Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (відповідач-1), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мажуги В.Ю. (відповідач-2) про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис\~приватного нотаріуса\~Київського міського нотаріального округу Мажуги В.Ю.\~від 11 лютого 2020 року, реєстровий № 150,\~про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості на суму 9943 гривень 28 копійок. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 11.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано у реєстрі №150, про стягнення з позивача на користь відповідача-1 заборгованості у сумі 9943, 28 гривень. Копію виконавчого напису позивачу направлено не було. На підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 61643662 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. та накладено арешт на кошти позивача. Між позивачем та відповідачем-1 в період з 11.07.2017 по 11.02.2020 не укладалось жодних правочинів, тому між ними не могла виникнути спірна заборгованість. Заборгованість, стягнута за спірним виконавчим написом виникла поза межами трирічного строку, а тому не могла бути стягнута за виконавчим написом нотаріуса. Крім того, позивач не визнає заборгованість у сумі, що визначена у виконавчому написі нотаріуса. Вважає, що суми, стягнуті за виконавчим написом нотаріусу не є безспірними та позивачем не визнаються, а сам виконавчий напис вчинений з порушенням вимог та умов, передбачених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 травня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача-1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, доказів поважності своєї неявки, відзиву на позовну заяву або заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відповідач-2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. У відзиві на позовну заяву зазначив, що позовні вимоги, заявлені до нього не визнає, оскільки він не є належним відповідачем у даній справі та на нього не може бути покладено зобов`язання зі сплати судового збору та інших витрат. Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. 11 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 150, на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яким з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості на суму 9943 гривень 28 копійок за кредитним договором №10756/0007XSGF від 18 жовтня 2013 року, укладеним з публічним акціонерним товариством «ПЛАТИНУМ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами № 78 від 22 лютого 2018 року є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс». Строк платежу за договором настав. Сума заборгованості складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 7771, 25 гривень, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 1672, 03 гривні та плата за вчинення виконавчого напису у розмірі 500 гривень (а.с.89). Виконавчий напис вчинено на підставі даних, які наведені відповідачем-1 в заяві про вчинення виконавчого напису № 3665/ВН/2020 від 10.02.2020 року та документів, які були додані до заяви, а саме: виписки з особового рахунку за кредитним договором, копії кредитного договору №10756/0007XSGF від 18 жовтня 2013 року, письмової претензії про виплату заборгованості №ПР/20 від 22.01.2020, яка була направлена [PERSON] , копії списку №339 згрупованих поштових відправлень з оголошеною цінністю, копії протоколу електронного аукціону № UA-EA-2018-01-05-000033-c, копії договору про відступлення прав вимоги №78 від 22 лютого 2018 року та додатку №1 до договору, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та документів стягувача за довіреністю (а.с.89-130). 25 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. на підставі виконавчого напису № 150 виданого 11 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження №61643662, винесено постанови про арешт коштів боржника (а.с.8). Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2020 року зупинено стягнення за виконавчим написом нотаріуса № 150 виданого 11 лютого 2020 року. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ При цьому, відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1\~Закону України\~від 2\~вересня 1993\~року №\~3425-XII\~«Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України\~\~22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14\~Закону «Про\~нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50\~Закону «Про\~нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону «Про\~нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону «Про\~нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду\~\~України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц. Разом з тим, як вбачається з наданих нотаріусом, на виконання ухвали суду, кредитного договору №10756/0007XSGF від 18 жовтня 2013 року, сума кредитного ліміту становить 4000 гривень, строк дії кредитного ліміту 36 місяців, сума заборгованості за кредитом за випискою з особового рахунку [PERSON] становить 7771, 25 гривень, а отже сума заборгованості за кредитом відрізняється від суми наданого кредиту за договором. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] не визнає заборгованість в сумі, визначеній у виконавчому документі. Крім того, з матеріалів справи та матеріалів наданих приватним нотаріусом, не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від відповідача-1 та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), відтак у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачам-1, зазначені у написі, є безспірними. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. В матеріалах справи наявна копія претензії № пр/20 від 22.01.2020 року, щодо погашення заборгованості перед відповідачем-1 у розмірі 9443,28 гривень станом на 22.01.2020 року однак, відомостей про її одержання позивачем або повернення конверту за терміном зберігання, матеріали справи не містять. Отже, у нотаріуса при вчиненні спірного виконавчого напису був відсутній документ, який би підтверджував виконання вимог п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, тобто був порушений порядок повідомлення боржника досудовою вимогою про усунення порушень умов Кредитного договору. За викладених обставин розмір заборгованості, який стягнуто за виконавчим написом нотаріуса, не є безспірними. Також, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив строк позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №10756/0007XSGF від 18 жовтня 2013 року, оскільки, згідно виписки з рахунку позивача сума заборгованості розрахована станом на 23.01.2020 року (включно), тобто за період з 18.10.2013 року по 23.01.2020 року. Крім того, відповідно до п. 1.7. кредитного договору №10756/0007XSGF від 18 жовтня 2013 року з дня виникнення права вимоги (18 жовтня 2016 року) минуло більше трьох років. Отже, нотаріус не дотримався вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що спірний виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовних вимог [PERSON] до приватного нотаріуса\~Київського міського нотаріального округу Мажуги В.Ю. суд зазначає наступне. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Із вказаного питання є правова позиція Верховного Суду у справі № 519/77/18, висловлена у постанові від 14.08.2019 року. Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні позову до відповідача-2, як неналежного відповідача, а також у стягненні з нього судового збору у розмірі 420 гривень 40 копійок. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, у розмірі 420 грн. 40 коп., який був ним сплачений при зверненні до суду.

Outcome: partial