Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач»), в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на садовий (дачний) будинок №15, сарай, вбиральню, ворота та дві огорожі, які знаходяться в м. Івано-Франківську в садівничому товаристві Ветеран загальною вартістю 76 367 грн. Позивачем подано заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачем подано заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала та просила їх задоволити. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Зокрема, як зазначила Позивач, 22 березня 2012 року померла її мати, [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, яке належало померлій на праві особистої власності, а саме, на земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,0493 га, яка знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, садівниче товариство Ветеран та садовий будинок №15 площею 57,6 кв.м. з погосподарськими спорудами у даному товаристві, побудований при житті матері Позивача на приватизованій ділянці. ( а.с.4). 19.06.2015 року Позивачу видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка знаходиться в садівничому товаристві Ветеран, а в оформленні садового будинку відмовлено, так як у Позивача відсутній правовстановлюючий документ щодо належності цього майна спадкодавцеві. ( а.с.13). З матеріалів справи випливає, що дійсно на праві власності [PERSON] належав садовий будинок №15 в садівничому товаристві Ветеран, про що свідчить технічний паспорт на садовий (дачний) будинок №15, декларація про готовність обєкта до експлуатації, якою встановлено надійність будинку, відповідність його вимогам безпечної експлуатації та можливість його безпечної експлуатації. ( а.с.5-12). Даний будинок складається з 3-ох кімнат, загальною площею 57,6 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м. та сараю, загальною вартістю 75367 грн. Після смерті матері Позивач продовжує користуватися садовим будинком, підтримує його в належному стані, що підтверджується довідкою №5 від 12.06.2016 року з садівничого товариства Ветеран. ( а.с.19). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Статтею 328 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.06.2015 року ( а.с.13), Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.14) земельна ділянка для індивідуального садівництва, площею, 0,0493 га, кадастровий номер 2610100000:01:003:0244, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, садівниче товариство Ветеран, належала [PERSON], [INFO] Відповідно до Свідоцтва про смерть серія І-НМ № 148271 від 22 березня 2012 року (а.с.4) [PERSON] померла 22 березня 2012 року. Відповідно до частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 статті 1268 визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Згідно з частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 14 липня 2016 року [PERSON] до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом . Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON]Д, 20.07.2016 року видано постанову №1/2016 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок №15, що знаходиться за адресою: садівниче товариство Ветеран м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області спадкоємцю [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO]. Як випливає зі змісту даної постанови, підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стала відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на садовий будинок №15, що знаходиться за адресою: садівниче товариство Ветеран міста Івано-Франківськ Івано-Франківської області. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності за законом на спірне спадкове майно. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». Як зазначено в пункті 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду Ураїни з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків. Враховуючи все вищевикладене в сукупності, дослідивши матеріали справи, зважаючи на визнання позову Відповідачем, як спадкоємцем померлої [PERSON] за законом, Суд дійшов висновку про те, що право власності [PERSON] на спірне спадкове майно підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.06.2015 року, витягом з державного реєстру речових прав на неружоме майно про реєстрацію права власності, а тому Суд вбачає підстави для визнання за Позивачем, як за спадкоємцем за законом права власності на спадкове майно, а саме на садовий (дачний) будинок №15, сарай, вбиральню, ворота та дві огорожі, які знаходяться в м. Івано-Франківську в садівничому товаристві Ветеран загальною вартістю 76 367 грн. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків. За ч.1,4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач по справі позов визнав. \~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки є законні підстави для визнання за позивачем права власності на спадщину у порядку спадкування за законом, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов необхідно задовольнити в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved