Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 19 грудня 2017 року Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом №146 був зареєстрований шлюб з відповідачем. Ведення спільного господарства та шлюбні відносини припинені з 10 квітня 2018 року, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб та залишити їй дошлюбне прізвище. У судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився та про причини своєї неявки суду не повідомив. Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 ст.3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Встановлено, що сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства і не підтримують подружні відносини з 10 квітня 2018 року. Як слідує з письмових пояснень позивачки, подальше сумісне життя з відповідачем є неможливим, через те що вони втримали почуття любові один до одного. Родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, у них відсутні будь-які почуття один до одного. Детально проаналізувавши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини сторін подружжя, та, приймаючи до уваги, що не проживають разом з 10 квітня 2018 року, суд дійшов висновку, що їх шлюб розпався, причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Слід також звернути увагу сторін на те, що за правилами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як у судовому засіданні, так і в органі державної РАЦС. Однак зі змісту ст.113 СК України випливає, якщо шлюб розривається судом і в судовому засіданні подружжя не ставить питання про прийняття дошлюбного прізвища, то в резолютивній частині рішення суду у відповідності до вимог ст.13 ЦПК України про це не зазначається. Відповідно до розяснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved