Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 06.08.1995 року зареєстрували шлюб з відповідачем [PERSON] сільській раді Камянець-Подільського району Хмельницькій області, актовий запис №5. Від шлюбу народилися діти: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що з лютого 2017 р не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, оскільки відповідач тривалий час зловживає спиртними напоями, через що в сім'ї постійно виникають сварки скандали. Протягом подружнього життя 2000 та 2002 році вже зверталась з позовом про розірвання шлюбу і позов відкликала в зв'язку з примиренням. Але відповідач продовжував зловживати спиртними напоями, не забезпечував сімю матеріально, не цікавився життям та проблемами дітей, не приділяв належної уваги їй як жінці. Все це призвели до того, що втратила почуття поваги та кохання до чоловіка. Не бажає зберігати сім'ю та поновлювати подружні відносини так має намір створити другу сім'ю та проживати нормальним життям. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В суді позивач позов підтримала, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи в повному обсязі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім»ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.08.1995 року в [PERSON] сільській раді Камянець-Подільського району Хмельницької області, актовий запис № 5. Від шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-БВ №036510 від [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-БВ №300748 від 13.09.2017 року. Сторони тривалий час не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть, оскільки не знаходили спільної мови на вирішення сімейних та матеріальних проблем. Позивач поновлювати подружні відносини не бажає так як втратила почуття поваги та любові до [PERSON] За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, підстав для збереження сімї немає. Спору про майно не виникає. Малолітня дитина залишається проживати з матірю. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved