Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] кошти затрачені на ремонтні роботи та придбання матеріалів. (а.с.2-5) Позов обґрунтовують тим, що після одруження їх дочки із сином відповідачів, за їх спільною з відповідачами домовленістю було вирішено провести ремонт у житловому будинку ( [ADDRESS] ) для подальшого спільного проживання дітей у шлюбі та ведення ними спільного господарства, так як він був у незавершеному стані, у зв`язку з чим проживання там було неможливе і молода сім`я проживала разом з позивачами. Позивачам було відомо, що право власності на вищезазначений будинок належить відповідачу 1 [PERSON] , але, так як, сім`я відповідачів має інше окреме житло, вони погодились на проведення спільної з відповідачами реконструкції будинку, зокрема завершення ремонтних та оздоблювальних робіт для подальшого проживання в ньому дочки. Так, позивачами спільно з відповідачами спільно купувались будівельні та оздоблювальні матеріали, використовувались ремонтні роботи та оплачувались підрядні роботи найманих працівників. Для забезпечення чого, позивачі витратили свої заощадження, накопичені протягом тривалого часу, вкладаючи їх у ремонт будинку, що належить відповідачам. У відремонтованому будинку дочка позивачів прожила близько тижня, після чого сімейні відносини було припинено та подано документи про розірвання шлюбу. Дочка позивачів позбавлена доступу до будинку, була змушена повернутись до батьківського дому, а син відповідачів залишився там проживати, фактично використовуючи забезпечені за рахунок позивачів побутові умови та поліпшення, які вони створювали для проживання та благополуччя дочки. З метою врегулювання спору позивачами було направлено вимогу відповідачам про відшкодування вартості затрат на ремонтні роботи та матеріали, яка була проігнорована останніми.(а.с.15) Відмова відповідачів відшкодувати в добровільному порядку витрачені позивачами кошти, змусила їх звернутися із позовом про відшкодування вартості затрат на ремонтні роботи та матеріали до суду. В обґрунтування своїх вимог, зокрема затрат коштів на оплату виконаних робіт та придбання матеріалів позивачі зазначають, що у будинку, який належить відповідачу [PERSON] вони проводили ремонтні роботи у таких кімнатах, як спальня, гардеробна, коридор, кухня, ванна, в двох кімнатах, а також у вітальні, Зокрема, позивачем 1 було здійснено укладку плитки в ванній кімнаті, кухні та коридорі, обкладено кахлем грубку, всього в загальному близько 60кв.м., було також пошпакльовано 25кв.м. стін, придбано 16 рулонів шпалер, оплачена їх поклейка, два світильники, замовлено матеріали та оплачений монтаж натяжних стель в кімнатах: гардеробна, спальня і вітальня. (а.с.10) Ухвалою суду від 20 листопада 2020 року відкрите провадження у даній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. (а.с.19) 09 грудня 2020 року від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с.23-24), в якому останні зазначили, що вимоги позивачів, викладені в позовній заяві ними не визнаються повністю з наступних причин. Після укладання шлюбу сином відповідачів із дочкою позивачів, молодому подружжю було дозволено провести ремонтні роботи в будинку ( [ADDRESS] ) для подальшого спільного їх там проживання. Відповідачі не заперечили, що частково матеріали були закуплені за кошти позивачів, а також ремонтні роботи проводились позивачем 1 [PERSON] для дітей, однак заперечили укладання будь-яких домовленостей щодо об`єму робіт для завершення ремонтних робіт (а.с.25) Після припинення шлюбно-сімейних відносин, дочка позивачів, зібравши речі з будинку, де проживала кілька днів, повернулася до батьків, після чого сину відповідачів від неї поступила пропозиція дати їй розлучення і автомобіль Volkswagen Passat B5, 1995р.в., р.н. [NUMBER] , отримавши який вона продала без згоди сина відповідачів і кошти від продажу не розділила між подружжям. Після цього дочці позивачів відповідачами було припинено доступ до будинку, в результаті чого до них почали надходити вимоги від позивачів. Позивачами 17 грудня 2020 року до суду було подано відповідь на відзив, в якій констатують підтвердження надання відповідачами дозволу на проведення ремонтних робіт у житловому будинку, що знаходиться у їх власності, тобто це підтверджує те, що всі ремонтні роботи та придбані для цього матеріали проводились з метою облаштування житлових умов молодої сім`ї з їх відома та погодження. Також, відповідачі визнали обставини часткового придбання матеріалів та виконання робіт у житловому будинку позивачами. Ухвалою суду від 22 грудня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні позивачі позов підтримали з підстав наведених у позовній заяві, відповідачі позов заперечили з підстав, які зазначили у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків та дослідивши письмові докази, суд встановив фактичні обставини справи, правовідносини, які виникли між сторонами, що регулюються наступними нормами матеріального та процесуального права. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підставі частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що діти сторін у справі [PERSON] та [PERSON] перебували зареєстрованому шлюбі з жовтня 2016 року по січень 2021 року. Батьками [PERSON] було надано дозвіл на проживання молодої сім`ї у житловому будинку в [ADDRESS] , право власності на який належить відповідачу [PERSON] . Спільними зусиллями сторін у справі та їх дітей у зазначеному будинку проводились ремонті роботи, з метою подальшого проживання у ньому молодої сім`ї. Дані обставини учасниками справи не заперечувались та не спростовувались. Позивачі в обґрунтування позовних вимог надали суду ряд товарних чеків та видаткових накладних, однак відповідачі заперечили такі докази, пояснивши тим, що товари придбавались не у тих торгових закладах, звідки надані товарні чеки. Допитаний в якості свідка позивач [PERSON] суду пояснив, що ним особисто було здійснено укладання плитки та шпаклювальні роботи, поклейкою шпалер займалась їх родичка, купував цемент. Зазначив, що домовленостей по об`єму робіт і вартості їх виконання з відповідачами по справі не було, оскільки робилося все дітям. Також зазначив, що за поклейку шпалер грошей за роботу не платили. Свідок [PERSON] , донька позивачів суду пояснила, що перебуває у шлюбі з сином відповідачів. Фактично з квітня 2020 року шлюбні відносини припинились, зазначила, що її батьки давали кошти на матеріали для проведення ремонту, а також купували матеріали самостійно, вказала, що шпалери та світильники дивились у багатьох місцях (м. Ковель, Ратнівський район, смт. Стара Вижівка), однак не могла пригадати де саме купувались. Вказала, що її батько власноручно укладав плитку, та здійснював шпаклювальні роботи. Свідок не змогла пригадати скільки грошей давали батьки, пояснивши тим, що це відбувалось неодноразово та пройшов великий проміжок часу. Розповіла суду, що після припинення шлюбних відносин вона відчужила спільний з чоловіком автомобіль, однак гроші залишила всі собі. Свідок [PERSON] , син відповідачів, суду пояснив, що перебуває у шлюбі з донькою позивачів, однак фактично з квітня 2020 року шлюбні відносини припинились. Підтвердив, що батьки дружини, позивачі у справі, допомагали у проведені ремонтних робіт в будинку, де мали проживати він з дружиною, [PERSON] надавав цемент, який використали для вхідних сходів, однак ствердив, що цемент у позивача був давно, а не купувався перед використанням. Також зазначив, що каналізаційний люк, про який зазначають позивачі, не використовувався, і може бути повернутий. Вказав, що шпалери купувались у Ратнівському районі, світильник у м. Ковелі. Зазначив, що віддав дружині автомобіль, який купувався після одруження, який вона відчужила, однак коштів ніяких йому не повертала. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він взимку 2019-2020 років у будинку в [ADDRESS] , робив натяжну стелю, всі розрахунки та домовленості проводились з [PERSON] та [PERSON] (діти сторін у справі). Розрахунок проводився у два етапи, спочатку аванс, а після завершення роботи - кінцевий розрахунок. Отже, судом встановлено, що сторонами у справі здійснювались ремонтні роботи з метою поліпшення житлового будинку по [ADDRESS] , який належить на праві власності відповідачу [PERSON] , для подальшого проживання їх дітей, які перебували у шлюбі. Зокрема встановлено, і дана обставина не заперечується сторонами, що позивачами по справі було здійснено укладання плитки, шпаклювальні роботи, організовано поклейку шпалер, надано цемент та каналізаційний люк. Разом з тим, суд вважає недоведеною ту обставину, що саме таку суму коштів було витрачено позивачами для проведення ремонтних робіт, яку вони зазначають у позові. Зокрема суду не надано жодних належних та допустимих доказів того, у яких об`ємах були проведені роботи позивачами при укладанні плитки та поклейці шпалер. Жодних клопотань про витребування або забезпечення доказів ними не заявлялось. Крім цього, суд критично відноситься до поданих позивачами в якості доказів товарних чеків та видаткових накладних, оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження ті обставини, що саме у тих торгових закладах були придбані матеріали, з яких надано чеки та накладні. При цьому суд зауважує, що позивач [PERSON] не заперечувала тої обставини, що товарні чеки за шпалери та світильник брали у місцевих підприємців лише з метою довести суду вартість придбаних товарів, однак місце їх придбання було інше. Щодо наданих розцінок за плиткові роботи у місті Ковель, суд зазначає, що даний доказ не може бути прийнятий судом, оскільки не відоме його походження, крім цього суд акцентує увагу, що сторони у справі ствердили, що жодних домовленостей щодо вартості робіт у будинку між ними не було, а тому стягувати кошти за наданими позивачами розцінками у суду немає жодних законних підстав. За таких обставин, оцінивши подані сторонами докази за критеріями їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає недоведеними та не приймає твердження сторони позивачів про наявність обов`язку відповідачів відшкодувати позивачам вартість понесених ним витрат на ремонт будинку у тому розмірі, який заявлений.

Outcome: dismissed