Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просила розірвати шлюб укладений з [PERSON] мотивуючи тим, що з 24 липня 2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя має малолітнього сина - [PERSON], [INFO], спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність спільних інтересів, різних поглядів на життя та сім'ю, що в сукупності призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, тривалий час сімейно-шлюбні відносини подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини не має, заперечує щодо надання судом строку на примирення, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. (а.с. 17) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, просить розірвати шлюб та заперечує щодо надання судом строку на примирення. (а.с. 18) Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. На підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2014 року сторонам по справі надано строк на примирення терміном на один місяць. (а.с. 26-27) Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 липня 2010 року, від шлюбу подружжя має малолітнього сина - [PERSON], [INFO], сімейне життя подружжя не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, що стало підставою припинення сімейно-шлюбних відносин, тривалий час подружжя спільного господарства не ведуть, мають обопільне бажання розірвати шлюб, заперечують щодо надання судом строку на примирення, при цьому суд враховує позицію відповідача, який в межах розгляду даної справи визнав позов, не заперечував факт припинення сімейно-шлюбних відносин між подружжям, тому у відповідності до положень ч.1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнанні сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливими, тривалий час сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved