Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] предявила до суду позов з вимогою визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, що знаходиться в місті Одесі, по проспекту Академіка Глушка, будинок під № 32, квартира під № 162, та примусово зняти його з реєстраційного обліку, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Позивач просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За договором дарування від 27 вересня 2012 року [PERSON] є власницею квартири, що знаходиться в місті Одесі, по проспекту Академіка Глушка, будинок під № 32, квартира під № 162 (а.с.8). Відповідно до довідки (виписки з будинкової книги про склад сімї та прописку) № 242 від 31 серпня 2015 року [PERSON] чоловік позивача зареєстрований у зазначеній вище квартирі з 20 квітня 2011 року (а.с.5). Вказані обставини також підтверджуються відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 08 вересня 2015 року (а.с.13). 31 серпня 2015 року сусідами позивача складено акт про непроживання, з якого вбачається, що [PERSON]С за спірною адресою не проживає з 2011 року. Акт засвідчений керуючим ОСББ «Білий будинок» (а.с.6). Обставини непроживання відповідача у спірній квартирі понад 4 роки підтверджується також заявами [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 24 квітня 2016 року. При вирішені справи, судом враховується, що відповідач самостійно з обліку не знімається та своєю бездіяльністю створює позивачу перешкоди в реалізації в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів, як власнику квартири. За положеннями, встановленими ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При вирішені спору, суд виходить з положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, якими зазначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом Пунктом 3.1 «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», передбачена можливість здійснити зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Отже, суд вважає, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, що знаходиться в місті Одесі, по проспекту Академіка Глушка, будинок під № 32, квартира під № 162. Одночасно суд критично ставиться до позовної вимоги [PERSON] в частині примусового зняття [PERSON] з реєстраційного обліку виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. П. 3.1 «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012 року № 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421, передбачена можливість здійснити зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно з ч.20 ст.4 положення про Державну міграційну службу України реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб є виключною функцією Державної міграційної служби України. Таким чином, зняття особи з реєстраційного обліку не входить до компетенції суду, однак суд може встановити порядок виконання рішення суду, визначивши, що при умові набрання рішенням, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, законної сили воно є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку.

Outcome: partial