Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд із позовом до Борщівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивувала тим, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Борщівської сільської ради загальною площею 1,13 га належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності. 23.05.2009р. її бабуся [PERSON] померла, після її смерті спадкоємцем за законом належного їй майна стала позивачка. Інших спадкоємців немає. При зверненні позивачкою до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено в її оформленні у зв'язку із відсутністю державного акта на право власності на землю, який було втрачено. Просить визнати за нею право власності на дану земельну ділянку площею 1,13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Борщівської сільської ради. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно державного акту серії ІІІ-ІФ № 009172 на право власності на землю, [PERSON] на підставі рішення Борщівської сільської ради від 26.02.2001р. передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Борщівської сільської ради, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 172 від 26.02.2001р.. Згідно свідоцтва про смерть І-НМ № 093136 [PERSON] 23.05.2009р. померла. Із матеріалів спадкової справи № 6/2011р. вбачається, що позивачкою прийнято спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 28.04.2011р.. Згідно заповіту, посвідченого 07.05.1998р. секретарем Борщівської сільської ради, спадкоємцем всього належного на праві власності [PERSON] майна є його донька [PERSON]. На день смерті [PERSON] у спадковому будинку він був зареєстрований один, в управління спадковим майном вступила донька [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.07.2011р. спадкоємцем зазначеного в заповіті майна, а саме: житлового будинку по вул. Весняна, 25 в с. Борщів Снятинського району, є його донька [PERSON]. Із матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що позивачка у встановленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 24.11.2009р.. Згідно заповіту, посвідченого 21.09.1999р. секретарем Борщівської сільської ради, спадкоємцем всього належного на праві власності [PERSON] майна є її син [PERSON]. На день її смерті в господарстві проживала та була зареєстрована [PERSON] невістка. Факт родинних відносин між позивачкою та померлою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивачки, свідоцтвом про шлюб позивачки та свідоцтвом про смерть [PERSON]- батька позивачки. Відповідно до довідки Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори від 25.10.2016р. після смерті [PERSON] заведена спадкова справа на підставі заяви про прийняття спадщини за законом [PERSON]- онуки померлої [PERSON]. Інших спадкоємців немає. 25.10.2016р. нотаріальною конторою позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку після смерті [PERSON]. 04.11.2016р. позивачкою подано в газету Коломийський рекламно-інформаційний тижневик «ЗР Інформ» оголошення з приводу втрати державного акту на право власності на землю. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже, виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що [PERSON], на підставі державного акту серії ІІІ-ІФ № 009172 на право приватної власності належала земельна ділянка площею 1,13 га, яка знаходиться на території Борщівської сільської ради, спадкоємцем якої за заповітом був її син та батько позивачки [PERSON]. Після його смерті спадкоємцем за заповітом даної земельної ділянки є позивачка [PERSON], яка вступила в управління спадковим майном, а отже є такою, що прийняла спадщину. На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на земельну ділянку площею 1,13 га, яка знаходиться на території Борщівської сільської радита належала [PERSON], на підставі державного акту серії ІІІ-ІФ № 009172 на право приватної власності від 26.02.2001р. На підставі наведеного,

Outcome: approved