Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] з 16 травня 1957 року перебували в зареєстрованому шлюбі. В 1970 році [PERSON] отримав у дар від своєї матері будинковолодіння № 117 по вул. Волошковій в м. Смілі Черкаської області. В 1983 році за цією адресою подружжя побудувало новий будинок, однак право власності на нього не зареєстрували. При цьому, старий будинок вони знесли. 13 січня 2007 року [PERSON] померла. Позивач стверджує, що спадщину після неї прийняли він, як рідний син, і її чоловік, і, відповідно, батько позивача, [PERSON], так як постійно проживали і були зареєстровані разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 23 лютого 2015 року [PERSON] помер. Спадщину після нього прийняли позивач та його рідний брат, а син померлого, [PERSON], однак юридично її не переоформили. 11 жовтня 2015 року [PERSON] також помер. Після нього спадщину прийняли діти [PERSON] та [PERSON] Посилаючись на те, що спірний будинок був побудований під час шлюбу [PERSON] і [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] про визнання будинку № 117 по вул. Волошковій в м. Смілі спільною сумісною власністю подружжя, просив визнати за ним право власності на 5/8 часток цього будинковолодіння в порядку спадкування після смерті батьків. [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду із зустрічним позовом до [PERSON], в якому просили визнати право власності на спірне будинковолодіння по 1/4 частині за кожним із них. Суд уточнив прізвище відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом [PERSON]: «Васільєва» замість «Васильєва». В судовому засіданні позивач за первісним позовом і відповідач за зустрічним позовом та його представник підтримали свій позов повністю та пояснили, що будинок № 117 по вул. Волошковій в м. Смілі був побудований батьками [PERSON] під час шлюбу, а тому він є спільним майном подружжя. В разі поділу майна, яке є спільною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В звязку з цим, за [PERSON] належить визнати право власності на 1/4 частину будинку в порядку спадкування після матері та 3/8 частини в порядку спадкування після батька, що разом становить 5/8 частин. Зустрічний позов визнали частково, вважають, що за [PERSON] і [PERSON] належить визнати право власності на 3/8 частини будинку в рівних частках, тобто по 3/16 за кожним. Відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позов [PERSON] та її представник позов [PERSON] не визнали, а свій підтримали і пояснили, що спірний будинок не є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], а є особистим майном [PERSON], оскільки він набув його за договорами дарування. А тому вважають, що за ними належить визнати право власності на половину будинку в рівних частках. Не заперечують, щоб на іншу частину право власності було визнано за [PERSON] Відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позов [PERSON] в судове засідання не зявився. Його представник підтримав думку [PERSON] та її представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] належить задоволити повністю, а позов [PERSON] і [PERSON] до [PERSON] частково з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії ІІ-ФЮ № 226634, 16 травня 1957 року міськзагсом м. Кустанай за актовим записом № 433 зареєстровано шлюб [PERSON] і [PERSON] Після реєстрації шлюбу [PERSON] взяла прізвище чоловіка. У відповідності із свідоцтвами про народження серії ІІ-ПЯ № 987300 та І-СР № 319636 за час шлюбу у них народилось двоє синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно з договорами дарування від 27 травня 1970 року та 9 червня 1970 року, посвідченими нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори та зареєстрованими, відповідно за № 2293 та 2503, [PERSON] прийняв у дар по 1/2 частині будинку № 117 по вул. Котовського (Волошковій) в м. Смілі Черкаської області. Загалом за ним було зареєстроване право власності на весь будинок загальною площею 22,3 кв.