Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) 21 серпня 2015 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, від шлюбу спільних дітей не мають, шлюбні відносини фактично припинені з 2012 року через різні типи характерів, різні погляди на життя та сімейні цінності, що призвело до розладу в сімї, сімя існує формально, тому збереження шлюбу та подальше спільне життя буде суперечити інтересам сімї, подальше перебування у шлюбі вважає недоцільним та неможливим. Строк на примирення просить суд не надавати. В судове засідання позивач не зявилася, в заяві, що надійшла до суду, вона на своїх вимогах наполягає та просить суд задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб. Проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання також не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи в суді. Про причину неявки до суду відповідач суд не повідомив, заяв та клопотань до суду від нього не надійшло. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим за місцем його реєстрації про дату розгляду справи в суді, оскільки до суду повернулись поштові повідомлення з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» та з відміткою «відмова» отримати поштове відправлення. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що 09 січня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві було зареєстровано шлюб між сторонами. Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитеме інтересам обох сторін та інтересам дітей. За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved