Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до ФОП [PERSON], про розірвання договору та стягнення суми грошових коштів, та просить суд розірвати договір купівлі-продажу від 3 червня 2018 року, укладений покупцем - [PERSON], та продавцем ФОП [PERSON]; стягнути з ФОП [PERSON] суму грошових коштів в розмірі 2020 доллларів США, що еквівалентно 56 560 гривень, та суму сплаченого судового збору у розмірі 1 409,60 грн. Представник позивача посилається на те, що 3 червня 2018 року позивачка [PERSON] прийшла разом зі своєю мамою [PERSON] до салону меблів «[INFO]» в ТЦ «Мегадом», адреса пл.Толбухіна 135, щоб купити меблі. Вони підійшли до ФОП [PERSON], погодили можливість купівлі спального ліжка та 2-х тумбочок спального гарнітуру виробництва фабрики «Монтекрісто» (Румунія) за умови індивідуальних змін до конструкції ліжка (видалення відповідного виступу по периметру ліжка) та пофарбування меблів згідно вибраного примірника. Погодивши з ФОП [PERSON] всі умови, уклали договір купівлі-продажу меблів від 03 червня 2018 року та виплатили їй аванс у розмірі 1 600 доларів США за ліжко та тумбочки. Окремо було сплачено 100 доларів США - повна вартість 8-ми додаткових ручок. Строк виконання договору від 3 червня 2018 року становить 60 календарних днів. 13 червня 2018 року позивачка забажала долучити до замовлення по договору від 3 червня 2018 року туалетний стіл індивідуальних розмірів та пуф. З ФОП [PERSON] було погоджена сума додаткового замовлення у розмірі 600 доларів США та сплачено аванс 320 доларів США, було видано чек на додаткове замовлення. 24 червня 2018 року зателефонувала ФОП [PERSON] та попросила доплатити, тому що в позивачки індивідуальне замовлення і виробник (фабрика Румунії) списала в неї всі гроші, тому [PERSON] дуже просить сплатити ще 500 доларів США. Позивачка не погоджувалась, але після завірень ФОП [PERSON], що це прискорить виконання замовлення, 26 червня 2018 року виплатила їй ще 500 доларів США. Таким чином, загальна сума виплачених грошових коштів ФОП [PERSON] по договору купівлі-продажу меблів від 03 червня 2018 року складає 2 520 доларів США.По мірі закінчення строків виконання зобов'язання замовлення по договору від 3 червня 2018 року, позивачка почала телефонувати ФОП [PERSON] та запитувати, коли буде виконане замовлення. Та весь час обіцяла виконати договірні зобов'язання і посилалась на те, що в позивачки індивідуальне замовлення, тому так довго. Далі відповідачка пояснювала, що меблі готують, доробляють, що вони вже на таможні в Ужгороді, далі - що меблі вже у на складі, далі, що в неї перевірка податкової інспекції і т.ін. Йшли тижні і місяці, позивачка вимагала спочатку меблі, пізніше - повернення грошей. Після наполегливих вимагань ФОП [PERSON] 04.10.2018 року повернула позивачці 500 доларів США, решту грошей відповідачка так і не повернула. Загальна сума неповернутих позивачці грошових коштів за невиконання ФОП [PERSON] договірних зобов'язань від 3 червня 2018 року складає 2 020 доларів США. Позивачка зверталась зі скаргою до керівництва ТЦ «Мегадом», де уклала договір купівлі-продажу меблів від 3 червня 2018 року, також звернулася до Київського РВ Поліції з приводу незаконних дій відповідачки, однак співробітники поліції порадили їй звернутись до суду, так як вважають, що це цивільно-правовий спір. 28.11.2018 року позивачка надіслала ФОП [PERSON] претензію з вимогою повернення коштів. Позивачка просить позовні вимоги задовольнити. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 03 червня 2018 року позивачкою [PERSON] з ФОП [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу меблів та виплачено їй аванс в розмірі 1 600 доларів США за ліжко та тумбочки. Окремо було сплачено 100 доларів США - повна вартість 8-ми додаткових ручок. Строк виконання договору від 3 червня 2018 року становить 60 календарних днів. 13 червня 2018 року позивачка забажала долучити до замовлення по договору від 3 червня 2018 року туалетний стіл індивідуальних розмірів та пуф. З ФОП [PERSON] було погоджена сума додаткового замовлення у розмірі 600 доларів США та сплачено аванс 320 доларів США, було видано чек на додаткове замовлення. 26 червня 2018 року позивачка виплатила ФОП [PERSON] ще 500 доларів США. 04.10.2018 року ФОП [PERSON] повернула позивачці 500 доларів США. Загальна сума неповернутих позивачці грошових коштів за невиконання ФОП [PERSON] договірних зобов'язань від 3 червня 2018 року складає 2 020 доларів США. Згідно ст.4 ЗУ Про захист прав Споживачів під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Згідно ст. 6 ЗУ Про захист Прав Споживачів продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Згідно ст. 7 ЗУ Про захист Прав Споживачів виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Згідно ст. 10 ЗУ Про захист Прав Споживачів споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором, або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ст. 22 ЗУ Про захист Прав Споживачів захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 23 Закону України Про захист Прав Споживачів у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торгівельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за: 1) відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою ст.8, частиною першою ст.9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції, виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання, або воно припиняється. Згідно ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості, тощо), що стосується товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 1409, 60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved