Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Адвокат Малицький В.К в інтересах позивачки [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.10.2015 року шлюб, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] було. В шлюбі, у сторін народився спільний син [PERSON] [INFO] . 29.02.2016 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду в справі № 442/1580/16-ц було присуджено стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, розмір витрат позивачки на утримання сина - [PERSON] значно зросли. У 2017 році син переніс операцію в ЛОДКЛ, а потім стаціонарне лікування в ЛОДКЛ «ОХМАДИТ». Після цих проведених лікувальних процедур витрати на утримання сина виросли в рази. Крім цього, для забезпечення гармонійного розвитку дитини їй необхідно раціональне харчування, одяг. [PERSON] займається додатково вивченням англійської мови, що потребує також додаткових витрат. Позивачка працює в ТзОВ ЛДЦ «Юсла» медичною сестрою в лікувально діагностичному центрі. У зв`язку з введенням карантину на всій території України, на виконання Постанови КМ України «Про запобігання поширенню на території України гострою респіраторної хвороби COVUD-19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2» від 11.03.2020 року №211 діяльність ТзОВ ЛДЦ «Юсла» тимчасово призупинена і в період з січня 2021 року по вересень 2021 року вона доходів не отримувала, тому у позивачки суттєво змінився, а саме погіршився. У зв`язку з тим, що на даний час коштів, які вона отримує недостатньо для повноцінного утримання дитини та з метою недопущення погіршення матеріального стану дитини, на утримання якої стягуються аліменти просить суд змінити спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми в розмірі 700 гривень щомісячно, на стягнення аліментів у частці від заробітку в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про інше та відповідачем не надано відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] в розмірі 700 гривень щомісячно, згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.02.2016 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд виходить з того, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, відповідно суд доходить висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908, 00 грн. Що стосується вимоги про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, то суд приходить до наступного: Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Як передбачено ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадку надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В постанові від 12.05.2020 року в справі № 904/4507/18 ВП ВС скасовуючи рішення ВС та приймаючи нове про відшкодування витрат на правову допомогу наголосила (п.5.46 Постанови), що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат. У своїй постанові від 16.04.2020 у справі №727/4597/19 ВС зазначив, що: аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Вимоги сторони позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 2500,00 гривень підтверджено договором про надання правової (правничої) допомоги від 13.10.2021 року, додатковою угодою № 1 до Розділу 3 договору про надання правової (правничої) допомоги від 13.10.2021 року, актом надання послуг № 001 від 18.10.2021 року, розрахунковою квитанцією від 18.10.2021 року, тому з урахуванням наведеного дана вимога підлягає до задоволення.

Outcome: approved