Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

[PERSON] яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON], Кам'янець-Подільської міської лікарні №1, [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті вчиненого злочину. В обґрунтування вимог вказує, що 21 грудня 2013 року близько 22 год. 30 хв. [PERSON] перебуваючи в квартирі [ADDRESS] по місцю проживання доньки позивачів [PERSON], в ході раптово виниклої суперечки з останньою, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, нанесла потерпілій 5 ударів ножем. Внаслідок отримання тілесного ушкодження у вигляді рани передньої поверхні грудної клітки справа в 5-ому між ребер'ї по навкологрудиній лінії [PERSON] померла [INFO] о 03 год. 36 хв. в приміщенні власної квартири. Вироком Кам'янець- Подільського міськрайонного суду від 13 червня 2017 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років. Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 24 березня 2017 року на підставі п.2 ст. 49 КК України [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України у зв'язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрито. Ухвалою суду встановлено, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх професійних обов'язків, рана, нанесена [PERSON] [PERSON] в подальшому без належної медичної допомоги стала безпосередньою причиною смерті [PERSON] [PERSON] під час розгляду кримінального провадження свою вину у інкримінованому злочині визнав, а тому має нести солідарну відповідальність за спричинену шкоду разом з [PERSON], оскільки внаслідок їх неправомірних дій [PERSON] померла. Позивачами були понесені матеріальні витрати на поховання потерпілої на суму 945 грн., був проведений поминальнй обід у відповідності із місцевим звичаєм на який витрачено 12 500 грн., які понесла [PERSON] [PERSON] було сплачено за виготовлення та встановлення пам'ятника на могилі [PERSON], за який заплачено 26 300 грн. [PERSON] працювала у дошкільному навчальному закладі № 20 з 01.12.2005 р. по 21.12.2013 р. і її заробітна плата складала 1625 грн. [PERSON] проживала з малолітньою донькою [PERSON] Таким чином дитина має право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілої у розмірі середньомісячного заробітку(доходу) потерпілого, з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, згідно ст. 1200 ЦК України в розмірі 812,50 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним трудових обов'язків. Внаслідок неправомірних дій відповідачів позивачі втратили близьку людину - доньку та матір малолітньої онуки. Позивачі є інвалідами та особами похилого віку та змушені утримувати та виховувати внучку, яка залишилась сиротою і є інвалідом дитинства. Завдану моральну шкоду оцінюють по 300 000 грн. кожному. Просять у відповідності до ст. 1166, 1167, 1172, 1190, 1201 ЦК України стягнути солідарно з Кам'янець-Подільської міської лікарні № 1, [PERSON] матеріальну шкоду за поховання та поминальний обід на користь [PERSON] в сумі 13 445 грн; витрати за спорудження надмогильного пам'ятника на користь [PERSON] в сумі 26 300 грн., щомісячно на користь [PERSON], за відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілої в розмірі 812,50 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути солідарно з Кам'янець-Подільської міської лікарні № 1, [PERSON], [PERSON] моральну шкоду в сумі 300 000 грн. на користь [PERSON] та [PERSON] В суді позивач [PERSON] та представник позивачів адвокат [PERSON] позов підтримали, просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в суді позов не визнали, подали заперечення на позов, заперечили проти задоволення позову, мотивують тим, що [PERSON] своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 140 КК України не визнав, інших доказів, які підтверджують вину відповідача не надані позивачем, тому просять відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в суді позов не визнали, відзив не надали, заперечили проти задоволення позову, мотивують тим, що відповідач понесла відповідальність за вчинений злочин і відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. Крім неї є вина в лікаря [PERSON], який має нести також відповідальність. Відповіадч немає коштів на відшкодування збитків, заявлених в позові. Просять відмовити в задоволенні позову. В суді представник Кам'янець-Подільської міської лікарні № 1 позов не визнав, подав відзив на позов, заперечив проти задоволення позову, мотивує тим, що вина [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення не доведена, кримінальне правопорушення закрито і [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності, а тому не повинен нести відповідальність за злочин, скоєний [PERSON] За таких обставин відповідальність за неправомірні дії свого працівника у Кам'янець-Подільської міської лікарні № 1 не наступає. Суд, заслухавши учаасників, вивчивши матеріали справи встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], а [PERSON] є донькою [PERSON], яка померла [INFO]. ВирокомКам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2014 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за те, що 21 грудня 2013 року близько 22 год. 30 хв. перебуваючи в квартирі [ADDRESS] по місцю проживання [PERSON] в ході раптово виниклої суперечки з останньою, діючи умосно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень правою рукою схопила кухонного ножа, який знаходився на столі кухні, рухаючись спиною назад в коридорі вказаної квартири, нанесла [PERSON] п'ять ударів ножем, а саме: удар в область живота, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді рани в навколо пупковій області зліва на висоті 120 см. від підошвинної поверхні лівої ступні, яка переходить в раньовий канал, який іде через шкірні покриви з направленням спереду назад та доверху довжиною біля 2,3 см. і сліпо закінчується в підшкірно-жировій клітковині на висоті 122, 3 см. від підошвинної поверхні лівої ступні; удар в область попередньої поверхні грудної клітки, спричинивши [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді рани на передньо-боковій поверхні грудної клітки зліва на рівні 7 межребір'я» по попередньо-підпаховій лінії на висоті 129 см. від підошвинної поверхні лівої ступні, яка переходить в раньовий канал, який іде підшкірно, поверхнево знизу вверх та зліва направо довжиною до 2,9 см. і сліпо закінчується підшкірно на висоті 137 см. від підошвинної поверхні лівої ступні; удар в область лівого плечового суглобу, спричинивши [PERSON], тілесні ушкодження у вигляді рани на передній поверхні лівого плечового суглобу на висоті 153 см. від підошвинної поверхні лівої ступні, поперечно розташована, яка переходить в раньовий канал, який іде знизу вверх та дещо спереду назад через шкіру, підшкірно-жирову клітковину де сліпо закінчується на висоті 156 см. від підошвинної поверхні лівої ступні, довжина раньового каналу 3 см., які по степені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень; один удар в ліву бокову поверхню грудної клітки [PERSON], спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді рани бокової поверхні грудної клітки, зліва проникаючої в плевральну порожнину ліворуч з розвитком повного відкритого гемопнемотораксу (скупчення крові та повітря в плевральній порожнині), яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, яке небезпечне для життя в момент спричинення, проте прямого причинного зв'язку із смертю потерпілої немає, має опосередкований зв'язок; один удар ножем в область передньої поверхні грудної клітки [PERSON], спричинивши останній тілесне ушкодження у вигляді рани передньої поверхні грудної клітки справа в 5 межребір'ї по навкологрудинній лінії, яка переходить в раньовий канал (умовно 9,5 см.), який іде спереду назад, знизу вверх, справа наліво, проникаючий в плевральну порожнину з ушкодженням перикарда серця з розвитком тампонади навколосерцевої сумки кров'ю, яка вилилась з серця, і яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, яке небезпечне для життя в момент заподіяння, і має прямий зв'язок з настанням смерті [PERSON] В подальшому коли [PERSON], вийшла в під'їзд будинку [ADDRESS] з метою покликати на допомогу сусідку з квартири навпроти, [PERSON], пробігаючи повз, нанесла удар ножом в область задньої поверхні грудної клітки, спричинивши [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді рани на задній поверхні грудної клітки зліва на рівні шостого межребір'я по навколо хребтовій лінії на висоті 132 см. від підошвинної поверхні лінії ступні, яка переходить в раньовий канал, який іде через шкірні покриви підшкірно-жирову клітковину спереду назад та до середнини та сліпо закінчується в навколо хребтових м'язах ліворуч, довжина раньового канкалу до 2,7 см., і яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що привели до короткочасного розладу здров'я і прямого причинного зв'язку з смертю [PERSON] не мають. Внаслідок отримання тілесного ушкодження у вигляді рани передньої поверхні грудної клітки справа в 5 межеребір'ї по навкологрудинній лінії [PERSON] померла [INFO] о 03 год. 36 хв. в приміщенні власної квартири. За скоєний злочин [PERSON]призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 грудня 2013 року, визначено [PERSON] остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 26 серпня 2014 року вирок Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2014 року стосовно [PERSON] залишено без зміни, а апеляційні скарги - без задоволення. Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 24 березня 2017 року на підставі п.2.ч.1. ст. 49 КК закрито кримінальне провадження № 12013240070002276 по обвинуваченню [PERSON] в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України та звільнено його від кримінальної відповідальності. Органами досудового розслідування [PERSON] обвинувачувався у тому, що він, обіймаючи посаду чергового лікаря хірурга хірургічного відділення Кам'янець-Подільської міської лікарні № 1, в порушення вимог посадової інструкції чергового лікаря - хірурга хірургічного відділення, які зобов'язують його керуватись чинним законодавством України про охорону здоров'я та нормативно-правовими актами, що визначають організацію хірургічної і травматологічної допомоги; проводити цілеспрямоване клінічне обстеження хворого; визначати обсяг лабораторних, рентгенологічних та інших спеціальних досліджень, оцінювати їх результати; проводити диференційну діагностику та визначати тяжкість стану хворого; надавати невідкладну медичну допомогу хворим при термінальних станах; визначати показання до госпіталізації за профілем захворювання, тактику медикаментозного та операційного лікування; застосовувати сучасні методи лікування та диспансеризації хворих хірургічного профілю, працювати в тісному контакті з суміжними спеціалістами і службами, та який несе відповідальність за неналежне виконання своїх посадових, в період з 21 по 22.12.2013 р., будучи черговим лікарем-хірургом хірургічного відділення Кам'янець-Подільської міської лікарні № 1, що розташована по вул. Пушкінській, 31 в м.Кам'янці-Подільському, всупереч ст. 78 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров'я» під час неодноразового клінічного обстеження хворої [PERSON] неналежно виконував свої професійні обов'язки через несумлінне до них ставлення, що спричинило смерть останньої. Так, о 23 год. 10 хв. 21.12.2013 року та о 01 год. 57 хв. 22.12.2013 року до травмпункт Камянець-Подільської міської лікарні №1 бригадою екстреної медичної допомоги двічі було госпіталізовано [PERSON] з попередніми діагнозами «Ножові поранення живота, грудної клітини» та «Кишково-шлункова кровотеча». Враховуючи характер тілесних ушкоджень потерпілої, черговим лікарем-травматологом травматологічного пункту [PERSON] було викликано чергового лікаря-хірурга [PERSON], останній ознайомився з наданою бригадою екстреної медичної допомоги документацією на потерпілу, не виконав вимог розділу №9 «Торакальна хірургія», «Тимчасових галузевих уніфікованих стандартів медичних технологій діагностично-лікувального процесу стаціонарної допомоги дорослому населенню в лікувально-профілактичних закладах України», затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України №226 від 27.07.1998 року, згідно яких лікар лікувального закладу при підозрі на проникаюче поранення грудної клітини з ушкодженням серця без ознак шоку і тампонади серця повинен порахувати пульс, виміряти артеріальний тиск, зробити електрокардіограму, провести рентгенографію органів грудної клітки в 2-х проекціях, ультразвукове обстеження серця, повноцінну ревізію усіх ран грудної клітки в умовах операційної, призначити загальні аналізи крові та сечі, біохімічне дослідження крові, провести визначення групи крові та резус-фактора, провести катетеризацію центральної вени з визначенням центрального венозного тиску. Також, при повторній госпіталізації [PERSON], 22.12.2013 року [PERSON] ознайомився з наданою бригадою екстреної медичної допомоги документацією на потерпілу, не виконав вимог посадової інструкції та ч.ч.2, 4 ст. 74, ч.3 ст. 39, ч.3 ст. 43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя», згідно яких обов'язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та «лікування пацієнта, надання пацієнтові в доступній формі інформацію про стан його здоров'я, мету проведення запропонованих досліджень і лікувальних заходів, прогноз можливого розвитку захворювання, у тому числі наявність ризику для життя і здоров'я, а якщо відсутність згоди може призвести до тяжких для пацієнта наслідків, лікар зобов'язаний йому це пояснити, а якщо і після цього пацієнт відмовляється від лікування, лікар має право взяти від нього письмове підтвердження, а при неможливості його одержання - засвідчити відмову відповідним актом у присутності свідків, та неналежно виконуючи свої професійні обов'язки через несумлінне до них ставлення не діагностував при цьому у [PERSON] рану лівої боковій поверхні грудної клітки на рівні 4-го міжребіря по передньо-підпахвовій лінії, що проникла в ліву плевральну порожнину без ушкодження органів грудної клітки, а також рану на передній поверхні грудної клітки на рівні 5-го міжребіря справа по пригрудинній лінії, що проникла в ліву плевральну порожнину з ушкодженням серцевої сумки та передньої стінки правого передсердя, які по ступені тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, не госпіталізував [PERSON] та не відібрав від останньої письмового підтвердження відмови від госпіталізації, не засвідчив цей факт у відповідному акті в присутності свідків та не поставив до відома про це відповідального хірурга Камянець-Подільської міської лікарні №1, відпустив [PERSON] додому. Кримінальне провадження щодо [PERSON] закрито з нереабілітуючих підстав. Цивільний позов потерпілої [PERSON] та [PERSON] до обвинуваченого [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду. 24 листопада 2014 року, у зв'язку з реєстрацією шлюбу, засуджена [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом. Згідно ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному процесі, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно дозаконів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Загальні підстави цивільно - правової відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ч. 1 ст. 1166 ЦК України. Згідно із зазначеними нормами обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вини заповнювача шкоди. Судом під час постановлення вироку було встановлено, що безпосередньою причиною смерті [PERSON] стала зупинка серця внаслідок тампонади перикарду (навколосерцевої сумки серця) кров'ю, яка вилилася із проникаючого ушкодження передньої стінки правого пересердя, а вказане проникаюче ушкодження передньої стінки правого передсердя було умисно спричинено [PERSON] ножем 21 грудня 2013 року і є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент заподіяння. Зазначено, що причинний зв'язок між заподіянням тілесного ушкодження та настанням смерті [PERSON] не є випадковим, а вказаний смертельний наслідок є у прямому причинному зв'язку з тілесним ушкодженням. Окрім того, вказано, що відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає навіть за умови того, що смертельний наслідок не був усунений лікарським втручанням, хоча і міг бути усунений. Зазначеною ухвалою встановлено, що внаслідок неналежного виконання обвинуваченим [PERSON] своїх професійних обов'язків щодо пацієнтки [PERSON], її рана лівої бокової поверхні грудної клітки на рівні 4-го міжребер'я по передньо-підпахвовій лінії, що проникла в ліву плевральну порожнину без ушкодження органів грудної клітки, ускладнилась гемотораксом 130 мл. та пневмотораксом, яка по ступеню тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння і не перебуває в прямому причинному зв'язку з настанням смерті, однак її розвиток сприяв настанню смерті. Рана на передній поверхні грудної клітки на рівні 5-го міжребер'я справа по пригрудинній лінії, що проникла в ліву плевральну порожнину з ушкодженням серцевої сумки та передньої стінки правого передсердя, ускладнилась кровотечею в серцеву сорочку та в подальшому призвела до її тампонади і зупинки серця і, яка за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння та яка без надання належної медичної допомоги, стала безпосередньою причиною смерті потерпілої [PERSON] Таким чином чином матеріалами справи підтверджується причинний зв'язок між неправомірними діями [PERSON] та [PERSON] та смертю потерпілої [PERSON] а посилання відповідача [PERSON] та представника Кам'янець-Подільської міської лікарні на наявність підстав для звільнення від відповідальності зв'язку з відсутністю обвинувального вироку відносно [PERSON] і відсутністю його вини у смерті [PERSON] є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Положення ст. 1201 ЦК України визначають обов'язок особи, яка завдала шкоди смертю потерпілого, відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Матеріалами справи підтверджується, що позивачі понесли матеріальні витрати на поховання [PERSON] Згідно довідки Кам'янець-Подільського КП «Спецкомунтранс» № 6 від 26.04.2017 р. [PERSON] здійснила поховання [PERSON] 24.12.2013 року на міському кладовищі та оплатила послуги з позовання в сумі 945 грн. Даний факт підтверджується замовленням на поховання 000250 та фіскальним чеком від 22.12.2013 р. Згідно довідки ФОП [PERSON] 25 грудня 2013 року [PERSON] проводила поминальний обід, який коштував 12500 грн., який вона оплатила. [PERSON] оплатив виготовлення та встановлення надгробного пам'ятника на могилі [PERSON], що підтверджується накладною № 18 від 10.05.2015 р на суму 26 300 грн. Згідно довідки ПП [PERSON] гранічна вартість пам'ятника з граніту в 2015 році складала 27 000 грн. Оскільки стаття 1201 ЦК України не містить переліку необхідних витрат, а в житті до них відносяться витрати на поховання, оплату вінків, виготовлення та встановлення пам'ятника, а також улаштування обряду поминів, суд вважає, що понесені позивачами витрати мають бути відшкодовані [PERSON], оскільки її неправомірні дії знаходяться впрямому причинному зв'язку з наслідками, що настали. За змістом абзаца 1 частини першої та частини другої сттаті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до дсягнення нею вісімнадцяти років; чоловікові, дружині, батькам, які досягли пенсійного віку, встановленого законом - довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми померлого - до досягнення ними чотирнадцяти років. