Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Адвокат [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. У вищезазначеній квартирі разом з позивачем зареєстровані: її донька [PERSON], відповідачі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - її онука та правнуки. Відповідачі з 2007 року не мешкають за місцем реєстрації, так як проживають у королівстві Іспанія. Конкретне місце проживання відповідачів позивачу невідоме. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі порушує права та інтереси позивача, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач звернулася з цим позовом до суду і просить визнати відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася до початку розгляду справи до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її та відсутності позивача, в заяві позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Представник Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області в судове засідання не з'явився. Представник позивача [PERSON] у письмовій заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у зв'язку з чим судом 11.07.2018 р. на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 р. по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 03.12.1991 року державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4885. Вказана обставина також підтверджується копію реєстраційного надпису на документі про право власності від 17.12.1991 року. З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25.04.2018 року №24237, виданою відділом адміністративних послуг Центру адміністартивних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Луганської області вбачається, що до складу сім'ї/зареєстрованих за адресою: [ADDRESS], входять: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] перешкоджає проживанню відповідачів [PERSON], [PERSON] та неповнолітньому [PERSON] в спірній квартирі. Суд вважає, що відповідачі не мешкають в спірній квартирі і покинули її без поважних причин. До спірного житлового приміщення вони не ставляться як до постійного місця проживання. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Виходячи з аналізу вказаних положень законів, обов'язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім'ю, у в цьому випадку на її матір. Згідно з ч. 2-3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Таким чином, неповнолітній [PERSON], якому на момент реєстрації у спірному житловому приміщенні виповнилося два роки, не мав права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання одного з батьків, з ким він проживає. Відповідно до сканкопії довідки з місця проживання, відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON] [PERSON] проживають у Королівстві Іспанія. Згідно з актом про встановлення факту проживання / не проживання № 626 від 26.04.2018 року, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», за адресою: [ADDRESS], окрім [PERSON] фактично ніхто не мешкає з 2007 року по теперішній час. Таким чином, враховуючи, що відповідачі за місцем реєстрації не проживають з 2007 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 704,80 грн., з кожного відповідача по 352,40 грн. у зв'язку з їх документальним підтвердженням. На підставі викладеного,

Outcome: approved