Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до ТОВ «Київгума» про стягнення заборгованості за договором підряду. Позивач зазначала, що 23 квітня 2012 року між нею та відповідачем ТОВ «Київгума» було укладено договір підряду, відповідно до умов якого вона зобовязувалась на свій ризик виконати роботи за завданням відповідача реалізувати сировину/продукцію третім особам та передати відповідачу результати виконаних робіт, а відповідач зобовязувався прийняти і оплатити виконані роботи відповідно до умов договору. Позивачем були виконані роботи з реалізації сировини підприємствам: ПАТ «Трібо», ТОВ «Сумський завод гумотехнічних виробів», ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів», ТОВ «ТВК «Фабрикант», ВАТ «Дніпрошина», ПАТ «[PERSON], ІНК» та іншим на загальну суму 227187. Частина вартості виконаної роботи у сумі 10975 позивачу відповідачем сплачена, а решту вартості виконаних робіт у сумі 216\~212 грн. відповідач сплатити відмовився. За вказівкою директора ТОВ «Київгума» [PERSON] на підставі щомісячних даних документу «Продажа сырья», позивач склала 6 актів про виконання роботи на загальну суму 10\~975 грн., яка була лише частиною вартості виконаної нею роботи, оскільки за повідомленням директора покупці-підприємства ще не розрахувалися у повному обсязі за сировину, а договором було передбачено розрахунок з позивачем лише після фактично оплаченої сировини. Відповідно до п. 2.1.6 договору підряду від 23 квітня 2012 року позивач здійснювала контроль за своєчасним розрахунком підприємствами-покупцями за продану сировину та щомісяця доповідала директору [PERSON] про стан розрахунків та просила остаточно розрахуватися з нею за виконану роботу. Але директор ТОВ «Київгума» зобовязання за договором не виконував, тому 30 жовтня 2012 року дія договору була припинена з ініціативи позивача. 15 квітня 2015 року, у звязку із виявленими позивачем допущеними арифметичними помилками при підрахунку сум (помилково застосований інший, ніж передбачений п. 4.1 договору відсоток чистого доходу), що підлягали оплаті позивачу, остання направила відповідачу оформлені додатково 14 актів про виконання роботи реалізації сировини ПАТ «Трібо», ТОВ «Сумський завод гумотехнічних виробів», ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів», ТОВ «ТВК «Фабрикант», ВАТ «Дніпрошина», ПАТ «[PERSON], ІНК» у період з 23 квітня 2012 року по 30 жовтня 2012 року у двох примірниках кожний, які просила підписати та повернути їй по одному примірнику кожного акту. Згідно відповіді №01пр-42 від 08 травня 2015 року, директор ТОВ «Київгума» [PERSON] не вбачає підстав для підписання актів, оскільки позивач [PERSON] не мала жодного відношення до співпраці між ТОВ «Київгума» та вищезазначеними підприємствами, тому ніяких арифметичних помилок при підрахунку сум, що підлягали оплаті відповідно до вказаного договору, допущено не було. Посилаючись на викладене, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просила суд стягнути із відповідача заборгованість за договором підряду в сумі 216\~212 грн., суму з врахуванням індексу інфляції в розмірі 48756,06 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2162,12 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON]В та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд про їх задоволення в повному обсязі, надали суду пояснення аналогічні позовній заяві. В судовому засіданні представники відповідача ТОВ «Київгума» [PERSON] заперечував проти задоволення позову, пояснив, що відповідно до договору підряду від 23 квітня 2012 року оплата позивачу здійснювалася на підставі актів, проти яких остання не заперечувала. Позивач вже зверталася з даним позовом до суду, підготувала нові акти і знову звернулася до суду, проте, жодних відносин із зазначеними підприємствами вона не мала. Даний факт представник відповідача може підтвердити як директор ТОВ «ТВК «Фабрикант», оскільки вони працювали напряму із директором ТОВ «Київгума» [PERSON]. Крім того, в матеріалах попередньої справи містяться листи вказаних позивачем підприємств, в яких зазначено, що жодних відносин із позивачем [PERSON] вони не мали. Посилаючись на викладене, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є генеральним директором ТОВ «Київгума», позивач [PERSON] працювала на підприємстві начальником відділу постачання, свідок прийшов працювати на підприємство в 2000 році, добре знає її сімю, товаришував з її чоловіком. Позивача було звільнено, оскільки до неї було багато претензій, вона попросила дозволу допрацювати до пенсії, їй дозволили. Відповідно до договору, позивач продавала сировину, яка була на складі підприємства і отримувала 10% винагороди із заробленого прибутку. Обсяг роботи відображався в акті, який позивач складала самостійно та давала на підпис свідку директору ТОВ «Київгума». Вибірку та перевірку актів робила сама позивач, свідок їй довіряв, при звільненні [PERSON] мала багато доган. Умов договору підряду від 23 квітня 2012 року він не змінював. Від продажу ТОВ «Сумський завод гумотехнічних виробів», ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів», ТОВ «ТВК «Фабрикант» позивач винагороди не мала, бо це друзі свідка - директора ТОВ «Київгума», а ТОВ «ТВК «Фабрикант» - це майже його підприємство. Маючи з позивачем дружні відносини, в той час коли вона не мала заробітку, свідок начисляв їй 5% процентів винагороди з тих підприємств, до яких вона не мала жодного відношення, а також доплачував по 100 грн. Станом на сьогоднішній день, всі розрахунки з підприємствами здійснено. Жодного разу позивач [PERSON] не висловлювала заперечень щодо суми виплати. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона на даний час є пенсіонеркою, а до цього працювала економістом у відділі збуту ТОВ «Київгума», відділ матеріально-технічного забезпечення, в одному відділі з позивачем, зараз приятелюють. В 2011 році вони займалися продажем сировини, цим займалася начальник відділу збуту позивач [PERSON], свідок переговорів не вела. Заступником начальника відділу збуту був [PERSON], який продажем сировини не займався, а лише загальними питаннями. З директором ТОВ «Київгума» відносини у свідка нормальні. На підприємство працювати вона прийшла в 2007 році, а звільнилася в 2011 році, вже після звільнення вона дізналася, що позивач перейшла на договірні відносини з підприємством і займалася лише продажем сировини, проте з якими підприємствами працювала, свідку не відомо. Починаючи з моменту переходу на договірні відносини позивач і предявляє позов до суду. Судом встановлено, що 23 квітня 2012 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Київгума» було укладено договір підряду (а.с.7). Відповідно до умов договору, позивач зобов'язувалася на свій ризик виконати роботи за завданням відповідача та передати останньому результати виконаних робіт, а відповідач зобов'язувався прийняти й оплатити виконані роботи відповідно до умов вказаного договору. Згідно із п. 4.1 договору за виконані за цим договором роботи підряднику нараховується оплата в розмірі 10% (десяти відсотків) на місяць від суми чистого доходу отриманого від реалізованої та фактично оплаченої сировини/продукції, яка була реалізована за участю підрядника, з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов'язкових платежів відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до п. 4.2 договору оплата виконаних робіт проводиться замовником в національній валюті України на підставі підписаного сторонами [PERSON] приймання-передачі виконаних робіт протягом 3-х робочих днів після його підписання за умови якісного, своєчасного і повного обсягу виконання підрядником робіт, передбачених цим договором. В період з дати укладення договору (23.04.2012 р.) по 30.10.2012 р. між сторонами були підписані [PERSON] про виконання робіт, а саме: [PERSON] № 1 від 01.06.2012 р., [PERSON] №2 від 03.07.2012 р., [PERSON] №3 від 02.08.2012 р., [PERSON] №4 від 03.09.2012 р., [PERSON] №5 від 02.10.2012 р (а.с.8-12). 29 жовтня 2012 року між відповідачем та позивачем укладено додаткову угоду № 1 до договору, за умовами якої сторони домовилися достроково припинити дію договору підряду за взаємною згодою з 30 жовтня 2012 року. Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1 до договору замовник зобов'язується здійснити всі розрахунки за договором підряду з підрядником, шляхом підписання [PERSON] приймання-передачі виконаних робіт та звіряння взаємних розрахунків протягом трьох робочих днів з дати підписання цієї додаткової угоди і сплатити протягом трьох робочих днів з дати підписання даного [PERSON] відповідної вартості виконаних робіт. Відповідно до [PERSON] приймання-передачі виконаних робіт та звіряння взаємних розрахунків від 5 грудня 2012 року, складеного та підписаного позивачем [PERSON] та генеральним директором ТОВ «Київгума» [PERSON], сторони не мають претензій одна до одної щодо обсягу виконаних робіт та суми винагороди за її виконання, підписанням даного акту, сторони підтверджують відсутність будь-яких претензій одна до одної з питань виконання взаємних зобовязань по договору підряду від 23 квітня 2012 року та додаткової угоди №1 до нього (а.с.13). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2013 року стягнуто із ТОВ «Київгума» на користь позивача [PERSON] заборгованість за договором підряду від 23 квітня 2012 року в розмірі 1880 грн. (а.с.62-64). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 15 квітня 2015 року, у звязку із виявленими позивачем [PERSON] допущеними арифметичними помилками при підрахунку сум (помилково застосований інший, ніж передбачений п. 4.1 договору відсоток чистого доходу), що підлягали оплаті позивачу, остання направила відповідачу оформлені додатково 14 актів про виконання роботи реалізації сировини: [PERSON] №1 від 14 квітня 2015 року додатково до [PERSON] №1 від 01.06.2012р. з реалізації сировини ПАТ «Трібо», [PERSON] №2 від 14 квітня 2015 року додатково до [PERSON] №1 від 01.06.2012р. з реалізації сировини ТОВ «Сумський завод гумотехнічних виробів», [PERSON] №3 від 14 квітня 2015 року додатково до [PERSON] №1 від 01.06.2012р. з реалізації сировини ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів», [PERSON] №4 від 14 квітня 2015 року додатково до [PERSON] №1 від 01.06.2012р. з реалізації сировини ТОВ «ТВК «Фабрикант», [PERSON] №5 від 14 квітня 2015 року додатково до [PERSON] №2 від 03.07.2012р. з реалізації сировини ПАТ «Трібо», [PERSON] №6 від 14 квітня 2015 року додатково до [PERSON] №2 від 03.07.2012р. з реалізації сировини ТОВ «Сумський завод гумотехнічних виробів», [PERSON] №7 від 14 квітня 2015 року додатково до [PERSON] №3 від 02.08.2012р. з реалізації сировини ПАТ «Трібо», [PERSON] №8 від 14 квітня 2015 року додатково до [PERSON] №4 від 03.09.2012р. з реалізації сировини ПАТ «Трібо», [PERSON] №9 від 14 квітня 2015 року додатково до [PERSON] №4 від 03.09.2012р. з реалізації сировини ТОВ «ТВК «Фабрикант», [PERSON] №10 від 14 квітня 2015 року додатково до [PERSON] №4 від 03.09.2012р. з реалізації сировини ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів», [PERSON] №11 від 14 квітня 2015 року додатково до [PERSON] №4 від 03.09.2012р. з реалізації сировини ВАТ «Дніпрошина», [PERSON] №12 від 14 квітня 2015 року додатково до [PERSON] №5 від 02.10.2012р. з реалізації сировини ПАТ «Трібо», [PERSON] №13 від 14 квітня 2015 року додатково до [PERSON] №6 від 05.12.2012р. з реалізації сировини ПАТ «Трібо», [PERSON] №14 від 14 квітня 2015 року додатково до [PERSON] №6 від 05.12.2012р. з реалізації сировини ПАТ «[PERSON], ІНК» у період з 23 квітня 2012 року по 30 жовтня 2012 року у двох примірниках кожний, які просила підписати та повернути їй по одному примірнику кожного акту (а.с.14-46). Згідно листа-відповіді №01пр-42 від 08 травня 2015 року, ТОВ «Київгума» не вбачає підстав для підписання актів, оскільки позивач [PERSON] не мала жодного відношення до співпраці між ТОВ «Київгума» та вищезазначеними підприємствами. Відповідно до рішення Броварського міського суду по справі №1007/13338/2012 від 19 лютого 2013 року, позивачем [PERSON], в якості остаточного розрахунку по договору підряду від 23 квітня 2012 року, було отримано в бухгалтерії ТОВ «Київгума» суму коштів в розмірі 1880, 00 грн. (а.с.47). На підтвердження вимог про стягнення з відповідача 216 212 грн., позивачем надані, складені нею ж, таблиці продажу сировини за весь період дії договору. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши сторін в судовому засіданні та допитавши свідків, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вона брала участь у реалізації сировини, зазначеної у таблицях продажу сировини, які складені нею особисто, відповідно суд не може взяти до уваги розрахунок заборгованості, складений позивачем на підставі зазначених таблиць. За змістом ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, які до даної справи не відносяться. Докази повинні подаватись сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed