Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому просила визнати, що житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка за цією ж адресою на момент їх відчуження 20.08.2013 року були особистою приватною власністю позивачки. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що вона 20.09.2007 року придбала у власність житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Петрушенко Т.А., реєстровий № 2-2629, який був зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.10.2007 року. Позивачка також вказує, що земельна ділянка по [ADDRESS], на якій розташований вищезазначений будинок, належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 723123, виданого Одеською регіональною філією Держаного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 30 квітня 2009 року на підставі рішення Одеської міської ради від 25 грудня 2008 року, № 3940-V, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010950500273 та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.08.2013 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 137386651101, номер запису про право власності: 2181968. [PERSON] посилається на те, що зазначений будинок був придбаний нею за 91 000 грн. під час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак за кошти батьків позивачки, земельна ділянка одержана у власність в порядку приватизації, а тому це майно належало їй на праві особистої приватної власності. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.06.2012 року шлюб між сторонами у справі було розірвано. [PERSON] зазначає, що вона, будучи власником житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки за цією ж адресою, та враховуючи те, що дане майне не є спільною сумісною власністю подружжя, а належало їй на праві особистої приватної власності, 20.08.2013 року подарувала вказане майно [PERSON], шляхом укладення договорів дарування за реєстровими номерами 902 та 906, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Оскільки відповідач [PERSON] оспорює право позивачки щодо відчуження вищезазначеного майна без його згоди, а також перешкоджає новому власнику володіти, користуватись та розпоряджатись вказаним нерухомим майном, [PERSON] вимушена була звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] наполягав на задоволенні позову. Представник [PERSON] у судове засідання з'явився, позов не визнав, письмових заперечень на позовну заяву не надав. Представник [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення представників сторін та представника [PERSON], показання свідка, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні 20.09.2007 року [PERSON] придбала житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Петрушенко Т.А., реєстровий № 2-2629, який був зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.10.2007 року (а.с. 8). Земельна ділянка по [ADDRESS], на якій розташований вищезазначений будинок, була приватизована позивачкою та належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 723123, виданого Одеською регіональною філією Держаного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 30 квітня 2009 року на підставі рішення Одеської міської ради від 25 грудня 2008 року № 3940-V, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010950500273 та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.08.2013 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 137386651101, номер запису про право власності: 2181968 (а.с. 9). Зазначений будинок було придбано [PERSON] за 91385 грн. під час перебування у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] за письмовою та нотаріально посвідченою згодою останнього (а.с. 63). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.06.2012 року шлюб сторонами у справі розірвано (а.с. 10-11). Судовим розглядом встановлено, що придбання зазначеного будинку здійснювалось особисто для [PERSON] за кошти її батька - [PERSON], що підтверджується копією розписки, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні, складеною [PERSON] 19.09.2007 року (а.с. 6). У даній розписці зазначено, що [PERSON], яка діє у власних інтересах, бере у свого батька - [PERSON], в присутності матері - [PERSON] грошові кошти в сумі 100 000 грн. для придбання житлового будинку [ADDRESS]. У судовому засіданні був допитаний в якості свідка [PERSON], який повідомив суду, що дійсно 19.09.2007 року він позичив своїй доньці [PERSON] 100 000 грн. для придбання на її ім'я житлового будинку [ADDRESS], про що вона склала йому розписку. Зазначені кошти він особисто привіз 20.09.2007 року до нотаріальної контори та передав [PERSON] для розрахунку із продавцем. У зв'язку із неповерненням боргу свідок [PERSON] був вимушений звернутися з позовом до [PERSON] та судовим рішенням з неї стягнуто грошові кошти у вказаному розмірі. При цьому суд критично оцінює наявну в матеріалах справи копію розписки (оригінал було оглянуто у судовому засіданні), яку склала продавець [PERSON] про те, що грошову суму за продаж будинку вона отримала від [PERSON] (а.с. 7), оскільки у судовому засіданні 25.09.2014 року представник [PERSON] також надав суду копію аналогічної розписки (оригінал було оглянуто у судовому засіданні), яку склала продавець [PERSON] про те, що вона отримала грошові кошти та не має претензій до покупця [PERSON] (а.с. 280). Разом із тим, в матеріалах справи наявна копія рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2014 року по цивільній справі № 520/8401/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, яке набрало законної сили (а.с. 79). Зі змісту цього рішення вбачається, що 19 вересня 2007 року між [PERSON] (позикодавець) та його донькою [PERSON] (позичальник) був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] 100 000 грн. для придбання в особисту приватну власність житлового будинку [ADDRESS]. 20.09.2007 року [PERSON] придбала житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Станом на момент розгляду судом даної справи рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2014 року по цивільній справі № 520/8401/14-ц є чинним, а тому факт того, що житловий будинок [ADDRESS] був придбаний [PERSON] в особисту приватну власність виключно за рахунок позичених у її батька коштів має для суду преюдиційне значення та не потребує доказування. Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто; земельна ділянка, набута нею (ним) за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її (його) користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Враховуючи те, що житловий будинок [ADDRESS] був придбаний [PERSON] за рахунок коштів, які належали їй особисто, а земельна ділянка під вказаним будинком була одержана у власність [PERSON] в порядку приватизації, у суду не виникає сумнівів в тому, що зазначені житловий будинок та земельна ділянка належали [PERSON] на праві особистої приватної власності до моменту їх відчуження 20 серпня 2013 року на користь малолітньої [PERSON], а тому позовні вимоги є обґрунтованими та задовольняються судом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved