Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

[PERSON], яка діє від свого імені та як законний представник [PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що за життя її чоловік - [PERSON], 1969 року народження, разом з відповідачем по справі придбали у власність квартири [ADDRESS]. Їхнє право власності в рівних частинах було визнано за рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №2- 346/2008 від 25 січня 2008 року. Проте, у зв'язку з тим, що ці квартири були виведені з житлового фонду, та в них проводилася реконструкція, слід було пройти процедуру введення їх в експлуатацію. У зв'язку з цим піддати державній реєстрації зазначене рішення суду було неможливо. Технічним паспортом станом на 21 березня 2014 року, виданим Павлоградським МБТІ, виготовленим на ім'я [PERSON] та [PERSON]; експертним висновком №10 від 10 листопада 2009 року сектору з питань наглядово-профілактичної діяльності ГУ МНС України в Дніпропетровській області; договором про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 30 червня 2010 року; договором №824 від 19 лютого 2009 року на розробку технічних умов на підключення електроустановок до енергоджерел ВАТ «ЕК» Дніпрообленерго»; позитивним висновком ДП «Дніпропетровськдержбудекспертиза» від 28 липня 2010 року підтверджується фактичне закінчення переобладнання, відсутність самовільного переобладнання та готовність введення в експлуатацію об'єкта. Таким чином, фактично отримавши право власності на спірну квартиру, [PERSON] та [PERSON], здійснили всі необхідні дії для введення в експлуатації готового об'єкта будівництва, що потім би надало право для проведення державної реєстрації, проте не встигли цього зробити через смерть - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Тобто юридично повністю не оформили своїх прав на нерухоме майно по обставинам, що не залежали від їх волі. Окрім позивачки з донькою інших спадкоємців по закону не має, заповіт [PERSON] не складав, та вони є єдиними спадкоємцями. Просить суд визнати за [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], право власності в рівних частинах за кожною з них на 1/2 частини нежитлових квартир №1 та №2, будинку [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON], померлому [INFO], на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №2- 346/2008 від 25 січня 2008 року. Позивачі в судове засідання не з'явилися, [PERSON], надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області №139 від 16 квітня 2003 року було вирішено виключити квартири [ADDRESS] із житлового фонду міста. Рішенням виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області №420 від 18 липня 2007 року було вирішено надати фізичній особі - підприємцю [PERSON] дозвіл на переобладнання приміщення не жилих квартир [ADDRESS] в точній відповідності з виготовленим проектом інститутом «Дніпроагропроект» та погодженим з головним архітектором міста Першотравенська. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 січня 2008 року, справа №2-346/2008 рік, визнано договір купівлі - продажу не жилої квартири №1/2 в будинку [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - дійсним, визнано право власності на не жилу квартиру [ADDRESS], за [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Рішенням виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області №114 від 29 квітня 2009 року були внесені зміни в рішення виконкому міської ради від 18 липня 2007 року №420, згідно якого надано згоду [PERSON] та [PERSON] на переобладнання приміщень не житлових квартир [ADDRESS], які належать їм на підставі рішення Першотравенського міського суду від 25 січня 2008 року, справа №2-346/2008 рік, під магазин промислових товарів. Рішенням виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області №72 від 19 лютого 2010 року погоджено робочий проект з переобладнання нежитлових приміщень [ADDRESS] в м.Першотравенську під магазин промислових товарів, виконаний приватним підприємством «ДОН-ПРОЕКТ» та надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на переобладнання нежитлових приміщень [ADDRESS] в м.Першотравенську під магазин промислових товарів, згідно проекту. Висновком відділом архітектури та містобудування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області №4 від 02 червня 2010 року робочий проект «Переоборудование нежилых помещений квартир [ADDRESS] под магазин промышленных товаров» - погоджено. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиці у Дніпропетровській області 16 грудня 2011 року встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в місті Першотравенську, Дніпропетровської області. Після його смерті, 20 червня 2012 року було заведено спадкову справу №71/2012, позивачка у справі дружина померлого, та його неповнолітня донька є єдиними спадкоємицями за законом, які прийняли спадщину та отримали Свідоцтва про право на спадщину за законом № 2609, 2611 від 17 серпня 2012 року на майно померлого. Але приватний нотаріус Першотравенського міського нотаріального округу відмовив у видачі свідоцтва на ім'я позивачок, в рівних частинах за кожною з них, на 1/2 частину нежитлових квартир №1 та №2, будинку [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON], на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №2-346/2008 від 25 січня 2008 року, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 лютого 2016 року, у зв'язку з тим, що право власності спадкодавця на зазначене майно не було зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Позивачка отримавши постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину звернулася за захистом своїх прав до суду. Згідно із статтею 182 Цивільного Кодексу України, право власності на нерухоме майно у особи виникає з моменту державної реєстрації такого права відповідними уповноваженими органами. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно пункту 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. В пункті 3.1. інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. При вирішення питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Отже, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, оскільки вони обумовлені тією обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з'ясувалося, що наявний документ, що посвідчує право власності спадкодавця на 1/2 частину нежитлових квартир №1 та №2, будинку [ADDRESS], але цей документ не був зареєстрований у встановленому законодавством порядку за життя спадкодавця. З огляду на викладене суд прийшов до висновку, що позивачі, як спадкоємеці за законом, прийняли спадщину після смерті спадкодавця, набувши тим самим право власності на спадкове майно, а саме на 1/2 частину нежитлових квартир №1 та №2, будинку [ADDRESS].

Outcome: approved