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Матеріалами справи підтверджується, що на утриманні [PERSON] перебувала малолітня дитина [PERSON] Згідно довідки № 33 від 06.06.2017 р., виданої дошкільним навчальним закладом № 20 [PERSON] працювала у дошкільному навчальному закладі № 20 з 01.12.2005 р. по 21.12.2013 р. з навантаженням 0,75 ставки та її заробітна плата складала 1625 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди завданої смертю потерпілою здійснюється щомісячними платежами. З урахуванням вимог ч.2 ст. 1200 ЦК України розмір щомісячних платежів становить: 1625: 2 = 812,50 грн. Вказану суму слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття. Враховуючи положення ст. 13 ЦК України відповідно до якої особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, стягнення щомісячних платежів слід проводити з 19 червня 2017 року (дати звернення з позовом до суду). Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ч.1 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року N 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин, чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої втратою дочки та матері малолітньої дитини суд враховує обставини по справі, те, що безпосередньою причиною смерті [PERSON] стала зупинка серця внаслідок тампонади перикарду (навколосерцевої сумки серця) кров'ю, яка вилилася із проникаючого ушкодження передньої стінки правого пересердя, яке було умисно спричинено [PERSON] ножем 21 грудня 2013 року, а внаслідок неналежного виконання обвинуваченим [PERSON] своїх професійних обов'язків щодо пацієнтки [PERSON], без надання належної медичної допомоги потерпіла [PERSON] померла. Стресова ситуація внаслідок смерті доньки безумовно змінила нормальний життєвий ритм позивачів які втратили близьку людину, [PERSON] втратили надію на допомогу від доньки в старості, а малолітня дитина любові матері, піклування та підтримку. Позивач [PERSON] разом з чоловіком є інвалідами та особами похилого віку та змушені утримувати та виховувати внучку, яка залишилась сиротою та також є інвалідом дитинства. Враховуючи характер правопорушення та виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає, що на відшкодування моральної шкоди на користь позивачів слід стягнути з Кам'янець-Подільської міської лікарні № 1 по 15 000 грн., з [PERSON] по 50 000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середньомісячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві, зокрема п.3 ст.134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Оскільки в силу ст. 1191 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, суд вважає, що моральну шкоду слід стягнути саме з Кам'янець-Подільської міської лікарні № 1. За таких обставин в задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити. Позовні вимоги позивачів про стягення з відповідачів матеріальної та моральної шкоди в солідарному порядку суперечить положенням ч.1 ст. 1190 ЦК України згідно якої особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Як встановлено під час судового розгляду в даному випадку відсутні спільні дії або бездіяльність відповідачів, відповідальність кожного з відповідачів наступає на підставі різних правових норм. За таких обставин суд вважає, що заподіяну шкоду слід розділити між відповідачами в частках в залежності від ступеня вини кожного з них у спричиненні наслідків, що настали. Оцінючи зібрані у справі докази, враховуючи наведені норми цивільного законодавства суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в відшкодування матеріальної шкоди 13 445 грн. та 50 000 грн. в відшкодування моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 26 300 грн. в відшкодування матеріальної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] 812,50 грн. в відшкодування шкоди завданої смертю потерпілої з моменту пред'явлення позову до повноліття дитини та 50 000 грн в відшкодування моральної шкоди. При цьому суд враховує матеріальний стан відповідачки яка відбуває покарання в виправній установі та має на утриманні малолітню дитину. Стягнути з Кам'янець-Подільської міської лікарні № 1 на користь [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] по 15 000 грн. в відшкодування моральної шкоди. У відповідності до ст. 141 ЦПК суд стягує з відповідачів судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог із [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 2290,60 грн. (704,80+704,80+704,80+176,20=2290,60 грн.) з Кам'янець-Подільської міської лікарні № 1 на користь держави судовий збір 176,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial