Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Адвокат Ракущинець А.А. звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, а саме, витрат на правничу допомогу у сумі 2000грн. Свою заяву мотивує тим, що позивачем разом з позовною заявою було заявлено про наступне відшкодування витрат на правову допомогу. Також позивачем до виходу суду до нарадчої кімнати було подано заяву відповідно до ч.8\~ст.141\~ЦПК України в якій було зазначено про те, що докази про судові витрати,\~пов`язані з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у даній справі. У підтвердження понесених позивачем витрат до заяви додав додаток №01 до договору від 01.07.2021, акт від 29.09.2021 щодо надання послуг, звіт про виконання умов договору від 01.07.2021, прибутковий касовий ордер №29-09/01 від 29.09.2021. До заяви також долучено квитанції про направлення копії такої\~іншим учасникам справи. У відповідності до ст. 270 ЦПК України суд ухвалює додаткове судове рішення без виклику сторін. Згідно ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2021 позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено повністю. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Києво - Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни №4431 від 06.05.2021, про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованість в розмірі 7 777,90 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» на користь [PERSON] суму 1362 (одну тисячу триста шістдесят дві) грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Відповідно до\~ст.270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; \~суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; \~судом не вирішено питання про судові витрати; \~суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430\~цього Кодексу. \~Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд,\~що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення у справі №308/8427/21 від 29.09.2021 судом не було вирішено питання про судові витрати, а саме про витрати на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про винесення додаткового рішення у справі з даного питання. Так, у відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: \~на професійну правничу допомогу; \~пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; \~пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; \~пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання\~правничої допомоги за рахунок держави. \~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: \~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); \~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); \~обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; \~ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: \~чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; \~чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; \~поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; \~дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час\~(стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд повинен врахувати заперечення відповідача щодо неспівмірності розміру судових витрат на правничу допомогу заявленим позовним вимогам, складність справи та наявність численної усталеної судової практики в аналогічних справах, час, вказаний як витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціну позову та (або) значення справи для сторони. Законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року по справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20). Отже, із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до\~ЦПК України\~законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України\~основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. З доданих до заяви доказів та матеріалів справи судом встановлено, що 26 червня 2021 року між [PERSON] та адвокатом Ракущинець Андрієм Андрашовичем було укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до п.4 вказаного договору надання юридичної допомоги Адвокатом здійснюється відповідно до додатку до договору. До заяви про ухвалення додаткового рішення адвокатом було долучено додаток №01 до договору в якому міститься перелік послуг та визначення оплати за надані послуги. Відповідно до акту від 29.09.2021 року, складеного між [PERSON] та [PERSON] , на виконання Угоди про надання правової допомоги, адвокатом надано наступні послуги Клієнту: усна консультація; первинне вивчення документів; підготовка позовної заяви до суду; здача позовної заяви до суду. Всього 2000,00 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №29-09/01 від 29 вересня 2021 року [PERSON] було прийнято від [PERSON] , на підставі угоди про надання послуг адвоката, кошти в сумі 2000,00 грн. На підставі вищевикладеного, суд враховуючи заявлені позовні вимоги, складність справи, час, вказаний як витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відсутність клопотання відповідача про зменшення судових витрат, вважає, що витрати позивача пов`язані з правничою допомогою адвоката у сумі 2000грн. є обґрунтованими та, враховуючи задоволення позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved