Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

[PERSON] як представник [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною, який зареєстровано за №1980 від 30 серпня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором №91767699 від 13 вересня 2011 року, укладеним із ПАТ «Банк Русский Стандарт», в загальній сумі 25699 грн. 00 коп. Крім цього, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат, стягнувши з відповідача на її користь понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. від 15 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження ВП №60605449 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» 26549 грн. боргу, підставою для відкриття якого став виконавчий напис №1980, виданий 30 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною, стягувачем за яким є АТ «Банк Форвард». Відповідно до вказаного виконавчого напису - з позивача стягнуто заборгованість у сумі 25 699 грн. за кредитним договором №91767699 від 13 вересня 2011 року, укладеним із ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Бана Форвард», за період з 16 листопада 2017 року по 14 лютого 2018 року. Позивач [PERSON] важає вказаний вище виконавчий напис таким, що є протиправним, так як, на думку сторони, нотаріус на мала документів, які б вказували на безспірність заборгованості.Крім цього, позивач вказує, що виконавчий напис видано поза межами позовної давності. Враховуючи наведене, позивач вважає, що вказаний вище виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки борг, з приводу якого видано оспорюваний виконавчий напис, не є безспірним. Представник позивача, в судове засідання подав письмову заяву, якою вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - АТ «Банк Форвард» у судове засідання не з`явився вдруге, повідомлявся про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Третьою особою - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. суду подані письмові заперечення щодо вимог [PERSON] , в яких вказано, що виконавчий напис, який є предметом позову, було видано нотаріусом у відповідності до вимог чинного законодавства - на підставі Закону України «Про нотаріат», оскільки нотаріус при здійсненні вказаної нотаріальної дії, не розглядає спір про право, а лише проводить стягнення заборгованості за кредитним договором (в даному випадку), у разі безспірності, яка не визначається нотаріусом. У випадку вчинення виконавчого напису нотаріусом приймаються до уваги лише документи, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків) Т.Л. в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, повідомлялась судом про час проведення судового засідання відповідно до закону. Позивачем були заявлені клопотання про забезпечення заявленого нею позову шляхом зупинення примусового стягнення за виконавчим написом, що є предметом позову, а також про витребування доказів - документів, на підставі яких було вчинено вказаний виконавчий напис, які судом задоволені. Врахувавши позицію сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Правовідносини між сторонами виникли з приводу оскарження виконавчого напису нотаріуса, виданого в зв`язку із наявністю боргу за кредитним договором. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про нотаріат». Із наданої сторонами копії виконавчого напису від 30 серпня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною, зареєстрованого за №1980, встановлено, що з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором №91767699 від 13 вересня 2011 року на користь ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», в загальній сумі 25 699 грн. 00 коп. Вказаний напис звернуто до виконання, що доводиться копією постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни від 15 листопада 2019 року, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №1980 від 30 серпня 2019 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» в розмірі 26 549 грн., а також копією супровідного листа, яким вказану постанову було скеровано сторонам виконавчого провадження. У тексті оскаржуваного виконавчого напису зазначено, що зазначена вище сума, що стягнута з [PERSON] є безспірною, а тому її стягнення провадиться з урахуванням вимог ст.ст.87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», та «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою КМУ №1172 від 29 червня 1999 року. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно із ч.1 ст.88 вказаного Закону - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, відповідно до ч.1 ст.87 Закону України «Про нотаріат» встановлюється кабінетом міністрів України, а саме : «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою КМУ №1172 від 29 червня 1999 року, пунктом 2 якого встановлено, що при стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин для одержання виконавчого напису додаються : оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Позивачем суду надано копію заяви, поданої [PERSON] до ПАТ «Банк Руский Стандарт» від 12 вересня 2011 року, відповідно до якої позивач виявила бажання відкрити поточний рахунок у вказаній банківській установі, а також копію заяви №91767699 від цього ж числа, відповідно до якої позивачем укладено кредитний договір із сумою кредиту 5319 грн. 06 коп. строком на 732 дні : з жовтня 2011 року по вересень 2013 року. Однак, виконавчий напис вчиняється нотаріусом виключно у разі безспірності суми боргу. Такі обставини позивачем заперечуються. Під час судового розгляду у даній справі позивач обґрунтовує свої вимоги тими обставинами, що сума боргу, яка вказана відповідачем не є безспірною, що є необхідним для здійснення виконавчого напису. Із наданої позивачем копії рахунку-виписки по рахунку [NUMBER] в гривні та інших рахунках, пов`язаних з договором №104823417 від 14 березня 2013 року за період з 14 серпня 2017 року по 24 вересня 2017 року - [PERSON] установою «Банк Форвард» встановлено ліміт за договором у сумі 16 500 грн. В той же час, із наданих суду до заперечень приватного нотаріуса Разумової О.І. доказів, вбачається, що виконавчий напис вчинено на користь АТ «Банк Форвард» у сумі заборгованості 25 699 грн. по рахунку № [NUMBER] за кредитним договором №91767699 від 13 вересня 2011 року, укладеним із ПАТ «Банк Руский Стандарт». Виходячи із наданих суду доказів, суд вважає, що підстав для вчинення виконавчого напису дійсно не вбачається. Так, договір укладався позивачем із установою ПАТ «Банк Руский Стандарт», в той час як виконавчий напис вчинено на користь іншої юридичної особи - АТ «Банк Форвард» (докази правонаступництва в даному випадку, або наявності інших підстав для заміни кредитора в даному зобов`язанні надані суду докази не містять). Крім цього, сума, вказана у первісному договорі, укладеному позивачем 12 вересня 2011 року, не відповідає сумі боргу, яка вказана як безспірна у виконавчому написі, а також сумі, вказаній у наданому суду нотаріусом розрахунку. Отже, сума боргу, за умови його наявності, дійсно не є безспірною в даному випадку. Вказані обставини доводяться додатково копією постанови про закриття кримінального провадження від 28 грудня 2018 року, згідно із якою Сарненським ВП ГУ НП в Рівненській області здійснювалось досудове розслідування у провадженні за заявою [PERSON] з приводу примушування її працівниками ТОВ «Кредитекспрес юкрейн ЕЛ.ЕЛ.СІ» до виконання цивільно-правових зобов`язань на користь ПАТ «Банк Форвард», оскільки заявник заперечувала наявність у неї будь-якого боргу перед вказаною юридичною особою. Таким чином, судом достовірно встановлено із досліджених доказів, що сума боргу, яка визначена ПАТ «Банк Форвард» не є безспірною, а тому стосовно вказаної суми не може бути видано виконавчий напис. Крім цього, виконавчий напис дійсно видано поза межами трирічного строку, визначеного ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», так як кредитний договір із ПАТ «Банк Руский Стандарт» позивачем було укладено на строк - по вересень 2013 року, через що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право. Судом встановлено, що діями відповідача, який звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, було порушено право позивача, якою заперечувалась сума боргу, остання обрала належний спосіб захисту порушених прав, через що вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог - слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат, які підтверджені документально. На підставі наведеного, ст.ст.3, 16 ЦК України, ст.ст. 87, 34 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved