Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на частину земельної ділянки, необхідної для обслуговування ? частини житлового будинку. Позивач зазначала, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 20 жовтня 2015 року. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з ? частини будинку, який розташований за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, вул. Ягідна (колишній провулок Леніна) будинок 13 та частини земельної ділянки за тією ж адресою. 28 квітня 2016 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори [PERSON] їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] на ? частину будинку, який розташований за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, вул. Ягідна (колишній провулок Леніна) будинок 13. Спадкодавець [PERSON] був співвласником житлового будинку, йому на праві власності належала ? частина зазначеного будинку. Іншим співвласником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами є відповідач [PERSON], колишня дружина спадкодавця [PERSON], якій також належить ? частина будинку. Підставою для виникнення у спадкодавця [PERSON] права власності на ? частину житлового будинку є рішення Апеляційного суду Київської області від 10 березня 2011 року. Згідно рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2013 року спадкодавцеві [PERSON] була виділена в натурі ? частина зазначеного будинку, інша частина була виділена в натурі [PERSON] Земельна ділянка, на якій розташований будинок, має площу 0,1561 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку. Підставою для\~набуття права\~власності на\~земельну ділянку,\~на якій\~розташований будинок, відповідачем [PERSON] є договір дарування земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] від 05.10.2004 р., посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON] На підставі вищезазначеного договору дарування земельної ділянки відповідач [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №577111, яка розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, провул. Леніна, 13, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Спадкодавець [PERSON] був обмежений в доступі до житлового будинку і був фактично позбавлений права користування та розпорядження належним йому майном. Він був вимушений звернутись за захистом своїх порушених прав до суду з позовною заявою про визнання права власності на частину земельної ділянки, необхідної для обслуговування частини будинку виділеної йому в натурі. Відповідачем по справі була [PERSON] та її дочка від першого шлюбу [PERSON], якій [PERSON] подарувала земельну ділянку згідно договору дарування від 10.09.2008 р., але [PERSON]Є у відповідності до вимог ст. 334 ЦК України не зареєструвала право власності на спірну земельну ділянку на своє імя та не отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку. Згідно висновку експерта консалтингової фірми «Апстрім - Експерт» [PERSON] №29/25-14 від 12 вересня 2014 року, який проводив судову земельно-технічну експертизу, було запропоновано два варіанта встановлення розміру земельної ділянки та місця її розташування для обслуговування ? частини житлового будинку, належної спадкодавцеві [PERSON] з урахуванням облаштування благоустрою та необхідних комунікацій. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2015 року позовні вимоги спадкодавця [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на частину земельної ділянки, необхідної для обслуговування частини будинку виділеної в натурі, було задоволено в повному обсязі, [PERSON] було виділено та визнано право власності на земельну ділянку площею 0,0712 га для обслуговування ? частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, провул. Леніна, 13, в спільному користуванні співвласників будинку залишено земельну ділянку площею 0,0030 га. За своє життя спадкодавець [PERSON] звернувся до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області з заявою про реєстрацію права власності на виділену йому рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2015 року земельну ділянку. 10.09.2015 \~ \~ \~ \~р. рішенням державного реєстратора на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області в реєстрації прав та їх обтяжень було відмовлено у звязку з відсутністю у резолютивній частині рішення суду кадастрового номеру земельної ділянки, який є її ідентифікуючою ознакою, що не дає змоги встановити на яку саме земельну ділянку рішенням суду визнається за спадкодавцем [PERSON] право власності. 28\~квітня 2016\~року державним\~нотаріусом Броварської\~районної державної\~нотаріальної контори\~[PERSON]\~позивачу було\~відмолено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~на земельну\~ділянку площею\~0,0712\~га у\~звязку з\~тим,\~що у\~відповідності до\~вимог ст.ст.\~182,\~334\~Цивільного Кодексу\~України та\~закону України\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2015 року підлягало реєстрації. Як вбачається з відповіді міськрайонного управління у Броварському районі та м. Броварах Держгеодастру України від 28.03.2017 р. земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, вул. Ягідна (колишній провулок Леніна), 13 площею 0,1674 га не існує та вона не є обєктом Державного земельного кадастру та не перебуває у власності [PERSON], ідентифікувати земельну ділянку площею 0,1674 га в системі Державного земельного кадастру неможливо. В даний час позивач є співвласником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, вул. Ягідна (колишній провулок Леніна), 13. Їй на праві власності належить одна друга частина будинку. Відповідач [PERSON] чинить позивачу перешкоди в користуванні належним їй майном, мотивуючи це тим, що земельна ділянка на якій розташована належна позивачу частина будинку належить їй на праві приватної власності. 28 квітня 2016 року позивач зареєструвала право власності на 1/2 частину будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, вул. Ягідна (колишній провулок Леніна), 13. В даний час право позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном порушено неможливістю оформити земельну ділянку для обслуговування належної їй частини будинку з надвірними будівлями і тому вважає, що звернення до суду з даною позовною заявою є єдиним шляхом захисту її порушеного права. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею право власності на частину земельної ділянки, необхідної для обслуговування ? частини будинку, який розташований за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, вул. Ягідна (колишній провулок Леніна), 13, з земельної ділянки площею 01561 га, яка розташована за зазначеною адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просила про задоволення позову в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, зазначила, що будинок знаходиться в процесі продажу. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 20 жовтня 2015 року (а.с.9,10). Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з ? частини будинку, який розташований за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, вул. Ягідна (колишній провулок Леніна) будинок 13, право власності на яку виникло на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 10 березня 2011 року (а.с.11-14). 28 квітня 2016 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] на ? частину будинку, який розташований за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, вул. Ягідна (колишній провулок Леніна) будинок 13 (а.с.21). 28 квітня 2016 року позивач зареєструвала право власності на 1/2 частину будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, вул. Ягідна (колишній провулок Леніна), 13. Іншим співвласником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами є відповідач [PERSON], якій також належить ? частина будинку. Згідно рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2013 року спадкодавцеві [PERSON] була виділена в натурі ? частина зазначеного будинку, інша частина була виділена в натурі [PERSON] (а.с.15-16). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2015 року [PERSON] було виділено та визнано за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0712 га для обслуговування ? частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, провул. Леніна, 13 (а.с.17-20). Підставою для набуття права власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, відповідачем [PERSON] є договір дарування земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] від 05.10.2004 р., посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON] На підставі вищезазначеного договору дарування земельної ділянки відповідач [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №577111, яка розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, провул. Леніна, 13, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с.27). Рішенням державного реєстратора на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області від 10.09.2015 р. в реєстрації прав та їх обтяжень на вищевказану земельну ділянку було відмовлено у звязку з відсутністю у резолютивній частині рішення суду від 17 лютого 2015 року кадастрового номеру земельної ділянки, який є її ідентифікуючою ознакою, що не дає змоги встановити на яку саме земельну ділянку рішенням суду визнається за спадкодавцем [PERSON] право власності (а.с.23). 28\~квітня 2016\~року державним\~нотаріусом Броварської\~районної державної\~нотаріальної контори\~[PERSON]\~позивачу [PERSON]\~ було\~відмолено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~на земельну\~ділянку площею\~0,0712\~га у\~звязку з\~тим,\~що у\~відповідності до\~вимог ст.ст.\~182,\~334\~Цивільного Кодексу\~України та\~закону України\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2015 року підлягало реєстрації (а.с.22). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.10.2016 \~ \~ \~ \~р., площа земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, вул. Ягідна (колишній провулок Леніна), 13, має площу 0,1561 га (а.с.24-26). Як вбачається з відповіді міськрайонного управління у Броварському районі та м. Броварах Держгеодастру України від 28.03.2017 р. земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, вул. Ягідна (колишній провулок Леніна), 13 площею 0,1674 га не існує та вона не є обєктом Державного земельного кадастру та не перебуває у власності [PERSON], ідентифікувати земельну ділянку площею 0,1674 га в системі Державного земельного кадастру неможливо (а.с.26 зворотна сторона). З метою повного та всебічного розгляду даної справи, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року було призначено проведення в справі судової земельно-технічної експертизи (а.с.89-90). Згідно висновку експерта С-793 судової земельно-технічної експертизи від 03 лютого 2018 року [PERSON], варіант виділення земельної ділянки необхідної для обслуговування ? частини будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Пухівка, вул. Ягідна (колишній провулок Леніна), буд. 13 в межах Державного акту серії ЯА №577111, кадастровий номер 3221286801:01:029:0005, для забезпечення проходу і підходу співвласників до належних їм будівлям, спорудам та земельним ділянкам передбачено двір спільного користування площею 30,0 кв.м., в рівних долях кожному. Першій стороні пропонується в користування земельна ділянка площею 911,0 кв.м., в тому числі: під житловою забудовою, двором і городом 896,0 кв.м., під двором спільного користування 15,0 кв.м. Другій стороні пропонується в користування земельна ділянка площею 650,0 кв.м., в тому числі: під житловою забудовою, двором і городом 635,0 кв.м., під двором спільного користування 15,0 кв.м. (а.с.98-108). У відповідності до вимог ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частина четверта статті 120 ЗК України передбачає, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності. Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статей 364, 367 ЦК України, кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України. За нормою статті 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку, виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини або за рішенням суду. Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Відповідно до частини четвертої статті 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно вимог ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно із ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд, з врахуванням вищевикладеного, а також того, що право позивача, як співвласника ? частини спірного будинку, в частині набуття права власності на ? частину земельної ділянки були порушені, приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи висновок експерта С-793 судової земельно-технічної експертизи від 03 лютого 2018 року [PERSON], суд вважає за можливе виділити в користування позивачу [PERSON] земельну ділянку площею 650,0 кв.м., в тому числі: під житловою забудовою, двором і городом 635,0 кв.м., під двором спільного користування 15,0 кв.м., відповідно до частки в житловому будинку, яка перебуває у користуванні позивача. Питання щодо грошової компенсації для порівняння ідеальних часток судом не вирішувалося, оскільки позивач [PERSON] про її стягнення в судовому засіданні не наполягала, а також дане питання проведеною експертизою не досліджувалося. Крім того,

Outcome: approved