Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.10.2007 року Димитрівською селищною радою міста Олександрії Кіровоградської області між ними зареєстровано шлюб, актовий запис № 12. Подружжя не проживають разом з 2010 року. Сімейне життя склалося через різні типи характерів та напруженість взаємовідносин, що в свою чергу призводило до конфліктів і непорозумінь з питань укладу сімї та негативно впливало на неповнолітнього сина. Спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя подружжя не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Розірвання шлюбу через органи РАЦС є неможливим, так як позивач та відповідача мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Спору щодо поділу майна на час звернення до суду немає. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву просить розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань не подав. Суд проводить заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 жовтня 2007 року Димитрівською селищною радою мвста [PERSON] області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 12, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб 1-ОЛ № 023021 від 12.10.2007 року. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ОЛ № 054328 від 03.03.2008 року. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх неповнолітнього сина. Сторони припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та згоди при вирішенні більшості питань під час спільного проживання. Примирення між ними не досягнуто. Тривалий час\~вони проживають\~окремо. Подача спільної заяви про розірвання шлюбу до органів Реєстрації актів цивільного стану неможлива, так як сторони мають неповнолітнього сина. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі вищевикладеного суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх дитини. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі наведеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved