Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Мандзюка В.Б. звернувся в Сокирянський районний суд із вказаним вище позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що на початку квітня 2020 року він отримав виклик державного виконавця Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Ознайомившись з даним викликом дізнався, що відносно нього було відкрите виконавче провадження №55055366 від 01.04.2020 року на підставі виконавчого напису №5484 виданого 03.07.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. Даний виконавчий напис був вчинений на підставі кредитного договору №CVSWRX36160161 від 16 лютого 2007 року на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». Так, згідно виконавчого напису на користь АТ «КБ «ПриватБанк» з нього було стягнуто заборгованість за кредитним договором від 16 лютого 2007 року у розмірі 223741 грн. 12 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4443 грн. 60 коп., заборгованість за відсотками - 57841 грн. 39 коп., комісія - 1386 грн. 45 коп., пеня - 148939 грн. 15 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (відсоток від суми заборгованості) - 10630 грн. 53 коп. При цьому, стягнення за спірним виконавчим написом здійснено за період з 16 лютого 2007 року по 27 квітня 2017 року. Вважає, що виконавчий напис №5484 виданий 03.07.2017 року був вчинений з порушенням чинного законодавства і виконавче провадження, відкрите на його підставі, порушує його законні права і інтереси, оскільки кредитодавець мав право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості. Відповідно, нарахування відсотків після спливу такого строку є безпідставним. Разом з тим, у заяві про вчинення виконавчого напису банк заявив до стягнення проценти за кредитом, нараховані після пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове повернення кредиту. Крім того, банк звернувся про вчинення виконавчого напису після закінчення трьохрічного строку з дня виникнення у нього права вимоги за кредитним договором. Позивач також вважає, що оскільки грошові зобов`язання які виникли у нього перед банком є оспорюваними, відповідно стягнення боргу за виконавчим написом нотаріуса не є безспірним. Окрім цього, позивач зауважив, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення виконання зобов`язання за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності. На підставі наведеного, просив визнати виконавчий напис №5484 виданий 03.07.2017 року вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. таким, що не підлягає виконанню та зобов`язати Сокирянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) закінчити виконавче провадження №55055366 від 01.04.2020 року. Ухвалою Сокирянського районного суду від 27.04.2021 року внаслідок задоволення заяви представника позивача [PERSON] , закрито провадження у справі в частині позовних вимог до Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зобов`язання закінчити виконавче провадження №55055366 від 01.04.2020 року. Позивач [PERSON] , його представник [PERSON] та третя особа приватний нотаріусЗавалієв А.А., будучи належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи, в судове засідання не з`явились, натомість надіслали до суду письмові клопотання про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк», будучи належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, в судове засідання не з?явився і про причини своєї неявки суд не повідомив. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню з огляду на таке. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Верховний Суд в постанові №137/1666/16-ц від 27.03.2019 зробив висновок про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Проте, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Так, судом встановлено, що 03.07.2017 року приватним нотаріусом приватним Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №CVSWRX36160161 від 16 лютого 2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 27.04.2017 року грошових коштів у сумі 223741,12 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4443,60 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 57841,39 грн., заборгованості з комісії у розмірі 1386,45 грн., заборгованості з пені у розмірі 148939,15 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 10630,53 грн. Стягнення здійснювалось за період з 16.02.2007 року по 27.04.2017 року. В подальшому, вказаний виконавчий напис був пред`явлений стягувачем до виконання. Разом з цим, як вбачається із змісту виконавчого напису, приватним нотаріусом Завалієвим А.А. був зроблений висновок про безспірність наявної заборгованості [PERSON] перед банком в частині стягнення з нього пені у розмірі 148939,15 грн. та штрафів у розмірі 500 грн. і 10630,53 грн. Проте, суд не може погодитися з висновком про безспірність вказаної заборгованості з огляду на норми Конституції України, чинного законодавства та судової практики. Так, відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). Стаття 61 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Аналіз статті 549 ЦК України дає змогу зробити висновок про те, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. За наведених обставин суд вважає, що виконавчий напис від 03.07.2017 року вчинений приватним нотаріусом Завалієвим А.А. з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача щодо неправомірності дій нотаріуса під час вчинення виконавчого напису з посиланням на пропущені строки звернення та в частині нарахування процентів за користування кредитом, оскільки суду не було надано жодного документу, в тому числі самого кредитного договору, для надання їм юридичної оцінки з метою встановлення безспірность заборгованості, прострочення виконання зобов`язання, а також для перевірки дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису всіх вищезазначених вимог закону. На підставі викладеного та

Outcome: approved