Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] у вересні 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та трьох процентів річних у звязку із порушенням грошового зобовязання, вказавши, що 19.09.2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від нього в борг 5000,00 доларів США з кінцевим строком повернення до 10.10.2013 року. Це було оформлено власноручно написаною [PERSON] розпискою. З 10.10.2013 року [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків по поверненню суми боргу. Оскільки відповідачу було передано в борг 5000,00 доларів США, то еквівалентний розмір боргу за курсом НБУ на момент звернення до суду становить суму 129500 грн. 00 коп., яку позивач і просив стягнути з [PERSON] на свою користь. Крім того на думку [PERSON], відповідач повинен сплатити йому три проценти річних від суми простроченого грошового зобовязання у розмірі 11443 грн. 00 коп. за період з 21.10.2013 року по 19.09.2016 року та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача, - [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що позику [PERSON] досі не повернув, а добровільно вирішити спір сторонам не вдалося. Справу розглянуто за відсутності [PERSON], повідомленого про час та місце судового засідання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно розписки від 19.09.2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] 5000 доларів США із зобовязанням повернути протягом трьох тижнів з моменту позики. Оригінал розписки [PERSON] від 19.09.2013 року наданий суду представником позивача. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК).\~ За змістом ст.ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. У розглядуваній справі борговий документ (розписка від 19.09.2013 року), до передачі його суду, знаходився у позивача. Представник позивача заперечував факт повернення позики [PERSON], а відповідач не надав суду розписку [PERSON], яка б підтверджувала факт повернення позики. За таких обставин оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що 19.09.2013 року між [PERSON], як позикодавцем, та [PERSON], як позичальником, був укладений договір позики, умови якого відповідачем не виконані, сума позики до теперішнього часу не повернута, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути суму боргу. Крім того згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачем прострочене грошове зобовязання про повернення суми боргу у строк передбачений договором позики від 19.09.2013 року, то позивач має право на отримання трьох процентів річних від простроченої суми. [PERSON] заявлено вимогу про стягнення боргу та 3% річних в гривні, що не суперечить вимогам законодавства України. На день ухвалення рішення по справі (31.10.2016 року) Національним банком України встановлено наступних курс валют: за 100 доларів США 2549,5951 гривень. Таким чином сума боргу яка підлягає стягненню із відповідача становить 127479,75 гривень (із розрахунку: 5000 х 25,495951). Сума 3% річних від простроченої суми в межах позовних вимог (з 21.10.2013 по 19.09.2016) становить 11158,81 гривень (із розрахунку: (5000х3%/365х1065)х25,495951). Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідач суду не надав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені (а.с. 1) витрати на сплату судового збору в сумі 1409,44 гривень. Вказана сума підлягає до стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] пропорційно до задоволених вимог, а саме, оскільки судому стягнуто борг в розмірі 127479,75 грн., три відсотки річних в сумі 11158,81 грн., що разом становить 138638,56 грн., то розмір судового збору що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача становить 1386,38 грн. На підставі ст.ст. 526-527, 545, 625, 1046-1049 ЦК України, ст.ст. 10-11, 60-61, 84, 88, 169, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: partial