Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про розірвання шлюбу, укладеного 19.07.1999р. у відділі реєстраії актів громадянського стану м.Кузнецовська, залишення на її вихованні їхніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] та стягнення на її користь судових витрат - судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.07.1999 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], 14.03.2006 р.н.Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що відповідач не проявляє повагу до сімї, зловживає алкоголем, не бере участі у вихованні та утриманні дітей. Спільного господарства сторони не ведуть більше двох років. Ухвалою суду від 16.05.2017 року позов [PERSON] в частині вимог щодо залишення на її вихованні синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] залишено без розгляду на підставі заяви позивача [PERSON] У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та стягнення судових витрат підтримала у повному обсязі та пояснила, що протягом кількох останніх років, відповідач нехтує сімейними цінностями, зловживає алкоголем. Намагання позивача зберегти сімю були марними, а тому спільне проживання стало неможливим і вони фактично припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства протягом останніх двох років. Примирення між ними є неможливим, а подальше спільне сімейне життя буде суперечити їхнім інтересам. Вважає, що їхні неповнолітні сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], повинні залишатися проживати разом із матірю. Спору про місце проживання дітей між сторонами немає.Спору про поділ спільного майна подружжя між ними також немає. Відповідач в судове засідання не зявився. Однак, надіслав суду заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та зазначає про неможливість прибуття в судове засідання. Розглянувши позов, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження серії І-ГЮ № 020411 від 19.07.1999 року сторони одружилися 19 липня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Кузнецовськаі, актовий запис №136. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ГЮ № 090513 від 30 березня 2000 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ГЮ № 022269 від 21 березня 2006 року. Діти проживають за згодою двох батьків із позивачем. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України, частини 1\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями пункту 3 частини 2 статті 18, статті 51, частини 3 статті 56, частини 1 статті 110 СК України\~дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, оскільки втрачено взаєморозуміння та повагу, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сімї неможливе і це буде суперечити інтересам та волі обох сторін та інтересам їх неповнолітніх дітей. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сімя фактично розпалася і шлюб існує формально. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2\~статті 112 Сімейного кодексу України). Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, примиритися сторони не бажають, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним. Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб\~це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сімю не бажають. Суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, враховуючи визнання позову відповідачем згідно ст. 174 ЦПК України, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2\~ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~112,\~113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved