Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

[PERSON], який діє за довіреністю в інтересах [PERSON], звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із цивільним позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання. Позов мотивував тим, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 30.08.2012 року задоволено частково позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з нього на утримання повнолітнього сина [PERSON] на час його навчання аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 700,00 грн. щомісячно. Під час ухвалення даного судового рішення, судом приймалась до уваги та обставина, що хлопець навчався у двох вищих навчальних закладах. Однак у грудня 2013 року позивачу стало відомо, що його сина відрахували з одного із вищих навчальних закладів у зв'язку із його ліквідацією, починаючи з 01.09.2013 року. Крім того, позивач зазначає про погіршення свого матеріального стану, оскільки повинен повертати кошти, позичені на будівництво спільного будинку, який судовим рішенням був поділений між подружжям, а також зобов'язаний сплачувати [PERSON], відповідачці за даним позовом, кошти у розмірі 39 805,00 грн. як компенсацію за відхилення від ідеальної частки при розподілі будинку. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому [PERSON], в інтересах свого довірителя, просить суд зменшити розмір стягуваних аліментів з 700,00 грн. на місяць до 150,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2013 року і до закінчення навчання. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити позов. Додатково пояснив суду, що на думку його довірителя, 150,00 грн. на місяць достатньо для того, аби забезпечити для сина навчальний процес, а саме придбати необхідну кількість зошитів та ручок, проїзні квитки на громадський транспорт, харчування під час навчання. Представник відповідачки за договором про надання правової допомоги адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив з тих підстав, що чинним законодавством не передбачено можливість зміни розміру аліментів за минулий період, тобто до подачі позову до суду. Крім того, звернув увагу, що позивач зобов'язаний попереднім судовим рішенням до сплати аліментів на період навчання, що є значно ширшим поняттям, ніж забезпечення лише навчального процесу. В ході судового розгляду по справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 30.08.2012 року по справі № 206/3964/2012 частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто на її користь з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] на час його навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі по 700,00 грн. щомісячно. При визначенні розміру аліментів, які підлягатимуть до стягнення, судом було взято до уваги, що син сторін [PERSON] на той час навчався у двох вищих навчальних закладах, а саме у Вінницькому торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету, а також в університеті Овернь Клермон при Київському національному торговельно-економічному університеті. Згідно листа заступника декана факультету товарознавства, маркетингу та туризму ВТЕІ КНТЕУ Гирича С.В., [PERSON] дійсно є студентом факультету денної форми навчання, стипендію не отримує. Крім того, студент навчався у Вінницькому відділенні Французько-українського інституту управління до 01.09.2013 року, коли відділення припинило свою діяльність. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів боржником [PERSON], складеної державним виконавцем Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції Зінаковою С.В., боржник станом на 01.06.2014 року заборгував на користь [PERSON] аліменти на загальну суму 6067,00 грн., в тому числі, починаючи з січня 2014 року [PERSON] припинив сплату аліментів взагалі. Відповідно до довідки № 148, виданої 26.05.2014 року директором Вінницького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету, [PERSON] навчається на факультеті товарознавства, маркетингу та туризму і закінчує навчання у червні 2014 року. Відповідно до положень статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 192 цього ж Кодексу передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позову з наступних підстав. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, які підлягають стягненню з [PERSON], Замостянський районний суд м. Вінниці врахував ту обставину, що [PERSON] на той час навчався у двох навчальних закладах. Однак, як встановлено у судовому засіданні, починаючи з 01.09.2013 року [PERSON] навчається лише у одному вищому навчальному закладі, а не двох. Відтак, на думку суду, вимога позову про зменшення розміру аліментів на час навчання є обґрунтованою і підлягає до задоволення. В той же час, вимога про зменшення розміру аліментів за минулий період, а саме з 01.09.2013 року, задоволенню не підлягає, оскільки законодавством не передбачено зменшення аліментів за минулий період. Крім того, суд бере до уваги й ту обставину, що [PERSON] по грудень 2013 року включно вже сплатив [PERSON] аліменти із розрахунку по 700,00 грн. на місяць. Не обґрунтованою є також і вимога позивача про зменшення розміру аліментів до 150,00 грн. на місяць, оскільки відповідно до положень частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, аліменти - це кошти на утримання дитини, а не кошти на забезпечення навчального процесу, як обґрунтовував свою позицію представник позивача. Оскільки забезпечити утримання дитини із розрахунку 150,00 грн. на місяць, із врахуванням положень Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», не можливо, а також чи до уваги майновий стан позивача [PERSON], суд приходить до переконання про доцільність зменшення аліментів до розміру по 500,00 грн. на місяць до закінчення навчання [PERSON] у ВТЕІ КНТЕУ. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України, а також беручи до уваги, що відповідачка згідно положень Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial