Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

[PERSON], з урахуванням уточнень позовних вимог (т. 1 а.с. 133-134), звернулась до суду із позовом до [PERSON] [PERSON] по встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер син позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права власності на ? частину квартири [ADDRESS]. 05.08.2009 року [PERSON] у встановленій законом формі зробив на випадок своєї смерті розпорядження, згідно якого все належне йому майно, заповів позивачці, проте при зверненні до державного нотаріуса, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропущенням нею встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивачка стверджує, що з 2004 року вона постійно проживала зі свої сином однією сім'єю в належному їй двоповерховому дачному будинку, який розташований у садівничому товаристві «Моряк». Вона особа похилого віку, часто хворіє, їй була потрібна допомога. На той час її син не мав постійної роботи, у нього не склалося сімейне життя, у нього також були проблеми зі здоров'ям. За таких обставин вони вирішили жити разом у належному їй житловому будинку та піклуватися один одним. Тому з цього часу син належну йому квартиру у місті Скадовську здав в оренду. З ними також проживала співмешканка [PERSON]. Вони разом вели домашнє господарство, займалися городництвом та садівництвом, тримали худобу. Тому просила суд встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в уточненій позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та недоведеності. Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників цивільного процесу, розглянувши подані документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права власності на ? частину квартири [ADDRESS], що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.05.2012 року та свідоцтва про право власності на житло № 140 від 21.06.1996 року (т. 1 а.с. 6, 10). Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися дружина спадкодавця [PERSON] та донька [PERSON] (т. 2 а.с. 3). 05.08.2009 року [PERSON] у встановленій законом формі зробив на випадок своєї смерті розпорядження, згідно якого все належне йому майно, в тому числі належну йому частину квартири [ADDRESS], заповів своїй матері [PERSON] (т. 2 а.с. 14). Проте у встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулася, в зв'язку з чим їй відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом (т 2 а.с. 10, 15). Із системного аналізу ч. 4 ст. 256 ЦПК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб або за наявності інших спадкоємців і спору між ними розглядаються судами за правилами позовного провадження. Враховуючи наявність спору з приводу спадкування після смерті [PERSON], звернення [PERSON] до суду за правилами позовного провадження відповідає діючому законодавству України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року). Із копії паспорту [PERSON] та довідки Скадовської міської ради Херсонської області від 21.03.2014 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] (т 1 а.с. 5, 9). На підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, позивачка посилалася на акт обстеження житлово-побутової комісії Скадовської міської ради Херсонської області від 21.03.2014 року (т. 1 а.с. 13), в якому з пояснень громадян [PERSON] та [PERSON] встановлено факт проживання [PERSON] зі своїм сином [PERSON] з 2004 року по день смерті останнього, довідку Скадовської міської ради Херсонської області № 1031 від 21.03.2014 року (т. 1 а.с. 14), а також покази свідків. Разом з тим, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що належна йому дача, яку він придбав у 2004 році, розташована неподалік від дачі [PERSON] Він є моряком, вдома буває 2-3 місяці весною або влітку у відпустці. Зазначив, що в цей період часто бачив [PERSON], яка приїздила на дачу на своєму автомобілі, привозила продукти сину. Вона приїздила кожного понеділка, в будні дні 2-3 на тиждень, машину ставила біля двору. При цьому не міг з упевненістю стверджувати, що [PERSON] постійно проживала на дачі разом зі своїм сином, тому заперечив зміст акту житлово-побутової комісії від 21.03.2014 року в цій частині. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює головою садового товариства «Моряк» з квітня 2009 року, у товаристві буває кожного дня у літній сезон, а в зимовий період - не менше 10 разів на місяць, з цього часу [PERSON] проживав на дачі зі своєю співмешканкою [PERSON]. Не бачив щоб разом з ними проживала [PERSON], вона приїздила до них кожен понеділок, в інші дні 2-3 рази на тиждень, привозила продукти харчування, при цьому ставила автомобіль біля двору. Він не бачив, щоб [PERSON] залишалася на дачі на ніч. Також зазначив, що він часто бував на дачі в [PERSON], контролював споживання електроенергії, але порушень у них не було. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що являються сусідами з [PERSON] по дачі з 2003 року, мають з нею гарні відносини, в 2004 році [PERSON] повідомила їм, що на її дачу переїжджає жити її син [PERSON] та невістка [PERSON]. З того часу вони стали жити разом на дачі. [PERSON] приїздила на дачу кожен день, в будні після обіду, в них було господарство. При цьому коли вони ([PERSON] та [PERSON]) їхали з дачі, кожен раз близько 17 години, автомобіль [PERSON] залишався біля двору. Крім того, [PERSON] додав, що [PERSON] не могла сама заганяти автомобіль у двір і він допомагав їй це зробити, за період з 2004 року близько 5-6 разів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є першою дружиною [PERSON], в неї гарні стосунки з [PERSON] Зазначила, що за життя [PERSON] до вересня 2007 року вона на його прохання в літній час доглядала за його дачею, яка розташована поряд з дачею [PERSON], зазначила, що та проживала на дачі разом зі своїм сином [PERSON], більше з ними ніхто не проживав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2004 році він уклав з [PERSON] договір оренди квартири [ADDRESS] в усній формі, розраховувався за оренду квартири з [PERSON] або його співмешканкою [PERSON], після смерті [PERSON] його мати уклала з ним договір оренди вказаної квартири. Він був на дачі один раз взимку 2006-2007 року - допомагав [PERSON] перевезти з його квартири меблі, це було після обіду, в будинку були [PERSON] та [PERSON], йому здалося, що вони там проживали. Більше ніколи на дачі, де проживав [PERSON], він не був. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є свахою [PERSON], з якою має гарні стосунки, в [PERSON] життя не склалося, він часто хворів, не працював, тому [PERSON], яка також має проблеми зі здоров'ям, вирішила, що вони будуть жити разом на дачі. Вони жили втрьох, з ними жила [PERSON]. У них було спільне господарство. Коли [PERSON] та [PERSON] хворіли, вони жили в місті Скадовську в квартирі [PERSON] й лікувалися в лікарні, яка розташована поруч. Бувала на дачі близько по 2 рази на місяць. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він був другом [PERSON] з дитинства і підтримували відносини до його смерті, зустрічалися в місті, а потім на дачі, так як [PERSON] став жити на дачі, де проживав разом з матір'ю та співмешканкою [PERSON]. Він бував на дачі не менше одного разу на місяць, іноді залишався ночувати. У них на дачі було господарство, декілька разів допомагав [PERSON] по господарству. Останній раз він був на дачі в квітні 2012 року, [PERSON] також була на дачі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає неподалік від дачі [PERSON] через декілька будинків. Зазначила, що [PERSON] проживав на дачі з [PERSON]. [PERSON] разом з ними не проживала, тільки приїздила декілька разів на тиждень, зі слів [PERSON] знає, що вона привозила їм продукти. Також вказала, що часто проходила повз будинок [PERSON], після обіду бачила, що автомобіль [PERSON] стояв біля двору, ввечері не було, в дворі також його не бачила. [PERSON] з [PERSON] тримали господарство, корову, курей, свиней. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він мешкає на дачі вже 22 роки неподалік від будинку, де проживав [PERSON] Бував на дачі [PERSON] 3-4 рази на тиждень. Зазначив, що він не бачив щоб [PERSON] проживала на дачі разом з [PERSON], бачив як вона приїздила на дачу декілька разів на тиждень. [PERSON] проживав на дачі разом зі співмешканкою [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його ділянка знаходиться неподалік від дачі [PERSON]. Знає, що [PERSON] проживав із жінкою на ім'я [PERSON], а [PERSON] з ними не проживала. У [PERSON] було господарство, все робила [PERSON], а [PERSON] нічого не робила, лише приїздила декілька разів на місяць, привозила продукти харчування та гроші. Також свідок повідомив, що він на дачі не живе, лише буває там кожен день, іноді залишається ночувати. При цьому суд критично ставиться до показів свідка [PERSON], яка вказувала, що крім [PERSON] з [PERSON] більше ніхто не проживав, оскільки спростовуються в цій частині показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], тому не бере до уваги її покази. Також, як вбачається з відповіді голови правління СТ «Моряк» від 09.12.2014 року, за період з 03.04.2009 року [PERSON] ніколи не проживала однією сім'єю зі своїм сином [PERSON] в будинку [ADDRESS] (т. 1 а.с. 160). З огляду зазначеного, оцінюючи покази допитаних в судовому засіданні свідків з точки зору достовірності та достатнього взаємного зв'язку у їх сукупності, суд зазначає, що покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в частині їх тверджень про постійне проживання померлого [PERSON] з позивачкою [PERSON], які, як встановлено в судовому засіданні мають гарні відносини з останньою, спростовуються показами свідків [PERSON] - голови садового товариства, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є сусідами по дачі та жителями садового товариства, тому, за відсутності інших належних та допустимих доказів цього факту, не приймаються судом до уваги. Свідок [PERSON] взагалі зазначив, що він всього одного разу в 2006 чи 2007 році був на дачі й бачив там [PERSON], що, на думку суду, не свідчить про постійне її проживання з [PERSON] до його смерті [INFO]. Суд також звертає увагу на те, що допитані в судовому засіданні свідки, в переважній більшості вказували лише на тимчасове перебування [PERSON] за місцем постійного проживання її померлого сина. При цьому суд вважає недопустимим доказом акт обстеження житлово-побутової комісії Скадовської міської ради Херсонської області від 21.03.2014 року (т. 1 а.с. 13), оскільки суперечить змісту показів свідка [PERSON], а також свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], змісту відповіді голови садового товариства «Моряк» від 09.12.2014 року (т. 1 а.с. 160), тому не бере до уваги вказаний акт обстеження, як не бере до уваги й довідку Скадовської міської ради Херсонської області від 21.03.2014 року (т. 1 а.с. 14), оскільки видана на підставі його даних. Також суд не бере до уваги письмові заяву [PERSON] (т. 1 а.с. 219) та пояснення [PERSON] (т. 2 а.с. 52), та вважає їх недопустимими доказами на підтвердження факту постійного проживання позивачки зі своїм сином на час його смерті, оскільки вказані особи не були допитані в судовому засіданні у відповідності до порядку, встановленого процесуальним законом, для допиту свідка. Надані позивачкою копії договору оренди квартири від 20.05.2012 року (т. 1 а.с. 15-17), акту про заміну електролічильника від 04.12.2012 року (т. 1 а.с. 21), квитанції за оплату комунальних послуг (т. 1 а.с. 22-29), не підтверджують факту її постійного проживання зі своїм сином на час його смерті, оскільки виконані після його смерті, тому також не приймаються судом до уваги. Отже в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України, не знайшли свого підтвердження переконливими, належними та допустимими доказами доводи позивачки та її представника щодо постійного проживання позивачки зі своїм сином на час його смерті. Будь-яких інших доказів, що свідчили б про спільний побут чи ведення спільного господарства [PERSON] разом із покійним сином, суду не надано, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed