Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

[PERSON] пред'явила у суді позов до [PERSON], [PERSON], в якому просила на користь позивача: 1) стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі, що еквівалентна 121,00 доларів США; 2) стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі еквівалентній11979,00 доларів США; 3) стягнути з [PERSON] 3% річних в сумі еквівалентній 411,00 доларів США; 4) стягнути з [PERSON] відсотки за користування грошовими коштами в сумі 72519,75 грн.; 5) стягнути солідарно з відповідачів судові витрати в сумі 38,30 грн.; 6) стягнути з [PERSON] судові витрати в сумі 3791,42 грн. Позов обґрунтовано тим, що 03.05.15 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на суму 12100,00 доларів США, про що складено та підписано відповідачем розписку. 05.05.15 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки, за умовами якого [PERSON] поручилась перед позивачем за належне виконання [PERSON] взятого на себе договірного зобов'язання. Матеріальна відповідальність [PERSON] обмежена 1/100 суми боргу, тобто 121,00 доларами США. За договором поруки, [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність у разі неналежного виконання [PERSON] умов договору позики. Після спливу строків дії договору позики та договору поруки, позивач зверталась до відповідачів з вимогою сплатити суму боргу, проте в позасудовому порядку спір не вирішився. За таким обставин позивач звернулась з цим позовом до суду з метою захисту її порушеного права. В судове засідання позивач не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином. До суду звернулась із заявою, в якій просила позовні вимоги задовольнити, провести розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі також свого права на участь у судовому засіданні не використали, причини неявки суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином. [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій визнав позовні вимоги, пред'явлені до нього, за умови встановлення судом факту невиконання умов договору позики, а також підтвердив факт укладення з позивачем договору поруки. (а.с. 43, 70) Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Як вбачається з Розписки від 03.05.15 [PERSON] [INFO] отримав у [PERSON] в борг «10000 доларів США (десять тисяч доларів США) + 2000 +100 доларів США». Зобов'язується повернути вищевказані грошові кошти 03.06.15. (а.с. 13) Судом достовірно встановлено, що 05.05.15 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки, відповідно до п. 1.1. якого [PERSON], будучи поручителем, поручається перед [PERSON] за виконання [PERSON] обов'язку щодо сплати основного боргу за борговою розпискою від 03.05.15 на підставі усного договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON], та який складає 12100,00 доларів США, в обсязі передбаченому п. 2.1. цього Договору. (а.с. 8-10) Відповідно до п. 1.3 Договору поруки у разі порушення [PERSON] обов'язку повернення коштів за розпискою від 03.05.15, [PERSON] та [PERSON] відповідають перед [PERSON] як солідарні боржники. Згідно із п. 2.1 Договору поруки, передбачений п. 1.1.1. Договору обов'язок Поручителя перед Кредитором обмежується сплатою суми 1/100 основного боргу, який дорівнює 12100,00 доларів США в складає 121,00 долар США. П 2.2. передбачає, що Поручитель не відповідає за сплату Боржником Кредитору процентів, неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків за основним договором (Розпискою). Згідно п. 3.2. Поручитель зобов'язаний сплатити Кредитору несплачену Боржником суму основного боргу, але не більше ніж 121,00 долар США, протягом 2 робочих днів із дня отримання відповідної письмової вимоги Кредитора шляхом особистої передачі або перерахування несплаченої Боржником суми на користь Кредитора у визначений ним спосіб. Як вбачається із п. 5.3. Договору він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до моменту припинення поруки на підставах, передбачених ст. 559 ЦК України. Причиною спору між сторонами стало невиконання божником в добровільному порядку свого обов'язку з повернення грошових коштів отриманих на підставі договору позики, що підтверджено відповідною розпискою у визначений строк, а також невиконання поручителем свого договірного зобов'язання за договором поруки на умовах та у строк визначений цим договором. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Ст. 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики, позивач надав відповідну розписку, що свідчить про дійсність зобов'язання. Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільні правовідносини на підставі договору позики. На підтвердження укладення договору позики позивачем була надана до суду розписка позичальника, яким є відповідач [PERSON] Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Верховний Суд України, розглянувши справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] не було до суду подано жодного доказу на спростування факту виникнення у сторін договірних зобов'язань, доказів виконання ним свого договірного обов'язку щодо своєчасної та в повному обсязі погашенні заборгованості, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача з [PERSON] суми боргу в розмірі 11979,00 доларів США доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Іншу частину основного боргу, а саме 121,00 доларів США, позивач просить суд стягнути з обох відповідачів солідарно. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. (ч. 2 ст. 553 ЦК України) Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи те, що Договором поруки сторони визначили, що Поручитель не відповідає за сплату Боржником Кредитору процентів, неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків за основним договором (Розпискою), а його відповідальність обмежується сплатою боргу в межах суми 121,00 долар США, а також враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог в частині стягнення з нього заборгованості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині та відповідно солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за договором позики в розмірі 121,00 долар США. Як вбачається з позовної заяви позивач просить суд також стягнути з відповідача [PERSON] на її користь грошову суму в розмірі 72519,75 грн., що є відсотками за користування грошовими коштами за весь час прострочення боргу. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. (ч. 2 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договором позики не встановлений розмір відсоток, що підлягає стягненню, а також домовленість щодо строку стягнення відсотків. таки чином суд вважає за необхідне виходити з розміру відсотків в межах облікової ставки НБУ та стягнення відсотків щомісячно. Позивачем в позовній заяві зазначено, що станом на 20.07.16 сума заборгованості по сплаті відсотків складає 72519,75 грн., з огляду на 413 днів прострочення. Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] відсотків за користування грошовими коштами доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Позивач просить суд також стягнути на її користь з [PERSON] 3% річних за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи встановлення судом невиконання боржником договірного зобов'язання щодо повернення суми боргу за договором позики, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача 3 % річних. Враховуючи період прострочення, а саме з 03.06.15 по 20.07.16, суму боргу в розмір 12100,00 доларів США, 3 % річних становить 411,00 доларів США. Відтак, вказана грошова сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів заборгованість, відсотки за користування коштами, 3% річних у національній грошовій одиниці гривні, в сумі, що еквівалентна доларам США. Суд вважає за необхідне стягнути заборгованість, що виражена в доларах США еквівалентно офіційному курсу НБУ до гривні станом на день ухваленні рішення судом, тобто станом на 09.07.18.

Outcome: approved