Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], яка діє також в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування квартирою № 33 по вул. Наріманова , 9 в м. Харкові, виселити їх з вищезазначеної квартири та зняти з реєстраційного обліку. В обгрунтовування позову посилається на те, що вони перебувають у шлюбі з 07.07.1974 року. Під час шлюбу на імя [PERSON] була придбана у власність вищезазначена квартира. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.05.2014 року вищезазначену квартиру визнано майном подружжя та визначено частки між позивачами в рівних долях. На теперішній час в квартирі зареєстрована та проживає колишня невістка, [PERSON] з неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO]. На імя відповідача надсилались вимоги про виселення з квартири, але остання їх ігнорує, продовжує проживати, перешкоджає позивачам вселенню та проживанню в спірному жилому приміщенні. Відповідач [PERSON] подала зустрічний позов, в якому просить визнати за нею та ії неповнолітньою донькою право на користування спірною квартирою, як за членом сімї власника на рівні власника квартири. В обгрунтовування позову посилається на те, що з 03.07.1999 року вона була одружена в сином позивачів [PERSON], та 25 січня 2006 року вселилась в квартиру, яка належала на праві власності [PERSON]., разом чоловіком та донькою. 25 січня 2006 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], нею та їхньою донькою було укладено договір найму, відповідно до якого [PERSON] передала ним у постійне користування спірну квартиру. Квартира були придбана для проживання їхньої сімї, ії батьки прийали участь при сплаті першого внеску на купівлю квартири. Вона здійснювала ремонт в квартирі. Сплачувала комунальні послуги. З квітня 2010 року ії чоловік не мешкає в спірні квартирі. Після розлучення з чоловіком, позивасчі чинять ій перешкоди у користуванні житлом. 10 грудня 2010 року позивачі виселили ії разом з донькою зквартири, в звязку зчим вона звернулась до суду за захистом свого права. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 лютого 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.06.2011 року, ії позов про вселення в спірну квартиру було задоволено. Оскільки вона була вселена в квартиру зі згоди власника [PERSON], як член сімї власника, а позивачі перешкоджають користуванням житлом,вона вимушена звернутися до суду за захистом права. Позивачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Представник позивачів [PERSON] в раніше призначеному судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Проти зустрічного позову заперечував. В призначене судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Відповідач та позивач за зустрічним позовом [PERSON], яка діє також в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], в судовому засіданні проти первісного позову заперечувала, зустрічний позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві. Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, подані до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Суд заслухавши сторони, перевіривши метеріали справи, оцінюючи надані докази, приходить до наступного висновку. З наданих позивачами за первісним позовом, доказів, вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 05.07.1974 року перебувають у шлюбі (а.с. 6). На підставідоговору кіпівлі-продажу від 07.05.2003 року, укладеного між ВАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря»» та [PERSON], остання придбала у власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 7). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.05.2014 року поділено майно подружжя, вищезазначену квартиру. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку на квартиру (а.с. 10). 20.06.2014 року [PERSON] та [PERSON]Г, кожен окремо надіслали на імя [PERSON] вимоги про виселення з квартири та зняття з реєстрації, яка остання отримала 25.06.2014 року (а.с. 12). Зазначені обставини не заперечуються відповідачем [PERSON] З наданих відповідачем [PERSON] доказів вбачається, що в квартирі [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] з 15.12.2010 року, [PERSON] з 01.04.2014 року, та [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 25.01.2006 року, що підтверджується довідкою ОСББ «Альянс 2007» (а.с. 65). 25 січня 2006 року між власником вищезазначеної квартири [PERSON] з одного боку та [PERSON] сином, [PERSON]М невісткою, [PERSON] онукою з іншого боку, укладено договір найму квартири [ADDRESS]. Відповідно до якого наймодавець зобовязується передати наймачам у постіне користування зазначену квартиру. Найчач зобовязаний використовувати квартиру за призначенням. Дотримуватись правил користування та сплачувати за комунальні послуги. Наймач зберігає право на користування квартирою за відсутністю в ній до 6 місяців. Договір укладено в 4-х примірниках, для сторін, для ЖЕКа, та паспортного столу. (а.с. 127) Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 лютого 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.06.2011 року, по справ за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист права та вселення, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON],[PERSON] про зняття з реєстраціного обліку та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору найму за участю третьої особи ВАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря»» позов [PERSON] задоволено . Вселено [PERSON] та ії неповнолітню доньку [PERSON] в вищезазначену квартиру. В задоволенні зустрічних позовів відмовлено. Як встановлено судовими рішеннями, чоловік [PERSON] [PERSON] з квітня 2010 року не проживає з дружиною та донькою в спірній квартирі. Договір найму не розірвано, тому [PERSON] з донькою має право на проживання в ній (а.с. 55-58). ВАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря»» неодноразово зверталось до суду з позовом до власника та наймачів квартири про визнання недійним договору найму житла та виселення наймачів з квартири, за наслідком розгляду яких, судові рішення приймались не на користь заводу (а.с. 59-64). Згідно ч.1 ст. 158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ч.2 ст. 159 ЖК України, жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку. Частиною 1 ст. 163 ЖК України визначено, що у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 167 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до с.ч. 1-3 ст. 168 ЖК України, укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Дострокове розірвання договору найму жилого приміщення з ініціативи наймодавця можливе лише за згодою наймача. Договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. В силу ст. 169 ЖК України, у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку(квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Статтею 170 ЖК України визначено, що при переході права власності на жилий будинок, (частину, квартиру), в якому знаходиться здане в найом жиле приміщення, до іншої особи договір найму зберігає силу до закінчення зазначеного в ньому строку. Якщо договір найму укладено без зазначення строку, новий власник будинку (квартири) вправі вимагати його розірвання у випадках і в порядку, передбачених статтею 168 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 821 ЦК України визначено, що договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Частиною 1ст. 822 ЦК України визначено, що у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк. Відповідно до ст. 826 ЦК України, у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. Таким чином, виселення наймача з жилого приміщення моживе лише після закінчення строку дії договору найму житла, якщо його не продовжено або внаслідок розірвання договору найму житла. Як встановлено відповідач [PERSON] та ії неповнолітня донька Е.О. є наймачами, а [PERSON] та [PERSON] є власниками та наймодавцями квартири [ADDRESS] вм. Харкові. Договір найму житла укладений на невизначений строк, відповідач разом з донькою постійно проживають в спірній квартирі. Доказів про попередження відповідача про припинення договру найму житла за три місяці та розірвання договору в судовому порядку, позивачами за первісним договром не надано. Доказів того, що наймач не проживає в квартирі понаж шість місцяів без поважних причини, що б надавало підстави вважати його розірваним, суду також не надано. Вимоги про розірвання договору під час розгляду справи не заявлено. На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що договір найму житла , укладений між сторонами є чинним, тому вимоги про виселення та визнання осіб такими, що втратили право на проживання, суд вважає неогрунтованими. Вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку, також є неогрунтованими, оскільки реєстраційни дії щодо проживання осіб не входить до повноважень суду. На підставі чого відмовляє в задоволенні позовних вимог за первісним позовом в повному обсязі. Розглядаючи зустрічну позовну заяву, суд проходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. При рогляді вимог суд враховує вищезазначені обставини. Як встановлено, [PERSON] разом з донькою була вселена в квартиру саме як наймач житла за договром, тому визнання за нею та ії донькою право користування квартирою як членом власника житла суд вважає необгрунтованими, тому відмовляє в задоволенні зустрічного позову. Відповідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати не розподіляються між сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed