overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду в квітні 2018 р., за яким просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що відповідач, хоч і зареєстрований за адресою квартири, проте понад 10 років в ній не проживає, що в свою чергу створює позивачу, як власнику квартири, перешкоди у користуванні. Позивач вважає, що відповідач втратив право на користування спірним жилим приміщенням, оскільки понад шість місяців не проживає в квартирі без поважних причин на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 04.05.2018р., справа призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідач в установлений суддею строк відзиву на позов не надіслав. Судом з огляду на надані докази встановлено таке. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 07.05.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко М.В. та зареєстровано у КП Київське міське БТІ від 11.05.1999 року. Крім власника квартири, зареєстрований [PERSON], який добровільно подарував позивачці квартиру [ADDRESS] та залишив квартиру в 1999 році. Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою. Отже, позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказувала, що вона являється власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. Відповідач, який доводиться їй сином, зареєстрований у вказаному будинку. З травня 2014 року відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає, фактично відповідач проживає в м. Запоріжжя. Стосунки з сином вони не підтримують. Добровільно він не хоче виписатися з її будинку. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі, на період його не проживання, не існує. Особистих речей відповідача в будинку немає. Перешкод користуватися будинком йому ніхто не чинив і не чинить. Всі обов'язки, стосовно сплати комунальних послуг, сплати за електроенергію, виконує вона. Причини, з яких відповідач добровільно не хоче виписатися з її будинку, їй не відомі. В позові позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в ньому понад рік без поважних причин. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу у його відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, а також вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач являється власником будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим головою Зеленівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області 25 липня 2011 року. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] з травня 2014 року в будинку [ADDRESS], не проживає. Перешкод у проживанні у вказаному будинку йому ніхто не чинить. На підставі вищевказаних доказів судом встановлено, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає понад рік без поважних причин. Речі, належні відповідачу, в будинку відсутні. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу ніхто не чинить. За таких обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, і позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що 05 лютого 2015 року між нею та відповідачем був розірваний шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач однією сім'єю з дитиною не проживає, ухиляється від її утримання, матеріальної допомоги не надає. Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованій суду заяві позивачка просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу у його відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи суд доходить до наступних висновків. [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим 06 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиколаївського районного управління юстиції у Запорізькій області. [PERSON] однією сім'єю з дитиною не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із батьків які ухиляються від матеріального утримання своїх неповнолітніх дітей аліменти стягуються в судовому порядку. За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що 07 червня 2005 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого вони мають спільну дитину [PERSON]І, [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їхнє спільне життя не склалося, одруження виявилося невдалим, фактичні шлюбні відносини припинені, відповідач не поважає її як жінку, зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки. Також позивач, посилаючись на те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] позов визнав частково в частині стягнення аліментів. В частині розірвання шлюбу відповідач позов не визнав та просив надати строк для примирення. Вислухавши пояснення сторін, а також вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 07 червня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 07 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиколаївського управління юстиції Запорізької області. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З пояснень сторін встановлено, що фактичні шлюбні відносини між ними припинилися близько п'яти років назад, і позивач не бажає примиритися з відповідачем. За таких обставин суд доходить висновку, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії 1-ЖС № 013499, виданим 06 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області. Судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із батьків, які ухиляються від матеріального утримання своїх неповнолітніх дітей аліменти стягуються в судовому порядку. За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що 16 вересня 2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їхнє спільне життя не склалося, одруження виявилося невдалим, у них різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, відповідач ніде не працює, зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки. Також позивач, посилаючись на те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованій суду заяві позивач просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу у його відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 16 вересня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 16 вересня 2014 року виконавчим комітетом Тернуватської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, за що притягувався до адміністративної відповідальності, сторони, хоча і проживають в одному будинку, проте фактичні шлюбні відносини між ними припинилися і вони однією сім'єю не проживають протягом двох років. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин суд доходить висновку, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-ЖС № 188897, виданим 06 березня 2012 року Тернуватською селищною радою Новомиколаївського району Запорізької області. Судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із батьків, які ухиляються від матеріального утримання своїх неповнолітніх дітей аліменти стягуються в судовому порядку. За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що 20 жовтня 2012 року вона одружилася з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач однією сім'єю з дітьми не проживає, ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованій суду заяві позивач просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу у його відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи суд доходить до наступних висновків. Відповідач являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-ЖС № 217478, виданим 13 березня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області, та [PERSON], 29 листопада 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-ЖС № 323602, виданим 30 листопада 2016 року Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. [PERSON] однією сімєю з дітьми не проживає, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Діти знаходяться на утриманні матері. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із батьків які ухиляються від матеріального утримання своїх неповнолітніх дітей аліменти стягуються в судовому порядку. За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що 23 листопада 2007 року вона одружилася з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач однією сім'єю з дитиною не проживає, ухиляється від її утримання, матеріальної допомоги не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи суд доходить до наступних висновків. [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії 1-ЖС № 073536, виданим 14 січня 2008 року Любицькою сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області. [PERSON] однією сімєю з дитиною не проживає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Дитина знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою Любицької сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області № 31 від 02 лютого 2016 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із батьків які ухиляються від матеріального утримання своїх неповнолітніх дітей аліменти стягуються в судовому порядку. За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що вона 05 жовтня 2004 року одружилася з відповідачем. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їх спільне життя не склалося, одруження виявилося невдалим, відповідач зловживає спиртними напоями, що викликає постійні сварки. Знаходячись у стані алкогольного сп'яніння відповідач ініціює сварки, лається, здіймає галас. Вона постійно знаходиться в нервовому напруженні в очікуванні появи відповідача вдома і з страхом, в якому стані він прийде. Відповідач не піклується про сім'ю, з'являється вдома коли йому заманеться. Відповідач не вживає ніяких заходів щодо налагодження ситуації і не змінює своєї позиції до спільного життя. Примирення між ними не можливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, в адресованій суду заяві просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу у його відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 05 жовтня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 05 жовтня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося. На час розгляду справи в суді сторони однією сім'єю не проживають. Причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що вона 05 квітня 2014 року одружилася з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їхнє спільне життя не склалося, одруження виявилося невдалим, примирення між ними не можливе. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованій суду заяві позивач просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу у його відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 05 квітня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 05 квітня 2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони однією сім'єю не проживають з червня 2016 року. Причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Враховуючи термін, протягом якого сторони не проживають однією сім'єю, суд вважає не доцільним надавати їм строк для примирення. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що вона 08 серпня 2008 року одружилася з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їхнє спільне життя не склалося, одруження виявилося невдалим. Також позивач, посилаючись на те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 30 відсотків всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, а також вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 08 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 08 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області. Ухвалою суду від 03 травня 2017 року сторонам було надано строк для примирення на 3 місяців. Проте вжиті судом заходи не привели до примирення сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З пояснень сторін встановлено, що фактичні шлюбні відносини між ними припинилися, і позивач не бажає примиритися з відповідачем. Сторони однією сім'єю не проживають з листопада 2016 року. За таких обставин суд доходить висновку, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим 03 лютого 2009 року Трудовою сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області. Судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини з листопада 2016 року не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із батьків, які ухиляються від матеріального утримання своїх неповнолітніх дітей аліменти стягуються в судовому порядку. Відповідач визнав розмір аліментів, які позивач просить стягнути з нього на утримання їх сина. Частиною 2 статті 182 СК України, в редакції яка діяла до 08 липня 2017 року, встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08 липня 2017 року встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі, зазначеному у позовній заяві, але не менше встановленого законом розміру. За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved