Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] предявив до [PERSON] селищної ради Самбірського району позов про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 87 у с. Залужани Самбірського району Львівської області у порядку спадкування за законом після смерті його тітки [PERSON], яка померла 13 лютого 2008 року. У обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що після смерті його тітки [PERSON] відкрилася спадщина і за відсутності спадкоємців попередньої черги, він, будучи племінником [PERSON], спадкує її майно як спадкоємець пятої черги, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як тітка за життя не виготовила правовстановлюючого документа на житловий будинок. Позивач [PERSON] під час судового розгляду справи по суті посилався на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Самбірського району Львівської області у судове засідання не зявився, відповідач подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника та визнання позову. Вислухавши пояснення позивача, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про смерть та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі відомо, що 13 лютого 2008 року у с. Залужани Самбірського району Львівської області померла [PERSON] (а. с. 5, 15). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. ст. 1261 та 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 вересня 2017 року вбачається, що [PERSON] є племінником [PERSON] (а. с. 9). Оскільки,\~спадкоємці першої\~-\~четвертої черги\~відсутні,\~то [PERSON], як спадкоємець за законом пятої черги, має право на спадкування після смерті спадкодавця - його тітки [PERSON] Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із відповіді Самбірської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкоємцю за законом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа (а. с. 7). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із довідки № 2115, виданої Самбірським МБТІ 24 листопада 2017 року відомо, що житловий будинок по вул. Шевченка, 87 у с. Залужани Самбірського району Львівської області на правах приватної власності не зареєстровано (а. с. 10). Із витягу з погосподарської книги та довідки, виданої виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Самбірського району, вбачається, що згідно погосподарської книги, будинок і господарські будівлі по вул. Шевченка, 87 у с. Залужани Самбірського району Львівської області належали [PERSON], однак рішення про передачу у власність житлового будинку [PERSON] виконавчим комітетом Лукавської сільської ради не приймалося (а. с. 14). Із довідки, виданої 15.01.2018 виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Самбірського району, технічного паспорта, виготовленого 4 грудня 2017 року, довідки про технічну характеристику обєктів нерухомого майна та витягу із погосподарської книги видно, що господарство по вул. Шевченка, 87 у с. Залужани Самбірського району відносилося до колгоспного двору, майно якого складалося із житлового будинку, до 1939 року побудови, господарських будівель та споруд і станом на 01.07.1990 року головою та єдиним членом цього двору була [PERSON] (а.с. 11-12, 13, 14, 16-20). Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Отже, вказане будинковолодіння було майном колгоспного двору, яке станом на 01.07.1990 року належало на праві власності [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Цивільним кодексом Української РСР 1963 року не було передбачено обовязкової державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, така була визначена Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно. Зазначені нормативні\~акти передбачали\~державну реєстрацію\~будівель,\~споруд,\~державну реєстрацію\~права власності\~на нерухоме\~майно,\~проте виникнення\~права власності\~на будинки,\~споруди не\~залежало від\~державної реєстрації\~до часу\~набрання чинності\~ЦК України\~та Законом\~України «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» і тому при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 р. № 1035 «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» було встановлено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 5 серпня 1992 р., є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений бюро технічної інвентаризації за формою, встановленою Міністерством з питань житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва, і документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані зазначені обєкти будівництва. Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що у спадкодавець [PERSON] набула право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по вул. Шевченка, 87 у с. Залужани Самбірського району, а відтак право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на це майно за законом.

Outcome: approved