Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовною заявою до Ужгородської міської державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Судом встановлено, що позивачами неправильно зазначено найменування відповідача - Ужгородська міська державна нотаріальна контора та правильним найменуванням зазначеної юридичної особи згідно з відомостями у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є Перша ужгородська державна нотаріальна контора. Позов мотивують тим, що 10 травня 2016 року помер їхній батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 4/6 частини житлового будинку з належними до нього прибудовами, який розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Руданського, 16. Вказують, що спадщина здійснюється за законом, оскільки за життя батько заповіту не складав. Зазначають, що спадщину за померлим батьком вони прийняли, а саме [PERSON] шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] 07.11.2016 року, номер витягу 45685701, яким було заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 59763843, номер у нотаріуса 17/2016. [PERSON] також прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем [PERSON], що стверджується копією її паспорта з відміткою про реєстрацію та місця проживання за адресою: [INFO]. Таким чином, зазначають, що вони позивачі спадщину за померлим батьком прийняли в порядку, передбаченому ст. ст. 1268, 1269 ЦК України та строки встановлені ст. 1270 ЦК України. Вказують, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2012 року, що набрало законної сили, встановлено, що забудовником житлового будинку № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді був [PERSON], який ним було збудовано за час шлюбу разом з дружиною [PERSON]. Також вказують, що 09 липня 2010 року їхня мати [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частину належного їй будинку, яку прийняли її чоловік [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON] по 1/6 частині кожний. Зазначеним рішенням суду, що набрало законної сили, визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по 1/6 частині будинковолодіння, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Руданського, 16. Таким чином, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2012 року, що набрало законної сили, встановлено факт будівництва і належності на праві приватної власності вищевказаного будинку їхнім батькам [PERSON] та [PERSON], а після смерті їхньої матері [PERSON] по 1/6 частині їм позивачам. Також вказують, що після спливу шестимісячного строку вони звернулися до Ужгородської міської нотаріальної контори із заявами про видачу їм свідоцтва про право на спадщину, а також до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON], яким була заведена спадкова справа, на що Ужгородською міською нотаріальною конторою їм усно було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину на вказаний будинок, а приватним нотаріусом [PERSON] була надана письмова відмова про видачу на їхнє імя свідоцтва про право на спадщину на будинок № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно, виданого на імя спадкодавця, на підтвердження чого надано письмову відмову нотаріуса від 12.10.2017 року № 49/01-16. Стверджують, що правовстановлюючий документ на нерухоме майно, яке успадковується, а саме на житловий будинок № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді, відсутній, оскільки реєстрація права власності на вказане нерухоме майно їхніми батьками не проводилася. Вказують, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2012 року, що набрало законної сили, встановлено, що забудовником житлового будинку № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді був [PERSON], який ним було збудовано за час шлюбу разом з дружиною [PERSON]. Також цим же рішенням визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по 1/6 частині будинковолодіння, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Руданського, 16. Оскільки після смерті їхнього батька [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 4/6 частини житлового будинку № 16 по вул. Руданського в м. Ужгород Закарпатської області, тому в порядку спадкування за законом вважають, що за кожним позивачем [PERSON] і [PERSON], які є спадкоємцями його майна, слід визнати право власності по 2/6 частини на вказаний будинок з належними до нього прибудовами. Згідно з оціночним акту на господарсько-побутові будівлі і внутрішньо-дворові будови домоволодіння № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді, виготовленого Ужгородським БТІ, вартість вказаного будинку з належними до нього прибудовами становить 2683,00 грн. Оскільки ними позивачами успадковується лише 4/6 частини вказаного домоволодіння, де 1/6 частина становить 447,16 грн. (2683 / 6 = 447,16), 4/6 частин становлять 1788,64 грн. (447,16 x 4 = 1788,64), що є ціною позову, а 2/6 частини успадкованого кожним з позивачів майна становить 894,32 грн. (447,16 x 2 = 894,32). На підставі наведеного позивачі просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом, за кожним по 2/6 частини на житловий будинок з належними до нього прибудовами, що розташований: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Руданського, № 16. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, однак подали через канцелярію суду заяву від 18.10.2017 року про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач Перша ужгородська державна нотаріальна контора у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечила, хоча про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомлено. Відповідач приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомлено. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. За приписами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2012 року, що набрало законної сили, у цивільній справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори та КП «БТІ м. Ужгорода», третя особа: [PERSON], про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, за позивачами [PERSON] та [PERSON] визнано право власності за кожним по 1/6 частині будинковолодіння, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Руданського, 16. Даним рішенням суду встановлено, що у відповідності до рішення виконкому Ужгородської міської Ради депутатів трудящих № 82 від 16.02.1966 року та договору від 12.05.1966 року [PERSON] було надано в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку на правах особистої власності по вул. Руданського, 16 в м. Ужгороді. Як вбачається з акту приймання в експлуатацію житлового будинку № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді, який затверджений рішенням виконкому Ужгородської міської Ради депутатів трудящих № 262 від 07.06.1972 року, [PERSON] являється забудовником вказаного будинку. 02 серпня 1973 року на будинок №16 по вул. Руданського в м. Ужгороді видано реєстраційне посвідчення Ужгородським міжміським бюро технічної інвентаризації. 09 липня 2010 року померла дружина [PERSON], мати позивачів [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ФМ № 104068. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 вказаного будинковолодіння. Судом встановлено, що [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишала. [PERSON], [PERSON] та [PERSON]Ф на день смерті [PERSON] проживали разом з останньою в будинку № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді, і таким чином фактично вступили в управління спадковим майном. Судом також встановлено, що за життя померла [PERSON] не зверталася у відповідні виконавчі комітети та в КП «БТІ м. Ужгорода» з метою оформлення права власності на зазначене нерухоме майно. Враховуючи те, що в судовому засіданні не встановлено даних, які б заперечували факт права власності у померлої [PERSON] на 1/2 житлового будинку, що знаходиться в м. Ужгороді по вул. Руданського, № 16, суд дійшов до переконання про достатність підстав для задоволення позову в частині визнання за позивачами по 1/6 частини права власності на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В силу приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. 10 травня 2016 року батько позивачів [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть останнього серії І-ФМ № 204967 від 10.05.2016 року, виданим Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області, та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 4/6 частини житлового будинку, що розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Руданського, 16. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, що виданий приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] 07.11.2016 року, номер витягу 45685701, стверджується, що нотаріусом заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 59763843. Позивач [PERSON] прийняла спадщину, так як на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем [PERSON], що також стверджується копією її паспорта з відміткою про реєстрацію та місця проживання за адресою: [INFO]. Отже, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2012 року, що набрало законної сили, встановлено факт будівництва і належності на праві приватної власності спадкового будинку батькам позивачів [PERSON] та [PERSON], а після смерті їх матері [PERSON], по 1/6 частині позивачам. Відповідно до ч. 1\~ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За приписами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Також судом встановлено, що після спливу шестимісячного строку позивачі звернулися до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON], яким було заведено спадкову справу (номер справи у Спадковому реєстрі - 59763833) та повідомлено про неможливість видати на їхнє імя свідоцтва про право на спадщину на будинок № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно, виданого на імя спадкодавця, що підтверджується письмовою відмовою нотаріуса від 12.10.2017 року № 49/01-16. Як вбачається з вищевказаного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили, встановлено, що забудовником житлового будинку № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді був [PERSON], який ним було збудовано за час шлюбу разом з дружиною [PERSON]. Також з виписки з рішення № 262 виконкому Ужгородської міської ради депутатів трудящих від 07.06.1972 року «Про прийом в експлуатацію індивідуальних будинків» вбачається факт затвердження акту прийому в експлуатацію індивідуального будинку [PERSON]. Із висновку про реєстрацію домоволодіння від 24.07.1949 року за № 334 вбачається, що власником домоволодіння за адресою: вул. Руданського, № 16, м. Ужгород є [PERSON]. Оскільки після смерті батька позивачів [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 4/6 частини житлового будинку № 16 по вул. Руданського в м. Ужгород Закарпатської області, суд вважає, що у порядку спадкування за законом за кожним з позивачів [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями його майна, слід визнати право власності по 2/6 частині на вказаний будинок з належними до нього прибудовами. За положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно зі ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Право власності підлягає захисту від порушень, не повязаних із позбавленням володіння, зокрема власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. На підставі ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно з п. 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-1V однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У розумінні ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За загальним правилом, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Якщо у складі спадщини є нерухоме майно, спадкоємець, який прийняв спадщину, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Відтак, враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, спірне майно належало на праві власності спадкодавцю, позивачі спадщину прийняли, таким чином, визнання права власності на житловий будинок за позивачами у порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, не порушує інтересів третіх осіб, а\~ заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved