Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] пред'явила у суді позов до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. [PERSON], будучи зареєстрований у вказаній квартирі, своїх обов'язків з цього приводу не несе, з 1990 року не проживає у вказаній квартирі та не сплачує житлово-комунальні послуги. Це порушує права позивача з приводу користування власністю та змушує її нести додаткові витрати з утримання квартири, що стало причиною для звернення до суду із даним позовом. У добровільному порядку відповідач не знімається з реєстрації за вказаною адресою. За таких обставин позивач звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. До початку судового засідання позивач подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала з викладених підстав, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 47). Відповідач у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ЦПК України (а.с. 33, 34, 40, 41, 48, 49, 50), в тому числі через розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр». Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 23.02.17р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 4). [PERSON] та [PERSON] перебувають на реєстраційному обліку в квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою форми № 3 від 20.07.2016р. (а.с. 15). Факт не проживання відповідача за зареєстрованим місцем проживання підтверджується Актом від 29.07.2016р. за підписами мешканців будинку, в якому знаходиться спірна квартира (а.с. 16). Позивач зазначає, що з 1990 року відповідач не проживає у вказаній квартирі та не несе майнові витрати на її утримання. Крім того, судові повістки, що направлялись за зареєстрованим місцем проживання відповідача по розгляду даного спору повертались до суду, за закінченням строку зберігання, що додатково вказує на не проживання відповідача за адресою: [ADDRESS]. Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч.2 ст. 321 ЦК України передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом достовірно встановлено, що квартира [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON] Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач у [ADDRESS] не проживає та зазначеним житловим приміщенням не користуються з 1990 р. На підставі викладеного та

Outcome: approved