Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті-Фінанс», третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчий округ Хмельницької області Банадига В.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач отримала копію постанови приватного виконавця Банадиги В.В. про відкриття виконавчого провадження від 17.08.2021 р ВП № 66549974 та по місцю роботи ознайомлено з постановою про звернення стягнення на заробітну плату. Зі змісту виконавчого документу стало відомо, що його видано на стягнення з неї за кредитним договором 008-22508-2-1112 від 20.11.2012 р, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2263/К від 18.06.2020 р є ТОВ «Фінансова компанія «Сіті-Фінанс». З виконавчим написом не погоджується з огляду на наступне. Виконавчий напис виданий щодо вимог, які носять спірний характер, що суперечить ст. 88 Закону України «Про нотаріат», з порушенням вимоги про строк вчинення виконавчого напису, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Крім того позивачем здійснено погашення зазначеної кредитної лінії на більшу суму ніж 932 грн. Про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті-Фінанс» її не було повідомлено. Виконавчий напис вчинено без підтверджуючих документів, з порушенням вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. № 55702 від 11.06.2021 р. таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 15.09.2021 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 29.11.2021 року справа призначена до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Представник ТОВ «ФК «Сіті-Фінанс» в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, відзив на позов не подав. Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена своєчасно належним чином, пояснення на позов не подала. Приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига В.В. в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, пояснення на позов не подав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи в повномуобсязі суд встановив наступне. Судом встановлено, що 11 червня 2021 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис за реєстровим номером № 55702 за кредитним договором № 008-22508-201112 від 20.11.2012 р., укладеного між [PERSON] та Акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», на загальну суму 10 865,87 грн. в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 9 067,31 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 823,56 грн., яка виникла за період з 18.06.2020 р. по 26.05.2021 р. Згідно інформації з АСВП 17.08.2021 р. приватним виконавцем Банадигою В.В. відкрито виконавче провадження ВП № 66549974 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 55702, виданого 11.06.2021 р.. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сумм або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів Українивід 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 11 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Позивач вказує на цю обставину, як на підставу позову. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»). За таких обставин суд визнає позов з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, обгрунтованим. Виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється позивачем, також з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Матеріалами справи підтверджено, що 20 листопада 2012 р. між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 008-22508-201112 шляхом підписання заяви. За умовами договору [PERSON] отримала кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на картковий рахунок в національній валюті України гривні із встановленням ліміту Кредитної лінії на рахунку в сумі 10000 грн., на строк протягом 364 календарних днів. Позивач стверджує, що виконавчим написом відбулось стягнення заборгованості поза межами строку пред`явлення вимоги боржнику. Із змісту виконавчого напису не вбачається, коли настало право вимоги стягувача до боржника, отже нотаріус вчинив виконавчий напис із зазначенням загальної фрази, що строк платежу настав. Відповідачем не надано документів з яких вбачалось би коли настало право вимоги до боржника. Як вбачається із кредитного договору, він укладався строком на 364 календарні дні, тобто до 19 листопада 2013 року. Навіть із цих документів вбачається, що строк подання заяви про вчинення виконавчого напису закінчився 19 листопада 2014 року. Однак виконавчий напис був в чинений 11 червня 2021 року поза межами трирічного строку. Однак ця обставина залишилась поза увагою нотаріуса. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ «Дельта Банк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Матеріалами справи не підтверджується обов`язок позивача сплачувати відсотки за користування кредитними коштами з огляду на правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), оскільки сама заява № 008-22508-201112 не містить умов щодо порядку сплати процентів за користування кредитними коштами. Тому стягнення простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 823,56 грн., яка виникла за період з 18.06.2020 р. по 26.05.2021 р. не є безспірним. Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оцінюючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог [PERSON] , тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 908 грн. 00 коп. + 454 грн. 00 коп. судових витрат.

Outcome: approved