Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач зазначала, що на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2016 р. справа №361/5020/2016-ц їй належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту про фактичне проживання мешканців [ADDRESS] , який складений депутатом Великодимерської селищної ради 22 грудня 2020 року, у вищевказаному будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - власниця будинку, [PERSON] , [INFO] , - дочка власниці будинку, [PERSON] , [INFO] , - син власниці будинку, [PERSON] , [INFO] , - племінник власниці будинку, [PERSON] , [INFO] , - сестра власниці будинку, [PERSON] , [INFO] , - племінник власниці будинку, [PERSON] , [INFO] , - племінник власниці будинку. Вищевказана інформація підтверджується довідкою про склад сім`ї за №2175 від 24 грудня 2020 року, яка видана виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. Однак, відповідач [PERSON] не проживає у житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з 2007 року по теперішній час. У жовтні 2007 року відповідач зібрав свої речі, покинув приміщення і поїхав проживати в інше місце для постійного проживання. Відповідач у вищевказаному житловому будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі не цікавиться будинком. Враховуючи вищенаведене, вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, а тому позивач, як власниця житла вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача адвокат Філіпова О.В. позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні позову, просила про його задоволення в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивача, відповідач не проживає в спірному житловому будинку з 2007 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є кумою позивача, відповідача, племінника позивача, останні раз бачила в 2006 році. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2016 р. справа №361/5020/2016-ц належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту про фактичне проживання мешканців [ADDRESS] , який складений депутатом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Сидоренко А.М. від 22 грудня 2020 року, у вищевказаному будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - власниця будинку, [PERSON] , [INFO] , - дочка власниці будинку, [PERSON] , [INFO] , - син власниці будинку, [PERSON] , [INFO] , - племінник власниці будинку, [PERSON] , [INFO] , - сестра власниці будинку, [PERSON] , [INFO] , - племінник власниці будинку, [PERSON] , [INFO] , - племінник власниці будинку. Вищевказана інформація підтверджується довідкою про склад сім`ї за №2175 від 24 грудня 2020 року, яка видана виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. У ст. 383 ЦК України зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 р. (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , так як відповідач понад одного року не проживає у спірному житловому будинку. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved