Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк» (надалі за текстом - відповідач), про зобов'язання відкликати виконавчий напис нотаріуса. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 27.08.2008 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 446-003/08Р (надалі за текстом - кредитний договір), відповідно до якого відповідач надав позивачу кредит в національній валюті на загальну суму 108 800 доларів США. З метою забезпечення кредитного договору 27.08.2008 р. було укладено договір іпотеки № 446-003/08Р (надалі за текстом - договір іпотеки), відповідно до якого предметом іпотеки є двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 26.02.2009 р. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за № 95, згідно якого даним виконавчим написом пропонується звернути стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності позивачу і за рахунок коштів отриманих від реалізації вказаної квартири задовольнити вимоги відповідача по кредитному договору. 23.10.2012 р. відповідачем було подано до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві (надалі за текстом - ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві) виконавчий напис № 95 приватного нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 26.02.2009 р., у зв'язку з чим головним державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Слободчиком Дмитром Григоровичем було відкрито виконавче провадження № 34855486 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість у розмірі 112 832 доларів США. Позивач посилався на Постанову Національного Банку України № 49 від 06.02.2014 р. «Про заходи щодо діяльності банків та проведення валютних операцій», якою забороняється купувати іноземну валюту за гривні для погашення кредитів, крім того, позивач зазначав, що відповідно до п. 1.1 кредитного договору, видача позивачу кредиту відповідачем здійснювалась саме в національній валюті, у зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду за захистом порушеного права. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з тих же підстав, просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимог не визнала, проти задоволення позову заперечувала. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача , оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про відмову у задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 27.08.2008 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивачеві було надано кредит у розмірі 108 800 доларів США фіксована процентна ставка за кредитним договором складала 12,49 % річних. Датою остаточного повернення кредиту сторонами було визначено 27.08.2020 р. (а.с. 3 - 8). 27.08.2008 р. на виконання умов кредитного договору між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, відповідно до якого предметом іпотеки є двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9 - 12). Факт отримання позивачем кредитних коштів наданих відповідачем підтверджується заявою на видачу готівки № 3 від 27.08.2008 р. (а.с. 13). 26.02.2009 р. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за № 95, згідно якого даним виконавчим написом пропонується звернути стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності позивачу і за рахунок коштів отриманих від реалізації вказаної квартири задовольнити вимоги відповідача по кредитному договору (а.с. 14). 23.10.2012 року головним державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Слободчиком Дмиттром Григоровичем було відкрито виконавче провадження № 34855486 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість у розмірі 112 832 доларів США (а.с. 15). Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема , є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 визначений перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема вчинення виконавчого напису на нотаріально посвідченій угоді, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Пунктом 284 даної інструкції передбачено, що нотаріус вчиняє написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не: більше трьох років. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Посилання позивача на Постанову Національного Банку України № 49 від 06.02.2014 року «Про заходи щодо діяльності банків та проведення валютних операцій», якою заборонялось купувати іноземну валюту за гривні для погашення кредитів є недоречним, оскільки вона втратила чинність на підставі Постанови Національного банку № 172 від 28.03.2014 року. Крім того, відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, позивачем по справі з посиланням на належні та допустимі докази, не доведено факт порушення його права, оскільки сам фактом наявності в Постанові Національного Банку України № 49 від 06.02.2014 р. «Про заходи щодо діяльності банків та проведення валютних операцій» (яка на час винесення рішення по справі втратила чинність) заборони купівлі іноземної валюти для дострокового погашення кредитів, про порушення права позивача, з огляду також на правовідносини, що склались між сторонами, а саме, процедуру виконавчого провадження, на думку суду, не свідчить. Також, до суду не надано доказів звернення позивача до відповідача з наміром погашення існуючого боргу. Беручи до уваги з'ясовані у судовому засіданні обставини справи та дослідивши докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не знайшли свого доведення у суді, а тому задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed