Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] звернулись до суду із зазначеним позовом, в якому посилаються на те, що [INFO] помер їхній батько, [PERSON] . За його життя на підставі рішення виконавчого комітету Генічеської міської ради ним було отримано дозвіл на будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Після отримання будівельного паспорту батьком, який на той час перебував у шлюбі з їхньою матір`ю, [PERSON] , було розпочато будівництво житлового будинку. Однак після завершення будівництва, внаслідок смерті батька, питання про прийняття будинку в експлуатацію вирішено не було. Їхня матір, [PERSON] , будучи спадкоємцем за законом у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала в спадщину майно, що залишилося після смерті [PERSON] , але до складу спадщини не увійшов не прийнятий в експлуатацію житловий будинок і матері було рекомендовано звернутися за захистом свого права до суду. Однак своє право мати реалізувати не встигла, оскільки [INFO] померла. Оскільки до них, як спадкоємців першої черги перейшли усі права і обов`язки, які належали спадкодавцю, вони звернулись до суду із позовом до Генічеської міської ради Херсонської області про визнання за ними прав забудовників житлового будинку в порядку спадкування. \~ \~ \~Рішенням Генічеського\~районного суду\~від 17.11.2015\~року за\~ними було\~ \~визнано,\~ по\~ Ѕ\~ частині за кожним право забудовників житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] з правом здачі житлового будинку в експлуатацію та отримання на їх ім`я документів, що посвідчують право власності на це житло. Після набрання рішенням Генічеського районного суду від 17.11.2015 року законної сили, їм стало відомо, що інші мешканці спільного двору, а саме [PERSON] та [PERSON] , після смерті їхніх батьків з дозволу Генічеської міської ради, розробили технічну документацію щодо приватизації земельної ділянки по [ADDRESS] , яка рішенням Генічеської міської ради № 266 від 25.11.2011 року була затвердження 29.12.2011 року [PERSON] і [PERSON] отримали Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, яка стала належати їм на праві спільної часткової власності. Після смерті [PERSON] спадщину у вигляді 3/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки прийняла та оформила [PERSON] , Відповідачка по справі. Позивачі вважають, Генічеська міська рада, затверджуючи Відповідачам технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акту на право спільної сумісної власності на земельну ділянку пл. 0,0955 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована в м [ADDRESS] , яка стала підставою для отримання Державного акту на право спільної власності не врахувала, що вказана земельна ділянка перебувала у користуванні також і їхніх батьків, які з дозволу органу місцевого самоврядування побудували на цій земельній ділянці житловий будинок, а тому дії відповідачів за даних обставин не можуть вважатись законними. В судовому засіданні представник [PERSON] підтвердив зазначені у позові обставини, просить суд, визнати рішення Генічеської міської ради № 266 від 25.11.2011 року про затвердження [PERSON] і [PERSON] . технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право спільної сумісної власності на земельну ділянку пл. 0,0955 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована в м. Генічеську по [ADDRESS] , незаконним. \~ \~ \~Визнати недійсним\~ та\~скасувати Державний\~акт на\~право \~власності на\~земельну ділянку\~пл.\~0,0955га серії\~[NUMBER] \~ виданого [PERSON] і [PERSON] на підставі рішення Генічеської\~міської ради\~№ 266\~від \~25.11.2011\~року та\~скасувати державну\~реєстрацію права\~спільної сумісної\~ власності\~за [PERSON] \~та [PERSON] \~на земельну\~ділянку пл.\~0,0955\~га,\~кадастровий номер\~ [NUMBER] ,\~яка розташована в м. [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , яка згідно довіреності діє також в інтересах [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Згідно поданої заяви, просить суд справу розглянути без її участі. Проти задоволення позову не заперечує. Представник Генічеської міської ради позов також визнав. Вислухавши представника Позивача, представника Відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями першої черги і успадкували усі права і обов`язки, які належали їхній матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . [INFO] помер їхній батько, [PERSON] , за життя якого на підставі рішення виконавчого комітету Генічеської міської ради ним було отримано дозвіл на будівництво житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] . Після отримання будівельного паспорту забудовником було розпочато будівництво житлового будинку. Однак після завершення будівництва, внаслідок смерті [PERSON] , питання про прийняття будинку в експлуатацію вирішено не було. Дружина померлого, [PERSON] , будучи спадкоємцем за законом у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала в спадщину майно, що залишилося після смерті [PERSON] , але до складу спадщини не увійшов не прийнятий в експлуатацію житловий будинок За життя питання прийняття будинку в експлуатацію [PERSON] вирішено не було у зв`язку з її смертю. \~ \~ \~Рішенням Генічеського\~районного суду\~від 17.11.2015\~року за\~Позивачами було\~ \~визнано,\~ по\~ 1/2\~ частині за кожним право забудовників житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] з правом здачі житлового будинку в експлуатацію та отримання на їх ім`я документів, що посвідчують право власності на це житло. Вказані вище обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи, копією судового рішення, копіями Державного акту на право власності на землю, Свідоцтвом про право власності на спадщину за законом, Витягом з Державного реєстру речових прав від 29.07.2015 року. Оскільки вказані вище обставини, встановлені судовим рішенням вони, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України не доводяться повторно. З наведеного вище слідує, що земельна ділянка за вказаною адресою, на якій батьки Позивачів здійснювали будівництво житла у відповідності з вимогами чинного на той час законодавства, перебувала в користуванні трьох співвласників, а її приватизацію було здійснено лише відповідачами, чим було порушено права спадкоємців. Генічеська міська рада, приймаючи рішення № 266 від 25.11.2011 року про затвердження Черненко [PERSON] і [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акту на право спільної сумісної власності на земельну ділянку пл. 0,0955 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, питання щодо наявності інших землекористувачів цієї земельної ділянки не перевірила і за наявності у спадкоємців права на нерухоме майно на цій земельній ділянці, всупереч вимогам ст. 120 ЗК України, своїм рішенням обмежила їх права. Відповідно до ст. 14. Конституції України, земля є основним на\-ціональним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю фізичних і юридичних осіб гарантується в конституційному порядку. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.2 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Частиною 5 ст.116 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Згідно ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до пп. г, д ч.3 ст.152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. \~ \~ Пунктом\~2\~Постанови Пленуму\~ВСУ №7\~від 16.04.2004\~року «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ», за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов`язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб`єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов`язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб`єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші в порядку цивільного судочинства». Таким чином, прийняте органом місцевого самоврядування рішення про затвердження технічної документації та отримання Відповідачами Державного акту на право власності на спірну земельну ділянку порушує права Позивачів, як спадкоємців і є перешкодою в реалізації їхніх законних прав. Визнання позову за даних обставин не протирічить Закону і не порушує права інших осіб. \~ На підставі викладеного та

Outcome: approved