Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградське обласне управління (далі АТ «Ощадбанк») звернулось до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 22 лютого 2019 року між ним та [PERSON] , [INFO] підписано заяву про приєднання № 66754612/220219 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). \~ \~ \~ \~Згідно з п. 3.1 Заяви про приєднання від 22 лютого 2019 року, шляхом підписання цієї Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), Клієнт беззастережно приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» розміщений на Інтернет - сторінці на офіційному сайті Банку http://www.oschadnybank.ua та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. \~ \~ \~ \~Відповідач з 1 березня 2019 року розпочав користуватися кредитними коштами Банку, а саме встановленим кредитним лімітом у сумі 33200 грн, використовуючи їх на власний розсуд. \~ \~ \~ \~При цьому, відповідач у порушення п. 1.16 Розділу ХХІІ Договору не здійснював повернення Кредиту, а тому за Кредитом виникла прострочена заборгованість. \~ \~ \~ \~Внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань відповідачем за користування кредитним лімітом, заборгованість його перед АТ «Ощадбанк» станом на 22 листопада 2019 року становить 43241,94 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 32915,30 грн; проценти за користування кредитом 8191,42 грн; комісія 553,20 грн; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 988,45 грн; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 593,57 грн. \~ \~ \~ \~Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором, а також згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та 3 проценти річних. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надіслав. Відзив на позов також не надіслав. Повідомлявся про розгляд справи згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України. \~ \~ \~ \~З огляду на вищезазначене, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Судом установлено, що 22 лютого 2019 року між [PERSON] та АТ «Ощадбанк» укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 33200 грн, шляхом підписання заяви про приєднання № 66754612/220219 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі Заява) (а. с. 19, 20). \~ \~ \~ \~Згідно з п. 3.1 Заяви, шляхом підписання цієї Заяви про приєднання до Договору, Клієнт беззастережно приєднується до Договору у редакції, що на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщені на Інтернет сторінці Банку www.oschadnybank.ua та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. \~ \~ \~ \~Пунктом 3.2. Заяви передбачено, що відповідно до умов Договору Банк відкриває на ім`я Клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (далі Картка/платіжна картка) за дебетовою кредитною схемою. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 3.4 Заяви Банк на підставі наданих Клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває Клієнту поточний рахунок за тарифним пакетом. Згідно з чч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Ощадбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633, 634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України,\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві про приєднання № 66754612/220219 від 22 лютого 2019 року, а також в будь-яких інших підписаних відповідачем документах, що містяться у справі, процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, комісію. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22 лютого 2019 року, посилається на\~Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ресурс: www.oschadnybank.ua як невід`ємну частину спірного договору. Копією витягу з Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщений на сайті: www.oschadnybank.ua, що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені), та, саме у конкретних розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни у правила споживчого кредитування. Про це вказував Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.oschadbank.ua/sites/default/files/2020-02/DKBO%20%D1%87%D0%B8%D0%BD%D0%BD%D0%B8%D0%B9%20%D0%B7%2012.02.2020.pdf) неодноразово змінювався самим АТ «Ощадбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (22 лютого 2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (4 грудня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві умови згідно з Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відсутність у заяві про приєднання та інших документах доданих до позову домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасне погашення кредиту, комісії, наданий банком Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 4 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Наданий позивачем Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ним нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в кредитній заяві та заяві приєднання позичальника, які безпосередньо підписані останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і\~правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих\~умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ресурс: https://www.oschadbank.ua/sites/default/files/2020-02/DKBO%20%D1%87%D0%B8%D0%BD%D0%BD%D0%B8%D0%B9%20%D0%B7%2012.02.2020.pdf, що міститься в матеріалах даної справи не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви приєднання чи кредитної заяви. Отже відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, комісій. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України\~має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України\~і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у ст. 8 Конституції України. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У чч. 1, 3 ст. 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 9 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від\~22 листопада 1996 року № 543/96-В\~«Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви приєднання та\~Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, оскільки цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Ощадбанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. \~ \~ \~ \~До вищезазначеного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року (справа № 342/180/17), а також Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року (справа № 388/1073/16-ц). \~ \~ \~ \~З приводу незаконності нарахування комісії за обслуговування кредитного договору висловлювався [PERSON] Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16), Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року (справа № 2-4009/11). \~ \~ \~ \~З огляду на вищезазначене, суд не встановив у позивача права вимагати сплати відповідачем процентів, пені, комісії за кредитним договором, а також вимагати сплати коштів згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки позивачем достовірно не доказано момент виникнення обов`язку у відповідача зі сплати коштів, а відповідальність настає саме за прострочення виконання зобов`язання щодо певної суми. \~ \~ \~ \~Отже, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 32915,30 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту. \~ \~ \~ \~Згідно з чч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. \~ \~ \~ \~Суд наголошує, що у цій справі позивачем не надано суду жодного доказу, що підписаний відповідачем та містить його зобов`язання про сплату процентів, пені, комісій чи інших виплат за кредитним договором у визначених порядку та розмірах. \~ \~ \~ \~Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 32915,30 грн. \~ \~ \~ \~За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~АТ «Ощадбанк» у цій справі понесло судові витрати у розмірі 1921 грн зі сплати судового збору, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1454,67 грн, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial