Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 28.12.2019 року звернулися до суду з позовом до Черкаської міської ради про визнання права користування квартирою, вказавши, що вони звернулися до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради для здійснення приватизації кв. [ADDRESS] . Проте вони отримали відповідь від Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, що для приватизації квартири їм потрібно надати ордер, або звернутися до суду та отримати рішення про визнання осіб таким, що отримали право користування квартирою. Доказами набуття ними права користування квартирою [ADDRESS] є паспорт громадянина України позивачів, де зазначено місце проживання, а також довідка видана КП «Придніпровська служба утримання будинків» ЧМР від 25.04.2018 року, а також копія форми 17 по квартирі [ADDRESS] . На підставі викладеного позивачі просили визнати за ними право користування кв. [ADDRESS] . Ухвалою суду від 09.01.2020 року відкрито провадження в даній справі та справу призначено до розгляду в загальному порядку; призначено підготовче засідання. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті спору. Ухвалою суду від 11.03.2020 року закрито підготовче провадження справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 01.10.2020 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача Виконавчий комітету Черкаської міської ради. В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Пропадущий А.В. підтримав позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. У відповіді на відзив від 11.03.2020 року представник позивачів - адвокат Пропадущий А.В. заперечував доводи викладені у відзиві на позов, вважаючи його необґрунтованим. При цьому вказував наступне. По-перше в матеріалах справи містяться паспорти позивачів, де зазначено, що вони зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . По-друге в матеріалах справи наявна довідка №2410 від 25.04.2018 року з якої вбачається, в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи: [PERSON] - [INFO] є наймачем та проживає в квартирі з 11.12.1996 року та [PERSON] - [INFO] є сином наймача та проживає в квартирі з 06.11.1998 року. По-третє відповідно до форми 17, яка надана управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, з якої вбачається в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи: [PERSON] - [INFO] є наймачем та проживає в квартирі з 11.12.1996 року та [PERSON] - [INFO] є сином наймача та проживає в квартирі з 06.11.1998 року. Також в даній формі зверху зазначено, що вселення було по ордеру. По-четверте [PERSON] та [PERSON] можуть підтвердити законність вселення на підставі ордеру [PERSON] , та реєстрації її сина [PERSON] . В судовому засіданні представник відповідачів Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради та Виконавчого комітету Черкаської міської ради - за довіреністю Кирман В.О. заперечував щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позов. У відзиві на позов Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради заперечувало проти задоволення позову вважаючи його безпідставним виходячи з наступного. Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради була надана відповідь, що для приватизації квартири потрібно надати ордер, або звернутися до суду та отримати рішення про визнання осіб такими, що отримали право користування квартирою. Згідно відповіді Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 02.08.2019 № 16532-01-21 на запит представника Позивачів щодо надання інформації, було повідомлено наступне: «Станом на 01.08.2019 р. в органі реєстрації місця проживання відсутній ордер на квартиру [ADDRESS] ». Відповідно до відповіді Управління з питань державної реєстрації від 06.08.2019 № 16840-01-10 на запит № 004 від 05.08.2019 представника Позивачів було розглянуто та дано відповідь, про відсутність ордеру у відділі реєстрації місця проживання управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради. Передача державного житлового фонду у власність громадян здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та положення «Про порядок передачі квартири (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян». Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.? У разі вселення особи до житлового приміщення за договором піднайму, вона не набуває самостійного права користування цим приміщенням, якщо не буде встановлено, що ця особа вселилася як член сім`ї наймача. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року за №2, а саме п.9, роз`яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум ВСУ в п.15 постанови «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.96 №9, наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування житловим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. В позовній заяві не зазначено яким чином відбулося вселення [PERSON] та [PERSON] в квартиру [ADDRESS] до наймача, не зазначено чи було дотримано встановлений порядок при їх вселенні, чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи вели вони з наймачем спільне господарство тощо. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Частиною 2 ст. 65 ЖК УРСР визначено, що особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно до ч. 1 ст. 106 ЖК УРСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. В постанові Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року за №2, зокрема у п. 9, роз`яснив, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. З огляду на зазначені вимоги закону та викладені у Постанові роз`яснення, суд вказує на те, що однією з підстав задля визнання за членом сім`ї наймача права користування жилим приміщенням після смерті його наймача, є встановлення факту спільного їх проживання у цьому житловому приміщенні на день смерті наймача. Відповідно до статті 158 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Відповідно до паспорту громадянина України серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , з 11.12.1996 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою №2410 від 25.04.2018 року виданої КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради, в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи: [PERSON] - [INFO] є наймачем та проживає в квартирі з 11.12.1996 року та [PERSON] - [INFO] є сином наймача та проживає в квартирі з 06.11.1998 року. По-третє відповідно до форми 17 (поквартирної картки), наданої управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради зазначено, що вселення відбулося на підставі ордеру, в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи: [PERSON] - [INFO] є наймачем та проживає в квартирі з 11.12.1996 року та [PERSON] - [INFO] є сином наймача та проживає в квартирі з 06.11.1998 року. Відповідно до довідок Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 02.08.2019 №16532-01-21 та від 06.08.2019 №16840-01-10 станом на 01.08.2019 року в органі реєстрації місця проживання відсутній ордер на квартиру [ADDRESS] . Таким чином судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на законних підставах вселились в квартиру [ADDRESS] , де понад 20 років зареєстровані та постійно проживають. Відомості щодо оскарження права на проживання, користування чи виселення позивачів з квартири [ADDRESS] , у суда відсутні. Суду не надано доказів того, що позивачі незаконно вселились в дане помешкання та щодо наявності будь яких угод щодо встановлення певного порядку користування даним житловим приміщенням. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо визнання за ними права користування квартирою[ADDRESS] підлягають до задоволення. На підставі ст. ст. 64, 65, 106, 158 ЖК УРСР,

Outcome: approved