Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Третьої Одеської державної нотаріальної контори, в якому просила встановити факт, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO]; встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло від 16.07.2001 року на квартиру [ADDRESS], видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради за №163091 належить [PERSON]; визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (на 1/3 частину квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.07.2001 року і на 1/6 частину цієї ж квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.11.2012 року на підставі правовстановлюючих документів, які належать її сину [PERSON]), яка в цілому складається з однієї житлової кімнати та підсобних приміщень загальною площею 28,0 кв. м. у тому числі житловою площею 17,6 кв. м. 27.02.2014 року [PERSON] подала до канцелярії суду уточнену позовну заяву, якою визначила в якості відповідача Департамент міського господарства Одеської міської ради. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.06.2001 року їй, [PERSON], її чоловікові [PERSON] та її сину [PERSON] належить на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS] в рівних частках. Зазначене свідоцтво було зареєстровано в ОМБТІ та РОН 12.09.2001 року під №423 пр. стр. 56 реєстр 3102. Відповідно до вказаного свідоцтва кожному належить по 1/3 частині однокімнатної квартири [ADDRESS]. Загальна площа квартири становить 28,0 кв. м., а житлова - 17,6 кв. м. Позивачка також вказує, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину кв. [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом є позивачка, дружина померлого - [PERSON] та їх син - [PERSON]. [PERSON] вказує, що у встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 13.08.2011 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS]. 13.11.2012 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори за реєстровим №6-1224 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS] після померлого [PERSON] його сину - [PERSON]. У березні 2013 року [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби із заявою про реєстрацію частки квартири [ADDRESS], однак рішенням від 13.03.2013 року за №857284 йому було відмовлено у зв'язку з тим, що подані документи на дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Позивачка зазначає, що [INFO] помер її син - [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. [PERSON] стверджує, що вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом. У встановлений законом строк вона звернулась до Третьої Одеської державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, але їй постановою нотаріуса від 22.10.2013 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що не були надані правовстановлюючі документи на спадкове майно померлого сина - [PERSON] та у зв'язку із наявністю розбіжностей у написанні прізвища померлого сина. Так, у свідоцтві про право власності на житло від 16.07.2001 року №163091, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради на квартиру [ADDRESS] прізвище сина вказано «[PERSON]», у свідоцтві про смерть прізвище вказано «[PERSON]», у свідоцтві про народження прізвище зазначено «[PERSON]». Позивачка вважає, що після смерті сина [PERSON], померлого [INFO], вона має право на спадщину: на 1/3 частину квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.07.2001 року і на 1/6 частину цієї ж квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.11.2012 року, тобто на 1/2 частину квартири. Вищевикладені обставини зумовили звернення [PERSON] до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні позивачка та її представник наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач Департамент міського господарства Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 37), 15.04.2014 року представник відповідача подав суду заяву, в якій вказував, що порушень вимог закону з боку органу приватизації не було та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 38). Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.06.2001 року позивачці [PERSON], її чоловікові [PERSON] та їх сину [PERSON] належала на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS] в рівних частках. Зазначене свідоцтво було зареєстровано в ОМБТІ та РОН 12.09.2001 року під №423 пр. стр. 56 реєстр 3102. [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] (а.с. 7). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину кв. [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом є позивачка, дружина померлого - [PERSON] та їх син - [PERSON]. У встановлений законом строк [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка. 13.08.2011 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 10). 13.11.2012 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори за реєстровим №6-1224 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS] після померлого [PERSON] його сину - [PERSON] (а.с.12). У березні 2013 року [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби із заявою про реєстрацію частки квартири [ADDRESS], однак рішенням від 13.03.2013 року за №857284 йому було відмовлено у зв'язку з тим, що подані документи на дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (а.с.21). Судом також встановлено, що [INFO] помер син позивачки - [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на приналежну йому 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с.8). Після смерті сина [PERSON] звернулась до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, але їй постановою нотаріуса від 22.10.2013 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що [PERSON] не зареєстрував право власності на квартиру [ADDRESS] та у зв'язку із наявністю розбіжностей у написанні прізвища померлого сина (а.с. 20). Судом встановлено, що у свідоцтві про право власності на житло від 16.07.2001 року №163091, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради на квартиру [ADDRESS] прізвище сина позивачки вказано «[PERSON]», у свідоцтві про смерть прізвище вказано «[PERSON]», у свідоцтві про народження прізвище зазначено «[PERSON]». Разом із тим, суд зазначає, що позов [PERSON] хоча і є обґрунтованим, однак не підлягає задоволенню, оскільки його пред'явлено до неналежного відповідача. За правилами ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд може виключно за клопотанням позивача здійснити заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача. У судовому засіданні суд неодноразово звертав увагу позивачки [PERSON] на те, що позов пред'явлено до неналежного відповідача, та пропонував їй уточнити суб'єктний склад учасників процесу, що зафіксовано у журналах судового засідання (а.с. 28, 29, 42). Після зауважень суду [PERSON] подала до канцелярії суду уточнену позовну заяву, якою замінила одного неналежного відповідача - Третю Одеську державну нотаріальну контору на іншого неналежного відповідача - Департамент міського господарства Одеської міської ради. Суд виходить з того, що належними відповідачами у даній категорії спорів є інші спадкоємці, які прийняли спадщину, у разі їх відсутності - спадкоємці інших черг спадкування, а у разі відсутності таких - територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. У п'яту чергу право на спадкування за законом також одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцями слід вважати неповнолітню або непрацездатну особу (жінку, чоловіка при досягненні відповідно 55 і 60 років, інвалідів І, ІІ і ІІІ груп), яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, квартиру земельну ділянку. Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. Відповідно до п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, при визначенні належного відповідача за позовними вимогами [PERSON], слід виходити з того, що тільки за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами мають бути територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вказані обставини неодноразово роз'яснювалися позивачці судом у судових засіданнях, однак відповідного клопотання про заміну неналежного відповідача заявлено не було. Згідно ст. 88 ЦПК України у зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати [PERSON] не відшкодовуються.

Outcome: dismissed