Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

[PERSON] (надалі також позивач) звернулася до суду із позовними вимогами до [PERSON] (надалі також відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи їх тим, що з 27.07.2012 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. На даний час подружні стосунки між ними припинені, на примирення не згодна, тому позивач просить розірвати їх шлюб. Також, позивач просить неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати з нею. 08.07.2021 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 13-14). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 08.07.2021 р. суд направив на зареєстровану адресу відповідача поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі у спрощеному провадженні та копію позовної заяви з додатками, із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 15). 10.07.2021 р. відповідач отримав цю ухвалу, проте відзиву на позов в установлений судом строк не подав. 23.07.2021 р. надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, на розірвання шлюбу згоден. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Зі свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Глухівському району Глухівського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.07.2012 р., актовий запис за № 05, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 3). З оглянутої копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Судом встановлено, що на час розгляду справи сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач вважає неможливим збереження сім`ї, бажає шлюб розірвати, на примирення не згодна. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обов`язок збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася, збереження шлюбу буде суперечити інтересам як подружжя, і тому цей шлюб необхідно розірвати. Що стосується вимоги позивача про: «Неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати зі мною», суд не вбачає підстав для задоволення, оскільки законом передбачено інший спосіб захисту цього права у разі наявності відповідного спору. На підставі викладеного та відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial