Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 4-ри земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Шевелівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, після смерті [PERSON], 2-ві з яких належали раніше померлій його дружині [PERSON], і спадщину на які він прийняв фактичним шляхом. Нотаріально не може оформити право власності внаслідок відсутності оригіналів правовстановлюючих документів, якими є Державні акти про право приватної власності на землю. Представник позивача просив розглянути справу за їхньої відсутності. Відповідач просив розглянути справу за їхньої відсутності, заперечень проти позову не має. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Згідно до Державного акту про право приватної власності на землю III-ХР № 041396, виданого 23 травня 2003 року Шевелівською сільською радою Балаклійського району Харківської області і зареєстрованого в книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за № 166, [PERSON] на підставі рішення ХIII сесії I скликання Шевелівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 30 жовтня 2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,3195 гектарів, розташовану на території Шевелівської сільської ради Балаклійського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з 5,6795 гектарів ріллі (6320287401:07:000:0489) і 0,6400 кормових угідь (6320287401:07:000:0741). 23 грудня 2002 року [PERSON] померла, заповіту не залишила. З 1950 року і на день смерті вона перебувала у шлюбі з [PERSON], була зареєстрована і з ним і проживала в [INFO] б. 5. Згідно до Державного акту про право приватної власності на землю III-ХР № 041398, виданого 23 травня 2003 року Шевелівською сільською радою Балаклійського району Харківської області і зареєстрованого в книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за № 163, [PERSON] на підставі рішення ХIII сесії I скликання Шевелівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 30 жовтня 2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,3195 гектарів, розташовану на території Шевелівської сільської ради Балаклійського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з 5,6795 гектарів ріллі (6320287401:07:000:0490) і 0,6400 кормових угідь (6320287401:07:000:0724). 22 листопада 2007 року [PERSON] помер, склавши 24.12.2003р. заповіт, за яким заповідав все належне майно і на яке матиме право на день смерті [PERSON]. Цим заповітом він скасував свій попередній заповіт від 17.02.2003р. на користь доньки [PERSON] За інформацією Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області від 02.12.2015 року, після смерті [PERSON] приватним нотаріусом заведено спадкову справу, а після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини не звертався, відсутні дані про наявність її заповітів. 20.10.2015р. нотаріусом винесено постанову за якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину внаслідок ненадання оригіналів правовстановлюючих документів, якими є Державні акти про право приватної власності на землю, а на даний час отримати їх дублікати неможливо. Згідно до правил статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст.\~1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Осіб, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Вирішуючи вимогу про визнання права власності на земельну ділянку щодо якого на ім'я [PERSON] виданий Державний акт про право приватної власності на землю суд виходить з такого. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України в редакції, чинній на день смерті [PERSON], право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР (ред. 1963р.), правоздатність громадян припиняється з смертю. Внаслідок не набуття спадкодавцем [PERSON] за життя станом на 23 грудня 2002 року права власності на земельну ділянку, відносно якої через 5-ть місяців 23 травня 2003 року був виданий Державний акт, спадкоємці також не набувають права власності у порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: partial