Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до [PERSON], просив внести зміни до Договору управління рухомими майном (тваринами) від 31 грудня 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], а саме припинити дію (виключити) з такого правочину його пункт 1.4., що є предметом позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що 31 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено Договір управління рухомим майном (тваринами) , за умовами договору Установник управління передає Управителю тварин (рухоме майно) згідно з переліком, який міститься у Додатку №1 до цього Договору в управління на строк, визначений цим Договором, а Управитель здійснює управління цим майном від свого імені за плату виключно в інтересах Установника управління. Сторонами договору передбачено, що [PERSON] взяв на себе зобов'язання фактично утримувати тварин (собак) виключно за місцезнаходженням садиби, що розташована за адресою: [ADDRESS], однак виконання умов договору в цій частині на даний час не уявляється за можливе від незалежних від позивача причин, оскільки на підставі рішення Броварського міськрайного суду Київської області від 09 лютого 2016 року, яке ухвалене в межах розгляду цивільної справи №361/1346/2015-ц, зобов'язано позивача разом з іншими особами звільнити садибу за адресою: [ADDRESS], від собак в кількості, що перевищують встановлену «Правилами утримання домашніх та інших тварин і поводження з ними на території села Погреби Броварського району Київської області», які затверджені рішенням Погребської сільської ради Броварського району Київської області від 19 липня 2013 року №1212-23-VІ, а саме понад три тварини цього виду, що зумовлює внесення змін до договору, укладеного між сторонами спору, але вирішити це питання в досудовому порядку між сторонами договору не виявилось за можливе. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, представник подав до суду заяву про визнання відповідачем позову, просив позов задовольнити, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі, розгляд справи провести у його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 31 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір управління рухомим майном (тваринами) , за умовами договору Установник управління передає Управителю тварин (рухоме майно) згідно з переліком, який міститься у Додатку №1 до цього Договору в управління на строк, визначений цим Договором, а Управитель здійсню управління цим майном від свого імені за плату виключно в інтересах Установника управління. Передання майна в управління не тягне за собою переходу права власності на таке майно до Управителя. Власником майна залишається Установник управління. (п.1.2 Договору) Управитель має право від свого імені здійснювати щодо майна будь-які юридичні та фактичні дії, зокрема всі необхідні реєстраційні дії щодо майна (тварин), з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством України. (п.1.3 Договору) 30 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Договору управління рухомим майном (тваринами), за умовами додаткової угоди, сторони прийшли до згоди доповнити Договір управління рухомим майном (тваринами) пунктом 1.4 та викласти такий пункт у наведеній нижче редакції: «1.3. Сторони обумовили, що постійне місце знаходження (перебування) майна, переданого за цим правочином в управління, є виключно місце знаходження садиби, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно може тимчасово знаходитися (перебувати) в іншому місці виключно з метою збільшення його вартісних показників (виставки, огляди тощо) на можливих інших позитивних (репутаційних, фінансових) для Установника управління зисків. Після закінчення таких тимчасових закладів, з якими пов'язано було перебування майна за адресою, зазначеною в цьому договорі ([ADDRESS]) майно має бути негайно повернуто до вказаної садиби». 09 лютого 2016 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі №361/1346/2015-ц, яким частково задоволено позов Погребської сільської ради Броварського району Київської області до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання дій неправомірними, зобов'язання не чинити перешкод у реалізації права на безпечне проживання, спокій та здоров'я, заборону здійснення господарської діяльності по утриманню розплідника собак та їх розведення, зобов'язання звільнити територію садиби від собак із видаленням за межі житлової зони, припинення права власності на земельну ділянку. Зобов'язано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звільнити садибу за адресою: [ADDRESS], від собак в кількості, що перевищують встановлену «Правилами утримання домашніх та інших тварин і поводження з ними на території села Погреби Броварського району Київської області», які затверджені рішенням Погребської сільської ради Броварського району Київської області від 19 липня 2013 року №1212-23-VІ, а саме понад три тварини цього виду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У задоволенні позову третіх осіб із самостійними вимогами щодо предмету спору [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання дій неправомірними, Зобов'язання не чинити перешкод у реалізації прав на безпечне проживання, спокій та здоров'я, заборону здійснення господарської діяльності по утриманню розплідника собак та їх розведення, Зобов'язання звільнити територію садиби від собак із видаленням за межі житлової зони, припинення права власності на земельну ділянку - відмовлено. (а.с.10-14) 26 лютого 2016 року Броварським міськрайонним судом Київської області постановлено ухвалу про виправлення описки допущені в рішення суду від 09 лютого 2016 року, серед іншого, замість «[PERSON]» вважати вірним «[PERSON]». (а.с.15) Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 липня 2016 року , апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2016 року залишено без змін. Як встановлено рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2016 року у цивільній справі №361/1346/2015-ц: « Рішенням виконавчого комітету Погребської сільської ради від 22 травня 2013 року №38 заборонено [PERSON] утримувати розплідник для собак на території житлової забудови за адресою: [ADDRESS] й зобов'язано його в термін до 22 червня 2013 року звільнити садибу від розплідника собак (т.1 а.с.10) Рішенням виконавчого комітету Погребської сільської ради від 24 липня 2014 №1723-34-VІ заборонено [PERSON] утримувати розплідник для собак на території житлової забудови за адресою: [ADDRESS] й зобов'язано його в термін до 01 вересня 2014 року звільнити садибу від розплідника собак (т.1 а.с.14)». Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до частини другої статті 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких вимог: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладені договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Так, підставою зміни або розірвання договору може бути істотна зміна обставин, якими сторони керувались при укладенні договору. Визначення істотності зміни обставин наводиться в абзаці другому частини першої статті 652 Цивільного кодексу України, однак за наявності істотної зміни обставин договір не може бути змінений або розірваний, якщо договором передбачено, що він не може бути змінений або розірваний за таких обставин. Обмеження на зміну або розірвання договору в зв'язку з істотною зміною обставин може вплинути із суті зобов'язання. Обґрунтовуючи підстави для внесення змін договору, позивач посилається на те, що на даний час істотно змінились обставини, якими сторони керувались при укладені договору, а саме, у відповідності до умов Договору управління рухомим майном (тваринами) від 31 грудня 2014 року, [PERSON] взяв на себе зобов'язання фактично утримувати тварин (собак) виключно за місцезнаходженням садиби, що розташована за адресою: [ADDRESS], однак виконання умов цього договору на даний час не уявляється за можливе від незалежних від позивача причин, зважаючи на те, що на даний час набрало законної сили рішення Броварського міськрайного суду Київської області від 09 лютого 2016 року, яке ухвалене в межах розгляду цивільної справи №361/1346/2015-ц, яким зобов'язано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звільнити садибу за адресою: [ADDRESS], від собак в кількості, що перевищують встановлену «Правилами утримання домашніх та інших тварин і поводження з ними на території села Погреби Броварського району Київської області», які затверджені рішенням Погребської сільської ради Броварського району Київської області від 19 липня 2013 року №1212-23-VІ, а саме понад три тварини цього виду, що зумовлює внесення змін до договору, укладеного між сторонами спору, але вирішити це питання в досудовому порядку між сторонами договору не виявилось за можливе. Відповідно до статті 174 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання позову - це спрямована на припинення цивільного процесу безумовна згода відповідача виконати матеріально-правові вимоги позивачу, виражена у встановленій законом процесуальній формі. Визнаючи позов повністю, відповідач відмовляється від захисту проти всіх пред'явлених до нього матеріально-правових вимог позивача. У такому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України). Аналізуючи укладений сторонами договір управління рухомим майном (тваринами), обсяг та зміст прав і обов'язків сторін, які передбачені цим договором, суд приходить до висновку, що умови договору не суперечать принципу добросовісності і його наслідком не є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача, в той же час неможливість виконання позивачем, як стороною договору, умов договору за місцем виконання договору, що є суттєвою умовою даного договору, є підставою для внесення змін до Договору управління рухомими майном (тваринами) від 31 грудня 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], а саме: вважати пункт 1.4 Договору управління рухомими майном (тваринами) від 31 грудня 2014 року , в редакції викладеній відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору управління рухомими майном (тваринами) від 31 грудня 2014 року, яка укладена від 30 квітня 2015 року, таким, що припинив свою дію. При вирішенні даного спору, суд враховує позицію відповідача [PERSON], яка виступає стороною договору, та в межах даного спору визнала позов в повному обсязі, тому у відповідності до положень ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини першої ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. (ст.1 Цивільного процесуального кодексу України) Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. (ст.212 Цивільного процесуального кодексу України) З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про внесення змін до договору управління рухомим майном (тваринами), є необґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений позивачем при звернення з цим позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документу, який долучений до справи. (а.с.17) Враховуючи наведене та

Outcome: approved