Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] І.Т. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок №13 по вул. Центральна с. В.Мінченок Станично-Луганського району Луганської області. Вказував, що у зазначеному будинку зареєстрований його син [PERSON] О.І., який в будинку не проживає з 2005 року, усі витрати з утримання будинку несе позивач. У звязку з наведеним, посилаючись на норми матеріального права, просив суд визнати [PERSON],\~[INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком №13 по вул. Центральна с. В.Мінченок Станично-Луганського району Луганської області.. Позивач [PERSON] І.Т. в судове засідання не зявився, просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому порядку. Причини неявки в судове засідання не повідомив, не звернувся до суду з заявою про проведення судового розгляду справи без його участі, клопотань про відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавав. Представник третьої особи Станично-Луганського районного сектору ДМС України в Луганській області в судове засідання не зявився, звернулася до суду з заявою в якій просив розглядати справу за відсутності представника. За таких обставин, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.\~4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Дослідивши та оцінивши докази по справі, судом встановлені наступні обставини. З свідоцтва на право приватної власності на домоволодіння, виданого на підставі рішення виконкому Станично-Луганської районної ради народних депутатів від 15.09.1987 вбачається, що [PERSON] І.Т. є власником будинку № 13 по вул. Центральна с. В.Мінченок Станично-Луганського району Луганської області, що також підтверджується договором купівлі-продажу від 17.10.1980, реєстровий №28, та технічним паспортом на жилий дім індивідуального жилого фонду від 07.05.1987 З довідки виконкому Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області №113 від 06.02.2018 вбачається, що [PERSON],\~[INFO], зареєстрований в [INFO], але фактично там не проживає. Актом депутата Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області від 06.02.2018 підтверджується, що [PERSON] О.І., дійсно зареєстрований в [INFO], але фактично там не проживає. Статтею 319 ЦК України\~визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ч. 2 ст.\~386\~ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В силу вимог\~ст. 391 ЦК України,ст.150\~ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»\~зняття з реєстрації місця проживання відбувається, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] О.І. не проживає в будинку, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинив. За таких обставин, суд, оцінивши зібрані по справі докази приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог під час розгляду справи не подано, а судом не здобуто. У звязку з цим суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для виправданого, тобто законного втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право кожного на повагу до свого житла для визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача зі сторони відповідача, які підлягають захисту, шляхом визнання відповідача [PERSON] О.І. таким, що втратив право на користування житловим приміщенням -\~будинком №13 по вул. Центральна с. В.Мінченок Станично-Луганського району Луганської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved