами. Підпис позивача на кредитному договорі свідчить про те, що з умовами договору він ознайомлений та з ними погодився, уклавши названий договір. Згідно ст. 215 ЦК України підставою для недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу,Крім того, недійсним є правочин,якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). Відповідно до ч. 3 цієї ж статті оспорюваний правочин може бути визнаний судом недійсним. Жодної з перелічених підстав для визнання недійсним кредитного договору не встановлено, в т.ч. не встановлено, що договір укладений під впливом обману, насильства, чи під впливом тяжкої обставини. Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому. Як вбачається з пояснень представника позивача, [PERSON] сплачував кредит і останній платіж в сумі 467 грн. 47 коп. вніс через АТ «Брокбізнесбанк» 24.02.2014 року, тобто виконував умови договору. Внесенням до кредитного договору п. 2.2, яким передбачено право банку самостійно виключно на свій розсуд в односторонньому порядку змінювати тарифи банку, права позивача не порушені, оскільки як вбачається з пояснень його представника, тарифи в період дії договору фактично не змінювались. Крім того, відповідно до п. 7.7 Правил користування банківською платіжною карткою, умов кредитування та обслуговування поточного рахунку клієнт зобов»язаний сплачувати банку всі плати та комісії в розмірах і в порядку, передбаченому Тарифами та умовами договору, а також стежити за змінами Тарифів, які банк здійснює в порядку та в строки, зазначені в розділі 1 цих Правил. В разі непогодження зі змінами Тарифів, припинити дію договору, погасивши заборгованість та надавши письмову заяву про закриття рахунку та заяву про закриття ліміту і повернувши картку до банку. Отже, підстави для визнання недійсним договору відсутні. Посилання представника позивача на нарахування відповідачем надмірно високих сум штрафних санкцій також не є підставою для визнання договору в цілому недійсним, а лише підставою для оспорювання нарахованих сум. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] згідно квитанції № р131z3\~870 від 24.02.2014 року через АТ »Брокбізнесбанк» перерахував ПАТ «Платинум Банк» в погашення заборгованості за кредитним договором 467 грн. 47 коп.(а.с.26). Оригінал квитанції не наданий. Стверджуючи, що ці кошти до ПАТ»Платинум Банк» не надійшли, останній нарахував позивачу борг в розмірі 9165 грн. 85 коп., а на день постановлення судом рішення ця сума становить 10578.40 грн. У розрахунку заборгованості та виписках з особового рахунку [PERSON] перераховані ним кошти в сумі 467 грн.47 коп. не значаться(а.с.63-72 ). Відмітка про фактичне перерахування коштів отримувачу на квитанції відсутня.У відповідь на звернення [PERSON] АТ»Брокбізнесбанк» не надав доказів щодо перерахування внесеної ним суми ПАТ «Платинум Банк», пославшись лише на постанову Правління Національного банку України від 28.02.2014 року № 107 «Про віднесення ПАТ «Брокбізнесбанк» до категорії несплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації. Отже, підстав вважати, що сума 467 грн. 47 коп. була фактично перерахована відповідачу АТ»Брокбізнесбанк» немає. Відповідно до п. 4.3 договору № 01373/03974 LCCA щомісячний платіж вважається сплаченим після зарахування банком цих коштів на рахунок, а не після виконання клієнтом операції з перерахування коштів на рахунок. Позивач згідно п. 7.4 Правил зобов»язаний регулярно контролювати стан картрахунку і своєчасно звертатись до банку за інформацією про наявність заборгованості та не допускати виникнення простроченої заборгованості, а банк повинен сприяти у встановленні причини ненадходження коштів на рахунок. Відповідно до п. 4.23 Правил користування банківською платіжною карткою… клієнт приймає на себе ризики, в тому числі і фінансові, пов»язані з можливою затримкою в надходженні коштів на рахунок не з вини банку. Тобто саме позивач повинен вжити всіх правових заходів для своєчасного надходження коштів на рахунок відповідача. З позовом до ПАТ «Брокбізнесбанк», який не перерахував внесену ним суму відповідачу, [PERSON] не звертався, обмежившись письмовою заявою(а.с.15). Позивач вправі вимагати від АТ «Брокбізнесбанк» виконання обов»язку по перерахуванню сплачених коштів ПАТ «Платинум Банк» та відшкодування заподіяних йому збитків. З врахуванням вищенаведеного підстав для визнання зобов»язань по кредитному договору виконаними на день розгляду справи немає. У зв»язку з цим відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. З позивача підлягає стягненню в дохід держави помилково несплачений при пред»явленні позову судовий збір.

Outcome: approved