Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк», звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №17794 від 10.04.2018, яка станом на 22.12.2020 становить 13123 гривні 06 копійок, і складається з: заборгованості за основним боргом (кредитом) - 11874 гривні 05 копійок; заборгованість по процентах за користування кредитом - 673 гривні 75 копійок; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 225 гривень 41 копійка; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 15 гривень 55 копійок; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 312 гривень 21 копійка; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 22 гривні 09 копійок, а також стягнути судовий збір в розмірі 2270 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 10 квітня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено кредитний договір №17794. Відповідно до умов договору відповідачу було видано кредит у сумі 37000 гривень на придбання світлопрозорих конструкцій з енергозберігаючим склом (крім однокамерних), у тому числі вікна та балконні двері, та відповідне додаткове обладнання і матеріали до них, строком на 36 місяців, з терміном остаточного повернення не пізніше 10 квітня 2021 року. Відповідно до п.2.4.1 договору позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 17,99% річних, яка є фіксованою. Відповідно до п.2.4.2 кредитного договору проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту визначеного кредитним договором. Банк виконав свої зобов`язання перед відповідачем. Однак, відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за вказаним договором, а тому станом на 22.12.2020 виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 13123 гривні 06 копійок, і складається з: заборгованості за основним боргом (кредитом) - 11874 гривні 05 копійок; заборгованість по процентах за користування кредитом - 673 гривні 75 копійок; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 225 гривень 41 копійка; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 15 гривень 55 копійок; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 312 гривень 21 копійка; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 22 гривні 09 копійок. Добровільно сплатити заборгованість відповідач не бажає. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Суд здійснює розгляд справи у порядку спрощеного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України з власної ініціативи суду розгляд справи проведено в судовому засіданні з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені в порядку ст. ст. 128, 130 ЦПК України. 23.02.2021 за вх.№1173, представником позивача Бабієм О.В. надано заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримують. Не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, вх.№1996 від 30.03.2021, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідач відзив на позов до суду не подав. У визначений судом строк, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. 11.02.2021 ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було відкрито спрощене позовне провадження та призначено перше судове засідання з повідомленням сторін. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копії договору про споживчий кредит №17794 (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів) від 10.04.2018 встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] був укладений договір №17794 про споживчий кредит (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів (а.с.4-11). Згідно умов договору відповідачу надано кредит в розмірі 37000 гривень строком на 36 місяців, термін остаточного повернення не пізніше 10.04.2021 року, з фіксованою процентною ставкою 17,99% річних, на придбання світлопрозорих конструкцій з енергозберігаючим склом (крім однокамерних), у тому числі вікна та балконні двері, та відповідне додаткове обладнання і матеріали до них. Однак, як слідує із розрахунків по договору, відповідач не виконав своєчасно своїх зобов`язань та допустив заборгованість станом на 22.12.2020 в розмірі 13123 гривні 06 копійок, яка складається з: заборгованості за основним боргом (кредитом) - 11874 гривні 05 копійок; заборгованість по процентах за користування кредитом - 673 гривні 75 копійок; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 225 гривень 41 копійка; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 15 гривень 55 копійок; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 312 гривень 21 копійка; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 22 гривні 09 копійок. Дослідивши усі докази в їх сукупності та, беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Більше того, ще Верховний Суд України у постанові від 26.04.2017 року у справі № 3-1522гс16 зробив висновок, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені) (ст.611 ЦК України). Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу). Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК Україниї у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається із виписки по особовому рахунку за період з 10.04.2018 по 10.12.2020 року та розрахунку заборгованості за кредитом відповідач [PERSON] користувався наданими кредитними коштами, однак неналежним чином не виконував умови кредитного договору щодо погашення заборгованості. Позивачем 07.07.2020 та 19.11.2020 надсилалися відповідачеві вимоги про повернення кредиту за №101.20-11/1021 та №101.20-11/1975 щодо погашення заборгованості за кредитом, однак відповідачем заборгованість до цього часу не погашена (а.с.23, 24). Згідно розрахунку заборгованості станом на 22.12.2020 заборгованість відповідача за кредитним договором №17794 від 10.04.2018 становить 13123 гривні 06 копійок, і складається з: заборгованості за основним боргом (кредитом) - 11874 гривні 05 копійок; заборгованість по процентах за користування кредитом - 673 гривні 75 копійок; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 225 гривень 41 копійка; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 15 гривень 55 копійок; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 312 гривень 21 копійка; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 22 гривні 09 копійок (а.с.15-17). Вказаний розмір заборгованості встановлений в судовому засіданні на підставі наданих доказів. За викладених обставин, суд приходить до висновку про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, внаслідок чого права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений в судовому засіданні, яка і підлягає стягненню з відповідача Враховуючи вказані обставини, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме: суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №17794 від 10.04.2018 у розмірі 13123 (тринадцять тисяч сто двадцять три) гривні 06 копійок. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - меморіальним ордером №9529209203 від 27.01.2021, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Outcome: approved