Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

[PERSON] у березні 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного 11.11.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1725. При цьому посилалася на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, внаслідок чого шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з листопада 2012 року. Спільних дітей від шлюбу не мають. Просила суд шлюб між ними розірвати. У судове засідання позивачка надала письмову заяву в якій підтримала позовні вимоги та наполягала на розірванні шлюбу, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, однак адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що в контексті положень ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до ч.5 ст.74 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Суд оголосивши заяву позивача, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сімя розпалася остаточно, позивач на примирення не згодна та подальше збереження шлюбу протирічить її інтересам. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст. 110 СК, один з подружжя має право предявити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до свідоцтва про шлюб, [PERSON], [INFO] та [PERSON] (прізвище до зміни імені Шупеник) [PERSON], [INFO], уклали шлюб 11 листопада 2011 року, про що зроблено актовий запис № 1725 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції (а.с. 18). Від шлюбу сторони дітей не мають. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 640 грн. 00 коп. в якості відшкодування понесених нею судових витрат. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 169, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: approved