Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Адвокат Бовшик М.Ю., який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 11 від 10.02.2017 року та діє в інтересах [PERSON] та звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Заяву обґрунтовує тим, що 09 квітня 1996 року, бабуся його довірительки, [PERSON], склала заповіт, яким заповіла все своє майно, яке до дня смерті буде належати її, в тому числі жилий будинок з усіма господарськими і побутовими спорудами, який розміщений в селі Павлівка, Канівського району Черкаської області, своїй внучці, тобто його довірительці. [INFO] року [PERSON] померла. Оскільки на день смерті бабусі та на час відкриття спадщини заявниці виповнилось тільки 13 років і вона була неповнолітньою, тому їй не потрібно було подавати заяву про прийняття спадщини за заповітом на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦК України. На даний час його довірителька має намір оформити свідоцтво про право на спадщину, відповідно до заповіту. Звернувшись до державної нотаріальної контори її було усно відмовлено з тих підстав, що у заповіті допущена помилка і акцентована її увага на тому, що існує розбіжність прізвища, ім'я, по-батькові зазначених в її свідоцтві про народження та заповіті, а саме: замість по-батькові за свідоцтвом про народження та паспортом - «[PERSON]», у заповіті зазначено - «[PERSON]», і крім того у державному акті на право власності на земельну ділянку розбіжність прізвища, ім'я, по-батькові бабусі з свідоцтвом про смерть, а саме: замість ім'я, по-батькові за свідоцтвом про смерть - «[PERSON]»», у державному акті на право власності на земельну ділянку, зазначено - «[PERSON]». У зв'язку з такими обставинами, що унеможливлять оформлення спадщини виникла необхідність встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме: заповіту від імені [PERSON], посвідченого секретарем виконкому Павлівської сільської ради народних депутатів Канівського району Черкаської області [PERSON] 09 квітня 1996 року за реєстром № 65 на ім'я [PERSON] та державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданий 13 червня 2003 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення Павлівської сільської ради від 10 лютого 2003 року № 4-7, площею 4,02 га в межах Павлівської сільської ради Канівського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заявниці, якою є - [PERSON]. В судове засідання заявник [PERSON] та її представник Бовшик М.Ю. не з'явилися, через канцелярію суду надали заяву про можливість проведення судового засідання без їх участі, заявлені вимоги підтримують. Від представника заінтересованої особи надійшла телефонограма про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують щодо задоволення заявлених вимог. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали провадження суд вважає, що заява підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Змістом п.1 та 4 ч.1 ст.256 ЦПК України визначено можливість розгляду справ в судовому порядку пов'язаних з встановленням фактів на підставі доданих до матеріалів заяви доказів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], склала заповіт на користь [PERSON], яким заповіла все своє майно, яке до дня смерті буде належати її, в тому числі жилий будинок з усіма господарськими і побутовими спорудами, який розміщений в селі Павлівка, Канівського району Черкаської області, який був посвідчений секретарем виконкому Павлівської сільської ради народних депутатів Канівського району Черкаської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 65 (а.с.16). В даному заповіті вбачаються розбіжності в зазначенні по-батькові заявниці, а саме: у заповіті зазначено - «[PERSON]» тоді, як правильно «[PERSON]», оскільки даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.03.1986 року. (а.с.14). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06.03.2007 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.15), тобто зазначена в заповіті особа та заявник по справі є однією і тією ж особою на користь якої складено заповіт. Крім того, в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЧР № [NUMBER] власником земельної ділянки площею 4,02 га., яка розташована в межах Павлівської сільської ради зазначено [PERSON], яка проживає в с.Павлівка, Канівського району Черкаської області (а.с.18), але з довідки виданої виконавчим комітетом Павлівської сільської ради за № 97 від 03.02.2017 року встановлено, що в с.Павлівка, Канівського району Черкаської області мешкала та була зареєстрована гр.. [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с.19), тобто маються розбіжності в зазначенні прізвища, ім'я, по-батькові особи, якою було складено заповіт на користь заявниці, а саме: замість ім'я, по-батькові за свідоцтвом про смерть та у заповіті - «[PERSON]», у державному акті на право власності на земельну ділянку, зазначено - «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, в судовому засіданні, з достовірністю встановлено, що «[PERSON]» на ім'я якої видано державний акт та «[PERSON]», яка померла [INFO] року є однією і тією ж особою. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів які, необхідні заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Приймаючи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved