Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася із заявою до суду, в якій просить встановити факт, що архівна довідка від 17.08.2016 № Ф-8685 дійсно стосується [PERSON] [INFO] та підтверджує факт його переселення у 1946 році у Тернопільську область з с. Бобрівка Ярославського повіту Жешівського воєводства, [PERSON], у звязку з Угодою від 09.09.1944 між УРСР та Польщею. В обгрунтування посилається на те, що її дід, [PERSON], народився 01 січня 1933 року у с. Бобрівка Ярославського повіту ([PERSON]). У 1946 році він з сімєю був переселений у Тернопільську область у звязку з Угодою від 09.09.1944 між УРСР та Польщею. Факт переселення підтверджується довідкою від 26.02.2003 № В-584-03/п, виданою Державним архівом Львівської області. За інформацією, розміщеною на сайті Генерального консульства [PERSON] у Львові, громадяни України, які за договором між ПКНВ та Урядом УРСР від 09.09.1944 були переселені з території [PERSON], можуть звертатися до польських консульських установ про видачу багаторазової візи терміном дії на 2 або 5 років. Це стосується також дітей і внуків переселених осіб (репатріантів), дружини/чоловіка репатріанта та дружини/чоловіка дітей і онуків репатріанта, за умови представлення оригіналу офіційного документа, який підтверджує факт проживання на теперішній території [PERSON] та евакуацію з неї. Заявниця, як онука репатріанта, вирішила скористатися цим правом, а тому звернулася за консультацією до Візового центру [PERSON] у м. Львові, надавши у якості офіційного документа, що підтверджує факт виселення діда з території [PERSON], архівну довідку від 26.02.2003 № В-584-03/п. В інформаційному відділі Візового центру їй було повідомлено про необхідність поновлення такої довідки, а тому у березні 2016 року вона звернулися до Державного архіву Львівської області із заявою про видачу нової довідки про факт примусового виселення [PERSON] з території [PERSON]. У відповідь на вищевказаний запит Державний архів Львівської області видав довідку від 17.08.2016 № Ф-8685, у якій прізвище її діда вказане як „Висьньовський замість „Вишневський, а імя та по батькові як „Стефанія Василівна замість „Степан Васильович. Водночас, у довідці розяснено, що у разі різночитання імен, прізвищ, назв, окремих біографічних фактів наводиться те написання, що вживається в документі з позначкою так у документі. У Візовому центрі [PERSON] заявниці було розяснено, що зважаючи на розбіжності між даними, вказаними у архівних довідках та інших правовстановлюючих документах [PERSON] для встановлення факту переселення її діда з території [PERSON] їй необхідно звернутися до суду. Зазначає, що причини помилок у метриках їй не відомі. Написання прізвища „Висьньовський замість „Вишневський повязує з фонетичними особливостями звучання цього прізвища польською мовою; написання імені „Стефанія замість „Степан - з тим, що у родині, окрім діда, була ще одна дитина з таким самим іменем (1928 р. н.). Припускає також неможливість голови родини перевірити дані, внесені до метрик, зважаючи на його можливу неписемність, а також на те, що виселення було примусовим, а тому просить суд заяву задовольнити. Заявниця подала на адресу суду заяву про слухання справи у її відсутності та уточнила мету встановлення факту, якою є внесення виправлення в актовий запис. Представник Державного архіву Львівської області в судове засідання не зявився, подавши заяву про слухання справи у його відсутності. Відносно довідки від 17.08.2016 № Ф-8685, виданої на підставі архівних документів зазначив, що в документах архівного фонду часто є розбіжності в написанні персональних даних переселенців з інформацією, яка є в документах, що засвідчують особу, виданих громадянам різними державними установами в Україні. Інформацію щодо достовірності довідки підтвердити неможливо, у звязку із закінченням терміну зберігання архівної документації. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду не таке. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія І-СГ № 520852 від 20.10.2016, копії свідоцтва про шлюб серія І-СГ № 278891 від 20.10.2016, копії свідоцтва про народження серія І-СГ № 522741 від 17.01.2017, копії свідоцтва про шлюб серія І-СГ № 268882 від 26.11.2016 та копії свідоцтва про народження серія ЯЄ № 358132 від 12.05.1956 [PERSON], [INFO] є онукою [PERSON], який помер 18.01.2010, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-СГ № 195878 від 19.01.2010. Крім того, з копії свідоцтва про шлюб серія І-СГ № 268882 від 26.11.2016 та копії свідоцтва про народження серія ЯЄ № 358132 від 12.05.1956 вбачається, що [PERSON] народився 01.01.1933 в [PERSON], Ярославський район, с. Бобрівка. Заявниця у своїй заяві зазначила, що у 1946 році її дідо [PERSON] з сімєю був переселений у Тернопільську область у звязку з Угодою від 09.09.1944 між УРСР та Польщею. Факт переселення підтверджується довідкою від 26.02.2003 № В-584-03/п, виданою Державним архівом Львівської області. Крім того даний факт підтверджується витягом з рішення Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 15.05.2003. Однак, Державний архів Львівської області видав довідку від 17.08.2016 № Ф-8685, у якій прізвище її діда вказане як „Висьньовський замість „Вишневський, а імя та по батькові як „Стефанія Василівна замість „Степан Васильович. Водночас, у довідці розяснено, що у разі різночитання імен, прізвищ, назв, окремих біографічних фактів наводиться те написання, що вживається в документі з позначкою так у документі. Така невідповідність анкетних даних [PERSON], зазначених у вищевказаній довідці унеможливлює скористатися правом щодо внесення виправлення в актовий запис. [PERSON] причиною помилок написання прізвища „Висьньовський замість „Вишневський повязує з фонетичними особливостями звучання цього прізвища польською мовою; написання імені „Стефанія замість „Степан - з тим, що у родині, окрім діда, була ще одна дитина з таким самим іменем (1928 р.н.). Припускає також неможливість голови родини перевірити дані, внесені до метрик, зважаючи на його можливу неписемність, а також на те, що виселення було примусовим, а тому просить суд заяву задовольнити. Разом з тим, відповідно до довідки, виданої Дрогобицьким ДПУ ім. Івана Франка філологічний факультет, розбіжність у написанні імя повязано із тим, що чоловіче імя Стефан є одним із розмовних варіантів імені [PERSON], що дає підстави вважати, що це одне і теж імя. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до розяснень, викладених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про встановлення фактів, що маюсь юридичне значення від 31 березня 1995 року № 5 (із змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що що архівна довідка від 17.08.2016 № Ф-8685 дійсно стосується [PERSON] [INFO] та підтверджує факт його переселення у 1946 році у Тернопільську область з с. Бобрівка Ярославського повіту Жешівського воєводства, [PERSON], у звязку з Угодою від 09.09.1944 між УРСР та Польщею, відтак суд дійшов висновку, що заявницею належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.58-59 ЦПК України, доведений вищезазначений факт, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved