Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Адвокат Молодцова Олена Олександрівна, яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири [PERSON] про відшкодування 21 480,00 грн. матеріальної та 10 000,00 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. В обґрунтування позову зазначила, що позивач - [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] . 16.02.2020 року відбулось залиття квартири позивача внаслідок пошкодження механічне пошкодження квартиронаймачем теплоносія, а саме, відводу на радіатор квартири поверхом вище [ADDRESS] , власницею якої є відповідач у справі - [PERSON] . Згідно звіту експерта ФОП [PERSON] про оцінку вартості відновлення (ремонту) ушкоджень нерухомого майна станом на 12.05.2020 року, вартість відновлюваного ремонту квартири позивача складає 19 980,00 грн., які останній просить стягнути з відповідача. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вартість експертного дослідження в сумі 1 500,00 грн. та 10 000,00 грн. моральної шкоди, завданої залиттям квартири, яка полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, порушенні звичайного способу життя, необхідності докладати додаткових зусиль для його організації, небажанні відповідача добровільно відшкодувати завдані збитки тощо. В судовому засіданні уповноважений представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Зауважив на тому, що пошкодження майна позивача внаслідок залиття є суттєвими, квартира перестала бути пристосованою до життя. Відновлення квартири потребує від позивача значних фінансових витрат, часу та зусиль. Відповідач в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду відмовляється, що додає позивачеві зайвих душевних (моральних) страждань та хвилювань, пов`язаних з необхідністю відстоювання порушеного права в суді. Представник відповідача, в свою чергу, проти позову заперечував у повному обсязі, наполягав на наявності порушень при складанні актів залиття квартири від 17.02.2020 року та 28.02.2020 року, а саме, невідповідності останніх вимогам п.п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом державного комітету України з питань ЖКГ № 76 від 17.05.2005 року (далі - Правила), зокрема, що належна відповідачеві квартира [ADDRESS] комісією не оглядалась; акт складений за відсутності власника чи/або заінтересованої особи з його боку та не містить його підпису; недоведеності факту наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та самою шкодою, а також, вини завдавача шкоди, що, на думку представника відповідача, є необхідною умовою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди. Більш того, представник відповідача припускає, що залиття квартири позивача сталось внаслідок злочинних дій третьої особи - [PERSON] , яким 15.02.2020 року було здійснено проникнення до квартири відповідача [ADDRESS] , скоєно крадіжку газової пічки й рукомийника, що підтверджено вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 29.04.2020 року у справі №225/1835/20, що, ймовірно, і спричинило затоплення квартири позивача. Наданий позивачем звіт експерта щодо вартості відновлюваного ремонту квартири представник відповідача вважає таким, що складений з порушеннями, а саме: вказані в даному звіті параметри квартири відрізняються від даних технічного паспорту; в звіті передбачені витрати на відновлення пошкоджень, не зазначених в актах про залиття; вартість відновлюваних робіт містить в собі ПДВ, тоді як фактично ремонті роботи по відновленню квартири позивачем ще не виконані. В свою чергу, заявлену позивачем в якості збитків вартість експертного звіту в сумі 1 500,00 грн. представник відповідача також вважає необґрунтованою, адже, на його думку, витрати з оплати послуг оцінювача (експерта) є виключно витратами на збирання доказів у справі відповідно до вимог ч. 5 ст. 81 ЦПК України та не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а отже, відшкодуванню не підлягають. Факт заподіяння позивачеві моральної шкоди представник відповідача вважає таким, що виміру не підлягає та належними доказами не підтверджений, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди є безпідставними. Заслухавши уповноважених представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне: згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.03.1999 року, що видане державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори Нємиш Н.В., реєстраційний номер 2-354, а також, реєстраційного посвідчення Дзержинського бюро технічної інвентаризації від 17.03.1999 року № 138, [PERSON] (позивач) є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 9-10). Технічні характеристики зазначеного вище житлового приміщення зафіксовані, відповідно, в технічному паспорті, що виданий 02.02.1999 року Дзержинським бюро технічної інвентаризації (а.с. 11). В свою чергу, з інформаційної довідки №202947147 від 04.03.2020 року (Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) вбачається, що єдиною власницею квартири [ADDRESS] є [PERSON] (відповідач). Квартира [ADDRESS] поверхом вище над квартирою позивача, що сторонами у справі не заперечується. 16.02.2020 року відбулось залиття квартири позивача, у зв`язку з чим комісією у складі інженера ВТВ [PERSON]., начальника ЖЕД [PERSON]. та слюсаря [PERSON] складено акти про залиття квартири від 17.02.2020 року та 28.02.2020 року. Причиною залиття квартири [ADDRESS] у вказаних актах зазначено - механічне пошкодження квартиронаймачем теплоносія, а саме, відводу на радіатор квартири [ADDRESS] (а.с.15, 16). Згідно наданого позивачем звіту експерта ФОП [PERSON] про оцінку вартості відновлення (ремонту) ушкоджень нерухомого майна станом на 12.05.2020 року, вартість відновлюваного ремонту квартири позивача складає 19 980,00 грн. (а.с. 32-49). В свою чергу, вартість експертного дослідження в сумі 1 500,00 грн. та її сплата позивачем підтверджено наявною в матеріалах справи квитанцією до прибуткового касового ордеру №11/06 від 19.05.2020 року (а.с. 65). Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: за ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В свою чергу, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого права (реальні збитки). Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача збитків. І якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Матеріали справи свідчать, що факт залиття квартири позивача відбувся внаслідок механічного пошкодження квартиронаймачем теплоносія, а саме, відводу на радіатор квартири [ADDRESS] , власницею якої є відповідач - [PERSON] . Даний факт підтверджений актами від 17.02.2020 року та 28.02.2020 року. Статтею 151 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити своїм коштом поточний і капітальний ремонти, а згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №?572, саме власник квартири зобов`язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обслуговування. З огляду на наведене, враховуючи, що відповідач, як власник, відповідає за належний стан та справність внутрішньо-квартирних мереж, у тому числі відводу на радіатор теплоносія, а презумпція вини відповідача під час розгляду справи не спростована, суд приходить до висновку щодо наявності вини відповідача у залитті квартири [ADDRESS] , власником якої є позивач, та, як наслідок, наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 21 480,00 грн. збитків, що складаються з 19 980,00 грн. вартості відновлюваного ремонту та 1 500,00 грн. вартості експертного дослідження. (Зазначену правову позицію констатував Верховний Суд в своїй постанові від 10.10.2018 року у справі №750/10171/16-ц). Разом з цим, вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача 10 000,00 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, суд приймає до уваги висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 14.02.2018 року у справі №686/10520/15-ц, від 08.05.2018 року у справі №638/9035/16-ц, від 14.11.2018 року у справі №487/2120/16. Зважаючи на час та зусилля, які потрібні позивачеві для відновлення попереднього стану, глибину його душевних та психічних страждань, пов`язаних із пошкодженням майна, небажання відповідача відшкодувати задані збитки в добровільному порядку, порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін (неможливість користування належним позивачу майном), яких він зазнав з огляду на залиття квартири, з огляду на фактичний розмір майнової шкоди, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн., що буде достатньою грошовою компенсацією завданої позивачеві моральної шкоди. При цьому, відхиляючи доводи представника відповідача, суд виходив з наступного: так, надаючи правову оцінку твердженням представника відповідача щодо наявності в наданому позивачем експертному висновку недоліків (незначні відмінності площі, закладення вартості ремонту пошкоджень, не вказаних в акті про залиття, тощо), суд вважає за доцільне зауважити на тому, що наданий позивачем на підтвердження вартості відновлення (ремонту) ушкоджень нерухомого майна експертний звіт станом на 12.05.2020 року з додатками (у тому числі кошторисною документацією та кольоровими фотографіями пошкодженої квартири) складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , кваліфікація якого підтверджена сертифікатом №557/18 від 13.07.2018 року (а.с. 32), містить дату складення, засвідчений підписом на печаткою оцінювача. Отже, підстави піддавати сумніву висновок кваліфікованого суб`єкту оціночної діяльності у суду відсутні. При цьому, визнання експертного висновку в якості належного та допустимого доказу за умов включення суб`єктом оціночної діяльності у вартість відновлюваних робіт ПДВ підтверджена постановою Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №522/8363/13-ц. Безпідставними слід визнати також аргументи представника відповідача з приводу відсутності доказів на підтвердження того, що шкода заподіяна позивачу внаслідок протиправної поведінки відповідача, вина відповідача є недоведеної, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданою шкодою, а також, ймовірної причетності до заподіяння шкоди третьої особи тощо, оскільки, як зазначив Верховний Суд в постановах від 03.10.2018 року у справі №668/7511/15-ц, від 03.10.2018 року у справі №344/3303/16-ц, обов`язки щодо належного утримання й експлуатації квартири та її складників, зокрема сантехнічного обладнання, мережі водовідведення квартири, системи опалення тощо, покладені виключно на її власника, яким є відповідач у справі - [PERSON] . Окрім того, в подальшому, за умов доведеності вини третьої особи в залитті квартири позивача, відповідач не позбавлений права звернутись до такої особи з позовом про стягнення відшкодування в порядку регресу. В свою чергу, суд звертає увагу на те, що представлений відповідачем в якості альтернативи дефектний акт відділу капітального будівництва Торецької міської ради форми № 8 не містить ані номеру, ані дати складення; в правому верхньому куті дефектного акту форми № 8 відсутня відмітка про його затвердження (назва організації, посада, підпис, ініціали, прізвище, дата затвердження) (а.с. 85); пояснювальна записка (а.с. 82) з зазначеною за зведеним кошторисним розрахунком сумою у 12 114,00 грн. (а.с. 83), а також, локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 не засвідчені печаткою оцінювача, не містять посилання на вищезгаданий дефективний акт (номер, дата складення), який є основою даного кошторису та пояснювальної записки (а.с. 86); назви приміщень в розділі «найменування робіт і витрат» позначені в локальному кошторисі на будівельні роботи № 2-1-1 простим олівцем, без жодних застережень (а.с. 86). Клопотання про проведення додаткової експертизи з метою визначення вартості відновлення (ремонту) ушкоджень нерухомого майна за наявності в матеріалах справи двох конкуруючих експертних досліджень, сторонами у справі заявлено не було, обидва представлені сторонами експертні висновки мають певні недоліки, проте вчинені кваліфікованими експертами та підтверджують факт спричинення шкоди, з огляду на що у суду відсутні підстави в наданні переваги експертному дослідженню відповідача (дефектному акту) тільки з огляду на зазначення в ньому меншого розміру вартості відновлюваного ремонту нерухомого майна. Твердження представника відповідача з приводу того, що належна відповідачеві квартира [ADDRESS] під час складання актів про залиття комісією не оглядалась спростовується змістом самих актів, в яких зазначено, зокрема, конкретну причину залиття - механічне пошкодження квартиронаймачем теплоносія, а саме, відводу на радіатор квартири [ADDRESS] , встановити яку без огляду квартири не виявляється можливим. В свою чергу, відсутність підпису власниці квартири чи/або заінтересованої особи з боку відповідача на актах про залиття від 17.02.2020 року та 28.02.2020 року, як зазначив представник позивача в судовому засіданні, пояснюється тим, що в квартирі [ADDRESS] тривалий час ніхто не проживає, зв`язку з власником квартири на час залиття та складання актів не було. Факт не проживання в квартирі [ADDRESS] власниці - [PERSON] (відповідача) підтвердив також представник відповідача в судовому засіданні. З огляду відсутність зв`язку з власницею квартири [ADDRESS] чи/або заінтересованими особами з боку власниці квартири на момент складення актів про залиття та, як наслідок, відсутність на даних документах її/їх підпису, на думку суду, на правильність актів не впливає та не призводить до втрати такими документами юридичної сили, а отже й доказового значення для справи. Зворотного відповідачем у справі не доведено. (Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 12.11.2018 року в справі №753/20314/15-ц). Аргументи представника відповідача з приводу того, що вказані акти про залиття від 17.02.2020 року та від 28.02.2020 року не є належними доказом факту залиття квартири позивача та причинного зв`язку між діями відповідача і шкодою, що завдана позивачеві, на думку суду, є необґрунтованими, оскільки вказані акти містять конкретні причини залиття квартири та дані особи, яка допустила таке залиття, інші потрібні для такого документа реквізити, а отже відповідають вимогам чинного законодавства. Зміст даних актів відповідачем не спростований, у зв`язку з чим останні є належними та допустимими доказами заподіяння відповідачем майнової шкоди позивачеві. (Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 25.04.2018 в справі №522/8363/13-ц). Не погоджується суд з доводами представника відповідача також з приводу відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві 1 500,00 грн. вартості послуг щодо здійснення експертного дослідження. Так, на його думку, зазначені витрати є виключно витратами на збирання доказів у справі відповідно до вимог ч. 5 ст. 81 ЦПК України та не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. Проте, такий висновок спростований Верховним Судом в постанові від 02.05.2018 року у справі №?401/2142/16-ц, який, зокрема, зазначив, що витрати на експертне дослідження вважаються майновими збитками й обов`язок стосовно їхнього відшкодування охоплюється приписами п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, адже є витратами, які позивач мусив зробити для відновлення свого порушеного права (тобто реальними збитками). У підсумку, наведеними вище висновками Верховного Суду, що викладені в постановах від 14.02.2018 року у справі №686/10520/15-ц, від 08.05.2018 року у справі №638/9035/16-ц, від 14.11.2018 року у справі №487/2120/16, спростовуються доводи представника відповідача щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 21 480,00 грн. матеріальної шкоди та 5 000,00 грн. моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial