Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання договорів дарування недійсними. Свої позовні вимоги позивачі мотивували тим, що [INFO] померла їхня мати [PERSON]. У встановлений законодавством строк вони звернулися з заявами про прийняття спадщини після смерті матері до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] Однак при оформленні спадщини вони дізналися, що мати [PERSON] договором дарування від 14.02.2014 року зареєстрованим в реєстрі за № 298 подарувала відповідачу житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] та договором дарування від 14.02.2014 року зареєстрованим в реєстрі за № 301 подарувала відповідачу земельну ділянку площею 0,1838 га розташовану по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] з народження проживав з матір'ю в окремому будинку домоволодіння по [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] проживала зі своєю сім'єю окремо від матері, але весь час її відвідувала та допомагала. В 2007 році в матері погіршився стан здоров'я, тому вона перебувала під опікою та доглядом старшого сина [PERSON] В липні 2013 року відповідач [PERSON] таємно перевіз їхню матір до себе додому, забравши всі документи та її речі. В серпні 2013 року матір прооперували, після чого відповідач 18 листопада 2013 року перевіз матір до себе додому та заборонив їм спікуватися з нею. Будучи лежачою хворою, оскільки вона без сторонньої допомоги не могла рухатися, 14.02.2014 року мати підписала договори дарування, якими подарувала відповідачу будинок та земельну ділянку по [ADDRESS]. Вважають, що їхня мати хоч і була дієздатною особою, на момент вчинення правочинів знаходилася у такому хворобливому стані, що не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними. Крім того, мати весь час говорила, що її будинок після смерті бути належати всім трьом дітям у рівних частинах. Вони піддають сумніву, що їхня мати добровільно підписала договори дарування на користь відповідача. У зв'язку з тим, що мати була глухою, вчиняючи вказані правочини мала спотворене формування своєї волі та допустила помилку, яка сприяла не належній оцінці своїх дій, відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України просять визнати договір дарування житлового будинку від 14.02.2014 року зареєстрований в реєстрі за № 298 та договір дарування земельної ділянки від 14.02.2014 року зареєстрований в реєстрі за № 301 недійсними. В судовому засіданні позивачі та їх представники [PERSON] та [PERSON] заявлені позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підтримали в повному обсязі та просили суд визнати недійними договір дарування від 14.02.2014 року зареєстрований в реєстрі за № 298 яким [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] та договір дарування від 14.02.2014 року зареєстрований в реєстрі за № 301, яким [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку площею 0,1838 га розташовану по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що [INFO] померла його та позивачів мати [PERSON]. В зв'язку з тим, що вона мала поганий слух та незадовільний стан здоров'я він забрав матір проживати до себе додому, аби надати їй належний догляд. Мати ніколи не скаржилася на психічні розлади здоров'я. Будучи при здоровому глузді, 14.02.2014 року вона виявила бажання поїхати до нотаріуса та подарувати йому житловий будинок та земельну ділянку розташовані по [ADDRESS]. Сам він ніколи не чинив тиск на матір з приводу дарування йому будинку та земельної ділянки. Вказав, що він не чинив перепон у спілкуванні матері з позивачами. Сестра [PERSON] виявляла бажання забрати покійну матір за життя проживати до себе, однак остання відмовилася і залишилася проживати в його будинку. Просить відмовити позивачам [PERSON] та [PERSON] у задоволенні позову про визнання договорів дарування не дійсними. Третя особа, приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду письмові пояснення по суті справи, вказавши, що дійсно 14.02.2014 року до неї звернулися [PERSON] та її син [PERSON] з проханням посвідчити договори дарування будинку та земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS]. У відповідності до чинного законодавства, зокрема Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нею у спілкуванні із сторонами встановлювались їх особи, перевірялась їх цивільна дієздатність, встановлювалось волевиявлення сторін та їх дійсні наміри, роз'яснювались наслідки вчинення договорів дарування. Вислухавши роз'яснення, дарувальниця [PERSON] підтвердила, що вона все розуміє і хоче подарувати будинок і земельну ділянку синові [PERSON] Спілкуючись з дарувальницею [PERSON], нотаріус переконалась, що вона здатна усвідомлювати значення нотаріальних дій, їх наслідки та зміст роз'яснень нотаріуса, волевиявлення її було вільне, відповідало її внутрішній волі та дійсному наміру на дарування будинку і земельної ділянки синові [PERSON], за її словами - до нотаріуса з'явилась добровільно і без примусу, бо хоче подарувати своє майно. Відносно того, що позивачі вказують про необхідність залучення сурдоперекладача оскільки дарувальниця [PERSON] була глухою, пояснює, що ніяких вад зі слухом в [PERSON] вона не помітила, оскільки остання все розуміла та не перепитувала, про наявність слухового апарату їй нічого не відомо. При вчиненні нотаріальних дій вона не могла встановити чи є в родичів дарувальниці інвалідність. Щодо відсутності власного житла у родичів їй не повідомлялося, оскільки згідно довідки сільської ради в будинку, який [PERSON] мала бажання подарувати ніхто, крім дарувальниці не зареєстрований та не проживає. Тому вважає, що нотаріальні дії вчинені відповідно до вимог чинного законодавства і порушень законодавства при посвідченні договорів дарування нею допущено не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні поянила, що вона є онукою [PERSON] Незадовго до смерті бабусі, вона з нею спілкувалася, остання скаржилася на погане самопочуття. На її думку у бабусі була неадекватна поведінка. [INFO] [PERSON] померла. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні дали аналогічні пояснення, що вони особисто були знайомі з [PERSON], яка померла [INFO]. При спілкування з [PERSON] ніяких розумових та психічних відхилень в її поведінці вони не помічали, поводила себе як повноцінна людина при здоровому глузді. В [PERSON] був поганий слух. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] посвідчені договір дарування зареєстрований в реєстрі за № 298, яким [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] та договір дарування зареєстрований в реєстрі за № 301 яким [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку площею 0,1838 га розташовану по [ADDRESS]. Також судом встановлено, що у відповідності зі ст. 203 ЦК України приватним нотаріусом [PERSON] дотримані загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, мала необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі; правочин вчинений у формі, встановленій законом; правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 07 квітня 2014 року [PERSON] померла. Статтею 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Пунктом 16 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», передбачено, що правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. Однак в судовому засіданні позивачі та їх представники не ставили питання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи [PERSON], що є необхідним при вирішення даної категорії справи. З наданих суду матеріалів та показань свідків підстав для визнання договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки від 14.02.2014 недійсними судом не встановлено, оскільки дані договори відповідають вимогам ст. 203 ЦК України. За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання договору дарування житлового будинку від 14.02.2014 року зареєстрованого в реєстрі за № 298 та договору дарування земельної ділянки від 14.02.2014 року зареєстрованого в реєстрі за № 301 недійсними необхідно відмовити.

Outcome: dismissed