Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

[PERSON] (по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до Ізяславської міської ради Хмельницької області (по тексту - відповідач) про визнання права власності на гараж [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 6822110100:01:006:0723; про визнання права власності на гараж [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 6822110100:01:006:0722. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Так за покликанням позивача, у 1987 році ним було побудовано гараж [ADDRESS] , а в 1992 році вже було побудовано і гараж [ADDRESS] в секторі ІІ цього гаражного масиву. Як вказує [PERSON] рішенням Ізяславської міської ради Хмельницької області від 17.07.2018 року йому було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування індивідуального гаража [ADDRESS] для передачі земельної ділянки у власність. При цьому рішенням Ізяславської міської ради Хмельницької області від 13.02.2019 року було затверджено таку технічну документацію та передано в приватну власність земельну ділянку площею 0, 0030 га для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер 6822110100:01:006:0723. Вказує, що на такій земельній ділянці, на яку зареєстрував право власності, продовжує відкрито, безперервно користуватися та володіти побудованим гаражем. Як вважає позивач, він позбавлений можливості здійснити реєстрацію права власності на гараж [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 6822110100:01:006:0723, оскільки відсутній факт реєстрації гаражного кооперативу, на території якого знаходиться гараж, як юридичної особи та відсутня можливість представлення погосподарської книги чи документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомості юридичної адреси. Зазначає і те, що рішенням Ізяславської міської ради Хмельницької області від 17.07.2018 року йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування індивідуального гаража [ADDRESS] для передачі земельної ділянки у користування. Звертає увагу, що рішенням Ізяславської міської ради Хмельницької області від 13.02.2019 року було затверджено таку технічну документацію та надано в оренду земельну ділянку площею 0, 0034 га для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер 6822110100:01:006:0722. Вказує, що на такій земельній ділянці, на яку зареєстрував право оренди, продовжує відкрито, безперервно користуватися та володіти побудованим гаражем. Зазначає, що позбавлений можливості здійснити реєстрацію права власності на гараж [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 6822110100:01:006:0722, на яку зареєстровано право оренди, оскільки відсутній факт реєстрації гаражного кооперативу, на території якого знаходиться гараж, як юридичної особи та відсутня можливість представлення погосподарської книги чи документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомості юридичної адреси. Також вказує, що згідно звітів про проведення технічного огляду гаража, кожен з гаражів відповідає вимогам державних будівельних норм. На думку позивача, оскільки йому відмовлено в реєстрації права власності на гаражі, з вказанням на відсутність пакету документів, які на даний час неможливо надати, то наявні підстави для визнання права власності в порядку ст. 317, 319, 331 ЦК України. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому представником відповідача подано письмову заяву про можливість розгляду без його участі з покликанням на відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог судом враховано наступне. Як встановлено судом, рішенням Ізяславської міської ради Хмельницької області від 17.07.2018 року №19/ІІ-1 [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування індивідуального гаража [ADDRESS] для передачі земельної ділянки у власність. Згідно акта начальника Ізяславського районного виробничого відділу Хмельницької регіональної філії ДП «ЦДЗК» від 15.10.2018 року вбачається, що при виготовленні технічної документації із землеустрою за погодженням територіального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин визнано, що на земельній ділянці, яка знаходиться в [ADDRESS] , площею 0,0030 га передбаченої для передачі у власність [PERSON] для обслуговування індивідуального гаража охоронні зони відсутні; відсутні також земельні сервітути та обмеження (обтяження) у використанні. При виготовленні технічної документації із землеустрою було визначено та погоджено із суміжними землекористувачами межі земельної ділянки, що стверджується протоколом встановлення /погодження/ меж земельної ділянки в натурі від 15.10.2018 року. Відповідно до рішення Ізяславської міської ради Хмельницької області від 13.02.2019 року №29/ІІІ-2 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування індивідуального гаража [ADDRESS] та передано позивачу в приватну власність земельну ділянку площею 0, 0030 га для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер 6822110100:01:006:0723. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 157983020 від 28.02.2019 року) [PERSON] зареєстрував за собою право приватної власності на земельну ділянку площею 0, 0030 га, кадастровий номер 6822110100:01:006:0723. Як встановлено судом, на земельній ділянці з кадастровим номером 6822110100:01:006:0723, яка виділена для будівництва індивідуальних гаражів, позивачем збудовано гараж [ADDRESS] , та виготовлено на його замовлення КП «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» технічний паспорт (інвентаризаційна справа №540). Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області від 04.03.2020 року №51455822 [PERSON] було відмовлено в державній реєстрації права власності на вказаний вище гараж, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомого майна. Разом з тим, у відповідності до звіту про проведення технічного огляду гаражу від 14.02.2020 року, складеного експертом [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат серії АЕ № [NUMBER] від 19.09.2012 року, свідоцтво №155 від 15.12.2017 року), гараж [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 6822110100:01:006:0723 відповідає вимогам державних будівельних норм. Також судом встановлено, що рішенням Ізяславської міської ради Хмельницької області від 17.07.2018 року №19/ІІ-2 [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування індивідуального гаража [ADDRESS] для надання земельної ділянки у користування. Як вбачається з переліку обмежень у використанні земельних ділянок від 15.10.2018 року відсутні будь-які обмеження у використанні такої земельної ділянки. При виготовленні технічної документації із землеустрою було визначено та погоджено із суміжними землекористувачами межі земельної ділянки, що стверджується протоколом встановлення /погодження/ меж земельної ділянки в натурі від 15.10.2018 року. Відповідно до рішення Ізяславської міської ради Хмельницької області від 13.02.2019 року №29/ІІІ-1 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва індивідуального гаража [ADDRESS] та надано [PERSON] в оренду строком на десять років земельну ділянку площею 0, 0034 га, кадастровий номер 6822110100:01:006:0722. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер 159402587 від 13.03.2019 року) [PERSON] зареєстрував право оренди на земельну ділянку площею 0, 0034 га, кадастровий номер 6822110100:01:006:0722; строк дії 26.02.2029 року з правом пролонгації. Судом встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 6822110100:01:006:0722, яка надана в оренду для будівництва індивідуальних гаражів, позивачем збудовано гараж [ADDRESS] , та виготовлено на його замовлення КП «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» технічний паспорт. Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області від 04.03.2020 року №51456399 [PERSON] було відмовлено в державній реєстрації права власності на вказаний вище гараж, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до звіту про проведення технічного огляду гаражу від 14.02.2020 року, складеного експертом [PERSON] (кваліфікаційний сертифікаАЕ № [NUMBER] [NUMBER] від 19.09.2012 року, свідоцтво №155 від 15.12.2017 року), гараж [ADDRESS] гаражний масив « [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 6822110100:01:006:0722 відповідає вимогам державних будівельних норм. Постановляючи рішення по суті заявлених позовних вимог судом також враховано наступне. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За змістом ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй введена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 5 вищевказаної статті передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За приписами ст. 331 ЦК України визначені загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону, та не регулює правовий режим самочинного будівництва. Відповідно до положень цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Згідно з ч. 2 вищевказаної статті ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду, він приймається в експлуатацію згідно з цим порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкту. Як визначає ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, частина шоста вказаної статті чітко регламентує, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно має бути визнане за позивачем, оскільки він являється власником однієї земельної ділянки та користувачем іншої, на яких зведені ним гаражі, останні збудовано з дотриманням будівельно-технічних норм і правил, без порушень нормативних документів, діючих у галузі будівництва, при цьому не порушуються права та законні інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 317, 319, 331, 375, 376 ЦК України,

Outcome: approved