Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

[PERSON] у своєму позові посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 06.10.2017 року, зареєстрованому виконавчим комітетом Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області по актовому запису за №6. Від спільного проживання мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із засудженням [PERSON] до тривалого позбавлення волі, шлюбні відносини між ними фактично припинені, збереження шлюбу неможливе, а тому подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам. Крім того, під час шлюбних відносин виявилося, що у них різні погляди на сімейне життя. Поновлювати сімейні відносини позивачка не бажає, оскільки на даний час шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, можливості примирення не вбачає, тобто подальше їх з відповідачем життя як подружжя є неможливе і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її присутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, проте направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи не встановлено, у зв?язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За ч.2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями ст.12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст.ст.5, 8 вказаного міжнародного договору. Судом встановлено, що згідно вироку Шевченківського районного суду м.Києва від 03.06.2020 року [PERSON] засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4-х років позбавлення волі. Призначене судом покарання [PERSON] відбуває в ДП «Олексіївська виправна колонія (№25)». [PERSON] та [PERSON] перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 06.10.2017 року виконавчим комітетом Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області по актовому запису за №6 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 06.10.2017 року). Від спільного проживання мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Сім`я сторін фактично розпалась, поновлювати її позивачка не бажає, збереження шлюбу не відповідає її інтересам. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу, не допускається. Виходячи з цього, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість. Таким чином, у суда відсутні підстави для примусового збереження сім`ї між сторонами при наявності категоричного заперечення щодо цього позивачки. За таких обставин, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому його слід прийняти, а позовні вимоги задовольнити. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. На підставі ст.ст.24, 110, 112 СК України та

Outcome: approved