м. Судом оглянуто інвентарну справу на цей будинок. У відповідності із генеральним планом (схемою) будинку, рішенням Смілянського міськвиконкому № 380 від 17 червня 1980 року було дозволено будівництво нового будинку по вул. Котовського, 117, в м. Смілі, який було побудовано в 1983 році; старий будинок вони демонтували. Як вбачається з технічного паспорту на цей будинок в склад будинковолодіння входять житловий будинок з прибудовою та ганком 1983 року побудови (літ. «А-1,а») загальною площею 62,9 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., та господарські будівлі та споруди: сарай (літ. «В»), гараж (літ. «Г»), убиральня (літ. «У»), погріб з шийкою (літ. «п/д»), огорожа (№ 1), ворота з хвірткою (№ 2), зливна яма (№ 3), тротуар (І), водопровід (літ. «в»). У відповідності із ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно з довідкою Смілянського відділку КП «ЧООБТІ» № 377-о від 25 квітня 2016 року, право власності на житловий будинок, збудований у 1983 році та розташований по вул. Волошковій (Котовського), 117, в м. Смілі Черкаської області, не зареєстроване. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії 1-СР № 056994 [PERSON] померла 13 січня 2007 року в м. Смілі Черкаської області. Враховуючи, що будинок та всі господарські споруди були побудовані в період шлюбу [PERSON] і [PERSON] вони є спільною сумісною власністю подружжя. Частиною 1 статті 28 КпШС передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В звязку з цим, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину будинку № 117 по вул. Волошковій в м. Смілі. У відповідності з довідкою квартального комітету № 4 від 6 червня 2016 року на час смерті [PERSON] з нею проживали та були зареєстровані її чоловік [PERSON] та син [PERSON] Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Сторони визнали, що інші особи спадщину після [PERSON] не приймали. Частиною 3 статті 60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказування. За таких обставин, суд вважає доведеним, що спадщину після [PERSON] прийняли її чоловік [PERSON] та син [PERSON] Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-СР № 254812, [PERSON] помер 23 лютого 2015 року в м. Смілі. Як вбачається з повідомлення Смілянської державної нотаріальної контори від 28 жовтня 2016 року із заявою про прийняття спадщини після нього звернувся син [PERSON] Крім того, з довідки кварткому № 4 м. Сміла встановлено, що на час смерті [PERSON] з ним постійно проживав та був зареєстрований син [PERSON] Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину. У відповідності із свідоцтвом про смерть серії І-СР № 269939 [PERSON] помер 11 жовтня 2015 року в м. Смілі. Згідно із свідоцтвами про народження серії ІІ-СР № 352049 та ІІ-СР № 390584, запису акту про народження № 119 від 11 квітня 2003 року, повного акту з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 21 квітня 2016 року померлий доводився [PERSON] і [PERSON] батьком. З повідомлення держнотаріуса встановлено, що спадщину після [PERSON] прийняли його діти [PERSON] і [PERSON] З наведеного суд робить висновок, що [PERSON] після смерті матері успадкував 1/4 частину спірного будинку. Іншу частину належного [PERSON] будинку успадкував її чоловік [PERSON] При цьому, його частка в будинку збільшилась до 3/4 частин. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли його сини [PERSON] та [PERSON] Враховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними, після смерті батька вони успадкували по 3/8 частин будинку. Загалом після смерті батьків [PERSON] успадкував 5/8 частин будинку (1/4+3/8=5/8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 3/8 частин спірного будинку, які в рівних частках успадкували [PERSON] і [PERSON], а тому за ними належить визнати право власності на 3/16 частин будинку за кожним. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з квитанцією № 8 від 7 липня 2016 року [PERSON] сплатив 950 грн. судового збору. Крім того, він поніс 2060 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджується квитанціями від 8 липня 2016 року та 10 березня 2017 року. Ці витрати підлягають відшкодуванню за рахунок [PERSON] і [PERSON] В свою чергу, [PERSON] і [PERSON] при зверненні до суду з позовом сплатили 760 грн. судового збору. Враховуючи, що їх позов задоволено частково, з [PERSON] на їх користь необхідно стягнути 570 грн. судового збору, по 285 грн. кожному. Шляхом взаємозаліку з [PERSON] і [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути по 1220 грн. судових витрат з кожного. На підставі наведеного і ст. 1216-1218, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: partial