Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду з позовом просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником квартири [ADDRESS] Разом з нею в даній квартирі зареєстровані син та племінниця - відповідач по справі [PERSON] Зазначає, що з дня реєстрації племінниця не проживала у вказаній квартирі. Тому, посилаючись на ст. 405 ЦК України, вважає, що вона втратила право користування даним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена, надіслала електронного листа у відповідності до якого просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - ОЖБК, залучений до участі у справі згідно протокольної ухвали від 12.05.2015 року, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повдіомлений, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Суд, у відповідності до ст. 169 ЦПК України визнав можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказах. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного: Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 23.06.2009 року (а.с.7-8), позивач є власником квартири [ADDRESS] Право власності зареєстровано в КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради, реєстраційний номер 17532999 (а.с.9). Згідно копії довідки ОЖБК №1409 від 06.04.2015 року відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Однак, як вбачається із додаткової декларації до нотаріального округу від 23.02.2015 року відповідач вказала, що більше не проживає за вищевказаною адресою (а.с.14). Також, згідно довідки демографічної служби міської ради місста Віареджо від 23.01.2015 року, відповідач [PERSON] мешкає в [ADDRESS] Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач за вказаною адресою відсутній більше року, поважність причин відсутності відповідача у спірному житлі в судовому засіданні встановлено не було, крім того, відповідач визнала позовні вимоги, а отже відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України вона втратила право на користування цією квартирою. На підставі наведеного,

Outcome: approved