Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) просить розірвати шлюб з [PERSON] (надалі - відповідач) мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, вони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, сім'я фактично розпалася. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яку позивач, з врахуванням остаточних позовних вимог, просить залишити проживати з відповідачем. В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлений позов з підстав наведених в позовній заяві та просила його задовольнити, вказала, що не проживає з відповідачем тривалий час і категорично не погоджується на примирення. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, щодо розірвання шлюбу і визначення місця проживання дитини, разом з ним не заперечував. Представник відповідача підтримала позицію відповідача. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне від 08 червня 2002 року, серії І-ГЮ №052407, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 червня 2002 року, актовий запис №556. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON], дружині [PERSON]. Згідно з ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 СК України. Стаття 112 СК України\~передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні позивач вказала, що вона з відповідачем не підтримує подружніх стосунків тривалий час і категорично не погоджується на примирення. Відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження. Згідно вимог\~ст. 157 СК України\~\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу\~ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. В судовому засіданні сторонами досягнуто згоди в питанні щодо місця проживання їхнього неповнолітнього сина - з його батьком - відповідачем по даній справі. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 551,20 грн. (а.с.1). У відповідності до ч.1\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved