Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту також - позивач) звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 07 листопада 1981 року Гізівщинською сільською радою Любарського району зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] . Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] , які на даний час досягли повноліття і є самостійними. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю та відсутність між ними взаєморозуміння. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгяд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить справу розглядати без його участі. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 07 листопада 2011 року Гізівщинською сільською радою Любарського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №18, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, тому з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати в сумі 840,80 грн. На підставі ст.ст.24, 84, 104, 105 ч.3, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved