Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] сільської ради Горохівського району, в якому просять визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 5,2700 га для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №484449, кадастровий номер земельної ділянки 0720888600:01:004:0193), за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 4,7255 га для ведення особистого селянського господарства на підставі витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 2501287 від 16.04.2013 року, посилаючись на те, що [PERSON] вказане вище майно посвідчив заповітом позивачам. [PERSON] помер 31 березня 2015 року. Після його смерті позивачі прийняли спадщину, а тому просили поданий позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в заяві до суду просить розглядати справу у відсутності їхнього представника, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнає повністю. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. З заповіту, складеного 21 березня 2014 року, який було посвідчено секретарем Цегівської сільської ради Горохівського району та зареєстровано в реєстрі за №35 видно, що [PERSON] належні йому земельні ділянки, площею 5,2700 га згідно Державного акта ЯБ №484449 від 14.08.2007 року заповів [PERSON], площею 4,7255 га., згідно витяга 2501287 [PERSON] (а.с.5). Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер 31 березня 2015 року (а.с.8). Довідкою [PERSON] сільської ради від 07.04.2016 року №661 стверджується, що спадкоємцями після смерті [PERSON] за заповітом є син, [PERSON], внучка [PERSON] та внук [PERSON] (а.с.10). З Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №484449 видно, що [PERSON] належала земельна ділянка розміром 5,27 га (а.с.14). Відповідно до витяга з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 2501287 від 16.04.2013 року, [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,7255 га. (а.с.13) З відповіді Горохівської державної нотаріальної контори від 30.12.2016 року №2438/01-09 видно, що спадкової справи після померлого [PERSON] не заводилось. Отже, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] після померлого [PERSON] прийняли спадщину, є його спадкоємцями за заповітом. А тому суд вважає, що слід визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 5,2700 га для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №484449, кадастровий номер земельної ділянки 0720888600:01:004:0193), за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 4,7255 га для ведення особистого селянського господарства на підставі витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 2501287 від 16.04.2013 року. Позивачі в заявах до суду від стягнення судових витрат з відповідача [PERSON] сільської ради відмовилися. Суд звертає увагу позивачів на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податокового кодексу України.

Outcome: approved