Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

[PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO],\~ звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила надати їй або її офіційному представникові, уповноваженому за нотаріально посвідченою згодою, дозвіл на тимчасовий виїзд сина [PERSON] до АР Крим на період з 01.06.2016 року по 01.09.2016 року без дозволу(згоди) та супроводу батька дитини [PERSON] та допустити негайне виконання рішення суду. В обгрунтовання позову зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19.05.2006 року по 02 липня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на повному її утриманні та мешкає разом з нею, а відповідач з 2012 року проживає окремо від них. Участі у вихованні\~ та догляді за дитиною не бере, розвитком його не цікавиться. Матеріальної допомоги на утримання і розвиток\~ дитини не надає, з дитиною не спілкується. Місце перебування відповідача їй невідоме, тому вона не має змоги у визначеному законом порядку отримати від відповідача дозвіл на виїзд її неповнолітнього сина до АР Крим для відпочинку. В судове засідання позивач не з»явилась надала заяву в якій\~\~ позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.. Відповідач\~ в судове засідання не з»явився,\~ про час та місце слухання справи повідомлений належним чином через оголошення в пресі - газету «Урядовий кур»єр»,заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень щодо позову не надходило, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. Суд,\~ дослідивши надані докази в справі знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено, згідно свідоцтва про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи, [PERSON] народився 19.04.2004 року, його батьком є [PERSON], матір»ю -\~ [PERSON].( а.с6). З питання надання дозволу на виїзд сина до АР Крим позивач звернутися\~ до відповідача не може, однак неодноразово зверталася за допомогою телефонного зв»язку, соціальних мереж та електронної пошти відповідача з проханням надати такий дозвіл, однак звернення залишені без відповіді.( а.с.13). \~ \~ Відповідно до ст..141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Питання виховання дитини за вимогами ст..157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. \~ \~ Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», при відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон, такий виїзд може бути дозволений на підставі рішення суду. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд їх дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог. Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Суд вважає, що неотриманням згоди від батька дитина позбавлена права, гарантованого їй Конституцією та Законами України і це діє всупереч інтересам дитини.\~\~ В задоволенні іншої позовної вимоги- допустити негайне виконання рішення суду, слід відмовити, оскільки нормою статті 367 ЦПК України не передбачено негайне виконання рішення суду про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька дитини. На підставі викладеного та

Outcome: partial