Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

[PERSON] (позивачка) звернулася до суду з позовною заявою в якій, з урахуванням уточнення позовних вимог від 26.11.2019 року просить: поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за нею право власності на ѕ, а за відповідачем на ј частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами загальною площею будинку 79,1 кв. м., житловою - 36,2 кв. м., які складаються з: літ. А - житловий будинок; літ. а - прибудова; літ. В - вбиральня; літ. Г - сарай; літ. Д - сарай; літ. Е - гараж; літ. Ж - сарай; літ. - З - душ; №2 - огорожа, №3 - огорожа; №3 - хвіртка, №5 - ворота; №6 - скважина; І-замощення; ІІ-вимощення; а1 - ганок; а2 - козирок, та які розташовані за адресою: [ADDRESS] ; припинити право власності [PERSON] на ј частку вказаного будинку, у зв`язку з отриманням від позивачки грошової компенсації вартості такої частки в розмірі 19694 грн.; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на зазначений будинок. В обґрунтування позову зазначено, що 24.11.1984 року позивачка уклала шлюб з відповідачем. Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 21.11.2011 року шлюб розірвано. В період шлюбу подружжям придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вартість будинку 78773 грн. Вказаний будинок придбано на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.1999 року, який був підписаний позивачкою і відповідачем. Позивачка зазначає, що кошти в сумі 11451 грн, які були витрачені на придбання будинку отримані нею в подарунок від батька. Відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сімї та ухилявся від участі в утриманні дітей. Зазначає, що між нею та відповідачем існує усна домовленість, що останньому належить лише ј частина будинку. Враховуючи, що ј частка є незначною вважає за можливе припинити право відповідача на неї. Компенсацію вартості такої частки в розмірі 19694 грн. відповідач отримав від позивачки. Позивачка в судове засідання не зЧявилась, надавши свої повноваження представнику. Представником позивачки подано заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказано про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву в якій уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі та підтвердив отримання грошової компенсації від [PERSON] в розмірі 19694 грн. Просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ст.211 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] 24.11.1984 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до договору від 12.03.1999 року [PERSON] та [PERSON] придбали житловий будинок [ADDRESS] . Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 21.11.2011 року у справі № 2-354/11 розірвано шлюб між сторонами. Згідно технічного паспорту виданого КП «Куйбишевське бюро технічної інвентаризації» домоволодіння складається з: літ. А - житловий будинок, літ. а - прибудова, літ. в - вбиральна, літ. Г - сарай, літ. Д - сарай, літ. Е - гараж, літ. Ж - сарай, літ. З - душ, №2 - огорожа, №3 огорожа, №4 - хвіртка, №5 - ворота, №6 - скважина, І- замощення, ІІ - вимощення, а1- ганок, а2- козирок. Вартість вищевказаного будинку 78773 грн., що підтверджено звітом про незалежну оцінку № 092 від 01.10.2019 року складеного ФОП [PERSON] . При визначенні правового режиму майна, яке підлягає поділу, необхідно враховувати закон, який діяв на момент придбання такого майна, така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 26.06.2019 року у справі №641/5115/16-ц. Згідно із частиною першою Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набрав чинності з 01.01.2004 року. Спірний житловий будинок придбано подружжям 12.03.1999 року, тобто до набрання чинності СК України, а тому при вирішенні данної справи підлягають застосовуванню положення КпШС України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин. Статтею 22 КпШС України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Частинами 1, 2 ст. 29 КпШС України передбачено, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Згідно власноручної розписки від 23.11.2019 року [PERSON] підтвердив, що отримав від [PERSON] компенсацію за 1\\4 частку будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] в розмірі 19694 грн. Таким чином, судом встановлено, що сторонами під час перебування у шлюбі прибдано у спільну сумісну власність житловий будинок [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу спірний будинок залишився у володіння позивачки, яка й займалась його утриманням. Відповідач в утриманні спірного будинку та сім`ї участі не брав, оскілкьи сторони домовлись, що відповідачу належить лише ј частина будинку, решта ѕ - позивачці. За правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Наведені позивачкою обставини визнані відповідачем у відзиві на позовну заяву, у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Беручи до уваги позицію відповідача, який позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову та ті обставини, що після розірвання шлюбу з 2011 року відповідач не проживав у спірному будинку, не приймав участі в його утриманні, суд вважає за можливе відійти від начала рівності часток подружжя та визначити, що [PERSON] належить ѕ частки, а [PERSON] ј частка спірного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 29 КпШС України, враховуючи, що позивачкою сплачено відповідачу вартість ј частки спірного будинку в сумі 19694 грн., суд вважає за можливе припинити право власності [PERSON] на ј частку та присудити в натурі [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved