Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернулася в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач, за участю третьої особи без самостійних вимог Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, в якому просить, з врахуванням поданих в судових дебатах уточнень, надати дозвіл [PERSON] [INFO] на виготовлення, оформлення та одержання візових документів [PERSON] [INFO] без згоди його батька [PERSON], надати дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON] [INFO] за межі України у країни шенген зони без згоди його батька [PERSON], без будь-яких обмежень, у супроводі матері [PERSON], в період з 23 серпня 2015 року по 23 серпня 2018 року. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримують, в їх обґрунтування зазначають, що шлюб між сторонами був розірваний, дитина проживає разом із нею. Вона має можливість виїжджати за межі території України у країни шенгензони для відпочинку, екскурсій, закупівельних поїздок. В республіці Італії проживають її родичі, які неодноразово запрошували їх приїжджати на відпочинок. Однак, батько дитини - відповідач по справі без аргументованих причин відмовляється надати згоду, щоб його син із матір'ю мав можливість виїжджати за межі України. Стверджує, що поїздки за кордон будуть відігравати позитивну роль у розширенні світогляду дитини, її розвитку, культури, можливість здійснювати придбання якісних речей для дочки. Ненаданням дозволу на виїзд дитини за кордон відповідач чинить перешкоди у вихованні дитини, її розвитку, порушує її особисті права, при тих обставинах, що він не приймає належної участі у вихованні сина. Надання дозволу на виїзд дитини за кордон не має собою мету залишитися в іншій країні, оскільки вона має постійне місце проживання, син зареєстрований по місцю проживання разом із матір'ю, яка має постійну роботу, вдруге зареєстрований шлюб. Вимога щодо надання дозволу на виїзд сина за кордон протягом тривалого періоду мотивована тим, що постійно вона не може звертатися до відповідача, поїздки за межі України бувають раптові, і потребують вчинення негайних рішень із боку відповідача для оформлення відповідних документів. За таких обставин, для реалізації та захисту прав дитини [PERSON] просить позовні вимоги задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно заяви просить справу розглядати без його участі, проти позову не заперечує. Представник Служби у справах неповнолітніх та дітей ТМР в судове засідання не з'явився. Дослідивши та оцінивши зібрані докази по справі, суд встановив наступні обставини справи. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18.04.2013р. по справі №607/615/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18.12.2009р. Позивач 12 червня 2014 року повторно зареєструвала шлюбу із [PERSON], що вбачається із свідоцтва про шлюб від 12.06.2014р. [NUMBER] та їй присвоєне прізвище «[PERSON]». Із матеріалів справи свідчить, що син [PERSON] зареєстрований та проживає разом із матір'ю [PERSON] в с. Скорики Підволочиського району. Згідно витягу із Наказу від 22.12.2014р. №357-К/тр по Тернопільському національному економічному університеті [PERSON], спеціалісту 1 категорії факультету державного управління, надано відпустку для догляду за дитиною [PERSON] [INFO], до досягнення ним трирічного віку з 25.12.2014р. по 25.10.2017р. Позивач в судовому засіданні зазначила, що після розірвання шлюбу вона проживає з іншим чоловіком у зареєстрованому шлюбі, станом на теперішній час від шлюбу в них народився син [PERSON]. Сім'я має фінансові та інші можливості, бажання для здійснення виїзду протягом канікул, на вихідних днях із сином за межі території України в країни шенген зони як для відпочинку, екскурсій, на закупівельні цілі, до родичів. Не має на маті залишитися проживати в іншій країні та вивезти дитину з України, так як має постійне місце проживання, роботу, створила нову сім'ю. Також, долучила до матеріалів справи зроблений витяг із закордонного паспорту [PERSON], виданого 03.12.2015р. Згідно із вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до вимог ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989р., держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994р., за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, судом встановлено, що відповідач через безпідставні та неаргументовані заперечення не надає згоди на виїзд сина за кордон разом із матір'ю, чим порушує конституційні права людини і громадянина, а саме обмежується вільне пересування дитини, що буде відповідати її інтересам. Виїзд дитини за кордон не є метою залишитися в іншій країні, так як матір має постійне місце проживання в Україні, працевлаштована, дбає про розвиток, виховання та відпочинок свого сина, матеріально утримує його, створила нову сім'ю. А тому в інтересах дитини слід надати позивачу [PERSON] дозвіл на оформлення візових документів сину [PERSON] та його виїзд разом із матір'ю [PERSON] без згоди батька [PERSON] за межі території України у країни шенген зони із визначним судом періодом з 20 грудня 2015 року по 31 грудня 2016 року. Суд зазначає, що наданням дозволу на виїзд дитини без згоди батька за межі території України ніяким чином не будуть порушуватися права відповідача як батька у вихованні сина, оскільки даний виїзд є тимчасовим і батько буде мати всі можливості для реалізації своїх прав у вихованні та утриманні дитини. Відповідачем в свою чергу не вказано і не обґрунтовано із посиланням на докази наявність поважних причин для того, щоб зробити висновок, що виїзд дитини за кордон в країни шенген зони разом із матір'ю буде суперечити її правам чи інтересам та з метою вивезення дитини за кордон на постійне місце проживання. Згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути із відповідача сплачений судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial