Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Горохівської міської ради Луцького району Волинської області, в якому просить визнати за нею, [PERSON] в порядку спадкування за заповітом по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну ділянку загальною площею 2,1868 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 0720884800:01:001:0979), право власності на яку посвідчено Державним актом ЯД №282868, виданим Горохівською РДА 29.01.2008; земельну ділянку загальною площею 0,3085 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 0720884800:01:001:0980) право власності на яку посвідчено Державним актом ЯД №282868, виданим Горохівською РДА 29.01.2008. Мотивує свій позов тим, що [INFO] померла її баба - [PERSON] . По її смерті відкрилась спадщина за заповітом №27 від 07.08.2007, де спадкоємцем є позивач, яка спадщину прийняла шляхом постійного проживання, а також будучи неповнолітньою на момент відкриття спадщини. Спадкове майно складається з земельної частки (паю). Враховуючи наявність заповіту, позивач звернулась до Горохівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову в цьому з підстав невідповідності визначення спадкового майна його правовстановлюючому документу, яким воно посвідчується. Тобто, за вищезазначеним заповітом спадкове майно складається з земельної ділянки, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку серії ВЛ №0140522. Проте у 2008 році заповідач отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №282868, виданий 29.01.2018 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0140522), але заповідач дану обставину до заповіту не вніс, про що свідчить відмітка на звороті заповіту. Водночас спадковим майном фактично являється земельна ділянка, виділена в натурі та право на яку посвідчено державним актом, проте у тексті заповіту вона названа як земельна частка (пай), що має відмінність від поняття земельної ділянки та дає підстави державному нотаріусу вважати незрозумілим розпорядження спадкодавця, викладене у заповіті. Станом на 2008 рік спадкодавець реалізував своє право на виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), в результаті чого ним був отриманий Державний акт на право власності на земельну ділянку, відомості про які не було зазначено у заповіті (не внесено змін до заповіту). З моменту отримання державних актів земельна частка (пай), як об`єкт правовідносин припинила своє юридичне існування. В той же час, не будучи обізнаною в суттєвості різниці між поняттями «земельна частка (пай)» та «земельна ділянка» і фактично визначаючи їх як одне і те саме, заповідач визначив зазначене спадкове майно як земельна частка (пай) та не вніс відповідних змін до заповіту, що дає позивачеві право на спадкування за заповітом. Враховуючи, що у досудовому порядку оформити свої спадкові права на майно по смерті [PERSON] позивач не має змоги, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 12.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в поряду загального позовного провадження. Позивач в підготовче засідання 09.03.2021 не з`явився, у заяві просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в підготовче засідання 09.03.2021 не з`явився, у заяві від 09.03.2021 №302 представник Горохівської міської ради Луцького району Волинської області просить справу розглянути за відсутності представника ради та при винесенні рішення врахувати визнання відповідачем заяви повністю. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло спадкове майно, яке згідно змісту заповіту складається з сертифікату на земельну частку (пай) серії ВЛ №0140522, виданого Горохівською держадміністрацією 26.06.1997. Проте, як вбачається з довідки відділу у Горохівському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Міжрайонного управління у Горохівському та Локачинському районах від 26.01.2021 №97-3-0.191-8/105-21, гр. [PERSON] взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0140522 по Новосілківській сільській раді був виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД №282868, зареєстрований за №010808300200 від 29.01.2008 року на загальну площу 2,5 га для ведення особистого селянського господарства на території Новосілківської сільської ради. Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №282868, виданого Горохівською РДА 29.01.2008, [PERSON] на підставі розпорядження Горохівської райдержадміністрації від 21.09.2007 за №379 є власником земельної ділянки площею 2,5 га, яка складається з земельної ділянки загальною площею 2,1868 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 0720884800:01:001:0979); земельної ділянки загальною площею 0,3085 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 0720884800:01:001:0980) (а.с.14,16). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як вбачається із заповіту, посвідченого 07.08.2007 секретарем Новосілківської сільської ради Горохівського району Волинської області та зареєстровано в реєстрі за №27, [PERSON] заповіла своїй внучці [PERSON] .сертифікат на земельну частку (пай) серії ВЛ №0140522, виданий Горохівською держадміністрацією 26.06.1997 року. Заповіт не змінено і не скасовано (а.с.22). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) встановлено, що зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 27 заповіт від імені [PERSON] чинний. Родинні відносини позивача [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] , згідно з яким її батьками є [PERSON] та [PERSON] , свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , згідно з яким [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (а.с.17), свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] , відповідно до якого її матір`ю є [PERSON] (а.с.11). У довідці Новосілківської сільської ради Горохівського району Волинської області від 21.10.2020 №526 зазначається, що спадкодавець [PERSON] до дня смерті постійно проживала в [ADDRESS] з дочкою [PERSON] та онукою [PERSON] , які проживають там на даний час. Чоловік [PERSON] помер [INFO] . Заповіт [PERSON] в Новосілківській сільській раді посвідчувався за №27 від 07.08.2007. Єдиним спадкоємцем після померлої за заповітом є її онука [PERSON] , 1996 року народження, яка проживає в [ADDRESS] . Спадкоємець [PERSON] вступила у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом спільного проживання зі спадкодавцем до дня її смерті. (а.с. 22). З спадкової справи №127/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] після померлої баби [PERSON] 28.01.2021 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого секретарем Новосілківської сільської ради Горохівського району Волинської області від 07.08.2007 за Р№27. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.01.2020 №02-31/40 державний нотаріус Горохівської державної нотаріальної контори Островська Т.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,5 га, розташовану на території Новосілківської сільської ради для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №282868, виданого на ім`я [PERSON] . Підставою відмови було те, що заповіт, посвідчений Новосілківською сільською радою Горохівського району Волинської області 07.08.2007 року за р №27, складений від імені спадкодавця на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом, а у спадкоємця наявний державний акт на земельну ділянку, що унеможливлює видачу вказаного вище свідоцтва. В матеріалах спадкової справи наявні відомості про те, що [PERSON] , який також є спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] , прийняв в порядку, передбаченому ч.4 ст.1268 ЦК України спадщину за заповітом. До складу спадщини, яку прийняв [PERSON] не входить спадкове майно, на яке претендує [PERSON] . Дочка померлої - [PERSON] подала суду заяву, в якій вказує, що права на обов`язкову частку не має, так як не є особою пенсійного віку чи особою з інвалідністю, на спадкове майно не претендує, проти позову не заперечує. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1 та 2 ст. 1220 ЦК України). Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233, ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Суд встановив, що [PERSON] прийняла спадщину в порядку спадкування за заповітом шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та будучи неповнолітньою на час відкриття спадщини, проте не має можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку у зв`язку із втратою чинності сертифікату на земельну частку (пай), яка була предметом заповіту та видачею державного акту на право власності на земельну ділянку. Проте, зміни в заповіт щодо спадкового майна спадкодавцем внесені не були. Указом президента України від 08.08.1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» при паюванні земель передбачене визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) підтверджується видачею відповідного правовстановлюючого документу - сертифікату. Згідно п.17 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Як вбачається з матеріалів справи, у 2008 році спадкодавець, як власник сертифікату, реалізувала своє право на виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), в результаті чого нею був отриманий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №282868. З моменту отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку втратив свою чинність. В той же час, заповідач не внесла відповідних змін до заповіту, що, на думку суду, не позбавляє позивача права на спадкування за заповітом визначеного спадкодавцем у заповіті спадкового майна на виконання волі останньої. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно частини 1 статті 8 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням наведеного, суд вважає, що доводи позивача підставні, доведені матеріалами справи та підлягають задоволенню. Судові витрати у справі суд залишає за позивачем.

Outcome: approved