Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] заявили позов до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого. Позивачі зазначили, вироком Вінницького апеляційного суду від 17.09.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та признане зо йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком 2 роки. Вироком було встановлено, що приблизно о 18 годині 00 хвилин 17 листопада 2018 року обвинувачений водій [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем «ЗАЗ Форза», рухаючись автодорогою м. Ямпіль - м. Могилів-Подільський у напрямку міста Могилів-Подільський, неподалік села Петрашівка Ямпільського району Вінницької області, з урахуванням дорожніх умов, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустив виїзд автомобіля за межі проїжджої частини дороги, де наїхав на дерево. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «ЗАЗ Форза» - [PERSON] від отриманих численних тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди. Обвинувачений водій [PERSON] за вищевикладених обставин порушив вимоги пунктів 10.1, 12.1 правил дорожнього руху України, де вказано: пункт 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Пункт 12.1 - під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно і серу вати ним. Порушення обвинуваченим водієм [PERSON] вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України перебуває у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із спричиненням смерті [PERSON] . Таким чином, своїми діями обвинувачений [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. Позивач [PERSON] вказала, що була потерпілою в кримінальному провадженні. Проте, Добровільно відшкодовувати шкоду відмовляється і до теперішнього часу. Вказала, що їй в результаті вчиненого [PERSON] зазначеного кримінального правопорушення завдана матеріальна та моральна шкода. Матеріальна шкода полягає у понесених нею витратах на поховання доньки та на спорудження надгробного пам`ятника. Витрати на поховання склали 54300 гривні і включають у себе: 1) придбання предметів, необхідних для організації і проведення поховання на суму 8700,00 грн., що підтверджується накладною №25 від 18 листопада 2018 року від ФОГТ [PERSON] ( [ADDRESS] ) на зазначену суму; 2) послуги по організації та проведенню поминального обіду та суму грн., що підтверджується накладною б/н від 20 листопада 2018 року від ФОП [PERSON] на зазначену суму; 3) послуги по організації та проведенню поминального обіду (на 40 днів) на суму 12000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового гасового ордера №26 від 29 грудня 2018 року від ТДВ «Харчування» на зазначену суму; 4) послуги по організації та проведенню поминального обіду (1 рік) на суму 16800 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №58 від 17 листопада 2019 року від ТДВ «Харчування» на зазначену суму. Витрати на виготовлення і встановлення надгробного пам`ятника на загальну суму 47000 гривень, що підтверджується товарним чеком про придбання деталей пам`ятника №163 від 3 серпня 2020 року на зазначену суму. Загалом, завдані матеріальні збитки становлять 101300 (сто одна тисяча триста) гривень. Зазначила, що завдана їй моральна шкода, полягає в тому, що в результаті вчиненого [PERSON] злочину позивач втратила свою доньку, що стало трагедією для неї. Пережите горе виразилося в безперервних до теперішнього часу душевних стражданнях і переживаннях. [PERSON] була її кровиночкою, сенсом життя та материнського щастя. Все своє попереднє життя, всі свої сили і час вона приділяла вихованню та освіті доньки, раділа її успіхам, співпереживала труднощам і прикростям, в усьому підтримувала її на життєвому шляху, разом з нею мріяли і будували плани на майбутнє. Трагічні події ДТП 17 листопада 2018 року безповоротно змінили її життя. Протягом всього часу, що минув після загибелі дочки, вона повністю позбавлена нормальних і звичних умов життя і роботи, позбавлена сну, спокою, перебуває у безвихідному, пригніченому стані, що, у свою чергу, зумовило прояв тривалої депресії, безперервний стан неспокою і тривоги, негативним чином відбивається на звичному способі життя, спілкуванні, роботі) житті й відпочинку. Для організації похорону доньки вона змушена була позичати гроші щоб покрити витрати, не заплановані сімейним бюджетом. Вказала, що багато односельців, знайомих, друзів її доньки в добровільному порядку перераховували кошти для допомоги в організації поховання. Проте ні винуватець ДТП, ні його родичі в той важкий час не надали жодної допомоги. Вчинений [PERSON] злочином їй були заподіяні моральні страждання, розмір відшкодування яких, ураховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, вона оцінює в 500 000 гривень. Вказала, що її онуку - [PERSON] в результаті вчиненого [PERSON] зазначеного вище кримінального правопорушення завдана матеріальна та моральна шкода. Матеріальна шкода полягає у втраті коштів на утримання. Його мати ( [PERSON] ), яка загинула в результаті вчинення злочину [PERSON] , була єдиним його годувальником. Заробітна плата матері була єдиним засобом забезпечення всіх матеріальних витрат їхньої неповної сім`ї. Загибла витрачала більшу її частину саме на утримання сина (одяг, їжу тощо). Вказала, що [PERSON] залишився із нею. Живуть з того, що тримають господарство. Проте коштів на різні потреби наразі у них значно менше, ніж це було за життя матері. Середній розмір заробітної плати загиблої матері [PERSON] складав 4901 гривень 20 копійок з Державного історико-культурного заповідника «Буша», село Буша Ямпільського району Вінницької області, а її частка, яка витрачалась на утримання сина, складала близько 60 %. Отже, завдана [PERSON] матеріальна шкода у формі втрати годувальника становить суму 2940 гривень в місяць до виповнення ним 18 років, а у разі його майбутнього навчання після 18 років - до 23 років. Зазначила, що початок таких виплат потрібно обраховувати з моменту загибелі матері - з 17 листопада 2018 року. Вказала, що матеріальна шкода завдана [PERSON] в результаті смерті матері (на утримані якої він перебував) внаслідок вчинення кримінального правопорушення [PERSON] становить 2940 гривень в місяць до виповнення йому 18 років, а у випадку, якщо він буде навчатись - до виповнення йому 23 років. Сума цих же матеріальних збитків, зазначена в загальній ціні позову складає - 105840 гривень (2940,00 грн. х 36 місяців). Зазначила, що моральна шкода, завдана [PERSON] , полягає в тому, що в результаті вчиненого [PERSON] злочину він втратив маму. Це є великим горем і непоправною втратою, тяжким ударом та причиною моральних і душевних страждань, переживань, тривалої депресії і безперервного до теперішнього часу стану неспокою і тривоги. Пережите нервове потрясіння й усвідомлення того, що найближча та найрідніша людина загинула залишило відбиток на психічному стані та стані здоров`я в цілому [PERSON] , призвело до порушень сну, втрати апетиту, дуже частого до теперішнього часу головного болю, підвищеної безпричинної дратівливості. Це, у свою чергу, відображається на його поведінці, навчанні та загалом становленні його особистості. Моральні страждання і переживання посилилися після того, як [PERSON] усвідомив байдуже ставлення до наслідків ДТП з боку від відповідача [PERSON] , який проживає в тому ж селі, дитина якого ходить в ту ж школу, що й він. Почуття несправедливості та безкарності винуватця загибелі матері, небажання принести свої вибачення і відшкодувати в добровільному порядку заподіяну матеріальну шкоду і компенсувати моральну шкоду, викликає в [PERSON] недовіру до людей, що, у свою чергу, зароджує почуття незахищеності від протиправних посягань на життя і здоров`я будь-кого (і його в тому числі), додає моральних страждань і переживань. Заподіяна [PERSON] , моральна шкода, зважаючи на характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, оцінюється в 500 000 гривень. Вважаючи свої права порушеними позивачі просять суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану смертю потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 101300 (сто одна тисяча триста) гривень 00 коп. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану смертю потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану смертю потерпілого, на утримані якого останній перебував, у розмірі 2940 гривень 00 копійок в місяць до виповнення 18 років, а у випадку продовження навчання - до виповнення 23 років. Стягнення такої шкоди у вигляді щомісячних платежів [PERSON] просила призначити з дня смерті потерпілого - [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану смертю потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок. Позивач [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, проте їх неявка не перешкоджає судовому розгляду, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Представник позивачів адвокат Вапнярчук В.В. позовні вимоги підтримав. Зазначив, що дійсно з червня 2019 по 13.11.2020 відповідачем сплачено на рахунок [PERSON] 16000 гривень на поховання. Зазначив, що моральна шкода полягає у втраті близької людини. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Вітвіцький О.Ю., який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №168 від 15.07.2021 позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що розмір відшкодування, заявлений позивачами завищений. Вказав, що поминальні обіди не входять до витрат на поховання. Відповідач є людиною з інвалідністю ІІ групи, не працює, має фізичні обмеження до фізичної праці. Просив врахувати порахувати сплачені відповідачем 16000 гривень, оскільки ці кошти були спрямовані на поховання. 02.12.2020 за вх.№7378 [PERSON] подав відзив на позовну заяву. Зазначив, що позовні вимоги він визнає частково по тій причині, що викладене в ній не в повній мірі відповідає обставинам справи і його відношення до події, як мала місце 17 листопада 2018 року. У позовній заяві позивачі вказують на те, що ні він, ні його сім`я не надали ніякої допомоги і не прийняли участі в похованні [PERSON] , що не відповідає дійсності. Вказав, що в результаті ДТП він отримав тяжкі тілесні ушкодження і довгий час перебував на лікуванні. Тяжкість його тілесних ушкоджень не давала лікарям можливості стверджувати про те, чи виживе він взагалі і про те, чи буде він взагалі працездатним. В результаті травм отриманих в ДТП він став інвалідом згідно висновку МСЕК від 25.03.2020 другої групи. Згідно цього ж висновку йому протипоказано помірне (значне) фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці, тому працювати на важких високооплачуваних роботах він не може. Вказав, що потребує постійного стаціонарного та амбулаторного лікування, що підтверджується. Такий стан позбавляє його можливості працювати і надавати належну допомогу позивачам. Зазначив, що він із дружиною молода сім`я, ніяких заощаджень не мають, єдиним джерелом існування після ДТП була заробітна плата дружини, за яку вона його лікувала. На даний час ними ще не повернуто борги , які брала дружина на проведення його операції. Проте незважаючи на такі обставини, дружина, як після ДТП,так і в подальшому зустрічалася з позивачем [PERSON] і пропонувала допомогу, на що остання сказала, що їй від них нічого не потрібно. Викладене підтверджується вироком Ямпільського райсуду від 1.07.2019 в якому вказано, що потерпіла матеріальних претензій до нього не немає. Незважаючи на відмову [PERSON] від допомоги, дружина через КБ «Приватбанк» перераховувала їй суми: 507,58 грн., 505,04 грн., 804,02 грн., 502,51грн., 703,52 грн., 502,51грн., 505,04 грн., 502,51грн., 800,00 грн., 3021,08 грн., 1007.03 грн., 1005,03 грн., 1005,03 грн.1005,03 грн., 1005,03 грн., 1005,03 грн., 1005,03 грн., 502,51грн., 502,51грн. Зазначив, що вказуються тільки ті суми, на які збереглися банківські чеки. Підтвердження на загальну суму 16.396грн.04коп. Вказав, що ним визнаються витрати на поховання, викладені в накладній №25 від 18 листопада 2018 року в сумі 8700гривень і проведення поминального обіду на суму 16 800 гривень, які підтверджуються накладною від 20 листопада 2018 року. Не визнає витрати в сумі 12000 гривень на проведення поминального обіду в такому розмірі (40 днів). Також не визнає витрати в сумі 47000 гривень згідно товарного чека №163 від 13 серпня 2020 року, оскільки: в чеку №163 не вказано, хто його видав, кому і що означає «деталі пам`ятника. На даний час ніякого надгробного пам`ятника на могилі [PERSON] немає. Також зазначив, що в позовній заяві позивач [PERSON] просить суд стягувати із нього на його користь 2940 гривень в місяць до виповнення йому 18 років, а в разі продовження навчання до 23 років. В цій частині визнає позовні вимоги частково, а саме в сумі 500 гривень. Також просив при постановленні судового рішення прошу врахувати наступне: нього на утриманні перебуває син [PERSON] [INFO] ; він є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 28 травня 2015 року; є інвалідом 2 групи. Інвалідність отримав в результаті вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди. За станом здоров`я не може виконувати фізичні роботи. Також просив врахувати суму, яка фактично виплачена [PERSON] . Крім цього зазначив, що із моєї заробітної плати утримується матеріальна шкода в сумі 120000 гривень на користь Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області на підставі Постанови Вінницького апеляційного суду від 24 вересня 2020 року за пошкодження автомобіля в результаті ДТП. Також вказав, що із наданої ним довідки про заробітну плату вбачається, що по кожній вимозі якщо він буде частково виплачувати, то на своє проживання не залишається ніяких коштів. Вказав, що позов в частині відшкодування моральної шкоди він не визнає по тій причині, що злочин скоєно з необережності. Він не бажав таких наслідків і коли сідав за кермо автомобіля не міг навіть передбачити можливість такої ДТП, адже по тій дорозі їздив часто. Просив суд залучити відзив до матеріалів цивільної справи і постановити рішення яким частково задовольнити позов [PERSON] та [PERSON] . Заяви, клопотання: відзив відповідача; заява представника позивачів про проведення підготовчого засідання без його участі; заява [PERSON] про проведення підготовчого засідання без її участі; заява [PERSON] про проведення підготовчого засідання без його участі; заява відповідача про проведення підготовчого засідання без його участі; клопотання представника позивачів про проведення відеоконференції; заява представника позивачів про проведення судового засідання з використанням сервісу EASYCON; клопотання представника позивачів про доручення до матеріалів справи документів; клопотання представника позивачів про долучення до матеріалів справи документів; заява представника позивачів про відкладення судового засідання; заява представника позивачів про проведення судового засідання з використанням сервісу EASYCON; заява відповідача про вирішення питання про участь представника позивачів з використанням сервісу EASYCON без його участі; клопотання представника позивачів про долучення до матеріалів справи документів; заява представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку із ознайомленням з матеріалами справи; заява представника позивачів про відкладення розгляду справи у зв`язку із ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи. Судом вчинено такі процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, призначення підготовчого засідання; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, проведення відеоконференції; проведення судового засідання з використанням сервісу EASYCON; про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії паспорта громадянина України, виданого 23.03.1998 встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] в с. Дорошівка Ямпільського району Вінницької області, де і зареєстрована (а.с.10-11). Із копії свідоцтва про народження, виданого 18.08.1984 встановлено, що [INFO] в с. Буша Ямпільського району Вінницької області народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Із свідоцтва про народження, виданого 14.05.2005 встановлено, що [INFO] в с. Дорошівка Ямпільського району Вінницької області народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Із копії паспорта громадянина України, виданого 24.07.2019 встановлено, що [INFO] в с. Дорошівка Ямпільського району Вінницької області народився [PERSON] (а.с.14). Із копії вироку Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 17.09.2019 встановлено, що вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 01.07.2019 в частині призначення покарання [PERSON] за ч. 2 ст. 286, ст. 75 п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок. Призначено [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст.. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із випробуванням та іспитовим строком 2 роки. Відповідно до п.п.1, 2 ст. 76 КК України покладено на [PERSON] протягом встановленого судом іспитового строку в 2 роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. В решті вирок залишено без змін (а.с.16-19). Із копії накладної №25 від 18.11.2018, виданої на ім`я [PERSON] встановлено, що [PERSON] придбала предмети необхідні для організації і проведення поховання на суму 8700 гривень (а.с.20). Із копії накладної встановлено, що [PERSON] витратила 16800 гривень на проведення поминального обіду (а.с.21). Із копії накладної №26 від 29.12.2018 встановлено, що [PERSON] витратила 12000 гривень на проведення поминального обіду (а.с.22). Із копії накладної №58 від 17.11.2019 встановлено, що [PERSON] витратила 16800 гривень на проведення поминального обіду (а.с.22). Із копії товарного чеку №163 від 13.08.2020 встановлено, що деталі пам`ятника коштують 47000 гривень (а.с.23). Із копії довідки, виданої Державним історико-культурний заповідник «Буша» вих..№112 від 13.08.2019 встановлено, що [PERSON] дійсно працювала у Адміністрації ДІКЗ «Буша» з 01.07.2009 на посаді наукового співробітника, що зазначено в наказі №3 від 26.06.2009, заробітна плата за 2018 рік складала 53913 гривні 23 копійки (а.с.24). Із копій квитанцій встановлено, що [PERSON] на рахунок [PERSON] за період з червня 2019 року по листопад 2020 року перерахувала 16396 гривень 04 копійки (а.с. 41-46). Із копії посвідчення, виданого 28.05.2015 встановлено, що [PERSON] є учасником бойових дій (а.с.39). Із копії довідки до акта огляду МСЕК, виданої 25.03.2020 встановлено, що [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи. Протипоказано помірне (значне) фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці (а.с. 40). Із довідки, виданої КП «Ямпільський РМЦ МСД» від 20.11.2020 встановлено, що [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря. Потребує амбулаторного та стаціонарного лікування постійно (а.с. 47). Із копії свідоцтва про шлюб, виданого 24.09.2010 встановлено, що 24.09.2010 [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с.48). Із довідки, виданої Бушанською сільської радою Ямпільського району Вінницької області вих..№782 від 17.11.2020 встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] (а.с. 49). Із довідки, виданої адміністрацією держаного історико-культурного заповідника «Буша» вих..№132 від 20.11.2020 встановлено, що заробітна плата [PERSON] за 6 місяців 2020 року складає 34084 гривні 02 копійки (а.с. 50). Із копії вироку Ямпільського районного суду Вінницької області від 01.07.2019 встановлено, що [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік шість місяців. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із випробуванням та іспитовим строком 2 роки. На підставі п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на [PERSON] протягом встановленого судом іспитового строку в 2 роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи (а.с. 51-56). Із копії постанови Вінницького апеляційного суду від 24.09.2020 встановлено, що апеляційну скаргу Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області задоволено, рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 травня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення. Позовні вимоги Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (код ЄДРПОУ 04325800, адреса: вул. Гоголя, 24, с. Буша, Ямпільський район, Вінницька область) грошові кошти в сумі 120000 (сто двадцять тисяч гривень) гривень 00 копійок матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (код ЄДРПОУ 04325800, адреса: вул. Гоголя, 24, с. Буша, Ямпільський район, Вінницька область) сплачені нею суми судових витрат за оцінку колісних транспортних засобів в розмірі1238 гривень 16 копійок, за подання позовної заяви в розмірі 2102 гривні 00 копійок та за подання апеляційної скарги в розмірі 3153 гривні 00 копійок (а.с. 57-60). Із копії квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 20.11.2018 встановлено, що [PERSON] витратила 16800 гривень на проведення поминального обіду (а.с. 84). Із копії накладної №25 від 18.11.2018, виданої на ім`я [PERSON] встановлено, що [PERSON] придбала предмети необхідні для організації і проведення поховання доньки на суму 8700 гривень (а.с. 85). Із копії квитанції до прибуткового ордера №1 від 13.08.2020 встановлено, що від [PERSON] прийнято 47000 гривень на виготовлення пам`ятника (а.с. 86). Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 16.05.2007 встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, прізвище [PERSON] залишено « [PERSON] » (а.с.88). Із фотокопії (а.с.89) встановлено, що на фото зображено деталі пам`ятника. Із копії довідки-витягу , виданої Бушанським старостинським округом №2 Могилів-Подільського району Вінницької області вих..№03-06.2/14 від 16.02.2021 (а.с.91) встановлено, що по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - голова домогосподарства; [PERSON] , [INFO] - колишній чоловік (проживає окремо); [PERSON] , [INFO] - донька (померла [INFO] ); [PERSON] , [INFO] - донька; [PERSON] , [INFO] - внук. Із фото (а.с.108) встановлено, що споруджено надгробний пам`ятник на могилі [PERSON] [INFO] , дата смерті [INFO] Із копії довідки, виданої МСЕК від 13.04.2021 встановлено, що [PERSON] , [INFO] встановлено другу групу загального захворювання до 01.04.2023. Протипоказано помірне (значне) фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці. Дослідивши всі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 01.07.2019, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із випробуванням та іспитовим строком 2 роки. На підставі п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на [PERSON] протягом встановленого судом іспитового строку в 2 роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Вироком Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 17.09.2019 вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 01.07.2019 в частині призначення покарання [PERSON] за ч. 2 ст. 286, ст. 75 п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок. Призначено [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст..75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із випробуванням та іспитовим строком 2 роки. Відповідно до п.п.1, 2 ст. 76 КК України покладено на [PERSON] протягом встановленого судом іспитового строку в 2 роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. В решті вирок залишено без змін. Вказаним вироком встановлено, що приблизно о 18 годині 00 хвилин 17 листопада 2018 року обвинувачений водій [PERSON] керуючи технічно-справним автомобілем «ЗАЗ Форза», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись автодорогою м.Ямпіль - м.Могилів-Подільський, у напрямку міста Могилів-Подільський, неподалік села Петрашівка Ямпільського району Вінницької області, з урахуванням дорожніх умов, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустив виїзд автомобіля за межі проїжджої частини дороги, де наїхав на дерево. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «ЗАЗ Форза», державний номерний знак [NUMBER] - [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди. У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України. Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Розмір відшкодування може бути збільшений законом. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «…Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Згідно з п.5 вказаної постанови Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п.9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. На підставі ч.2 ст.5 ЦПК України суд відповідно до викладених в позові вимог вважає ефективним і таким, що не суперечить закону саме такий спосіб захисту порушених прав позивачів. Це не виходить за межі заявлених позовних вимог і не порушує вимог ст. 5 ЦПК України. Суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] є особами, які мають право на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яке мало місце 17.11.2018, відповідно до вимог ст. 1200 ЦК України. Так, позивач [PERSON] будучи матір`ю потерпілої та [PERSON] будучи сином потерпілої, з якою вони проживали однією сім`єю, зазнали моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями з приводу втрати єдиної рідної доньки [PERSON] та матері [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи характер і обсяг заподіяних моральних та фізичних страждань позивачам у зв`язку зі смертю рідної людини, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду в сумі по 250000 гривень. В задоволенні іншої частини позову відмовити. При вирішенні позовних вимог [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої смертю потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення у сумі 101300 гривень, суд виходить із наступного. Судом встановлено та підтверджується наданими позивачем [PERSON] письмовим доказом, що нею фактично понесені витрати, пов`язані з проведенням поховання (накладна №25 від 18.11.2018) та проведенням поминальних обідів (квитанції від 20.11.2018, 29.12.2018, 17.11.2019). Крім цього, судом встановлено, що дружиною відповідача на рахунок позивача [PERSON] за період з червня 2019 року по листопад 2020 року перераховано 16396 гривень 04 копійки. Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Відповідно ст. 2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Отже, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодовувати які винний не зобов`язаний згідно зі ст.1201 ЦК України, п.24 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», а відтак вони не підлягають стягненню з відповідача. Судом також встановлено, що позивачем [PERSON] здійснено спорудження надгробного пам`ятника на могилі [PERSON] , а тому в розумінні ст. 1201 ЦК України [PERSON] є особою, яка зробила необхідні витрати на спорудження надгробного пам`ятника. Таким чином, суд вважає доведеною ту обставину, що [PERSON] фактично понесла витрати, які підлягають відшкодуванню, на поховання на загальну суму 8700 гривень та витрати на спорудження надгробного пам`ятника [PERSON] на загальну суму 47000 гривень, що підтверджено дослідженими квитанціями (чеками). З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги в цій частині частково обґрунтованими і має підстави стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 39700 гривень, з урахуванням сплачених добровільно коштів у період з червня 2019 року по 13.11.2020. При вирішенні позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 2940 гривень, щомісячно до виповнення [PERSON] 18 років, суд виходить із наступного. Право [PERSON] отримувати відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника передбачено ст. 1200 ЦК України, відповідно до якої у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років), шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілої з вирахуванням частки, яка припадала на неї саму та працездатних осіб, які перебували на її утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілої також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Із дослідженої судом довідки, виданої Державним історико-культурний заповідник «Буша» вих..№112 від 13.08.2019 [PERSON] дійсно працювала у Адміністрації ДІКЗ «Буша» з 01.07.2009 на посаді наукового співробітника, що зазначено в наказі №3 від 26.06.2009, заробітна плата за 2018 рік складала 53913 гривні 23 копійки. З вирахуванням частки, яка припадала на неї саму (половина доходу - 4980 гривень 04 копійки), розмір середньомісячного доходу [PERSON] на дитину повинен становити 2490 гривень 02 копійки. Таким чином, суд має підставу для стягнення із відповідача на користь [PERSON] 2490 гривень 02 копійки, щомісячно до досягнення вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). З урахуванням наведеного, суд має підставу частково задовольнити позовні вимоги у цій частині. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що сторони звільнені від сплати судових витрат, а тому в порядку ст. 141 ЦПК України суд має підстави судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Норми права, які застосував суд при вирішенні спору - ст.ст. 1167, 1168, 1200, 1201 ЦК України.

Outcome: partial