Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

[PERSON] (по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] (по тексту - [PERSON] , відповідач) про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном - житловим будинком, що за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання останнього, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в обґрунтування позову зазначає, що являється власником житлового будинку [ADDRESS] . На переконання позивача той факт, що в будинку, який є її приватною власністю, зареєстрована стороння особа, яка не є близьким членом сім`ї та по факту не проживає в ньому, порушує право на реалізацію здійснення власності. З огляду на ту обставину, що відповідач добровільно не знятий з реєстрації, не здійснює та не здійснював будь-яких дій щодо належного обслуговування будинку, оскільки фактично тільки формально був його користувачем, позивач зважаючи на об`єктивні перешкоди у здійсненні її права користування та розпорядження своїм майном вважає позов підставним та таким, що має бути задоволеним. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі на підставах викладених в позові та заяві від 29.04.2020 року, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, з урахуванням ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. З огляду на викладене, за згодою позивача, суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення рішення, про що постановлено ухвалу (протокольну) про заочний розгляд. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного висновку. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У силу ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 155 цього Кодексу жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку під [ADDRESS] , що стверджується даними технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, довідкою виконавчого комітету Кунівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 19.02.2020 року №206, свідоцтвом про право на спадщину по заповіту від 17.01.2000 року №1-97. Як свідчать матеріали справи житловий будинком, що в [ADDRESS] зареєстрований у районному бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за позивачем і записаний в реєстрову книгу під №16 від 17.01.2000 року. Згідно довідки виконавчого комітету Кунівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №205 від 19.02.2020 року в житловому будинку, належному позивачу з 03.03.2012 року зареєстрований [PERSON] , який там з 2013 року не проживає. Ту обставину, що [PERSON] в належному позивачу будинку з 2013 року не проживає та будь-яким чином не користується ним також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Суд вважає доведеним і те, що між сторонами по справі будь-які договірні відносини з приводу користування житлом відсутні. Таким чином, оскільки відповідачем в позасудовому порядку не усунено перешкоди в праві користування та розпорядження позивачем своїм майном - житловим будинком, що перешкоджає останній вільно користуватися та розпоряджатися належною їй власністю, так як формальна реєстрація [PERSON] в спірному домоволодінні надає йому статус користувача житлового будинку з відповідними наслідками, то виходячи з положень ст.ст. 16, 391 ЦК України, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позову. Також на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 840 грн. 80 коп., сплаченого ним при зверненні з позовом до суду судового збору.

Outcome: approved