Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] у позові проти Банку, з посиланням на ч.1 ст. 559 ЦК України, просить визнати договір поруки від 15.08.2007 таким, що припинив свою дію. Вимогу мотивує тим, що обсяг зобов»язання, забезпеченого порукою, збільшився додатковою угодою № 1 до основного договору про надання споживчого кредиту від 15.08.2007, без згоди поручителя. Вимоги були підтримані позивачем, яка пояснила, що в забезпечення основного кредитного договору, укладеного між [PERSON] і Банком, нею у свою чергу був укладений договір поруки з Банком від 15.08.2007 року. Пунктом 2.1 якого сторони встановили, що [PERSON] не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності. [PERSON] на порушення наведених умов договору, у додатковій угоді №1, без отримання її згоди збільшив процентну ставку за користування кредитом. Просила позов задовольнити. Банк заяву [PERSON] не визнав, вказуючи, що основний кредитний договір та додаткова угода до нього підписана однім днем, а тому позивач була ознайомлена з усіма умовами і договору і угоди. А також вважає, що додатковою угодою внесено доповнення до певних пунктів договору, а не їх зміна. Відповідач позов визнав. Стверджував, що додаткова угода хоча і датована 15.08.2007, але насправді була підписана ним пізніше. Поручитель не була присутня при її підписанні, згоди на її укладання не надавала. Третя особа [PERSON] просив справу розглядати без його участі. Вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини. 15.08.2007 між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі- Банк), укладено договір №11198633000 про надання йому кредиту в сумі 110000 доларів США під 11,3% річних з кінцевим строком повернення до 15.08.2032 (а.с. 9-11). З метою забезпечення виконання зобовязань позичальником за наведеним кредитним договором, 15.08.2007 між Банком та [PERSON] а також між Банком та [PERSON] було укладено договори поруки (а.с. 15). 15.08.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» і [PERSON] укладено також додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, за умовами якого пункт 5.2 основного договору доповнено новим абзацом такого змісту: «У випадках настання обставин: - передбачених підпунктами «а», «б» пункту 5.2 договору процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до пункту 1.3.1 договору; - передбачених підпунктом «в» пункту 5.2 договору процентна ставка за договором збільшується не більше ніж на 10 % для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5 % для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно з пунктом 1.3.1 договору; - передбачених підпунктом «г» пункту 5.2 договору процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні діючих процентних ставок банку за програмами кредитування» (а.с. 12). Зазначена додаткова угода укладена між банком та позичальником за відсутності згоди поручителя. Оскільки такою згодою, відповідно до п.2.1 договору поруки є: проставлення підпису, обмін листами, факсимільними повідомленнями та /або укладання поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін. [PERSON] Банком не представлено суду дані щодо інформованості поручителя про наявність додаткової угоди. Лише той факт, що додаткова угода підписана в один день з договором поруки, на думку суду не є беззаперечним доказом цього. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.ч.1, 2 ст 553 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: зокрема збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, тощо. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-97 цс 13 від від 25.09.2013,яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для суддів. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. (Правова позиція , що міститься у Постанові ВСУ від 10.09.2014 по справі № 6-70цс14). Зважаючи, на наведене,

Outcome: approved