Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

[PERSON] у поданій ним до суду в порядку окремого провадження заяві просить встановити факт смерті його батьків: - матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у місті Макіївка Донецької області, - батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Макіївка Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території, що унеможливлює реєстрацію смерті органами державної реєстрації актів цивільного стану. Заявник та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність з посиланням на підтримання заявлених вимог. Від заінтересованої особи - Костянтинівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків) листом від 29.10.2021 №20.18-24-215 надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника, а також повідомлено суд про відсутність у Державному реєстрі актів цивільного стану актового записів про смерть стосовно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.27,28). Дослідивши матеріали справи, суд дістає висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за таких підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачений розгляд судом справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз.2 п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Ця подія відбулася в місті Макіївка Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території, що є загальновідомим фактом. На підтвердження цього факту заявник надав суду: копію «Врачебного свидетельства о смерти №53» зразка т.з. «ДНР», виданого 31 січня 2017 року рос. «Центром первичной медико-санитарной помощи №3 г. Макіївки» (а.с.11); оригінал довідки про причину смерті (до форми №106/у№53 видається для поховання) [PERSON] , який помер [INFO] у віці 82 роки від хронічної серцево-судинної недостатності, ішемічної хвороби, атеросклеротичного кардіосклерозу СН2б, гіпертонічної хвороби (а.с.12); оригінал «Свидетельства о смерти» зразка т.з. «ДНР» російською « [PERSON] », [INFO] , який помер [INFO] у віці 82 роки в місті Макіївка (а.с.13). Також судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Ця подія відбулася в місті Макіївка Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території, що є загальновідомим фактом. На підтвердження цього факту заявник надав суду: копію «Врачебного свидетельства о смерти №144» зразка т.з. «ДНР», виданого рос. «Центром первичной медико-санитарной помощи №3 г. Макіївки» 30 квітня 2021 року (а.с.16); оригінал довідки про причину смерті (до форми №106/у№144 видається для поховання) [PERSON] , яка померла [INFO] у віці 85 років від інтоксикації внаслідок злоякісного новоутворення сечового міхура, Т3 N0 M1 (а.с.17); оригінал «Свидетельства о смерти» зразка т.з. «ДНР» російською « [PERSON] », [INFO] , яка померла [INFO] у віці 85 років в місті Макіївка (а.с.18). Та обставина, що медичне свідоцтво про смерть [PERSON] та [PERSON] видане на тимчасово окупованій території, унеможливлює отримання виданого державним органом України свідоцтва про їх смерть з огляду на нижченаведене законодавство. Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. У відповідності до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.1). Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом (ч.2). Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.3). Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України (ч.4). Відповідно до абз.3 ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», який набрав чинності 24 лютого 2018 року, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Проте, на теперішній час зміни до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» в частині переліку документів, на підставі яких провадить державна реєстрація смерті, не внесені, а отже дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Враховуючи положення ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації особистих немайнових прав заявника, суд визнає надані заявником докази належними та допустимими в частині інформації щодо смерті [PERSON] та [PERSON] , та вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved