Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

[PERSON] у поданій ним 18.09.2019 до суду позовній заяві просить стягнути з [PERSON] на його (позивача) користь грошові кошти у сумі 535 доларів США у гривневому еквіваленті, три проценти річних в сумі 197,49 грн, пославшись на таке: 07 лютого 2019 року він дав у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 500 доларів США, що за курсом Національного банку України було еквівалентно 13482,05 грн. Відповідач зобов`язався повернути 535 доларів США не пізніше 7 березня 2019 року. Однак до теперішнього часу відповідач борг не повернув. На підтвердження виникнення зобов`язання по договору позики Відповідачем власноручно була складена розписка від 07.02.2019. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України відповідач має сплатити йому три проценти річних від простроченої суми, що станом на 17.09.2019 дорівнює 197,49 грн. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04.11.2019 відкрите провадження в цивільній справі №233/6247/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.15). 24 січня 2020 року у справі ухвалено заочне рішення по суті заявлених позовних вимог (а.с.25-27). Ухвалою судді від 26.02.2020 залишено без руху заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 24.01.2020 (а.с.39). Ухвалою судді від 10.03.2020 прийнято заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 24.01.2020 (а.с.46). Судовою ухвалою від 25 березня 2020 року скасовано заочне рішення від 24 січня 2020 року у цивільній справі №233/6247/19, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено у судове засідання для розгляду по суті (а.с.51-52). У судовому засіданні позивач, його представник позов підтримали за наведених у позовній заяві підстав, просили його задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву (а.с.82), у якому послався на те, що 07.02.2019 відповідач дійсно видавав розписку про отримання грошових коштів у сумі 500 доларів США. Проте, по-перше, така розписка була видана іншій людині ніж тій, від імені якої подано позовну заяву. По-друге, частина боргу була повернута. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає такого висновку: Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2). Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором… Судом встановлено, що 07 лютого 2019 року [PERSON] (позикодавець) передав у борг [PERSON] (позичальникові) грошові кошти в сумі 500 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві 535 доларів США не пізніше 7 березня 2019 року. Договір між сторонами був оформлений письмово - розпискою [PERSON] такого змісту: «Я, [PERSON] , паспорт [NUMBER] выдан 16 августа 1996 г. Константиновским ГО УМВД Украины в Донецкой обл. проживающего [ADDRESS], [NUMBER] , взял у [PERSON] 500 ? ( пятсот долларов) обязуюсь вернуть 535 ? (пятсот тридцять пять) долларов не позднее 7 марта 2019 г. 7 февраля 2019 підпис [PERSON] » (оригінал - на а.с.19). За приписами статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором… (ч.1). Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3). Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач як позичальник суму боргу позивачу як позикодавцеві з визначеними у договорі позики процентами не повернув, про що свідчить надання позивачем на вимогу суду оригіналу розписки, і що не спростовано відповідачем. Питання наслідків порушення договору позики врегульовано ст.1050 ЦК України, якою визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.1). Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу (стаття 1050 ЦК України). Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях (ч.1). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2). З огляду на офіційний курс гривні щодо долару США на день ухвалення рішення (01.09.2020), який становить 1 долар США - 27,5618 грн, еквівалент боргового зобов`язання відповідача (535 доларів США) дорівнює 14745,56 грн, 3% річних від простроченої суми - 617,31 грн, виходячи з такого розрахунку: 500 доларів США * 27,5618 грн = 13780,90 грн (у гривневому еквіваленті від позиченої суми станом на 01.09.2020); 13780,90 грн / 365 днів * 545 днів прострочення (з 07.03.2019 по 01.09.2020) * 3% = 617,31 грн. Тож, на підставі викладеного суд дістає висновку, що позов обґрунтований і має бути задоволеним: в частині вимог стягнення грошового зобов`язання - у розмірі 535 доларів США, що дорівнює 14745,56 грн, а в частині вимог стягнення 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання - у розмірі 197,49 грн (в межах заявлених позовних вимог). При цьому, суд не зважає на доводи сторони відповідача щодо того, що «розписка була видана іншій людині ніж тій, від імені якої подано позовну заяву». Так, позов до суду поданий [PERSON] , розписка видана на ім`я російською « [PERSON] ». Тож прізвище позичальника за розпискою, як і його ініціали, зазначені російською мовою, відповідає прізвищу, імені та по-батькові особи, яка звернулася до суду. Також той факт, що оригінал розписки знаходиться у позивача, на думку суду, беззаперечно свідчить про належність розписки саме йому. Натомість представником відповідача, не названа інша особа, якій, за його ствердженням, ця розписка була надана [PERSON] . Доводи ж представника відповідача про повернення відповідачем частини боргу не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами, тож з огляду на невизнання цього факту позивачем, до уваги судом не беруться. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved