Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

[PERSON] звернуся до суду з позовом до ТОВ «Фінпром Маркет», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис № 8368 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 6\~795,50 грн. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що позивач є боржником за кредитним договором № 0975662426 від 08.10.2018р., укладеним з ТОВ «Інфінанс», правонаступником якого є ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія управління активами», правонаступником якого є ТОВ «Фінпром маркет». Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 25.03.2019р. по 18.02.2021р. в сумі 6\~745,50грн. Вважає вчинений нотаріусом виконавчий напис протиправним та таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства. Посилаючись на норми ЦПК, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Постанову КМУ №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та практику Верховного Суду, зазначає про можливість вчинення виконавчого напису лишена підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Вказує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 18.02.2021р. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Тому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича № 8368 від 18.02.2021р. про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 6795,50 грн. та стягнути судові витрати з відповідача. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 26.07.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також запропоновано третім особам надати пояснення щодо позову до початку розгляду справи. Від відповідача ТОВ «Фінпром\~маркет» на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив, натомість відповідач звернувся до суду з заявою про визнання позовних вимог (в порядку ст. 206 ЦПК України), що зареєстрована за вх. № 2970/21-Вх від 25.08.2021р., згідно якою просив задовольнити вказані позовні вимоги та стягнути з відповідача 454 грн. судового збору за подання позовної заяви а також 227 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Від третьої особи: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. письмові пояснення не надходили. При цьому поштове повідомлення повернулось до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийнято судом. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно копії виконавчого напису, вбачається, що він вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 18.02.2021р., зареєстрований в реєстрі за № 8368, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» невиплачених в строк коштів за кредитним договором № 0975662426 від 08.10.2018р. за період з 25.03.2019р. по 18.02.2021р. включно у розмірі: 1800,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4945,50 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією, 50 грн. плата за вчинення виконавчого напису, а всього на суму 6795,50 грн. Згідно вказаного напису кредитний договір № 0975662426 від 08.10.2018р. укладався між позивачем [PERSON] та ТОВ «Інфінанс». За договором факторингу № 26032019 від 26.03.2019р. право вимоги боргу за вказаним договором відступлено ТОВ «Європейська агенція повернення боргів». У подальшому за договором факторингу № 25/01/21 від 25.01.2021р. вказану вимогу відступлено ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та за договором факторингу № 250121 ФК від 25.01.2021р. відступлено право вимоги боргу за кредитним договором № 0975662426 від 08.10.2018р. ТОВ «Фінпром маркет». Відповідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 65629397, від 02.06.2021р., вбачається, що державним виконавцем Драбівського районного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Носенком В.М. відкрито виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 8368, виданого 18.02.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТзОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 6795,50грн. Відповідно до копії постанови про арешт коштів боржника ВП № 65629397 від 02.06.2021р., вбачається, що державним виконавцем Драбівського районного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Носенком В.М. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника [PERSON] . Разом з матеріалами позовної заяви позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у суді. Ухвалою суду від 23.07.2021р. вказана заява була задоволена та зупинено стягнення із [PERSON] на підставі виконавчого напису, вчиненого 18.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, за № 8368, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості в сумі 6795,50 грн., до вирішення справи по суті. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право на оскарження дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спори між боржниками і стягувачами, а також спори інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису є нотаріальною дією. Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правове регулювання вчинення нотаріальних написів нотаріусами визначено статтями 87-91 глави 14 Закону України «Про нотаріат», правилами глави 16 розділу 2 Порядку вчинення дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», розділом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Постановою КМУ «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 р. № 662. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» законодавчо визначено дві умови вчинення виконавчого напису, а саме нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3 глави 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року визначено умови вчинення виконавчого напису. А саме, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Відповідно Постанови КМУ «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 р. № 662 для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що відповідає рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, викладеним у постанові від 20.03./2015р. по справі № 826/20084/14. Звертаючись до суду з вказаною позовною позивач зазначив вказав на недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів про підтвердження безспірності заборгованості, оскільки укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Висновок про необхідність надання оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів) та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання під час як умови вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника зроблено і у Постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року по справі № 757/24703/18-ц та від 15 квітня 2020 року по справі № 158/2157/17. Відповідно висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23 січня 2018 року, по справі № 310/9293/15ц, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. У матеріалах справи відсутні відомості про документи, що були надані відповідачем приватному нотаріусу Остапенку Є.М. для вчинення виконавчого напису. Твердження позивача про відсутність таких документів при зверненні ТОВ «Фінпром маркет» до приватного нотаріуса Остапенка Є.М. для вчинення виконавчого напису № 8368 від 18.02.2021р. відповідачем не заперечується, висновки, зроблені в позовні заяві не спростовуються, натомість матеріали справи містять визнання відповідачем позову. Наведені обставини також вказують на те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушеннями законодавства, розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся до суду після початку вчинення державним виконавцем Носенком В.М. дій, спрямованих на стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, та заперечив правомірність його вчинення, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, відповідно положень ст. 206 ЦПК України визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав є самостійною підставою для визнання позову. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Щодо заходів\~забезпечення позову\~суд зазначає,\~що у\~відповідності з\~ч.\~7\~ст.\~158\~ЦПК України\~у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.7\~ЗУ «Про\~судовий збір»\~та ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене та клопотання ТОВ «Фінпром маркер» з відповідача на користь позивача належить стягнути 50 % судового збору за подачу позовної заяви та за подачу заяви про забезпечення позову, що становить 454,00 грн. та 227,00 грн. відповідно. Решту 50% судового збору за подачу позовної заяви та за подачу заяви про забезпечення позову належить повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved