Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користування будинковолодінням, шляхом виселення. Позов мотивовано тим, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 122799327 від 04.05.2018 року [PERSON] є власником 1 /2 частини житлового будинку, з прибудовами, господарськими спорудами [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 122803906 від 04.05.2018 року [PERSON] є власником 1 /2 частини житлового будинку, з прибудовами, господарськими спорудами [ADDRESS] . Таким чином, Позивачі є єдиними власниками житлового будинку [ADDRESS] . У відповідності до технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що даний житловий будинок має загальну площу 107.5 кв.м., житлову площу 61,6 кв.м., допоміжну площу - 45,9 кв.м. Згідно довідки квартального комітету «Слов`янка» №1891 від 14.11.2018 року за адресою: [ADDRESS] зживають та зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки квартального комітету «Слов`янка» №1892 від14.11.2018 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вбачається, що в даному будинку зареєстровані: [PERSON] [INFO] , а також зареєстрована гр. [PERSON] [INFO] . Відповідачка будучи зареєстрованою за адресою [ADDRESS] відмовляється знятись з реєстрацією за даною адресою, чим порушує права Позивачів вільно кори\-стуватись та розпоряджатись своєю власністю. Просять усунути перешкоди [PERSON] та [PERSON] у користуванні житловим будинком, з прибудовами, господарськими спорудами за [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] з житлового будинку, з прибудовами, господарськими спорудами за [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Ухвалою суду від 06.12.2018 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 19.02.2019року ухвалою суду зупинено провадження по справі до набрання законної сили рішення у справі №127/30447/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності. Ухвалою суду від 25.11.2019 року відновлено провадження по справі. 09.01.2020року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 122799327 від 04.05.2018 року [PERSON] є власником 1 /2 частини житлового будинку, з прибудовами, господарськими спорудами [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 122803906 від 04.05.2018 року [PERSON] є власником 1 /2 частини житлового будинку, з прибудовами, господарськими спорудами [ADDRESS] . У відповідності до технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що даний житловий будинок має загальну площу 107.5 кв.м., житлову площу 61,6 кв.м., допоміжну площу - 45,9 кв.м. Згідно довідки квартального комітету «Слов`янка» №1891 від 14.11.2018 року за адресою: [ADDRESS] проживають та зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки квартального комітету «Слов`янка» №1892 від14.11.2018 року за адресою: [ADDRESS] вбачається, що в даному будинку зареєстровані: [PERSON] [INFO] , а також зареєстрована гр. [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст. 15 Конституції України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. За змістом ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Стаття 116 ЖК України зазначає, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб -провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції пр. захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2,4, 7 та 11 до Конвенції» закріплені принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власник володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Враховуючи викладене, та те, що припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сім`ї права користування житлом, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для виселення відповідача із спірного майна, оскільки остання не є членом сім`ї позивачів. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів по 704,80грн. кожному у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 15, 16, 321, 383, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved