Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] пред'явила у суді позов до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовна вимога щодо розірвання шлюбу обґрунтована тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, права та обов'язки подружжя та відсутністю взаєморозуміння, спільного побуту, окремого проживання. Позовна вимога щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей обґрунтована тим, що спільні діти позивача та відповідача наразі та у подальшому будуть проживати та перебувати на повному утриманні позивача. З моменту фактичного припинення шлюбних стосунків, відповідач добровільно хоча і приймає участі у матеріальному утриманні дітей, проте така допомога носить несталий характер. У зв'язку з чим позивач звернулась до суду з відповідним позовом, в якому просила шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвати, а також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання спільних дітей в розмірі 1/3 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати позивач просила стягнути з відповідача. До початку судового засідання позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач до початку судового засідання звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що між сторонами 09.11.2013р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції було укладено шлюб, про що видане Свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с. 2). [INFO] народилась спільна донька позивача та відповідача - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 3). [INFO] у сторін народилась спільна донька - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 4). Судом також встановлено, що тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Відповідач у поданій заяві визнав позовні вимоги в повному обсязі, тим самим підтвердив обставини, зокрема, щодо спільного не проживання, відсутність спільного господарства та сімейно-шлюбних відносин. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, взаємні права та обов'язки подружжя та не мають взаєморозуміння. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд дійшов висновку, що дана сім'я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім'ї не вбачається. Згідно з ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві зазначила про те, що відповідач має неповнолітню дитину від першого шлюбу, на утримання якої сплачує добровільно аліменти, приймає участь в утриманні дитини. Відтак, позивач визнає факт перебування на утриманні відповідача окрім спільних дітей сторін дитини від першого шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зважаючи на те, що позивач згідно позовної заяви просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача суд, виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності, прийшов до висновку про можливість стягнення аліментів у зазначеному розмірі щомісячно з моменту звернення до суду з позовом до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 25.07.2017р. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах суми платежу за один місяць. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відтак, враховуючи положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини щодо окремого проживання сторін, нерегулярного надання матеріальної допомоги на утримання дітей з боку відповідача, а також факт визнання з боку відповідача заявленого розміру аліментів. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивач звернулась до суду із заявою про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу. В матеріалах справи наявна довіреність, видана [PERSON], якою вона уповноважила [PERSON] на представництво її інтересів у всіх установах, підприємствах, організаціях, органах державної влади тощо. До заяви також долучено квитанцію № 135112538 від 15.12.2017р., з якої вбачається, що [PERSON] перерахувала на рахунок [PERSON] грошову суму в розмірі 3022 грн. 70 коп., з призначенням платежу «поповнення карткового рахунку за надання правової допомоги». Однак, такий вид судових витрат як витрати на правову допомогу ЦПК України не передбачає. Разом з тим, відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В матеріалах справи відсутні докази того, що по-перше, представник позивача - [PERSON] є адвокатом та нею було надано професійну правничу допомогу позивачеві, по-друге, відсутні докази того, що сума в розмірі 3022,70 грн. перерахована позивачем на користь [PERSON] є оплатою правничої допомоги, наданої у зв'язку з розглядом даної цивільної справи, зважаючи на те, що акт прийому-передачі виконаних робіт містить, зокрема, послугу - «участь у розгляді справи 1 год.», а також той факт, що всі судові засідання проводились без участі представника позивача. Зважаючи на вищевикладене, вважаю за необхідне відмовити позивачеві в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 3022,70 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: partial