Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-30 00:00:00

[PERSON] у квітні 2020 року звернулась до суду з позов до [PERSON] про стягнення 2 110,65 грн. інфляційних втрат та 967,80 грн. 3% річних. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2011 по справі №2-5437/11 з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Аккорд» стягнуто 8 567,75 грн. 11.12.2014 ухвалою Апеляційного суду м. Києва КС «Аккорд» як стягувача замінено на [PERSON] на підставі договору про відступлення права вимоги. 16.12.2015, у зв`язку зі смертю [PERSON] , ухвалою Святошинського районного суду м. Києва стягувача замінено на правонаступника померлого - [PERSON] . За період з 2011 року [PERSON] від виконання рішення суду ухилявся, по виконавчому листу по даній справі, що знаходиться на виконанні у ВДВС Святошинського району, ніяких грошових коштів стягнуто не було. За заявою представника [PERSON] 08.02.2017 ВДВС Святошинського району м. Києва черговий раз відкрито виконавче провадження №55677972. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2020 позов залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 09.07.2020 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на останню відому адресу місця реєстрації відповідача. Згідно з відкритими даними пошукової системи поштових відправлень Укрпошти, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками повернулись на адресу суду з неврученням під час доставки з відміткою «інші причини». В розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім`я відповідача вважається доставленою. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2011 у справі №2-5437/11 стягнуто з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Аккорд» заборгованість за кредитним договором в розмірі 8 567,75 грн. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.12.2014 у справі №2-5437/11 постановлено замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні №44200181 з Кредитної спілки «Акорд» на гр. [PERSON] по виконанню виконавчого листа, виданого Святошинським районним судом м. Києва 18.12.2013 про стягнення боргу з [PERSON] у розмірі 8 567,75 грн. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2015 у справі №2-5437/11 замінено стягувача у виконавчому провадженні №44200181 з [PERSON] на [PERSON] по виконанню виконавчого листа, виданого Святошинським районним судом м. Києва 18.12.2013 про стягнення боргу з [PERSON] у розмірі 8 567,75 грн. Відповідно до дублікату виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2018 стягнуто з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Аккорд» заборгованість за кредитним договором в розмірі 8 567,75 грн. Постановою державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дербіни Л.В. від 08.02.2018 відкрито виконавче провадження №55677972 на підставі дубліката виконавчого листа №2-5437/11 від 22.01.2018, виданого Святошинського районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 8 567,75 грн. Посилаючись на період прострочення виконання відповідачем рішення суду від 30.11.2011, позивач, як стягувач, вважає, що має право на підставі ст.625 ЦК України стягнути з відповідача, як боржника, 3% річних та інфляційні витрати. Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання. Статтею 625 ЦК України передбачені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання, які поширюються на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до ст. 509 ЦК зобов`язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК. За вимогами ст. 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із догововірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, із факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. Виходячи із положень ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена нома не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Отже, у розумінні наведених приписів, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. При цьому, базою (основою) для нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до відповідача правових наслідків прострочення грошового зобов`язання, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України і вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача три проценти річних та інфляційні втрат нараховані на суму боргу за кредитним договором, що була стягнута з відповідача за рішенням суду від 30.11.2011. У зв`язку з чим, з огляду на відсутність спростування основної заборгованості, нарахованої позивачем, суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 840,80 грн. На підставі

Outcome: approved