Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

[PERSON] у листопаді 2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що відповідач є батьком її неповнолітньої доньки, однак не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не приділяє уваги, не утримує її. Дитина проживає разом із позивачем. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини. Ухвалою суду від 21.11.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 18.02.2020 року. Судове засідання 18.02.2020 року було відкладене на 10.03.2020 року у зв`язку із неявкою відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Також позивач зазначила, що з 2012 року відповідач взагалі не цікавиться донькою та не відвідує її, його місцезнаходження їй не відоме. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою проживання та шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті Судової влади, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надано. Представник третьої особи підтримала позовну заяву. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а позивач є її матір`ю, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження [PERSON] . Як видно із копії паспорта, відповідач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але був знятий із реєстрації місця проживання за вказаною адресою 24.07.2014 року. Згідно до відповіді Виконавчого комітету Оріхівської міської ради від 06.11.2019 року, [PERSON] на території с. Мирне офіційно не був зареєстрований, але деякий час проживав за адресою: [ADDRESS] . На протязі тривалого часу [PERSON] за даною адресою не проживає. Інфоомація про місце реєстрації [PERSON] в м. Запоріжжі відсудня, про що свідчить відповідь Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 19.10.2019 року. Відповідно до акту матеріально-побутового обстеження, складеного комісією Оріхівської міської ради від 17.10.2019 року, відповідач [PERSON] не проживає разом із дитиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та не бере участі в її вихованні біля семи років. Згідно до довідки № 12 від 17.10.2019 року, виданої директором КЗ «Мирненська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів», [PERSON] є ученицею 8 класу даного закладу, батько дитини не приймає участі у вихованні дитини, до КЗ жодного разу не приходив. Заклад співпрацює лише з матір`ю дитини. У довідці, виданій КЗ дошкільної освіти «Колобок» Оріхівської міської ради, зазначено, що в період часу з 2009 року по 2012 рік [PERSON] відвідувала вказаний заклад, вихованням дитини займалася мати, батько жодного разу заклад не відвідував. Згідно до розрахунку заборгованості по аліментам, борг відповідача зі сплати аліментів на утримання доньки складає 96572,67 грн. станом на жовтень 2019 року. Відповідно до інформації Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, підозрюваний [PERSON] перебуває в розшуку, його місцезнаходження на даний час не встановлено. Рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Оріхівської міської ради Запорізької області надала висновок від 11.06.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, що батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не займається вихованням дитини та матеріально не підтримує її. Вказаний висновок затверджений рішенням Виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області від 20.06.2019 року №258. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З досліджених судом доказів, з урахування зазначених роз`яснень, встановлено, що батько неповнолітньої [PERSON] ухилився від виконання своїх обов`язків, оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування доньки, не спілкується з нею, незважаючи на те, що спілкування з батьками необхідне для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання дитини, що є винною поведінкою батька в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved