Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON], інтереси якого представляє [PERSON], звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування, Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташованими за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Також [PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,1 га, розташовану за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Крім того, позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1985 га, розташовану за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Сторони про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином та своєчасно, в судове засідання не з'явилися. Позивач до суду не з'явився, надавши [PERSON] повноваження представляти його інтереси в судовому засіданні на підставі нотаріально посвідченої довіреності. [PERSON] направив до суду заяву, в якій він просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити та розглядати справу без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] направили до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення та просять розглядати справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS], належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 19 травня 1995 року Другою Харківською держнотконторою м. Люботин, реєстровий №3-940 (а.с.14). [PERSON] також є власником земельної ділянки, для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1 га, на підставі державного акту серія №ХР №031513,реєстраційний №1/1607 від 03 грудня 2004 року,земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1985 га на підставі державного акту серія №ХР№031514, реєстраційний № 1/1608 від 03 грудня 2004 року (а.с.10-11,37). Батько позивача [PERSON] в 2010 році загубив оригінал свідоцтва про право на спадщину за заповітом та оригінали держаних актів, що вбачається з оголошення в газеті «Люботинський вісник» (а.с.13). Відповідно до рішення Люботинської міської ради LХІХ сесії V скликання №405 від 30 червня 2010 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення дублікатів держаних актів на право приватної власності на земельну ділянку, надану йому для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га в [ADDRESS] замість втраченого державного акту серії ХР №031513 реєстраційний № 1/1607 від 03 грудня 2004 року та ведення особистого селянського господарства площею 0,1985 га в [ADDRESS], замість втраченого державного акту серії ХР №031514 реєстраційний номер №1/1608 від 03 грудня 2004 року на ім'я власника [PERSON] (а.с.12). [PERSON], помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції в Харківській області на підставі актового запису № 181 від 13 травня 2014 року (а.с.9). Оскільки, зазначені обставини сторонами визнані та не оспорюються, суд відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України вважає їх встановленими та такими, що не підлягають доказуванню. Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO], суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 2003 року, в зв'язку з тим, що вказані правовідносини виникли після 01 січня 2004 року, тобто після набрання чинності Цивільного кодексу України в редакції 2003 року. Згідно зі ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок та земельні ділянки, розташовані за адресою [ADDRESS]. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є його сини та дружина, сторони по справі. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом та за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В частині 3 ст. 1268 ЦК України вказано, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. А відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із відповіді приватного нотаріуса ХРНО [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в шестимісячний строк звернувся його син [PERSON] - позивач по справі, з заявами про відмову від спадщини на користь [PERSON] звернулися дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] (а.с.35). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 04 листопада 1978 року Люботинським ЗАГС на підставі актового запису №462 (а.с.5). Частина 1 ст. 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне: позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved