Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з 20.07.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 27.10.2014 року розірвано в судовому порядку, та від спільного подружнього життя мають малолітню доньку Таісію, [INFO]. [PERSON] 21.08.2014 року звернулася з позовом в суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, покликаючись на те, що відповідач кошти на утримання доньки в добровільному порядку не надає, вихованням доньки не займається, не цікавиться потребами доньки, хоча працює і може сплачувати аліменти у вказаному розмірі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, доповнила, що відповідач в липні-серпні 2014 року двічі надавав кошти дитині по 600 грн., та частково продукти харчування, вона є інвалідом ІІ групи з дитинства, отримує пенсію і допомогу на дитину, однак цих коштів не достатньо для повноцінного утримання доньки, а відповідач працездатний та в змозі надавати кошти на утримання дитини у вказаному розмірі. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що стверджується розпискою про повідомлення. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 і ч.2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається із розяснень, даних в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 27.10.2014 року розірвано в судовому порядку (а.с.5), та від спільного подружнього життя мають малолітню доньку Таісію, [INFO] (а.с.6), яка проживає разом з матірю по вул.Білогорща, 146а у м.Львові, а батько дитини [PERSON] проживає окремо. Також встановлено, що позивач не працює, є інвалідом ІІ групи з дитинства, що підтверджується посвідченням серії ААБ № 316151. Згідно довідок Залізничного відділу соціального захисту Департаменту гуманітарної політики № 2295 і №2296 від 22.07.2014 року [PERSON] отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства ІІ групи в розмірі 949 грн. на місяць, а також щомісячну допомогу при народженні дитини в розмірі 940 грн. (а.с.11), (а.с.12). Також встановлено, що відповідач [PERSON] працює в ТОВ «Галпак» по вул.Друкарська, 2 у м.Жидачів Львівської області. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial