Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у судовому порядку в 2005 році, та від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка 25.07.2014 року звернулася з позовом у суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, покликаючись на те, що син проживає разом з нею, потребує матеріальної допомоги, а відповідач кошти на утримання сина не надає, хоча працездатний і може сплачувати аліменти у вказаному розмірі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав та зазначив, що працює, має сталий заробіток та спроможний надавати кошти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 і ч.2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається із роз'яснень, даних в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітній син сторін - [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір'ю по [ADDRESS] (а.с.4), а його батько не надає коштів на утримання сина, хоча працює продавцем в ПП «Електромайстер» і може надавати допомогу на утримання сина своєчасно і систематично. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що утримувати дітей зобов'язані обоє батьків, то з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, проти чого не заперечують сторони. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому із [PERSON] слід стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави, від сплати якого при подачі позовної заяви позивач була звільнена. У відповідності до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved