Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] - громадяни Російської Федерації в червні 2021 року звернулись до суду з заявою окремого провадження про встановлення факту що має юридичне значення. Заявники просять суд постановити рішення, яким встановити факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року їх баби - [PERSON] , померлої [INFO] . Встановлення факту постійного проживання баби на території України пов`язано з набуттям заявниками громадянства України. У відповідності до положень ст..33 ЦПК України заяву розподілено судді Калашніковій О.І. Ухвалою суду від 11.06.2021 року заяву прийнято до провадження і призначено до розгляду в судовому засіданні. 05.07.2021 року до суду надійшов відзив заінтересованої особи на вимоги [PERSON] і [PERSON] . Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області просить суд залишити заяву без розгляду, стверджуючи, що заявники не звертались до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області з заявою встановленого зразка про набуття, прийняття чи встановлення належності до громадянства України, не надали до ГУ ДМС України в Одеській області жодних документів, зазначених у Порядку, тобто заявники не використали всі можливості для отримання статусу громадянина України , тому їх звернення до суду із заявою про встановлення факту є передчасним. На думку заінтересованої особи у даному випадку має місце спір про право, який належить вирішувати за правилами позовного провадження. Заявники скористались своїм право і надали на відзив відповідь. Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню з наступних підстав. У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є особи, що постійно проживали на території України станом на 24 серпня 1991 року, а також особи, які приживали на території України станом на 13 листопад 1991 року і не були громадянами інших держав. Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» [INFO] ) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Пунктом 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (далі - Порядок) передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до [INFO] на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У даному випадку судом встановлено: [PERSON] народилась [INFO] в м. Чернівці. [INFO] у м. Чернівці у [PERSON] народився син [PERSON] . У період з 22.11.1985 року по 27.11.2001 року [PERSON] проживала за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] . З 03 квітня 1989 року по 01.02.1994 року [PERSON] працювала у Чернівецькому обласному управлінні культури спочатку на посаді заступника начальника планово-фінансового відділу, а далі на посаді головного бухгалтера. [INFO] [PERSON] померла у м. Чернівці. Вказані обставини свідчать, що [PERSON] постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року. [PERSON] є бабою заявників. Родинні відносини підтверджуються копіями свідоцтв про народження. Таким чином, встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року має правове значення для заявників, в іншому порядку вони - заявники не можуть довести вказаного факту, який знайшов підтвердження наявними в матеріалах справи доказами. Стосовно позиції заінтересованої особи щодо спору про право зазначає наступне. Право заявника на отримання громадянства України на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» за умови надання відповідних документів Управління Державної міграційної служби не заперечувало, що убачається із його письмового повідомлення. А само по собі посилання Управління Державної міграційної служби в апеляційній скарзі на існування між ним та заявником спору про право не може беззаперечно свідчити про наявність такого спору.

Outcome: approved