Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третьої особи Органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], покликаючись на те, що відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків, не цікавиться станом здоров'я сина, його навчанням, фізичним, духовним розвитком, ніде не працює, не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина. Крім того, не сплачує заборгованість по аліментах, за що був притягнутий до кримінальної відповідальності. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, просять його задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] проти позову заперечили, просять відмовити в задоволенні такого. Представник третьої особи, Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, до початку судового засідання подав листа з проханням справу слухати без участі їх представника, щодо заявленого позову заперечень не мають та вбачають за доцільне задоволення позову. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі представника третьої особи, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, думку прокурора в підтримання позову, вивчивши та дослідивши обставини по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно з п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2000 р. по 18 вересень 2008 р. Шлюб між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 18.09.2008 р., актовий запис № 335. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] від 07.04.2004 р., актовий запис № 1665), який на даний час проживає з матір'ю та дідом [PERSON] (а.с. 8). Встановлено, що [PERSON], після розірвання шлюбу, не приходив, не дзвонив до сина, не вітав з днем народження, ні з іншими святами, не цікавився здоров'ям, справами дитини, його переживаннями, потребами у фізичному та духовному сенсі. [PERSON], постійно хворіє та перебуває на диспансерному обліку в дитячого пульмонолога, що підтверджується довідкою лікаря Львівського протитуберкульозного диспансеру від 19.05.2014 р., потребує постійного лікування. З пояснень позивачки, ще до офіційного розірвання шлюбу, та до сьогодні, відповідач перестав приймати участь у вихованні та догляді за дитиною, розвитком дитини не цікавиться. Безвідповідально відносячись до утримання дитини, має 7 місяців заборгованості по аліментах в сумі 6 612.60 грн. З моменту призначення (з 16.12.2008р.) Франківським районним судом м. Львова виплати аліментів на утримання сина [PERSON] і до цього часу відповідач не виплачував аліменти вчасно (розрахунок боргу по аліментах на 01.03.2012р., розрахунок боргу по аліментах на 01.07.2013р., довідка № 20541 від 11.10.2013 р.). Оскільки дитина часто хворіє, мати хотіла, на час відпустки, завести сина на море за кордон, однак відповідач добровільно дозволу на виїзд дитини не надав, чим проігнорував право дитини на відпочинок та лікування Згідно вироку Залізничного районного суду м.Львова по справі №1-421/2009 р. від 20 жовтня 2009 р., за злісне ухилення від сплати аліментів в 2009 р. [PERSON] був притягнутий до кримінальної відповідальності за несплату аліментів. Відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню свого малолітнього сина, протягом багатьох років вихованням дитини не займається, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не бачиться з дитиною, не шукає зустрічей, не приходить в школу на батьківські збори, тощо. Згідно довідки Спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи № 52 ім. М. Лобачевского з поглибленим вивченням математичних наук м. Львова № 01-18/188 від 29.05.2014 року, неповнолітній син сторін навчається в 4-му класі даної шкоди, бере участь та займає призові місця у різних конкурсах та олімпіадах. За чотири роки навчання, школу відвідували тільки мати та дідусь учня, мати ходить на батьківські збори, батька жодного разу в школі не бачили. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства,, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Судом, згідно ухвали Буського районного суду від 06.11.2014 року, відповідачу надавався термін для можливого виправлення строком на 3 місяці, однак останній не дав позитивних результатів. [PERSON] свого відношення до дитини та виконання батьківських обов»язків не змінив, з сином не бачився, не дзвонив, не цікавився здоров»ям, успіхами в школі, не надавав жодної матеріальної допомоги. Крім того, згідно листа начальника відділу ДВС Буського РУЮ № 16/09-20/17 від 12.01.2015 року, станом на 01.01.2015 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 10853,44 гривень. Згідно ст.155ч.4 Сімейного Кодексу, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Також ухилення від виконання батьківських обов'язків, що виражається в систематичному невиконанні чи неналежному виконанні обов'язків по вихованню неповнолітнього при наявності об'єктивної можливості їх виконання, тягне за собою позбавлення батьківських прав. З висновку Франківської районної адміністрації ЛМР № 35-2573 від 01.07.2013 року вбачається доцільність позбавлення відповідача батьківських по відношенні до сина [PERSON].(а.с. 9) Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, що є підставою, відповідно до ст. 164, 166 СК України позбавити його батьківських прав відносно сина.

Outcome: approved