Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про усунення перешкод у користуванні індивідуальним гаражем шляхом надання доступу до даного приміщення. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є користувачем індивідуального гаража, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На даний час виникла необхідність виконати кадастрову зйомку вказаного гаража, але відповідач самовільно його зайняв та перешкоджає позивачу провести кадастрову зйомку. 22.07.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про звільнення гаража, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що на даний час гараж не звільнений, позивач просить усунути перешкоди у користуванні індивідуальним гаражем, розташованим за адресою: [ADDRESS] , зобов`язавши [PERSON] , [INFO] , надати доступ до нього. Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначено, що 08.06.2016 між ним та [PERSON] було укладено простий письмовий договір купівлі-продажу гаражу, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір був засвідчений ріелтором [PERSON] . Перед укладанням зазначеного договору [PERSON] та [PERSON] повідомили йому, що вказаний гараж належав [PERSON] , який помер в Російській Федерації, а [PERSON] є його племінницею та єдиною спадкоємицею. [PERSON] надала відповідачу документи, що вказували на придбання будівельний матеріалів, квитанцію про сплату до гаражного кооперативу «Лада» та копію проекту на надання земельної ділянки. Під час проведення угоди відповідач розумів, що автогаражного кооперативу «Лада» не існує та йому доведеться отримувати документи в Сєвєродонецькій міській раді під вже існуючий гараж. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження права власності на спірний гараж. З огляду на викладене, просив відмовити у задоволенні позову, залучити до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] , визнати угоду купівлі-продажу гаражу між ним та [PERSON] такою, що відбулась, а також визнати відповідача власником гаражу, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 12.02.2020, яка відображена у протоколі судового засідання, судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та додатково пояснив, що спірний гараж є цегляним та має бетонний фундамент і підвал. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з тих підстав, які викладені у письмовому відзиві. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З копії розписки від 16.07.2006 вбачається, що [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , продав гараж № [ADDRESS] за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] за 14500 грн. Передав також проекти земельної ділянки на [PERSON] , акт від 25.12.1997, план земельної ділянки, розбивочний план, ситуаційний план земельної ділянки. Переданий ключ від гаражу. Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 20.10.1999 Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , з 19.04.1984 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією проекту надання земельної ділянки від 23.12.1997 землекостирувачем є [PERSON] , [ADDRESS] . Адреса земельної ділянки: [ADDRESS] Площа: 0,0015 га. Мета використання: під землі громадської забудови (для будівництва господарської споруди). Термін використання: тимчасове короткострокове користування на умовах оренди, строком на 3 (три) роки. Відповідно до копії акту встановлення меж земельної ділянки від 25.12.1997 згідно до акту попереднього вибору земельної ділянки та на підставі рішення виконкому Сєвєродонецької міської ради народних депутатів №2590 від 23.12.1997 у присутності [PERSON] встановлено на місцевості межі земельної ділянки, наданої [PERSON] під землі громадської забудови (для будівництва господарської споруди), розташованої: [ADDRESS] загальною площею 0,0015 га. З копій плану земельної ділянки, розбивочного та ситуаційного плану вбачається розташування земельної ділянки [ADDRESS] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до копії рішення Сєвєродонецької міської ради №3166 від 09.01.2019 вирішено: 1) надати гр. [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0018 га, для обслуговування індивідуального гаражу, за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ) гр. [PERSON] надати погоджений в порядку, встановленому земельним законодавством України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки до Сєвєродонецької міської ради для його затвердження та подальшої передачі земельної ділянки в оренду строком на 3 (три) роки. 07.02.2019 року між Комунальним підприємством «Землевпорядник» Сєвєродонецької міської ради (виконавець) та [PERSON] (замовник) укладений договір № 56 про надання послуг, за яким виконавець приймає на себе зобов`язання про надання послуг: виконання кадастрового знімання. Мета використання земельної ділянки: під існуючий гараж за адресою: [ADDRESS] квартал [ADDRESS] . Відповідно до копії рахунку-фактури №56 від 07.02.2019 замовник [PERSON] за виконання кадастрового знімання має сплатити КП «Землевпорядник» 1170,83 грн. Згідно копії листа Комунального підприємства «Землевпорядник» Сєвєродонецької міської ради № 151 від 11.03.2019 [PERSON] повідомлено, що для виконання кадастрової зйомки та складання кадастрового плану земельної ділянки, на якій розташовано існуючий індивідуальний гараж в кварталі 69, необхідно надати доступ для внутрішніх вимірювань гаражу. Відповідно до копії листа Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області №5652 від 13.03.2019 [PERSON] повідомлено, що його звернення зареєстровано до ЖЄО №3369 від 18.02.2019 і по ньому проведена необхідна перевірка. Співробітниками Сєвєродонецького ВП було встановлено, що ця подія не підлягає внесенню до ЄРДР та не містить ознак кримінального правопорушення. Вбачаються ознаки цивільно-правових відносин. Разом з тим, з копії розписки від 08.06.2016 вбачається, що [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 04.12.1996, зареєстрована: [ADDRESS] , [INFO] , отримала суму в розмірі 22500 грн. у гр. [PERSON] , [ADDRESS] , за проданий нею гараж, що знаходиться: [ADDRESS] . Дана розписка також має запис, що [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , був свідком передання грошей. З пояснень сторін, які були надані в судовому засіданні, вбачається, що станом на час розгляду справи спірним гаражем користується відповідач. При цьому, позивач вказав, що вказаний гараж є цегляним та має бетонний фундамент і підвал, тобто має ознаки нерухомого майна. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 391 ЦК України позов про усунення порушень права, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, порушується його право власності чи законного володіння. Разом з тим, частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Всупереч вищевказаному, позивачем не надано до суду належних доказів, які б підтверджували його право власності на спірний гараж або право користування земельною ділянкою, на якій він розташований, а відтак у суду відсутні підстави, встановлені статтею 391 ЦК України, для усунення [PERSON] перешкод у користуванні спірним гаражем. Розписки щодо спірного гаражу, які надані сторонами, не підтверджують права власності на гараж, адже по-перше, вказані розписки не є нотаріально посвідченими правочинами та не пройшли державну реєстрацію, а по-друге суду не надано доказів того, що особи, які складали ці розписки мали право власності на спірний гараж на момент їх складення. Надані позивачем документи лише підтверджують ініціацію ним процедури передачі земельної ділянки під спірним гаражем в оренду, проте не доводять того, що у позивача виникли права користування цієї земельною ділянкою. Вимог про визнання права власності на спірний гараж позивач не заявляв. Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні індивідуальним гаражем шляхом надання доступу до даного приміщення слід відмовити. Щодо вимог відповідача, які викладені у письмовому відзиві, про визнання угоди купівлі-продажу гаражу такою, що відбулась, та визнання його власником гаражу суд зазначає, що відповідно до ЦПК України заявлення матеріально-правових вимог у відзиві є неможливим. Зустрічного позову з відповідними вимогами відповідач не заявляв. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, в той час як відповідач не заявляв про наявність у нього будь-яких судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Outcome: dismissed