Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] (далі -\~позивачі) звернулись до суду з вказаним позовом, в якому просять: - визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , 1954 року народження, який помер [INFO] , права забудовника на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , в тому числі з правом здачі та введення будинку в експлуатацію та реєстрації права власності на своє ім`я; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , 1954 року народження, який помер [INFO] , права забудовника на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , в тому числі з правом здачі та введення будинку в експлуатацію та реєстрації права власності на своє ім`я. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно. Позивачі спадщину прийняли шляхом подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області відкрита спадкова справа №62/2019, видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.11.2019 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за вказаною вище адресою. Позивачі вказують, що вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», до 05.08.1992 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності, тому індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992 не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна та містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації; проте технічного паспорту на вищезазначений будинок, збудований спадкодавцем до 1992 року за дозволом відділу комунального господарства виконкому Красноармійської міської ради народних депутатів на земельній ділянці [ADDRESS] після перейменування) від 19.06.1988 №175 на підставі проекту житлового будинку, проекту планування та забудівлі земельної ділянки, а також Рішення від 19.06.1985 про будування нового будинку зі зносом старого та Рішення від 06.07.1988 №381 про продовження строку будівництва будинку по [ADDRESS] , - не існує, а у спадкодавця не виникло право власності на будинок. Через зазначені підстави нотаріус, оформляючи спадщину, відмовив спадкоємцям у видачі свідоцтва на право спадщини за Законом. Ухвалою суду від 03.02.2021 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с.123). Позивачі та їх представник до суду не прибули, за змістом поданих заяв просять розглянути справу у їх відсутність, на позові наполягають (а.с.106,107,184). Відповідач Покровська міська рада Донецької області правом участі в судовому засіданні не скористався, надіслав листа про розгляд справи без участі представника та винесення рішення на розсуд суду (а.с.128). В силу приписів ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Батько позивачів [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.6-15). З копії спадкової справи, надісланої до суду приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Михайленко О.В., вбачається, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №62/2019 на підставі заяв про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом від позивачів (а.с.129-178). Приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.11.2019 №2043 та №2044, в яких зазначено, що спадкоємцями майна [PERSON] , 1954 року народження, є позивачі по 1/2 частці спадщини у кожного; спадщина, на яку в указаних частках видані свідоцтва, складається з: - земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ДН №115435, виданого 22.08.2002 Красноармійським міським головою на підставі рішення виконкому Красноармійської міської ради №75 від 21.02.2001, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №04826, та зареєстрованого на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №131318509, виданого Центром надання адміністративних послуг м. Покровська Донецької області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1601467814132, номер запису про право власності 27096634, кадастровий номер 1413200000:09:073:1275, загальною площею 0,1000 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.173-178). Постановами приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області від 13.11.2019 позивачам кожному відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку за адресою - [ADDRESS] , оскільки відповідно до довідки КП «БТІ» від 22.08.2019 право власності на цей житловий будинок не зареєстроване (а.с.23-24). Згідно з технічним паспортом на одноквартирний (садибний) житловий будинок [ADDRESS] ) від 05.06.2018 будівлі та споруди, розташовані за зазначеною адресою, складаються з: Д-1 - житловий будинок (рік побудови 1991), д-1 тамбур (рік спорудження 1991), Г-1 сарай (рік побудови - 1985), г-1 прибудова (рік побудови 1985), пг-1 погріб (рік побудови-1955), Е-1 убиральня (рік побудови 2008), Ж-1 літній душ (рік побудови 2015), д1-1 ганок (рік побудови 1991), І- вимощення (рік-1985), II - вимощення (рік-2008), III - колодязь (рік-2008), IV - водопровод (рік 2008), №3 -ворота (рік-2008), №4 - огорожа (рік-2008), №5 - огорожа (рік-2008); сарай Г-1 та прибудова г-1, не належать до самочинного будівництва (а.с.69-72). Відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації м.Покровськ від 22.08.2019 №1038/01-02 будинок [ADDRESS] , збудований 1991 р., до 01.01.2013 в КП БТІ не зареєстрований; загальна площа в будинку [ADDRESS] - 96,2 кв.м, житлова площа - 59,2 кв.м (а.с.155). На підтвердження наявності у спадкодавця правових підстав для будівництва вказаного будинку позивачами надані копії: договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори від 09.03.1982 року, зареєстрованого в реєстрі №1001, в Красноармійському бюро технічної інвентаризації 12.03.1982, записаного у реєстрову книгу №7515, номер запису 23 (а.с.25-28); рішення Красноармійської міської ради від 19.06.1985 про будування нового будинку зі зносом старого (а.с.29); дозволу відділу комунального господарства виконкому Красноармійської міської ради народних депутатів на будівництво житлового будинку на земельній ділянці [ADDRESS] від 19.06.1988 року (а.с.30); проекту житлового будинку, проекту планування та забудівлі земельної дільниці (а.с.32-34), рішення від 06.07.1988 року №381 про продовження строку на будівництво будинку по [ADDRESS] (а.с.31). Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права. Житловий об`єкт, майнові права щодо якого є предметом розгляду даної справи, був збудований, як вбачається з технічного паспорту, в 1991р. В 1962 р. питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26.08.1948, визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 №8502-II) та прийнятою відповідно до нього Постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26.08.1948), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі ст.1 Указу від 26.08.1948 кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. За приписами п.2 Постанови від 26.08.1948 земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Згадані правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995). Згідно з п.6 та п.7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності; перелік таких правовстановлюючих документів, наведений в додатку до вказаної Інструкції. Так, за п.10 цього Переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. Таким чином, саме з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акту державної комісії про прийняття збудованого громадянином житлового будинку в експлуатацію цей громадянин набуває статусу власника житлового будинку. Проте, в матеріалах справи відсутні докази складання акту державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію та, відповідно, докази його затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] , отже відповідні відносини спадкування регулюються правилами ЦК України. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Приписами ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи наведені законодавчі приписи та встановлені судом обставини, позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті їхнього батька [PERSON] . Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини незалежно від її оформлення. З огляду на викладене, оскільки за життя спадкодавця акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію складений та затверджений відповідним виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів не був, а також те, що позивачі не мають іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через нотаріальні органи, суд вважає, що відповідно до ст.16 ЦК України, їхнє цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за позивачами прав та обов`язків забудовника в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] їхнього батька [PERSON] . Відтак, позов підлягає задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачами не порушено.

Outcome: approved