Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач-1) та [PERSON] (надалі - Позивач-2) звернулися до суду з позовною заявою про виділ належної частки в натурі із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з урахуванням уточнень до позовної заяви від 10.04.14 р., вони є власниками 2/5 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS]. [PERSON] належить 6/25 частин вказаного домоволодіння; 9/25 частин належать [PERSON] Між ними встановився певний порядок користування своєю часткою майна. Частка позивачів має відокремлені інженерні комунікації, окремий вхід, тому вони просять суд виділити належну їм частку в натурі в окремий об'єкт нерухомості. Крім того, просили суд виділити співвласникам [PERSON] та [PERSON] належні їм частки вказаного домоволодіння в окремий об'єкт нерухомості. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності; не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, суду пояснила, що між нею та позивачами виник спір з приводу прибудинкової земельної ділянки, оскільки між ними не встановився сталий порядок її використання. Проти виділення 2/5 часток, які належать позивачам, в окремий об'єкт нерухомості не заперечувала. Крім того, вважає, що позивачі своїми діями спричинили їй матеріальні збитки й моральну шкоду, тому вона звернулась до суду з зустрічною позовною заявою про стягнення з них в рівних частках суми 3000,00 грн. реальних збитків, які вона зазнала, а саме витрати на адвоката в сумі 3000,00 грн., у зв'язку з поданням позивачами позовної заяви до суду, а також 1000,00 грн. моральної шкоди, оскільки вони своїми діями порушили уклад її життя і спричинили моральні страждання. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] від 21.09.2013 р. реєстровий № 1719, належить 2/5 часток домоволодіння за адресою [ADDRESS], частини житлового будинку А-1, у вигляді окремої квартири № 1, загальною площею 60,2 кв. м, житловою площею 39,1 кв. м; що складається з коридору 1-1, площею 8,3 кв. м, кімнати 1-2, площею 11,4 кв. м; кімнати 1-3, площею 17,0 кв. м; кімнати 1-4, площею 10,7 кв. м; кладової 1-5, площею 6,2 кв. м; кухні 1-6, площею 6,6 кв. м; нежитлової прибудови а-1, ганку, огорожі № 1, огорожі № 2, огорожі № 3, 1/2 частини огорожі № 6, хвіртки № 8, водопроводу № 10, 1/2 частини тротуару № 1, тротуару № ІІ . Як вбачається з матеріалів справи, а саме з висновку будівельно-технічного дослідження № 465/12-13 від 13.01.14 р., частина будинку та прилеглі господарські будівлі, які належать позивачам, мають відокремлене розташування. Наявність окремого входу забезпечує незалежне положення, що дозволяє виділити їх в окремий об'єкт нерухомості, з наданням окремої поштової адреси. Власники [PERSON], [PERSON] мають фізичну можливість незалежно розпоряджатись своєю часткою спільного часткового майна. Інженерні комунікації, прилади обліку автономні. Таким чином, сторони по справі мають можливість незалежно володіти, користуватись і розпоряджатись своїми частками майна. Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини, щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст. ст. 316-319 ЦК України). Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ст.16 ЦК України). Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право приватної власності набувається в порядку, визначному законом, та є непорушним (ст.41 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. На підставі викладеного, суд вважає за можливе виділити в натурі позивачам [PERSON], [PERSON] належні їм 2/5 часток домоволодіння за адресою [ADDRESS], частини житлового будинку А-1, у вигляді окремої квартири № 1, загальною площею 60,2 кв. м, житловою площею 39,1 кв. м; що складається з коридору 1-1, площею 8,3 кв. м, кімнати 1-2, площею 11,4 кв. м; кімнати 1-3, площею 17,0 кв. м; кімнати 1-4, площею 10,7 кв. м; кладової 1-5, площею 6,2 кв. м; кухні 1-6, площею 6,6 кв. м; нежитлової прибудови а-1, ганку, огорожі № 1, огорожі № 2, огорожі № 3, 1/2 частини огорожі № 6, хвіртки № 8, водопроводу № 10, 1/2 частини тротуару № 1, тротуару № ІІ в окремий об'єкт нерухомості. В задоволенні позовних вимог стосовно виділення часток [PERSON] та [PERSON] слід відмовити, оскільки позивачі [PERSON], [PERSON] не є належними позивачами за такими позовними вимогами, оскільки вони не є власниками вказаного майна. Стосовно зустрічних позовних вимог, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, згідно ст. 64 ЦПК України, є витратами на правову допомогу, а не реальними збитками, як вважає [PERSON] Крім того, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є безпідставними, оскільки не підтверджено належними доказами факт заподіяння їй моральної шкоди з боку позивачів за первісним позовом, і причинний зв'язок між діями позивачів за первісним позовом і станом здоров'я [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зустрічна позовна заява задоволенню не підлягає. Судові витрати слід покласти на сторони, що їх понесли.

Outcome: partial