Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, звернувся до суду з позовом, який в подальшому було уточнено, та відповідно до якого просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 1970 грн, витрати понесені на правову допомогу в розмірі 4000 грн та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 30.05.2017 близько 15 год. 50 хв. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів: DAF LF 55.250, д.р.н. [NUMBER]; PONTIAC LEMANS, д.р.н. [NUMBER], та ТАТА LPT 613, д.р.н. [NUMBER]. ДТП відбулось в результаті порушення водієм транспортного засобу DAF LF 55.250, д.р.н. [NUMBER] [PERSON] Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2017 року. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю ТАТА LPT 613, д.р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON], завдано механічних пошкоджень. Позивач зазначає, що відповідно до акту виконаних робіт № 0000000747 від 10 червня 2017 року, розмір матеріальної шкоди складає 1970 грн. Оскільки [PERSON] має право власності на автомобіль ТАТА LPT 613, д.р.н. [NUMBER], він уповноважений на отримання завданої матеріальної шкоди. В листі ТДВ СК «Альфа-Гарант» № 12/8007 від 31 серпня 2017 р. повідомила, що полісом страхування цивільно-правової відповідальності № АК-0000669324 передбачено франшизу в розмірі 2000 грн. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Оскільки сума передбаченої франшизи за полісом № АК-0000669324 не перевищує суму розрахованого матеріального збитку ТДВ СК «Альфа-Гарант» не має підстав для виплати страхового відшкодування як потерпілій стороні. Позивач вказує, що неодноразово в усній формі звертався до відповідача з вимогою сплатити суму завданого збитку, однак він відмовився від вказаної виплати. 06.11.2017 ухвалою суду повернуто заяву представника позивача - [PERSON] про забезпечення позову, оскільки до вказаної заяви не додано документ, який підтверджує сплату судового збору. 16.04.2018 ухвалою суду прийнято відмову представника позивача [PERSON] від позову в частині позовних вимог до [PERSON] по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в частині позовних вимог до [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що 30.05.2017 близько 15 год. 50 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем марки DAF LF 55.250, д.н.з. [NUMBER], рухаючись в районі буд. № 133-Б по вул. Полтавський шлях у м. Харкові, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на транспортний засіб PONTIAC LEMANS, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який зупинився попереду на заборонений сигнал світлофора. Після цього автомобіль PONTIAC LEMANS, д.н.з. [NUMBER], зіткнувся із транспортним засобом TATA LPT 613, д.н.з. [NUMBER], який рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та їх власникам заподіяна матеріальна шкода. Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2017 року, яка набрала законної сили, винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача [PERSON] та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 340 грн (а.с. 6-8). У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, вина відповідача [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді за наявності вище приведеної постанови суду доказуванню не підлягає. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1 та 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У вчиненні ДТП є вина саме відповідача [PERSON], що підтверджується постановою суду у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Власником транспортного засобу TATA LPT 613, д.н.з. [NUMBER], якому завдано матеріальної шкоди, є позивач по справі (а.с. 11-12). Позивач звернувся із заявою про страхове відшкодування до ТДВ СК «Альфа-Гарант» (а.с. 13). Однак, листом за № 12/8007 від 31 серпня 2017 р., адресованому [PERSON], страховик повідомив, що полісом страхування цивільно-правової відповідальності № АК-0000669324 передбачено франшизу в розмірі 2000 грн. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Оскільки сума передбаченої франшизи за полісом № АК-0000669324 не перевищує суму розрахованого матеріального збитку ТДВ СК «Альфа-Гарант» не має підстав для виплати страхового відшкодування як потерпілій стороні (а.с. 10). Як вбачається з акту виконаних робіт № 0000000747 від 10.06.2017, розмір матеріальної шкоди складає 1970 грн (а.с. 14). Отже, з відповідача підлягає відшкодуванню завдана позивачеві матеріальна шкода у розмірі 1970 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, а також враховуючи, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача. Крім того, позивач просить стягнути з [PERSON] витрати понесені на правову допомогу в розмірі 4000 грн. Умовами договору про надання правової допомоги № 21 - АЮ від 07.09.2017, укладеного між Адвокатським бюро «ТРОФИМЕНКО АВТО ЮСТ» та позивачем, передбачено, що ціною договору є гонорар Бюро, який є фіксованим та становить 4000 грн (а.с. 15-16). Згідно вимог ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628 та ст. 629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Позивачем сплачені вказані кошти, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 19, 20). Частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Отже, судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн підлягають стягненню з [PERSON] Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] сплачений позивачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 2), судовий збір у сумі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved