Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області 07.07.2017 року з позовною заявою до [PERSON] (надалі відповідач) в якій зазначає, що з відповідачем 17.01.2004 року було зареєстровано шлюб (а.с.6), від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7), доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8) та доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.9), батьком дітей записано та є відповідач. Зазначаючи, що в добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає, просить суд: стягувати щомісячно з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/2 частини усіх доходів відповідача, однак не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого на одну дитину певного вікудля кожної дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду та до досягнення кожним з дітей повноліття. В судове засідання сторони не зявились, позивач надав заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, відповідач також надав заяву в якій позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків: Згідно ч.8 ст.7 СК України визначено,\~що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, з урахуванням вищевикладеного, а також того, що вимоги позивача визнаються відповідачем, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню. Однак, у своїх вимогах позивач просить суд щоб розмір аліментів визначений судом не був меншим за 30 % прожиткового мінімуму встановленого на кожну дитину певного віку, однак на час постановлення судового рішення, в тому числі до ч.2 ст.182 СК України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, було внесено зміни, відповідно до яких, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, а отже в цій частині, вимоги позивача підлягають збільшенню з урахуванням зазначеної норми Закону. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України, у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд, з урахуванням вимог п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та ч.3 ст.88 ЦПК України вважає за необхідним стягнути з відповідача, на користь держави, розмір судового збору, який становить 640 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved