Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просять застосувати строк позовної давності до їх заборгованості за надані КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» послуги до 01.07.2015 в розмірі 187,88 грн., а також звільнити їх від сплати заборгованості за отримані від КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» послуги за період з 01.07.2015 по 01.07.2018 в розмірі 387,45 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що вони зареєстровані за адресою: [ADDRESS], та є споживачами послуг, які надає КП «Комплекс з вивозу побутових відходів». Через скрутне матеріальне становище вони позбавлені можливості в повному обсязі сплачувати за спожиті послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість до 01.07.2015 в розмірі 187,88 грн., а з 01.07.2015 по 01.07.2018 в розмірі 387,45 грн. Наявність такої заборгованості перешкоджає їм скористатися правом на призначення субсидії. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що їх дохід не відповідає фактичному прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб, позивачі просили позов задовольнити. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності позивачів із зазначенням щодо підтримання позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» у судове засідання не з'явився, про дату, час місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не надходив, у зв'язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Позивачі є споживачами послуг КП «Комплекс з вивозу побутових відходів». Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, розмір оплати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показників приладів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно приписам п.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, позовна давність - це строк, в межах якого особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого права або інтересу, а не період, протягом якого існує заборгованість за надані комунальні послуги. Отже, застосування судом наслідків спливу строку позовної давності можливе в межах розгляду справи про стягнення заборгованості, а не в межах розгляду справи про списання боргу. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України а саме: -визнання права; - визнання правочину недійсним; - припинення дії, яка порушує право; - відновлення становища, яке існувало до порушення; - примусове виконання обов'язку в натурі; - зміна правовідношення; - припинення правовідношення; - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; - відшкодування моральної (немайнової) шкоди; - визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом. Пунктом 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV наведений вичерпний перелік підстав за яких споживачі мають право не сплачувати комунальні послуги, за яким споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Однак, обставини на які посилаються позивачі, не відносяться до підстав, за якими вони мають право не сплачувати комунальні послуги. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Зобов'язання відповідача щодо списання заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. Враховуючи вищевказані обставини справи, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про застосування строку позовної давності та звільнення від сплати заборгованості, у в зв'язку з чим вважає за необхідним відмовити у його задоволені. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed