Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON], який діє через представника недієздатної особи [PERSON], до [PERSON] про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивач [PERSON] є недієздатним і його опікуном призначений [PERSON] [PERSON] проживає у Берестечківському психоневрологічному інтернаті, при цьому є власником житлового будинку в м. Ківерці по вул. Зелена, 2 Волинської області, у якому також зареєстрований відповідач [PERSON], однак останній більше двох років не проживає за даною адресою. На даний час постало питання міни належного [PERSON] житлового будинку на квартиру в м. Луцьку, однак реєстрація відповідача [PERSON] у будинку є перешкодою для укладення такого договору. Посилаючись на те, що відповідачі [PERSON] відсутній за місцем реєстрації понад один рік, просить визнати останнього таким, що втратив право користування жилим будинком в м. Ківерці по вул. Зелена, 2 Волинської області. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у його відсутності та щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв та заперечень на позов не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 11.07.2002 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 44676477 від 28.09.2015 року, позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в м. Ківерці по вул. Зелена, 2 Волинської області /а.с. 5-6/. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.01.2006 року [PERSON] визнано недієздатним, і згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.03.2011 року опікуном над недієздатним [PERSON] призначено його племінника [PERSON] /а.с. 7-8/. Разом з тим, як вбачається з обставин, встановлених вищевказаними судовим рішеннями, попереднім опікуном недієздатного [PERSON] був його брат [PERSON], якого рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.10.2010 року звільнено від повноважень опікуна. Згідно довідки Берестечківського психоневрологічного інтернату від 14.11.2013 року № 353, [PERSON] проживає у даному інтернаті з 20.12.2011 року і знаходиться на повному державному забезпеченні /а.с. 9/. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Ківерцівської міської ради № 95 від 22.07.2014 року [PERSON] надано дозвіл на укладення від імені недієздатного [PERSON] договору міни будинковолодіння та земельних ділянок, які знаходяться в м. Ківерці по вул. Зелена, 2 Волинської області на квартиру [ADDRESS] /а.с. 10/. Згідно будинкової книги «А №1800» для прописки (реєстрації) громадян, які проживають [INFO] по вул. Зелена, 2 в м. Ківерці, за даною адресою значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], [INFO] /а.с. 11-14/. Як вбачається з Актів комісії від 09.10.2015 року, 02.11.2015 року, 02.12.2015 року, затверджених Ківерцівською міською радою Волинської області, [PERSON], [INFO], більше двох років не проживає в [INFO] /а.с. 16-18/. В силу ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном. Також, згідно ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб, розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статею 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) обов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до змісту ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відтак, судом встановлено, що відповідач [PERSON] понад один рік відсутній за місцем реєстрації, а саме в будинку № 2 по вул. Зелена в м. Ківерці Волинської області, між сторонами не було укладеного угоди про користування спірним житловим приміщенням, і відповідно його реєстрація в будинку позбавляє позивача, права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, тому відповідача слід визнати такими, що втратив право користування даним жилим приміщенням. На підставі ст.ст. 71, 72, 150, 156 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved