Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] кооперативу «Ярославський» про стягнення грошових коштів. Позивач в своїй позовній заяві зазначала, що 28 жовтня 2014 року між сторонами було укладено договір про сплату пайових внесків №149-5-10-14, відповідно до п.2.1. якого «…учасник сплачує до кооперативу пайові внески у розмірах та порядку, встановленому даним договором та додатками до нього, а кооператив за рахунок пайових внесків учасника та пайових внесків інших асоційованих членів кооперативу зобовязується організувати (здійснити) будівництво обєкту будівництва, здати його в експлуатацію в термін не пізніше визначеному в п.7.4.3. договору». Пункт 7.4.3. вищезазначеного договору визначає, що кооператив взяв на себе зобовязання здійснити будівництво обєкта будівництва та забезпечити його прийняття до експлуатації у строк до 30 червня 2015 року. Відповідач порушив взяте на себе зобовязання здійснити будівництво у встановлений договором строк, що передбачено п.8.2.1. договору. Згідно п.8.2.1. договору, у випадку порушення кооперативом строку визначеного п.7.4.3. цього договору, кооператив зобовязується сплатити учаснику неустойку у формі штрафу, що складає 1000 грн. за кожний повний календарний місяць такого затримання. Зазначену цим пунктом неустойку кооператив зобовязується сплатити учаснику протягом трьох календарних днів з моменту предявлення вимоги учасником про її сплату. Позивачем було направлено відповідачу вимогу про сплату неустойки від 13 січня 2016 року, на яку відповідач надав відповідь за вих..№01/15-526, якою відмовив у виплаті неустойки, мотивуючи відмову тим, що вимога щодо сплати неустойки була отримана відповідачем після отримання декларації про закінчення будівництва. 16 березня 2016 року позивачем було повторно направлено відповідачу вимогу про сплату неустойки, але відповідач відмовився виконати взяте на себе грошове зобовязання відповідно до п.8.2.1. договору. 05 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про сплату пайових внесків №149К-4/5-02-15 обєктом будівництва, в якому є той самий житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Симоненка Василя, 117, а приміщенням, право власності на яке реєструється за позивачем, є приміщення кладової між четвертим та пятим поверхом в секції №2 площею 3,6 кв.м. Вимога про сплату неустойки була направлена позивачем відповідачу рекомендованим листом з описом 26 квітня 2016 року, яку останні отримав 29 квітня 2016 року. Відповідно до декларації про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності №КС143153571-17 від 23 грудня 2015 року обєкт будівництва був прийнятий до експлуатації лише 23 грудня 2015 року, а не 30 червня 2015 року, тобто відповідачем було порушено строк виконання зобовязання на 5 (пять) повних місяців, а отже відповідно до п. 8.2.1. договорів №149К-4/5-02-15 та №149-5-10-14 неустойка складає 10000 грн. Сума неустойки за договором №149-5-10-14 в розмірі 5000 грн. мала бути сплачена у період з 13 січня 2016 року по 16 січня 2016 року включно, відповідно до п.8.2.1. Сума неустойки за договором №149К-4/5-02-15 в розмірі 5000 грн. мала бути виплачена у період з 04 травня 2016 року по 06 травня 2016 року включно, відповідно до п.8.2.1. Станом на день подання позовної заяви до суду, відповідачем не було виконано його грошове зобовязання перед позивачем на за одним з вищезазначених договорів. Посилаючись на викладене та ч.1 ст.530 ЦК України, позивач просила суд стягнути із відповідача неустойку (пеню) в розмірі 10 000 грн.. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив про задоволення позову в повному обсязі. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. Судом встановлено, що 28 жовтня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] кооперативу «Ярославський» було укладено договір про сплату пайових внесків №149-5-10-14 (а.с.6-15). Відповідно до п.п.1.1.1. та 1.1.2. обєктом будівництва є житловий будинок за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Симоненка Василя, 117, приміщення квартира в обєкті будівн6ицтва, характеристика якої наведена в п.2.2 цього договору. Пункт 7.4.3. вищезазначеного договору визначає, що [PERSON] кооператив «Ярославський» взяв на себе зобовязання здійснити будівництво обєкта будівництва та забезпечити його прийняття до експлуатації у строк до 30 червня 2015 року (а.с.10). 05 лютого 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] кооперативу «Ярославський» було укладено договір про сплату пайових внесків №149К-4/5-02-15, обєктом будівництва, в якому є той самий житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Симоненка Василя, 117, а приміщенням, право власності на яке реєструється за позивачем, є приміщення кладової між четвертим та пятим поверхом в секції №2 площею 3,6 кв.м. (а.с.16-24). Позивачем [PERSON] було направлено відповідачу [PERSON] кооперативу «Ярославський» вимогу про сплату неустойки від 13 січня 2016 року, на яку відповідач надав відповідь за вих..№01/15-526, якою відмовив у виплаті неустойки, мотивуючи відмову тим, що вимога щодо сплати неустойки була отримана відповідачем після отримання декларації про закінчення будівництва (а.с.28-29). 16 березня 2016 року позивачем [PERSON] було повторно направлено відповідачу [PERSON] кооперативу «Ярославський» вимогу про сплату неустойки, але відповідач відмовився виконати взяте на себе грошове зобовязання відповідно до п.8.2.1. договору, у звязку із несвоєчасним зверненням позивача з даною вимогою (а.с.30-33). 26 квітня 2016 року позивачем [PERSON] було направлено відповідачу [PERSON] кооперативу «Ярославський» вимогу про сплату неустойки у вигляді штрафу, згідно п.8.2.1 договору №149К-4/5-15 від 05 лютого 2015 року у розмірі 5000 грн.(а.с.34). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] визнав факт отримання відповідачем [PERSON] кооперативом «Ярославський» вищезазначених вимог позивача [PERSON], проте. Наголошував на тому, що позивачем було підписано акт приймання-передачі приміщень, відповідно до договорів №149-5-10-14 та №149К-4/5-02-15. Відповідно до декларації про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності №КС143153571-17 від 23 грудня 2015 року обєкт будівництва - житловий будинок за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Симоненка Василя, 117, був прийнятий до експлуатації 23 грудня 2015 року (а.с.35-38). Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. За приписами статті 838 Цивільного кодексу України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 846 Цивільного кодексу України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Стаття 853 вказаного Кодексу встановлює обов'язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові, в іншому випадку він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Відповідно до статей 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Згідно зі статтею 611 цього Кодексу, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а саме як сплата неустойки так і відшкодування збитків. Відповідно до ч.4 ст.3 ЗУ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», зокрема, нарахування та виплата забудовником штрафних санкцій, передбачених договорами, та стягнення коштів, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, на строк дії цієї статті не здійснюється. Ця заборона не застосовується, якщо визначений термін прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва переноситься більше ніж на 18 місяців. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до пункту 7.4.3. договору про сплату пайових внесків №149-5-10-14, [PERSON] кооператив «Ярославський» взяв на себе зобовязання здійснити будівництво обєкта будівництва та забезпечити його прийняття до експлуатації у строк до 30 червня 2015 року, а згідно декларації про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності №КС143153571-17 від 23 грудня 2015 року обєкт будівництва - житловий будинок за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Симоненка Василя, 117, був прийнятий до експлуатації 23 грудня 2015 року. Таким чином, визначений термін прийняття обєкта будівництва - житлового будинку за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Симоненка Василя, 117, в експлуатацію було перенесено на пять повних місяців, що менше ніж вищезазначених в Законі 18 місяців. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даних правовідносинах діють приписи ЗУ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», а саме: заборона щодо нарахування та виплати забудовником штрафних санкцій, передбачених договорами, та стягнення коштів, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed