Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов у суді до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи його тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, взаємні права та обов'язки подружжя та відсутністю взаєморозуміння. [PERSON] пред'явила зустрічний позов у суді до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів відповідача. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що малолітня донька позивача та відповідача наразі та у подальшому буде проживати та перебувати на повному утриманні позивача за зустрічним позовом. З моменту фактичного припинення шлюбних стосунків, згоди у питанні матеріального утримання дитини між сторонами не досягнуто. До початку судового засідання позивач за первісним позовом подав до суду заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути без її участі. Проти задоволення зустрічного позову не заперечував. До початку судового засідання відповідач за первісним позовом подала до суду заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі, а справу просила розглянути без її участі. В свою чергу підтримала поданий нею зустрічний позов, просила його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення первісного та зустрічного позовів з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що між сторонами 04.09.2004р. було укладено шлюб, про що видане відповідне Свідоцтво про одруження серія [NUMBER] (а.с. 3). [INFO] народилась спільна донька позивача та відповідача - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 4). Судом також встановлено, що тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Як вбачається із наданої позивачем за зустрічним позовом медичної документації, донька сторін - [PERSON], [INFO] є інвалідом з дитинства та постійно потребує медикаментозного лікування. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, взаємні права та обов'язки подружжя та не мають взаєморозуміння. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд дійшов висновку, що дана сім'я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім'ї не вбачається. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З огляду на те, що дитина проживає з матір'ю, а між сторонами не досягнуто згоди щодо матеріального утримання дитини, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про задоволення зустрічних позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньки аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх його видів заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а відтак вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 02.06.2017р. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відтак, враховуючи все вищевикладене, а також те, що сторони звернулись із заявами до суду, згідно яких [PERSON] визнала позовні вимоги за первісним позовом, а [PERSON] визнав позовні вимоги за зустрічним позовом, суд приходить до висновку про задоволення первісного та зустрічного позовів. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115, 180-183, 185, 191 СК України, та

Outcome: approved