Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

[PERSON] подав вказаний позов, який обґрунтовується тим, що 08 лютого 2017 року між позивачем та [PERSON] був укладений письмовий договір безпроцентної позики, предметом якого було передання у власність боржнику грошових коштів в розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень, підтвердженням чого є розписка. У відповідності до умов п.4.1 договору позики [PERSON] зобов'язався, позичену грошову суму в розмірі 18 000 (вісімнадцять) гривень, повернути протягом 2 (двох) місяців з моменту надання суми позики. По закінченні строку вказаного в п.4.1 договору позики відповідач ухилився від взятих зобов'язань про повернення боргу. Оскільки відповідач на момент пред'явлення цього позову не виконав своє грошове зобов'язання за договором та не повернув позивачу грошову суму позики в розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що становить 22 013,08 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задоволити з підстав наведених у позові, крім того пояснив,що неодноразові звернення позивача з приводу повернення коштів відповідачем ігноруються, при особистих зустрічах за участі свідків відмовляється виконувати умови позики та взяті на себе зобов'язання та всіма можливими способами. Відповідач в судове засідання по справі повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розгляд справи проведено відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК з ухваленням заочного рішення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні: 8 лютого 2017 року між позивачем та [PERSON] був укладений письмовий договір безпроцентної позики, предметом якого було передання у власність боржнику грошових коштів в розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень, підтвердженням чого є розписка. У відповідності до умов п.4.1 договору позики [PERSON] зобов'язався, позичену від позивача грошову суму в розмірі 18 000 (вісімнадцять) гривень, повернути протягом 2 (двох) місяців з моменту надання суми позики. Укладений договір позики грошових коштів між позивачем та відповідачем, є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст. ст. 207, 1047 ЦК України, оскільки відповідачем 8 лютого 2017 року було надано розписку підписану ним власноручно. По закінченні строку вказаного в п.4.1 договору позики відповідач ухилився від взятих на себе зобов'язань про повернення боргу. Відповідач ухиляється від виконання зобов'язань щодо повернення позики і до теперішнього часу не виконав свій обов'язок, порушивши строки повернення суми коштів, передбачених ч.1 ст. 1049 ЦК України. У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики від 8 лютого 2017 року вважається укладений між позивачем- позикодавцем, та відповідачем - позичальником, оскільки згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, на підставі чого, відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, відповідачем [PERSON] було надано розписку. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1049 ч.1, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач на момент пред'явлення цього позову не виконав своє грошове зобов'язання за договором та не повернув позивачу грошову суму позики в розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень, з нього на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що становить 22 013,08 грн. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 гривень на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved