Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] предявив позов до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно збудованих споруд. В позовній заяві позивач вказав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок та земельна ділянка, які розташовані за адресою: Запорізька обл., м. Пологи, вул. К.Маркса, 238. По сусідству з ним проживає в житловому будинку № 236 по вул. К.Маркса, м. Пологи громадянка [PERSON], яка на земельній ділянці, якою користується, висадила виноградні кущі на відстані 0,7 м від стіни його будинку № 238, що не відповідає ДБН 360-92 ** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Висадивши виноград, [PERSON] створила йому незручності в користуванні земельною ділянкою, а саме: кущі винограду затіняють його земельну ділянку, він постійно вимушений прибирати листя, яке падає на його земельну ділянку, кущі винограду створюють тінь в звязку з чим в будинку з внутрішньої сторони утворюється пліснява та неприємний запах. Крім того відповідач самовільно збудувала паркан, порушивши межеві знаки. Позивач просив зобовязати відповідача [PERSON] знищити кущі винограду та демонтувати самовільно збудований паркан, перенісши межеві знаки на 0,60 м. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], позов підтримали і, давши пояснення по справі, просять його задовольнити, стягнувши з відповідача судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що мешкає за адресою: Запорізька обл., м. Пологи, вул. К.Маркса, 236 є власником даного будинку та користувачем земельної ділянки за вказаною адресою. На своїй земельній ділянці нею були висаджені кущі винограду. Рік тому між нею та позивачем виникла сварка, після чого [PERSON] став вимагати знищити кущі винограду, що вона зробила та знести паркан, змінивши на його користь межеві знаки. В 2002 році так як позивач вирішив приватизувати земельну ділянку і між ними не було спору з приводу встановлених меж, вона підписала акт про погодження в натурі меж земельних ділянок. Відповідач приватизував свою земельну ділянку і будь-яких претензій до літа 2014 року не мав. Зміна межевих знаків, які були встановлені в 60-х роках, потягнуть за собою зміну розміру земельних ділянок з чим вона погодитись не може. Ніяких споруд, які перешкоджали б користуванню позивачу його земельною ділянкою, вона не встановлювала. Позивач [PERSON] просить відмовити в позові [PERSON] Представник Пологівської міської ради [PERSON], давши пояснення по справі, вважає, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Загальна декларація прав людини передбачає, що всі люди рівні перед законом і мають право на рівний захист законом. Ст. 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права та свободи, є рівними перед законом. Відповідно до ст. 152 ч.1 Земельного кодексу України Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Будинок за адресою: м. Пологи, вул. К Маркса, 236 вперше був зареєстрований за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 31.10.1961 р. Потім власниками даного будинку були громадяни [PERSON], [PERSON], а з 24.10.2006 року, згідно договору дарування, власником будинку стала відповідач [PERSON] Дані обставини підтверджуються : архівною довідкою, технічним паспортом на будинок, договором дарування від 24.10.2006 року та витягом з реєстру №12259196 від 24.10.2006 року про реєстрацію прав власності на нерухоме майно. 1/2 частину будинку за адресою: м. Пологи, вул. К Маркса, 238 позивач [PERSON] придбав на підставі договору куплі-продажу від 30.04.1964 року, а іншу ? частину будинку позивач отримав в порядку спадкування в жовтні 1975 року. Дані обставина підтверджується архівною довідкою, договором куплі- продажу ? частини будинку від 30.04.1964 року, свідоцтвом на право на спадщину за заповітом від 01.10.1975 року, витягом з реєстру № 36422029 від 27.11.2012 року та технічним паспортом. Позивач та відповідач користувалися земельними ділянками, межеві знаки були встановлені з моменту будівництва будинків і не змінювалися до предявлення позову. Відповідно до ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення , при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за нецільовим призначенням. Судом встановлено, що сторони використовували земельні ділянки за їх цільовим призначенням і будь-яких спорів з приводу межевих знаків до літа 2014 року не було. Згідно ст. 81 ч.1 п. в Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм в користування. Даним правом позивач вирішив скористуватися у 2002 році. Погодивши з відповідачем [PERSON]С .межу між земельними ділянками №238 та № 236 по вул. К.Маркса м. Пологи, позивач звернувся до ПП «Томаківка» , яке виготовило матеріали кадастрового плану земельної ділянки. З 17.04.2002 року позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.09 га по вул. К.Маркса, 238, м. Пологи на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії І-ЗП №028688 від 17.04.2002 року з цільовим призначенням для присадибної ділянки. За матеріалами кадастрового плану земельної ділянки конфігурація та площа земельної ділянки по вул. К.Маркса, 238 в м. Пологи відповідає конфігурації та площі зазначеної в державному акті на право приватної власності на землю ( І-ЗП № 028688) та в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 238 по вул. К.Маркса м. Пологи виготовлений працівниками КП «Імпульс» Пологівської райради 26.11.2012 року. Дані обставини підтверджуються державним актом на землю серії І-ЗП № 028688 від 17.04.2002 року та висновком технічної експертизи від 20.07.2015 року. На день розгляду справи державний акт про право приватної власності на землю серії І-ЗП №028688 від 17.04.2002 не скасовано. Згідно п. 2 акту обстеження домоволодіння по вул. К.Маркса, 238 в м. Пологи від 26.06.2014 року встановлено межеві знаки ( металеві кілки) між земельними ділянками позивача та відповідача. Власники погодилися із встановленою межею. Зміна межевих знаків між земельними ділянками позивача та відповідача спричинить зміну розмірів земельних ділянок, що підтвердили в суді свідки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 96 ч.1 п. «г» Земельного кодексу України землекористувачі зобовязані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Позивач також просив знести самовільно збудовані відповідачем споруди, але в ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] самовільно споруди не будувала, а паркан, який складається з сітки та шиферу встановлено по межі давно і будь яких претензій до літа 2014 року позивач не мав. Судом також встановлено, що на земельній ділянці, якою користується відповідач [PERSON], були висаджені кущі винограду, які до розгляду справи по суті, відповідачем були знищені. Дані обставини підтверджуються показами свідка [PERSON], а також актами обстеження домоволодінь по вул. К.Маркса, 238 та 236 по в м. Пологи від 04.02.1915 року, 26.06.2015 року Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що землекористувач [PERSON] не порушила прав власника земельної ділянки [PERSON] в користуванні та володінні земельною ділянкою, яка йому належить, самовільно не будувала будь-яких споруд. Таким чином, вимоги позивача [PERSON], на день розгляду справи в суді задоволенню не підлягають так як відповідач [PERSON] не змінювала межу, яка була встановлена та є не змінною з 60-х років. На підставі викладеного, ст. ст. 1-2, ч.1 ст. 3, ст. 40, 81, 90, ст. 91. ч.1 п.п г, е, ст. 95-96, ст. 103, 106, 108, 126, ст. 152, ст. 158 Земельного кодексу України,

Outcome: dismissed