Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою, в якій просять розірвати шлюб між ними, зареєстрований 18 січня 2013 року виконавчим комітетом Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №3. В обґрунтування заяви, заявники посилались на те, що з 17 липня 1983 року вони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. Заявники вважають, що збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам Зазначили, що між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини, яка буде проживати із матірю, тому заявники просять шлюб розірвати. Заявники до судового засідання не зявились, в своїй заяві просять справу розглядати за їх відсутності. Представник заінтересованої особи до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в письмових поясненнях, які надійшли до суду 12.03.2018, представник заінтересованої особи просив ухвалити рішення на розсуд суду. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення заяви, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Машкова) [PERSON] з 18.01.2013 перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД №159070, виданим виконавчим комітетом Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Від цього шлюбу заявники мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД №274872, виданим виконавчим комітетом Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис №10. Спільне життя у сторін не склалося, почуття любові між ними втрачене, сімейно-шлюбні стосунки, згідно з доводами, наведеними заявниками, припинені. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 25 СК України визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-якого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ними права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Між заявниками 07.02.2018 укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, відповідно до якого вони визначили місце проживання дитини після розірвання шлюбу разом із матірю, а також яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ними права на особисте виховання дитини. Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч.1, 3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Аналізуючи правовідносини, що існують між заявниками, суд вважає за необхідне зазначити про те, що заявниками висловлено чітке рішення про бажання розірвати шлюб та неможливості подальшого спільного проживання у поданих до суду документах при пред'явленні заяви та розгляді справи і це підтверджено ними. Від заінтересованої особи Служби у справах дітей Новопсковської районної державної адміністрації до суду надійшли письмові пояснення, в яких представник заінтересованої особи зазначив, що договір, укладений між заявниками про виховання та утримання дитини від 07.02.2018, складений з порушенням вимог чинного законодавства. Зазначене обґрунтоване тим, що при укладенні договору не дотримана умова щодо обовязкового нотаріального посвідчення договору. З цього приводу суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 109 Сімейного кодексу України договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. В той же час, заявники питання про стягнення аліментів з будь кого з подружжя в укладеному між ними договорі не ставлять. Таким чином, враховуючи дійсну волю заявників, відсутність порушень при цьому їх особистих майнових прав, а також прав їхньої дитини, суд вважає, що заяву про розірвання шлюбу слід задовольнити. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище «Матаржук». Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до вимог ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved