Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Адвокат Хорольський Ігор Володимирович, який діє в інтересах [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Кремінської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідач [PERSON] є батьком позивача. Шлюб між батьками був розірваний рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 06.09.2010 по справі №2-1828/2010. З 2009 року позивач проживав разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та [INFO] матір померла. Відповідач здоров`ям дитини, її життям, здоров`ям та нічим іншим ніколи не цікавиться, у вихованні дитини участі не приймає, матеріально не допомагає, проживає окремо від дитини. На підставі викладеного представник позивача просив суд: - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] ; - стягувати щомісячно з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Кремінської районної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 09.02.2021 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , народилась [INFO] в місті Рубіжне Луганської області, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №354. Батьком записаний - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Рішенням Кремінського районного суду Луганської області у справі №2-1828/2010 від 06.09.2010, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 06 травня 2006 року Рубіжанським відділом РАГС Луганської області, актовий запис №125. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кремінського районного управління юстиції у Луганській області 23.12.2015, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №149. Прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кремінським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у [ADDRESS], про що складено відповідний актовий запис №254. Відповідно до довідки Кремінської школи-гімназії №144 від 09.09.2020, учениця 9-Б класу [PERSON] регулярно відвідує заняття в школі. Має високий рівень досягнень. Дитина завжди охайна, доглянута. Батько дитини, [PERSON] , жодного разу не приходив до школи, не спілкувався з педагогами, які навчають доньку, не цікавився шкільним життям дитини. Актом від 11.09.2020 щодо встановлення факту фактичного місця проживання [PERSON] встановлено, що [PERSON] фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , з своєю сім`єю: бабусею - [PERSON] , вітчимом - [PERSON] , сестрою - [PERSON] , мешкає спільно понад шість років. [PERSON] не мешкає зі своїм батьком [PERSON] понад 11 років, який усі ці роки не приймає участі в її вихованні. Згідно з висновком Органу опіки та піклування Кремінської районної державної адміністрації №17-1/63 від 05.01.2021, Орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування висновку зазначено, що після смерті дитини [PERSON] до служби у справах дітей Кремінської райдержадміністрації з приводу подальшої долі неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , не звертався. Позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно неповнолітньої [PERSON] , необхідно для надання дитині статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та подальшого її влаштування. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з висновком Органу опіки та піклування Кремінської райдержадміністрації Луганської області, [PERSON] з дитиною не проживає, вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться її життям та здоров`ям, інтересами. Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не проживає з нею, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, не займається її утриманням та не цікавиться її життям. При цьому суд також враховує ті обставини, що відповідач, не надав жодного заперечення з приводу заявлених позовних вимог, які об`єктивно могли б бути враховані судом під час ухвалення судового рішення. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, з урахуванням винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, а також прояву з його боку щонайменшої батьківської турботи. Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню неповнолітньої дитини, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя також жодним чином не приймає участі в її утриманні, не цікавиться її життям, та не приймає участь у її вихованні. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . При цьому, враховуючи положення частини 3 статті 166 та статті 180 Сімейного кодексу України, та враховуючи потреби дітей в матеріальному утриманні, суд дійшов висновку щодо необхідності стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з 07.10.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Отже, виходячи з системного аналізу наведених норм чинного законодавства та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved