Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з спільною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між заявниками було зареєстровано шлюб від якого вони мають сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просили розірвати шлюб. До початку судового засідання заявники звернулися до суду із заявами про розгляд справи без їх участі. Заявники в поданих заявах підтримали спільну заяву у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечували (а.с. 33, 35, 36). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши подані докази, встановив наступне. 10.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 842 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 37). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 17). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ч. 3 ст. 234 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з дотриманням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду справ окремого провадження встановлені розділом IV ЦПК України. Ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно до п. 8 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: - з ким з них будуть проживати діти; - яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; - умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя. Згідно зі ст. 109 СК України, до заяви про розірвання шлюбу повинен бути доданий письмовий договір подружжя про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що між заявниками укладено та нотаріально посвідчено договір про участь батьків у забезпеченні умов життя дитини та виховання дитини від 31.05.2013 року, де визначено місце проживання дитини, умови забезпечення дитини, порядок участі батьків у вихованні дитини, сплату аліментів, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків (а.с. 22-25). Суд вивчивши спільну заяву, договір та інші матеріали справи, дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви у повному обсязі, оскільки вона не суперечить інтересам дитини та осіб які звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved