Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] (по тексту рішення [PERSON] , позивач) звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області із позовом [PERSON] (по тексту рішення [PERSON] , відповідач) про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.12.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, актовий запис №574. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак сімейне життя не склалося через постійні сварки і різні погляди на життя. Зазначає, що з відповідачем спільно не проживають, так як сумісне проживання стало неможливим. На думку позивача шлюб існує формально, а подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Вказує і те, що від даного шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину, яка в подальшому з нею проживатиме. У судове засідання позивач не з`явилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі з покликанням, що позов підтримує та не вбачає підстав для примирення. На переконання позивача примушування перебувати в шлюбі є неправомірним, а наявність спільної неповнолітньої дитини не може бути підставою для продовження шлюбних відносин. Відповідач в судове засідання 05.11.2020 року також не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду заяв щодо відкладення розгляду або ж клопотання про встановлення строку на примирення подружжя не подавав. У своїй письмовій заяві від 16.09.2020 року відповідач просив відмовити у позові, так як не погоджується з розірванням шлюбу, в тому числі через спільну неповнолітню дитину. З огляду на неявку учасників у судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі наданих письмових матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16.12.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, актовий запис №574, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , виданим 16.12.1994 року. Як вбачається з матеріалів справи, від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] , що засвідчено копією свідоцтва про її народження (а.с. 9). Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати про можливість збереження сім`ї немає, оскільки шлюбно-сімейні стосунки не підтримуються, що як вбачається з матеріалів справи об`єктивно нічим не спростовано. Відсутність взаєморозуміння,\~поваги один\~до одного,\~взаємодопомоги та\~підтримки, намірів на відновлення сімейних стосунків позивач та відповідач не мають. Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи, що відсутні будь-які підстави для примирення сторін, подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивача про необхідність розірвання шлюбних відносин та по суті формальне заперечення відповідача проти розірвання шлюбу виключно з мотивів наявності спільної неповнолітньої дитини, відображене у його письмовій заяві, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved