Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

[PERSON] у серпні 2014 року звернулась до Дарницького районного суду м.Києва з позовною заявою до відповідача, в якій просила стягнути на свою користь з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 22.08.2014 року по [INFO]. В обґрунтуванні вимог позову [PERSON] зазначала, що син проживає разом з нею, продовжує навчання у вищому навчальному закладі за держзамовленням, а відповідач не надає жодної матеріальної допомоги, тоді як утримання та навчання сина - студента вимагає значних витрат і доходів позивача недостатньо для цього. У судове засідання 05.05.2015 року позивач не з'явилась, однак у судовому засіданні 30.04.2015 року позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання 05.05.2015 року також не з'явився, однак у судовому засіданні 30.04.2015 року позовні вимоги не визнав повністю, про що надав суду письмове заперечення. За таких обставин, суд визнав за можливе завершити розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити рішення на підставі наявних доказів та даних наявних у матеріалах справи. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився у м.Києві, [INFO], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане Відділом реєстрації актів цивільного Дарницького районного управління юстиції у м.Києві 02.06.2010 року, актовий запис №362 (а.с.4). [PERSON] та [PERSON] перебували у повторному шлюбі з 08.12.1999 року, шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 11.03.2013 року, яке частково скасовано рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29.05.2014 року (а.с.5-9, 12-17). [PERSON], відповідно до довідки №2204 від 20.06.2014 року, є студентом 1 курсу факультету електроенергетики та автоматики НТУУ «КПІ» денної форми навчання, навчається за держзамовленням і закінчує університет 30.06.2017 року. З 01.02.2014 року [PERSON] стипендію не отримує (а.с.10). Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно із п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як роз»яснив Пленуму Верховного Суду України у п.20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, стягуючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з'ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо. При визначенні розміру аліментів суд не бере до уваги та відхиляє твердження відповідача про те, що у нього на утриманні є батьки похилого віку, оскільки жодних належних та допустимих доказів цього останній суду не надав, тоді як наявні у матеріалах справи пенсійні посвідчення [PERSON] та [PERSON] підтверджують факт отримання ними пенсій у розмірі передбаченому чинним законодавством (а.с. 85-87). Водночас суд зважає на те, що відповідач має постійне місце роботи та працює на посаді інженера І категорії на підприємстві СВП «Київські електричні мережі» ПАТ «Київенерго», що вбачається з довідки №53/35-94 від 10.02.2015 року (а.с.96), з наданої довідки встановлено, що середньомісячна зарплата відповідача складає 7397 грн. 48 коп. Також, при визначенні розміру аліментів суд враховує суму щомісячних доходів позивача у справі [PERSON], яка працює в ТОВ «ВС Енерджі Інтернейшнл Україна» на посаді начальника відділу тендерного супроводження (а.с.11). Окрім встановлених та викладених обставин справи, суд зважає на ту обставину, що [PERSON] досяг дев»ятнадцятирічного віку, є працездатним (доказів зворотнього суду не надано), а тому має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, у т.ч. шляхом влаштування на оплачувану роботу тощо. Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по утриманню повнолітньої дитини, що продовжує навчання покладено на обох батьків (у тому числі і на позивача у справі), суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення сином навчання (однак не довше ніж до досягнення ним 23 років), що буде справедливим та достатнім порівнюючи обов»язки кожного із батьків по відношенню до повнолітнього [PERSON] З огляду на те, що відповідач [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорії 2) судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial