Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із заявою про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження, посилаючись на те, що вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 24.04.2004 року за актовим записом № 4 (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] ). Від даного шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: сини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заявники зазначають, що між ними сімейне життя не склалося, стосунки погіршилися, у зв`язку з чим подальше підтримання шлюбних відносин стало неможливим. Фактично на сьогоднішній день сімейні відносини між ними припинено, а шлюб існує формально. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони зовсім різні люди за характерами, у них протилежні погляди на життя, різне відношення до сім`ї та подружніх обов`язків, що в подальшому призвело до втрати взаєморозуміння та почуття любові один до одного. Вважають, що їх сім`я розпалася і зберігати шлюб немає сенсу, оскільки примирення між ними неможливе. Щодо здійснення своїх батьківських прав відносно спільних неповнолітніх дітей та визначення їх місця проживання заявники вказують, що 05.03.2020 року вони уклали між собою договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, посвідченим приватним нотаріусом. На підставі викладеного, заявники просять суд шлюб, зареєстрований між ними, розірвати. Ухвалою судді Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області від 11.03.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною заявою та призначено судове засідання. Заявники у судове засідання не з`явилися, при цьому у поданій ними заяві про розірвання шлюбу за заявою подружжя просять проводити засідання у даній заяві без їх участі, зазначивши, що заяву підтримують та наполягають на її розгляді. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2004 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 4, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 24.04.2004 року. Від даного шлюбу у заявників народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.06.2005 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.02.2009 року). Судом встановлено, що подружнє життя між заявниками не склалося в силу різних причин, наміру зберігати сім`ю вони не мають, сім`я розпалася і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, а подальше спільне життя суперечить інтересам заявників. 05.03.2020 року між заявниками укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Форкош М.М., зареєстрований в реєстрі за № 205. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з положеннями ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Як роз`яснено у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя. В силу ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Враховуючи наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя заявників є неможливим, сім`я розпалася остаточно, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, а відтак укладений між ними шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved