Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Акціонерне Товариство «АКЦЕНТ- БАНК» (далі - позивач) звернулось до суду з позовною заявою в якій вказує, що АТ «АКЦЕНТ -БАНК» є правонаступником прав та обов`язків Публічного Акціонерного Товариства «Акцент - Банк» у зв`язку з тим, що рішенням загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 року змінено організаційно-правову форму та назву Позивача з Публічного Акціонерного Товариства «АКЦЕНТ -БАНК» на Акціонерне Товариство «Акцент - БАНК», про що зазначено у п.1.1. Статуту AT «АКЦЕНТ -БАНК». 29 грудня 2015 року [PERSON] (далі - відповідач) приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку (надалі - Умови та Правила) з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «АКЦЕНТ -БАНК» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач? станом на 15.07.2021 року має заборгованість - 36169,55 гривень, яка складається з наступного: - 23124,94 гривень - заборгованість за кредитом; - 13045,51 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 0,00 гривень - штраф. Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу SMS-повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяти на себе зобов`язання. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав АТ «АКЦЕНТ-БАНК». Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 грудня 2015 року у розмірі 36169,55 гривень та судові витрати у розмірі 2270,00 гривень. Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в наданому клопотанні просив справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Яковенко А.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, так як позивачем сплачена заборгованість по кредиту у повному обсязі, на що надав розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором укладеним з АТ «АКЦЕНТ-БАНК» від 29.12.2015 року /а.с. 58-60/. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, тому суд з власної ініціативи розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, вислухавши представника відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши позовну заяву та наявні у справі письмові докази, вивчивши розрахунок заборгованості за кредитним договором наданий представником відповідача, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, дійшов наступного висновку. Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до Статуту АТ «АКЦЕНТ -БАНК», Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та Банківської ліцензії № 16 від 30 жовтня 1992 року, Акціонерне Товариство «АКЦЕНТ -БАНК» є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому Законом порядку. Судом встановлено, що 29 грудня 2015 року між Акціонерним Товариством «АКЦЕНТ - БАНК» (далі- банк) та [PERSON] (далі - позичальник) укладено кредитний договір № б/н на підставі якого відповідач підписала Анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с. 7/. У Анкеті - заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг та з Тарифами. Проте, судом встановлено, що вищевказана Анкета-заява, на яку посилається позивач, є стандартним бланком, який містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію і не містить даних про умови кредитування, про розмір відсотків, порядку користування кредитними коштами. Як вбачається з Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29 грудня 2015 року, укладеного між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та клієнтом [PERSON] , станом на 15 липня 2021 року вона має заборгованість в розмірі 36169 гривень 55 копійок, а саме: загальний залишок заборгованості за тілом кредиту - 23124 гривні 04 копійки; - загальний залишок заборгованості за процентами - 13045 гривень 51 копійка. /а.с. 5-6/. Проте АТ «АКЦЕНТ- БАНК» не надано належних та допустимих доказів погодження з позичальником умов щодо розміру та порядку нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а тому дана позовна вимога не підлягає до задоволення з підстав їх недоведеності та необґрунтованості. При цьому, встановлено, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в Акцент-Банку не містять підпису відповідача, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-Заяву позичальника та, відповідно, чи брала вона на себе зобов`язання зі сплати саме такого, який зазначено в Умовах, розміру відсотків, комісії, пені, штрафів, у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, а тому суд дійшов висновку, що вказані Умови та Правила не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 29 грудня 2015 року № б/н. А тому, відповідно, вказані Умови та Правилами не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 29 грудня 2015 року. Також банком наданий Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «АКЦЕНТ -БАНК» Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» /а.с. 12 на звороті, 13/, де міститься інформація про розмір базової процентної ставки, розмір прострочених зобов`язань по кредиту, комісія за зняття власних коштів у банкоматах, проте судом встановлено, що надані позивачем Тарифи також не містять підпису відповідача [PERSON] , і тому даних чи була вона ознайомлена з даною інформацією матеріали позовної заяви не містять. Згідно Виписки з рахунку [PERSON] , вбачається, що усього надходжень: 75002,09 гривень, баланс на кінець періоду: - 24676,03 гривні /а.с. 40-57/. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З матеріалів справи вбачається, що договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України Про захист прав споживачів ). У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН Керівні принципи для захисту інтересів споживачів, прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновки викладені у Постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 у яких зазначено, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ «АКЦЕНТ-БАНК» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності і розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Як вбачається з наданого представником відповідача Яковенком А.В. розрахунку заборгованості за кредитним договором, витрачені (надані) кошти за кредитним договором станом на 26.02.2020 року - 49645,15 гривень, сума погашення за наданим кредитом станом на 26.02.2020 року - 74 962,09 гривні /а.с. 58-60/. Випискою з рахунку [PERSON] також вбачається, що вона перерахувала на рахунок банку станом на 01.04.2020 року - 75002,09 гривень /а.с. 40-57/. Розрахунок наданий представником відповідача був направлений на адресу позивача, що підвтерджується квитанцією Укрпошти /а.с. 63/, проте відповіді чи роз`яснень до даного розрахунку банком не надано. Отже, як вбачається з розрахунку банку, [PERSON] має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 23124,04 гривні, проте, з наданих представником відповідача доказів, вона перерахувала кошти на погашення кредиту у розмірі 74962,09 гривень, що значно перевищує суму заборгованості по тілу кредиту. В розрахунку заборгованості за кредитним договором наданий банком /а.с. 5-6/ вбачається, що кошти, які вносились [PERSON] на погашення заборгованості по кредиту направлені на погашення відсотків, які нараховувались неправомірно. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України оскільки Умови та правила надання банківських послуг, могли неодноразово змінюватись самим Банком в період часу укладання договору про надання банківських послуг до моменту виникнення спірних правовідносин та звернення до суду із вказаним позовом, що не виключає можливості надання суду витягу з Умов і Правил у будь-яких редакціях, що найбільше сприятливі для вирішення справи. Згідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з вищевикладеного, відповідач виконала свої зобов`язання перед банком у повному обсязі, вона виплатила фактично отриману суму кредитних коштів, крім того вона переплатила суму заборгованості. Решта вимог позову не підлягає до задоволення за недоведеністю заявлених вимог. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищенаведеного, оцінивши надані докази в судовому засіданні та зважаючи на те, що банком не доведена та обставина, що відповідач не повернула тіло кредиту у розмірі вказаному в позовній заяві, суд вважає що позов АТ «АКЦЕНТ БАНК» не підлягає до задоволення. Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому питання про судовий збір не вирішується.

Outcome: dismissed