Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON], зменшивши у судовому засіданні позовні вимоги, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №167 по вул. Ільфа і Петрова, буд. 31, у м. Одесі, від 13 вересня 2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №3803, витребувати у [PERSON] квартиру №167 по вул. Ільфа і Петрова, буд. 31, у м. Одесі, та повернути її [PERSON], а також скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру №167 по вул. Ільфа і Петрова, буд. 31, у м. Одесі за громадянином [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), номер запису про право власності: 2486951 від 13.09.2013 року, час реєстрації 14:44:14, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 156678951101. При цьому позивачка посилається на те, що вищезазначена квартира вибула з законного володіння позивачки поза її волею, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся, про причини неявки суд не сповістив. 3-тя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала до суду лист з проханням слухати справу у її відсутність. 3-тя особа: [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся, про причини неявки суд не сповістив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, згідно договору купівлі продажу від 13 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №3803, [PERSON] передала (продала) у власність, а [PERSON] прийняв (купив) у власність квартиру №167 по вул. Ільфа і Петрова, буд. 31, у м. Одесі. Згідно висновку №5050/02 від 20.01.2017 року судово-почеркознавчої експертизи, яка призначалась за клопотанням представника позивача, вбачається, що рукописні записи «Димова Людмила Георгиевна» у примірниках договору купівлі-продажу від 13.09.2013, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3803 (які зберігаються у [PERSON] та у нотаріальній справі приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON]С.), розташовані в середній частині зворотного боку документів, на лінії графлення, в графі «Продавець:», виконані не самою [PERSON], а іншою особою. Рукописні записи «Димова» в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій (справа №02-33, том №2), розміщені на 174 аркуші реєстру, в графі «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальних дій» (реєстрові записи №№3809, 3803), виконані не самою [PERSON], а іншою особою. Підписи від імені [PERSON] у примірниках договору купівлі-продажу від 13.09.2013, укладеного між [PERSON] та [PERSON] посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3803 (які зберігаються у [PERSON] та у нотаріальній справі приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON]С.), розташовані в середній частині зворотного боку документів, на лінії графлення, в графі «Продавець:», ліворуч рукописних записів «Димова Людмила Георгиевна», виконані не самою [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підписам. Підписи від імені [PERSON] в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій (справа №02-33, том №2), розміщені на 174 аркуші реєстру, в графі «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії» (реєстрові записи №№3809, 3803), виконані не самою [PERSON], а іншою особою з наслідуванням її підписам. Крім того, на виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року щодо надання інформації з приводу звернення [PERSON] із заявою про скоєння кримінального правопорушення при продажі квартир №№166, 167 буд. 31 по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі слідчий відділ Київського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області повідомило, що у кримінальному провадженні №42013170010000279 триває досудове розслідування, остаточного рішення по кримінальному провадженню не прийнято. Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що спірна квартира вибули з законного володіння [PERSON] поза її волею. У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину; Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину; У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК; Відповідно до частини пятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. П. 3 ч.1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права. В порядку ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При таких обставинах та враховуючи вищезазначене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved