Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення на підставі, зазначивши, що акціонерний-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, згідно кредитного договору № 770/38-860-08 від 22.08.2008 р. [PERSON] отримав кредит у сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США. Рішенням третейського суду від 03.08.2010 року з боржника та поручителя солідарно стягнуто заборгованість в сумі 193430,45 грн. Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту не виконав. Зважаючи на те, що заборгованість за кредитним договором № 770/38-860-08 від 22.08.2008 року була стягнута судом станом на 03.08.2010 року, АТ «Альфа-Банк» на підставі ст. 625 ЦК України, відповідно до розрахунку заборгованості від 01.11.2019 року, має право стягнути з боржника за період з 19.12.2016 по 19.12.2019 року: заборгованість 3% річних 17422,86 грн.; заборгованість інфляційних втрат 57061,98 грн. В зв`язку з наведеним, АТ «Альфа-Банк» вимагає стягнути з [PERSON] на його користь 74484,84 грн. (сімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят чотири гривні вісімдесят чотири копійки) заборгованості за період з 21 листопада 2016 року по 21 листопада 2019 року, а саме: 3 % річних ст. 625 ЦК на суму заборгованості 17422,86 грн.; інфляційні втрати ст. 625 ЦК на суму заборгованості по кредиту 57061,98 грн., а також понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, в якому останній просить позов задовольнити. Відповідач - [PERSON] та його представник [PERSON] проти задоволення позову заперечили, посилаючись на те, що [PERSON] не є боржником в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», а тому немає законних підстав вважати відповідача боржником у зобов`язанні перед позивачем. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем зазначено про те, що наявна заборгованість за кредитним договором була стягнута з [PERSON] судом станом на 03.08.2010 року, ця обставина вказує, що на час подачі позивачем позову відсутня будь-яка заборгованість, що вказує на безпідставність позовних вимог. Також відповідач просив застосувати позовну давність до позовних вимог. Окрім цього повідомив суду, що підтвердження того, що заборгованість за кредитним договором він погасив у нього відсутнє. Судом було здійснено наступні процесуальні дії: Ухвалою від 15 червня 2020 року позовну заяву акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення на підставі залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк для належного оформлення позовної заяви. 20 липня 2020 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків. 28 вересня 2020 року до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2020 року відкрито спрощене провадження у справі за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення на підставі. Судове засідання призначено на 14 год. 30 хв. 19 жовтня 2020 року. Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року розгляд справи відкладено на 14 год. 30 хв. 13 листопада 2020 року у зв`язку з неявкою відповідача та не закінченням строку на подання відзиву. 23 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 13 листопада 2020 року позовну заяву акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення на підставі залишено без руху, надано позивачу строк для оформлення позовної заяви відповідно до вимог ст. 177 ЦПК України п`ять днів з дня отримання ухвали. По справі оголошено перерву до 10 год. 00 хв. 02 грудня 2020 року. Ухвалою від 02 грудня 2020 року постановлено розгляд справи за позовною заявою акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення на підставі, - продовжити 02 грудня 2020 року о 10 год. 00 хв. Суд, вислухавши вступне слово відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. 22 серпня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-860-08, за умовами якого відповідачу було надано кредит, зі сплатою 14 (чотирнадцяти) процентів річних та комісій, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 15 серпня 2018 року. 17 жовтня 2008 року додатковою угодою №1 про внесення змін до договору кредиту № 770/38-860-08 від 22 серпня 2008 року, з 20.10.2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 15 (п`ятнадцять) процентів річних. 22 серпня 2008 року [PERSON] згідно договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-860-08 від 22.08.2008 року отримав 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, що підтверджується заявою про видачу готівки № 1 від 22 серпня 2008 року. 08 вересня 2008 року [PERSON] згідно договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-860-08 від 22.08.2008 року отримав 3000 (три тисячі) доларів США, що підтверджується заявою про видачу готівки № 10 від 08 вересня 2008 року. 02 жовтня 2008 року [PERSON] згідно договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-860-08 від 22.08.2008 року отримав 19500 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) доларів США, що підтверджується заявою про видачу готівки № 2 від 07 жовтня 2008 року. Рішенням постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 03 серпня 2010 року у справі № 964/10 позов Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором відновлювальної кредитної лінії, - задоволено повністю. Стягнуто як із солідарних боржників з: [PERSON] ; [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - 193430,45 (сто дев`яносто три тисячі чотириста тридцять гривень сорок п`ять копійок) заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості, внаслідок невиконання позичальником [PERSON] зобов`язань по погашенню заборгованості за кредитним договором № 770/38-860-08 в розмірі 193430,45 грн. за період з 21 листопада 2016 року по 21 листопада 2019 року нараховано: 3 проценти річних - 17422,86 грн.; інфляційних втрат 57061,98 грн. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виходячи з наведеного, посилання відповідача на те, що він не є боржником в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», а тому немає законних підстав вважати відповідача боржником у зобов`язанні перед позивачем, не заслуговують на увагу, оскільки [PERSON] є боржником за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-860-08 від 22 серпня 2008 року виходячи з положень ст. 509 ЦК України. Виходячи з положень ст. 1054 ЦК України зобов`язання [PERSON] як боржника за кредитним договором полягає у поверненні кредиту та сплаті процентів. Підстави припинення цивільно-правового зобов`язання передбачені главою 50 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ст. 599 ЦК України передбачено одну із підстав припинення зобов`язання, - виконання зобов`язання проведене належним чином. Відповідачем не надано суду доказів того, що цивільно-правове зобов`язання [PERSON] за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-860-08 від 22 серпня 2008 року припинилося з підстав, передбачених у главі 50 ЦК України. А посилання відповідача на те, що: «зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем зазначено про те, що наявна заборгованість за кредитним договором була стягнута з [PERSON] судом станом на 03.08.2010 року, ця обставина вказує, що на час подачі позивачем позову відсутня будь-яка заборгованість» не ґрунтується на вимогах закону та суперечить обставинам справи. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ч.4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з висновками, зробленими Верховним Судом у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (№ 14-254цс19), внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Наслідки спливу позовної давності встановлені ст. 267 ЦК України і полягають в тому що: позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виходячи з наведеного, пропуск позовної давності і заявлення стороною спору (відповідачем) про застосування строку позовної давності не тягне за собою припинення зобов`язання, а є лише підставою для відмови в задоволенні позову у зв`язку з пропуском іншою стороною спору (позивачем) строку позовної давності. Зважаючи на те, що прострочення виконання [PERSON] зобов`язання, як боржником за договором\~про надання\~відновлювальної кредитної\~лінії №\~770/38-860-08\~від 22\~серпня 2008\~року триває, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. З цих підстав позивач правомірно нарахував у зв`язку з простроченням виконання [PERSON] грошового зобов`язання в розмірі 193430,45 грн. за період з 21 листопада 2016 року по 21 листопада 2019 року, - 74484,84 грн. (сімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят чотири гривні вісімдесят чотири копійки), які складаються з: 3 % річних нарахованих на суму заборгованості 17422,86 грн.; інфляційних втрат нарахованих на суму заборгованості 57061,98 грн. Однак, зважаючи на те, що відповідач заявив про застосування позовної давності до позовних вимог позивача, та враховуючи те, що позивач відповідно до штемпеля на поштовому відправленні, яким було направлену позовну заяву, звернувся до суду з позовом 06.06.2020 року, в задоволенні позовних вимог позивача за період з 21 листопада 2016 року по 05 червня 2017 року слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Виходячи з викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 57298,70 грн. (п`ятдесят сім тисяч двісті дев`яносто вісім гривень сімдесят копійок), які складаються з: 3 % річних - 14292,66 грн. та інфляційних втрат - 43006,04 грн., - нарахованих на суму заборгованості за період з 06 червня 2017 року по 21 листопада 2019 року. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з наведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений при поданні позову.

Outcome: partial