Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

[PERSON] просить суд встановити факт прийняття нею спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 6,6 в умовних кадастрових гектарах із земель, які перебували у колективній власності КСП «Розівський» згідно сертифікату, виданого на підставі рішення Арцизької районної державної адміністрації від 01.11.1996 р. № 540, яка належала її бабі [PERSON], посилаючись на те, що 02.04.1999 р. померла її баба [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із зазначеної земельної частки (паю), яку вона почала використовувати відразу після смерті баби до теперішнього часу, а саме вона обробляла земельну ділянку, володіє сертифікатом на право на земельну частку (пай). Заявниця зазначає, що це свідчить про те, що вона прийняла спадщину, тому що фактично вступила в управління спадковим майном. Інших спадкоємців, крім неї, немає. Звернувшись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну частку (пай) нотаріусом було запропоновано їй встановити факт прийняття спадщини. Від представника заявниці [PERSON] та представника заінтересованої особи надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв представник заявниці заяву підтримав, просив задовольнити заяву у повному обсязі, а представник заінтересованої особи завідувач Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] просив розглянути справу за його відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження, заявниця народилась 28.07.1961 року і її батьком значиться [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 7), які перебували у шлюбі між собою (а.с. 10), дошлюбне прізвище матері заявниці [PERSON] (а.с. 9). 20.01.1979 року заявниця уклала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка [PERSON], який був розірваний на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.03.2008 року, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища та копією паспорту заявниці (а.с. 5, 11). Мати заявниці [PERSON] померла 15.10.1984 року, [PERSON] помер 21.01.1976 року, [PERSON] померла 02.04.1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копіями актових записів про смерть (а.с. 8, 22-24). Таким чином, зважаючи на вищезазначений витяг можна зробити висновок про те, що [PERSON] є матірю [PERSON] та бабою [PERSON] Після смерті баби заявниці відкрилася спадщина, яка складається згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0116990 (а.с. 12), із права на земельну частку (пай) розміром 6,6 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП «Розівський» с. Нові Каплани Арцизького району Одеської області. Як вбачається з копій довідок, виданих Новокапланівською сільською радою Арцизького району Одеської області, [PERSON] проживала в [INFO], до дня смерті, яка настала 02.04.1999 року. Земельна частка (пай), вказана в сертифікаті на право на земельну частку (пай), виданий на імя [PERSON], в натурі не виділялась, державний акт не видавався. [PERSON] дійсно проживала в [INFO], до дня смерті, яка настала 15.10.1984 року (а.с. 13-15). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), після смерті [PERSON], померлої 02.04.1999 року станом на 04.06.2015 року спадкова справа не відкривалась, свідоцтво не видавалось, спадкоємці із заявами не звертались (а.с. 19-21). Згідно з п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, його положення застосовуються до цивільних відносин, що виникли до набрання ним чинності, крім того, згідно з п. 5 прикінцевих та перехідних положень цього ж ЦК, правила книги шостої (Спадкове право) ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Також згідно з ч. 1 ст. 5 цього ж ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] померла 02.04.1999 р., тобто те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася 02.04.1999 р., а також те, що після її смерті спадщина була прийнята, то суд в даному випадку вважає за необхідне при ухваленні даного рішення в частині прийняття або неприйняття спадщини керуватися положеннями ЦК Української РСР 1963 р. Відповідно до ч. 2 ст. 529 ЦК України (ред. 1963 р.) онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Як вбачається з матеріалів справи і це визнано та не оспорювалось в своїх заявах учасниками процесу, заявниця [PERSON] є онукою спадкодавиці [PERSON] та її спадкоємицею першої черги на підставі ч. 2 ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 р). Згідно зі ст. 549 ЦК України (ред. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив до управління або володіння спадковим майном. Суд вважає, що факт прийняття спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) [PERSON] після смерті її баби [PERSON] встановлений в судовому засіданні, оскільки заявниця фактично вступила в управління спадковим майном, - вона володіє сертифікатом на право на земельну частку (пай), виданий 25.11.1996 р. на імя спадкодавці [PERSON] У звязку з наведеним суд вважає, що своїми діями заявниця [PERSON] в силу наведених ст. ст. 529, 549 ЦК Української РСР 1963 р. фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] Отже, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов свого підтвердження той факт, що спадкоємиця [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї баби [PERSON] на підставі ст. ст. 529, 549 ЦК Української РСР 1963 р. Однак, разом з цим суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, враховуючи те, що до складу спадщини входять усі права та обовязки спадкодавця, то неможна одну частину прийняти, а іншу не прийняти, у звязку з цим суд вважає за необхідне лише встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] без конкретизації якого саме майна. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зважаючи на вищевказані докази досліджені в судовому засіданні, а також встановлені обставини, суд вважає за можливе встановити факт, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті її баби [PERSON], померлої 02.04.1999 р. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved