Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що 17.05.1999 року між громадянами [PERSON], [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 99-933 М квартири [ADDRESS], яка належала відповідачу на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна 25.06.1998 року за № 23414, зареєстрованого МБТІ та РОН м. Одеси 28.07.1998 року за № 305 стор. 54 кн.7 доп.к. Позивач [PERSON] при укладанні договору купівлі-продажу нерухомого майна № 99-933М на квартиру [ADDRESS], діяла від свого імені та в інтересах своєї неповнолітньої дитини: [PERSON] Договір був укладений на Одеській універсальній біржі «Витязь». Інвентарна вартість квартири складає 6594 грн. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна № 99-933М від 17.05.1999 року на квартиру [ADDRESS], був зареєстрований МБТІ та РОН м. Одеси 15.06.1999 року за № 305 стор. 136 кн.10дк. За договором купівлі-продажу нерухомого майна виконані всі істотні умови: відповідач отримав гроші за нерухоме майно в загальній сумі 6 600 грн. і передав його у власність позивачам, які сплатили обумовлену ціну нерухомого майна і прийняли його у власність. В теперішній час позивачі використовують вказану квартиру для постійного проживання, регулярно сплачують комунальні платежі та утримують квартиру в належному санітарно-технічному стані. На час укладення договору купівлі-продажу, та до теперішнього часу ні позивачі, ні відповідач не знали, що вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на час укладення договору також був чинним Закон України «Про товарну біржу». При укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна, всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обовязків, на перехід права власності, усі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири. Договір купівлі-продажу був реальним і вчинений у формі, встановленій чинним законодавством України на час його укладення. Просять суд постановити рішення про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна №99-933М від 17.05.1999 року квартири [ADDRESS], укладений на Одеській універсальній біржі «Витязь» відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON], [INFO] ([NUMBER], виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 18.12.1996 року) реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], яка діяла від свого імені та в інтересах своєї неповнолітньої дитини; [PERSON], 09.03.1984 року (паспорт КК437856, виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 20.03.2000 року) реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], купила квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м. та визнати за позивачами право власності на спірну квартири. В ході розгляду справи позивач[PERSON] уточнила позовні вимоги та просила суд визнати договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] дійсним. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву вх. № 29366 від 16.07.2015 р., в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи та прийняття по справі заочного рішення не заперечує, справу просить розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 17.05.1999 року [PERSON] та [PERSON] придбали у [PERSON] за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 99-933М квартиру [ADDRESS]. (а.с.7-8). Даний договір був укладений на Одеській універсальній біржі «Витязь» і 15 липня 1999 року зареєстрований за [PERSON] та [PERSON] в КП «ОМБІ та РОН» (зв.б.а.с.8). Як вбачається з довідки № 458587.67 від 13.07.2015 року виданої КП «БТІ» ОМР, станом на 31.12.2012 р. [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON], [PERSON] на підставі договору № 99-933М купівлі-продажу, зареєстрованого ОУБ «Витязь» від 17.05.1999 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомості щодо права власності на [ADDRESS] відсутні. Покупець і продавець цілком виконали умови договору купівлі-продажу відповідно до норм, установлених цивільним законодавством. Яких-небудь суперечок між покупцем і продавцем судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при її оформленні не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року. На підставі ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» зазначена угода на час її укладення не потребувала нотаріального посвідчення. Правовідносини, що склалися між сторонами біржової угоди, мали місце до набрання чинності ЦК України в редакції 2004 року, тому відповідно до п.4 Прикінцевих положень підлягають застосуванню положення ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України та п. 4 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Факт домовленості позивачів та відповідачів щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] підтверджується наданими позивачкою письмовими доказами, зокрема договором купівлі-продажу квартири, копія якого зберігається в матеріалах справи (а.с.7-8), копією реєстраційного посвідчення КП «ОМБІ та РОН», згідно з яким за позивачами зареєстровано право власності на квартиру (зв.б.а.с.7). Оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, але порушена її форма, суд вважає, що порушене право позивачів підлягає відновленню. На підставі викладеного,

Outcome: approved