Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

[PERSON], який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та дружину. В обгрунтування позову зазначив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2016. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] На даний час спільне проживання припинене, дитина проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Згідно судового наказу від 03.04.2019 з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.03.2019 та до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, не має змоги працювати, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини [PERSON] , [INFO] , за минулий час починаючи з 07.03.2017 з часу народження дитини до 19.04.2019, в розмірі 1/8 всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, також просить стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення сином трьох років , в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 19.04.2019 до 06.03.2020. Крім того, просить суд стягнути з відповідача у справі додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами в сумі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, до суду надійшли заяви про проведення судового засідання у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання у його відсутність, позов визнає Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: Ухвалою судді від 24.04.2019 позов прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито та розгляд вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 23.05.2019 відмовлено у прийнятті визнання позовних вимог відповідачем, у частині стягнення аліментів за минулий час та стягнення додаткових витрат на дитину. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 07.10.2016 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області ( а.с. 6). Від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області ( а.с 5). Згідно довідки № 399 від 03.05.2019, виданої виконкомом Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області (а.с. 19) вбачається, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Згідно судового наказу від 03.04.2019 з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.03.2019 та до досягнення дитиною повноліття ( а.с.8) . Частинами 2, 4 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та з врахуванням того, що відповідач не заперечував проти стягнення аліментів з нього на утримання дружини у зазначеному позивачем розмірі, має для цього доходи, враховуючи відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, суд вважає необхідним задовольнити заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач є працездатною особою, а тому за своїм матеріальним станом в змозі організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити достатню матеріальну допомогу дружині, і повинен надавати грошову допомогу на її утримання. При вирішенні питання розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, відповідача, інші обставини, що мають істотне значення та приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дружини у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача щомісячно, починаючи від дати подачі позову - 19.04.2019 і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років - до 06.03.2020. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час, то в цій частині суд не вбачає підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути стягнуті, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Обставинами, які свідчать про ухилення відповідача від сплати аліментів, можуть бути приховування розміру заробітку, місця проживання, тимчасовий виїзд за кордон тощо. Згідно зі ст. 194 СК України. передбачено: 1. Аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. 2. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. 3. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. 4. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. 5. Положення частин першої - третьої цієї статті, а також статей 195-197 цього Кодексу застосовуються і до стягнення аліментів іншим особам, які визначені цим Кодексом. Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про наявність обставин, передбачених зазначеною нормою права, які б давали правові підстави для стягнення аліментів за минулий час, позивач суду не надала і судом таких доказів не здобуто. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У відповідності до ст. 185 СК України, розмір суми, яка стягується як додаткові витрати, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або припускаючих витрат і, отже, не може бути визначений у частках до заробітку (доходу) відповідача. Додаткові витрати визначаються в твердій грошовій сумі з урахуванням матеріального стану батьків. Таким чином, участь батьків у додаткових витратах на дитину не обов`язково має бути рівною. Додаткові витрати можуть провадитися як одноразово, так і протягом тривалого часу, наприклад, через хворобу чи каліцтво дитини. У зв`язку з цим суд вправі зобов`язати батьків узяти участь як у фактично понесених витратах, так і у витратах, які необхідні в майбутньому. Як зазначалося раніше, батьки повинні добровільно визначатися, хто, у якій сумі повинен нести додаткові витрати на дитину. У разі спору суд визначає, хто з батьків, в якій твердій грошовій сумі повинен нести ці витрати. Якщо вимоги про аліменти і додаткові витрати розглядаються одночасно, то в рішенні має бути окремо зазначена частина заробітку (доходу), яка припадає дитині у вигляді аліментів, і сума додаткових витрат, які підлягають стягненню з платника аліментів. Розмір має бути підтверджений фактично понесеними або припустимими витратами. У мотивованій частині рішення суд повинен назвати загальну суму додаткових витрат, як вони розподіляються між батьками. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 3 від 15.05.2006 р. в пункті 18 дав судам такі роз`яснення з приводу застосування статті 185 СК: «Звернути увагу суддів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягувати тільки батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачені витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. У відповідності до Постанови Верховного Суду України від 13.09.2017, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. За таких обставин, враховуючи, що розмір додаткових витрат не може визначатись у частці від доходу відповідача, оскільки розмір додаткових витрат має бути підтверджений фактично понесеними або припустимими витратами, а тому у сенсі розуміння статті 185 СК України та роз`яснень ВСУ з приводу даного питання, додаткові витрати мають бути визначені тільки у твердій грошовій формі, позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволені бути не можуть. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: partial