Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] управління Національної поліції в Херсонській області звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.01.2016 [PERSON] керував службовим транспортним засобом «Фольцваген Пассат» д/н 0046 та близько 08:30 год. на перехресті нерівнозначних доріг вул.Української-Ладичука в м.Херсоні, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав переваги в русі транспортному засобу «Мерседес Бенц» д/н [NUMBER] під керуванням гр.[PERSON], в результаті чого здійснив з ним зіткнення, після чого т/з «Фольцваген Пассат» д/н 0046 відкинуло на стоячий перед перехрестям т/з [PERSON] д/н [NUMBER], під керуванням гр.[PERSON], в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим [PERSON] порушив вимоги п.16.11. Правил дорожнього руху України. Зазначені обставини встановлені постановою Дніпровського районного суду м.Херсона від 09.02.2016 у справі № 666/160/16, якою визнано [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно висновка експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків, спричинених володільцю транспортного засобу, складеного 14.09.2016 експертом-автотоварознавцем [PERSON], вартість матеріальних збитків, спричиненого з технічної точки зор уволодільцю легкового автомобіля «Фольцваген Пассат» 2.0і реєстраційний номер: 220046, ідентифікаційний номер: WVWZZZ3BZXP086128, внаслідок його пошкодження 15.01.2016, в результаті ДТП, визначається рівною ринкової вартості на момент пошкодження і складає 111 982,95 грн. Відповідач відмовився у добровільному порядку відшкодувати позивачу завдану шкоду, тому [PERSON] управління Національної поліції в Херсонській області змушене звернутисядо суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на користь Головного управління Національної поліції в Херсонській області кошти в сумі 111 982,95грн. Позивач [PERSON] управління Національної поліції в Херсонській області мотивує позовні вимоги тим, що 27.11.2015 актом закріплення транспортного засобу за начальником відділу Управління карного розшуку (далі УКР) Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі ГУНП в Херсонській області) підполковником поліції [PERSON] був закріплений службовий транспортний засіб «Фольцваген Пассат» д/н 0046, реєстраційний номер: 220046, ідентифікаційний номер:WVWZZZ3BZXP086128. Сторони в судове засідання не зявились, від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.01.2016 [PERSON] керував службовим транспортним засобом «ФольцвагенПассат» д/н 0046 та біля 08:30 год., на перехресті нерівнозначних доріг вул.Української-Ладичука в м.Херсоні, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не наддав переваги в русі транспортному засобу «Мерседес Бенц» д/н [NUMBER], під керуванням гр.[PERSON], в результаті чого здійснив з ним зіткнення, після чого т/з «Фольцваген Пассат» д/н 0046 відкинуло на стоячий перед перехрестям т/з [PERSON] д/н [NUMBER], під керуванням гр-на [PERSON], в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим [PERSON] порушив вимоги п.16.11. Правил дорожнього руху України. Як вбачається з постанови Дніпровського районного суду м. Херсона від 09.02.2016 у справі № 666/160/16, [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Дана постанова суду набрала законної сили 16.02.2016. П.4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказує, що відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, у відповідності до ст. 61 ЦПК України відповідач є винною особою, у заподіянні позивачу збитків. У матеріалах справи наявний висновок експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків спричинених володільцю транспортного засобу, складений 14.09.2016, вартість матеріальних збитків, спричиненого з технічної точки зору володільцю легкового автомобіля «Фольцваген Пассат» реєстраційний номер: 220046, ідентифікаційний номер:WVWZZZ3BZXP086128, внаслідок його пошкодження 15.01.2016, в результаті ДТП, визначається рівною ринкової вартості на момент пошкодження і складає 111 982,95 грн. 15.01.2016 позивач керував службовим транспортом при виконанні службових обов?язків, і дана ДТП сталося в межах виконання трудових обовязків. Відповідно до ст. 130 КЗпПУкраїни працівники несутьматеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. 27.11.2015 між [PERSON] та ГУНП в Херсонській області укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (копія долучається до позову), [PERSON] взяв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15.01.2016, службовий транспортний засіб «Фольцваген Пассат» д/н 0046, яким керував [PERSON], отримав механічні ушкодження. Однак, згідно постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 за № 447/24 (Перелік № 447), який діє відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.09.1991 за № 1545 «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів Союзу СРСР» відповідач [PERSON] не належить до категорії працівників вказаних в даному Переліку. В п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам,організаціям їх працівниками« №14 від 29.12.1992 з послідуючими змінами та доповненнями зазначено, що суд розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору укладеного працівником з підприємством, установою, організацією про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей ( недостача, зіпсуття ), переданих йому для зберігання або інших цілей ( п.1 ст.134 КЗпП ) зобовязаний перевіряти чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно ст.135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Стаття 134 КЗпП України передбачає випадки повної матеріальної відповідальності працівників за заподіяну з їх вини шкоду підприємствам, установам, організаціям. В судовому засіданні не встановлено жодної передбаченої ст. 134 КЗпПУкраїни підстави для повної матеріальної відповідальностіСидоренка [PERSON] за заподіяну ним шкоду. В звязку з наведеним на [PERSON] за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність. Відповідно до ч.1 ст.132 КЗпП України за шкоду заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Згідно п.4 абз.3 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України при матеріальній відповідальності в межах середньогомісячного заробітку він визначається відповідно до затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 Порядку обчислення середньої заробітної плати ( із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1995 № 348, а самевиходячи з виплат за останні два календарнімісяціроботи, щопередуютьвирішенню судом справи про відшкодуванняшкоди, або за фактично відпрацьований час, якщо працівник пропрацював менше двох місяців, а в разі коли працівник останні місяці перед вирішенням справи не працював або справа вирішується після його звільнення виходячи з виплат за попередні два місяціроботи на даному підприємстві. Відповідно до довідки про доходи №182, виданоїГоловним управлінням Національної поліції в Херсонській області, розмір виплат за січень і лютий 2017 року складає відповідно 12182,89 грн. та 12690,36 грн., а тому середній місячний заробіток [PERSON] при визначенні матеріальної відповідальності буде становити ( 12182,89 + 12690,36): 59 к.д * на 29,5 к.д = 12436,61 грн., який і підлягає стягненню з відповідача за заподіяну з його вини шкоду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 12436,61 грн. завданої матеріальної шкоди та понесені по справі судові витрати згідно з платіжним дорученням №7431 від 11.11.2016 в розмірі 1679,74 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial