Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

[PERSON] опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації звернувся в суд з позовом в інтересах малолітнього сина [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.09.2005 року [PERSON] народила сина [PERSON], реєстрація народження якого була здійснена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. На даний час відповідач із сином та співмешканцем проживають у найманому будинку без реєстрації у с. Берестяне по вул. Перемоги, 35 Ківерцівського району Волинської області. [PERSON] разом із співмешканцем зловживають алкогольними напоями, внаслідок чого часто відбуваються між ними сварки та бійки, свідком яких є малолітня дитина, який змушений втікати з дому до родичів (прабабусі та тітки). З відповідачем неодноразово проводилась виховна робота, її поведінка розглядалась на засіданні виконкому сільської ради, однак усі проведені заходи позитивного результату не дали. При кожному обстеженні умов проживання [PERSON] була у нетверезому стані, у будинку безлад, бруд, багато порожніх пляшок з-під алкогольних напоїв. Крім того, відповідач абсолютно не цікавиться ні місцем перебування, ні станом здоровя сина, внаслідок чого він пропускає заняття в школі, не виконує домашні завдання, негативно характеризується за місцем навчання та проживання. 23.04.2015 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] Тому, просять суд позбавити громадянку [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], передавши дитину органу опіки та піклування Ківерцівської РДА для подальшого його влаштування, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 300 грн. щомісячно. Відповідачем [PERSON] було подано заперечення на позовну заяву, згідно якого просить в задоволенні позову відмовити, оскільки вона наданий час змінила своє ставлення щодо виховання дитини, має намір пройти курс лікування від алкоголізму. Представник позивача [PERSON] опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити, оскільки на даний час вона пройшла повний курс стаціонарного лікування від алкоголізму, влаштувалась на роботу, характеризується за місцем проживання позитивно, неодноразово навідувала сина, який на даний час перебуває у притулку для дітей, зробила відповідні висновки та бажає опікуватись сином та проживати з ним однією сімєю. Оскільки влаштувалась на роботу, то купила необхідні канцтовари та одяг для сина, готуючи його до нового навчального року у школі. Прокурор Матвіюк М.Ю. в судовому засіданні висловив думку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у заявленому розмірі. Заслухавши пояснення сторін у справі, думку прокурора, проаналізувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 23.04.2015 року та свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 016166 від 21.11.2005 року (а.с. 9-10) вбачається, що матірю [PERSON] є [PERSON], реєстрація дитини проведена за заявою матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 18 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20) (далі - Постанова) передбачено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківський прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Тому немає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Як вбачається із матеріалів справи, неодноразово проводились обстеження умов проживання сім'ї (а.с. 24, 26, 28, 30-33), було встановлено, що відповідач зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, підсобного господарства не веде та мало займається вихованням сина, щоразу рекомендовано більше уваги приділяти сину Сім'я відповідача заслуховувалась на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Ківерцівської РДА, поведінка відповідача розглядалась на засіданнях виконавчого комітету Берестянської сільської ради Ківерцівського району Волинської області з приводу неналежного виховання сина (а.с. 14-16). Згідно довідки № 160 від 20.04.2015 року неповнолітній [PERSON] проживає разом із відповідачем по справі (а.с. 7). Відповідно до висновку Ківерцівської районної державної адміністрації № 19/02-18 від 27.04.2015 року про позбавлення батьківських прав про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] (а.с. 3) - позбавлення батьківських прав останніх відносної неповнолітнього ситна є доцільним та відповідає інтересам дитини. Відповідно до роз'яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. Як вбачається із довідки Волинського обласного наркологічного диспансеру № 24 відповідач [PERSON] о. в період з 21.052015 року по 29.05.2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Волинському обласному наркологічному диспансері (а.с 57). Характеристикою Берестянської сільської ради Ківерцівського району Волинської області від 05.06.2015 року стверджується, що [PERSON] на даний час працює у підприємця, спиртних напоїв не вживає, веде домашнє господарство, обробляє присадибну ділянку (а.с. 58), відвідувала малолітнього [PERSON] у притулку для дітей, де останній на даний час перебуває (а.с. 69). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] змінила своє ставлення до виконання батьківських обовязків, про що свідчить її працевлаштування, пройдений курс лікування від алкоголізму, тобто на даний час вона не ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого сина [PERSON], [INFO], враховуючи, що позбавлення батьківських прав є виключним крайнім заходом, а тому відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Судом не беруться до уваги наведені у акті обстеження житлово-побутових умов проживання від 24.06.2015 року (а.с. 70) твердження про те, що відповідач на даний час знову зловживає алкогольними напоями та вже звільнена з роботи, оскільки такі висновку зроблені зі слів працівників сільської ради, які будь-якими доказами не підтверджені. На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 180, 181, 182, 184 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини»,

Outcome: dismissed