Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач»), в якому просив в рахунок погашення заборгованості по договору позики-застави від 03.11.2008 р. звернути стягнення на предмет застави транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat 2.0, 2007 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі №WVWZZZ3CZ7Z000812, що належить [PERSON], надати [PERSON] всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави будь-яким способом третій особі покупцю з правом зняття з реєстраційного обліку в органах ДАІ МВС України. Представником Позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він просив задовольнити позовні вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Позовні вимоги мотивовані тим, що Відповідно до договору позики-застави [PERSON] передав Позивачу в заставу у якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за Договором позики-застави від 03.11.2008 року, транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat 2.0, 2007 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі №WVWZZZ3CZ7Z000812. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Третьою особою [PERSON] подано заяву про розгляд справи у його відсутності. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, зважаючи на заяву представника Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до п.1 договору позики-застави [PERSON] передав Позивачу в заставу у якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за Договором позики-застави від 03.11.2008 року, транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat 2.0, 2007 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі №WVWZZZ3CZ7Z000812. На підставі вказаного договору було зареєстровано обтяження предмету застави у відповідному реєстрі, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав та їх обмежень. (а.с.4) Відповідно до п.2 договору позики-застави надані Позивачем кошти мали бути повернуті йому не пізніше 31.12.2011 року, проте у звязку з відсутністю у відповідача грошових коштів між сторонами укладена додаткова угода №1 до договору позики-застави, відповідно до якої термін повернення коштів був продовжений. Відповідно до п.1 зазначеної угоди кошти мали бути повернені в наступний порядок та строки: 50 000 грн. до 31.12.2013 р., 50 000 грн. до 31.12.2015 року, однак Відповідач жодним чином не виконав своїх зобовязань щодо повернення заборгованості за договорами позики-застави від 03.11.2008 року та 31.12.2011 року. Оскільки Відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобовязань за договором та не повернув кошти в сумі 100 000 грн., тому Позивач просить суд звернути стягнення на предмет застави транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat 2.0, 2007 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі №WVWZZZ3CZ7Z000812, що належить [PERSON], надати [PERSON] всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави будь-яким способом третій особі покупцю з правом зняття з реєстраційного обліку в органах ДАІ МВС України. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини 1\~статті 548 ЦК України\~виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1\~ст. 546 ЦК України\~і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. З договору позики-застави від 03.11.2008 року випливає, що Позивач передав Відповідачу кошти в розмірі 100 000 гривень на умовах строковості та повернення, а Відповідач передав Позивачу в заставу транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat 2.0, 2007 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі №WVWZZZ3CZ7Z000812. ( а.с.2). Отже, судом встановлено, що станом на даний час Відповідачем не повернуто Позивачу 100 000 грн., у звязку з чим Позивач проситьзвернути стягнення на предмет застави транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat 2.0, 2007 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі №WVWZZZ3CZ7Z000812, що належить [PERSON], надати [PERSON] всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави будь-яким способом третій особі покупцю з правом зняття з реєстраційного обліку в органах ДАІ МВС України. Враховуючи вищезазначене, відповідно до статей\~3,\~4 ЦПК України\~та\~статті 20 ЦК України\~Позивач обрав способом судового захисту свого права звернення стягнення на предмет застави, а саме транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat 2.0, 2007 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі №WVWZZZ3CZ7Z000812, яка належить заставодавцю. Відповідно до ст. 1 ЗУ Про заставу зазначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно з пунктом 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вимога про дострокове виконання кредитного договору навіть у разі належного його виконання, а якщо вимогу не буде задоволено право звернення стягнення на предмет застави/іпотеки може бути заявлено заставодержателем лише в чітко визначених законом або договором випадках, наприклад при передачі заставодавцем/іпотекодавцем предмета застави/іпотеки іншій особі без згоди заставодержателя, якщо одержання такої згоди було необхідним (частина друга статті 586, пункт 2 частини другої статті 592\~ЦК); порушення споживачем умов договору про надання споживчого кредиту (частина десята статті 11\~Закону України «Про захист прав споживачів»). Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави, він має право задоволити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу» та в договорі позики-застави. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищенаведене та положення ст. 20 Закону України «Про заставу» позивач набув права звернення стягнення на предмет застави. Статтею 591 ЦК України встановлено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. За таких обставин позовна вимога щодо стягнення з Відповідача суми заборгованості в розмірі 100000 грн., шляхом звернення стягнення на предмет застави транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Passat 2.0, 2007 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі №WVWZZZ3CZ7Z000812, на користь Позивача є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист свого порушеного права шляхом звернення стягнення заборгованості за договором позики-застави на предмет застави. Належним чином співставивши досліджені обставини та визначивши співмірність суми заборгованості за договором позики-застави та вартості майна, перевіривши, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано зазначені зобовязальні відносини щодо права позивача на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави, суд вважає встановленим порушення права позивача на виконання договірних зобовязань, у звязку з чим для відновлення зазначеного права позивача слід позов задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору. На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 11, 15, 16, 525, 526, 530, 550-552, 589, 590, п. 3 ч. 2 ст. 592, 610-112, 625, 629, 1049-1050, 1054 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу»,

Outcome: approved