Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

[PERSON] як представник [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON],\~ третя особа без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсним та їх скасування, припинення права власності. Позов мотивувала тим, що 19 грудня 2011 року помер [PERSON]. Після його смерті, спадщину як спадкоємець першої черги спадкування за законом прийняла його дружина, [PERSON] а, однак юридично її не оформила. 14 травня 2009 року [PERSON] померла. За життя спадкодавцю належав житловий будинок № 131, який розташований в с.Білин та земельна ділянка площею 2253 кв.м, яка була виділена для ведення особистого селянського господарства. Підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 09.12.2014 року за заявою [PERSON] було встановлено факт його проживання однією сім'єю з [PERSON], в період з травня 2008 року по 14 травня 2014 року, за адресою: с.Білин, буд. 131, Рахівського району, Закарпатської області. На підставі зазначеного рішення, 15 січня 2015 року державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 131, в с.Білин, Рахівського району, Закарпатської області та земельну ділянку площею 2253 кв.м для введення особистого селянського господарства в с.Білин,131, урочище «Росішка», Рахівського району, Закарпатської області. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27 травня 2015 року зазначене рішення Рахівського районного суду від 09.12.2014 року скасовано, а заяву гр. [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю залишено без розгляду. [PERSON], у визначений законом шестимісячний строк, звернулася до Рахівської ДНК з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], як спадкоємець п'ятої черги спадкоємців за законом, що підтверджується відповідними доказами. Вважає, що відповідач, [PERSON], не мав права на отримання відповідних свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки не являється спадкоємцем жодної із черг, які визначенні нормами Цивільного Кодексу України. У зв'язку з наведеним просить визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 15 січня 2015 року Рахівською державною нотаріальною конторою спадкодавцю [PERSON], на спадкове майно: житловий будинок № 131, розташований по вул. без назви, в с. Білин, Рахівського району, Закарпатської області та земельну ділянку, розміром 2253 кв.м., що розташована в с.Білин, 131, урочище «Росішка», Рахівського району, Закарпатської області, яка передана для введення особистого селянського господарства, шляхом припинення та скасування рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON], [INFO]. Також, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати понесені нею при зверненні до суду з даним позовом. У свою чергу [PERSON] в особі представника [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON], треті особи без самостійних вимог Рахівська державна нотаріальна контора та Білинська сільська рада про встановлення факту проживання однією сім'єю. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 05.05.2008 року до 14.05.2014 року [PERSON], проживав однією сім'єю зі своєю тіткою, покійною [PERSON], за адресою с. Білин, 131, Рахівського району, був пов'язаний з нею спільним побутом, ніс матеріальні витрати на утримання будинку, здійснював догляд за худобою, щороку проводив весняно-польові роботи на земельній ділянці, належній до будинку, проводив різного роду ремонтні роботи будинку та господарських споруд, заготівлю дров на зиму тощо. 14.05.2014 року [PERSON] померла. Поховання покійної тітки [PERSON] здійснював за свій рахунок. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно - житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами в с. Білин, 131 та землю. За життя Спадкодавця заповіт складений не був. Враховуючи відсутність у Спадкодавця спадкоємців за заповітом, а також відсутність спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги він, відповідно до ст. 1264 ЦК України, вважає, що має право на спадкування за законом у четверту чергу, оскільки проживав зі Спадкоємицею однією сім'єю понад п'ять рів до часу відкриття спадщини. [PERSON] є спадкоємицею п'ятої черги за законом, а він - четвертої. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину. Крім цього, він звернувся до Рахівської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. Після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини він звернувся до державного нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус Рахівської державної нотаріальної контори відмовила в оформленні права на спадщину, шляхом видачі свідоцтва, вказавши, що документів, які надано для одержання свідоцтва про право на спадщину недостатньо. Всі документи, які підтверджують його дії про прийняття спадщини, знаходяться у матеріалах спадкової справи. Нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори було роз'яснено, що він має право звернутися до суду із заявою «про встановлення проживання однією сім'єю. Встановлення юридичного факту його проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини має значення належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину. У ствердження факту його проживання однією сім'єю зі Спадкодавцем надає довідку № 863 від 14.05.2014р., видану Білинською сільською радою, та акт обстеження дворогосподарства №131 в с. Білин, складеного комісійно від 17.11.2014 року. Також факт його проживання з покійною [PERSON] можуть ствердити свідки. У зв'язку з наведеним просить встановити факт проживання [PERSON] (паспорт серії ВО 269039, виданий Рахівським РВ УМВС в Закарпатській області 19.11.1997р.) і [PERSON] однією сім'єю, з 05.05.2008 року до 14.05.2014 року за адресою с. Білин, 131, Рахівського району. Зустрічну позовну заяву [PERSON] як представника [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору Рахівська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю ухвалою Рахівського районного суду від 13 жовтня 2016 року було об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], до [PERSON], третя особа без самостійних вимог Рахівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно з ухвалою Рахівського районного суду від 06.02.2017 року було залучено до участі в даній справі в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Білинську сільську раду Рахівського району Закарпатської області. В судове засідання 14.11.2017 року позивач, [PERSON] та її представник не з'явилися, [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов [PERSON] підтримує та наполягає на його задоволенні та одночасно просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви. В попередніх судових засіданнях [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримувала, вважає, що [PERSON] не мав право на спадкування майна, що належало [PERSON], оскільки він не належить до жодної з черг спадкування, що визначені Цивільним кодексом України. Одночасно просила відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримала та пояснила, що [PERSON] з 05 травня 2008 року проживав разом зі своєю тіткою, [PERSON], у її будинку №131, що знаходиться у с.Білин, Рахівського району, Закарпатської області. Разом з нею вони вели спільне господарство, він ніс матеріальні витрати на утримання будинку, заготовляв на зиму дрова для опалення, обробляв земельну ділянку, яка належить до будинку, здійснював догляд за худобою, яку вони з тіткою утримували. Поховання тітки здійснював [PERSON] власним коштом. Отже, позивач є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом, у зв'язку з чим звертався у нотаріальну контору за отриманням свідоцтва про право власності на спадкове майно, тому просить зустрічний позов задовольнити. Одночасно просить відмовити у задоволенні позову [PERSON], вважає його безпідставним. Третя особа без самостійних вимог Державний нотаріус Рахівської державної нотаріальної контори - [PERSON] пояснила, що вона формувала спадкову справу до майна померлої [PERSON] Вважає, що при видачі свідоцтв про право на спадщину [PERSON] було дотримано всіх вимог, які необхідні для вчинення зазначеної нотаріальної дії, [PERSON] були надані всі документи, необхідні для видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцю четвертої черги, а тому вважає, що позов зустрічний позов [PERSON] є підставним та одночасно просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] Представник Білинської сільської ради в судове засідання не зявився, сільський голова [PERSON] 23.02.2017 року надіслав лист, в якому зазначив про те, що [PERSON] проживав на протязі останніх пяти років та вів спільне господарство з громадянкою [PERSON] аж до дня її смерті, тобто до 14.05.2014 року, тому вони підтримують позовні вимоги [PERSON] та просять зустрічний позов задовольнити, а справу розглянути без представників Білинської сільської ради. В ході розгляду справи суд допитав за клопотанням сторін свідків, які надавали свої покази. Зокрема, свідок [PERSON], ствердив, що [PERSON] під час сінокосу ненавмисно вибив око [PERSON] Неодноразово [PERSON] під час розмови казав про те, що має намір залишити належне йому майно [PERSON], оскільки він зробив його калікою. Особисто бачив, як [PERSON] допомагав [PERSON] та [PERSON] по веденню домашнього господарства. Знає, що [PERSON] допомагав [PERSON], вів з нею домашнє господарство, забезпечував дровами та іншим, проживав з нею в її будинку. [PERSON] пояснив, що [PERSON] при житті говорила, що після своєї смерті має намір передати все своє майно [PERSON], оскільки при житті її чоловік зробив останнього калікою, пошкодивши йому око. Знає, що [PERSON] з дитинства допомагав родині [PERSON], проживав останні роки в будинку [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні ствердив, що [PERSON] допомагав родині [PERSON]. При житті [PERSON] вибив око [PERSON], а тому [PERSON] мав намір залишити своє майно [PERSON] Також, [PERSON] завжди говорила про те, що вона бажає, щоб після її смерті майно залишилося [PERSON] Сторони в ході розгляду справи відмовилися від клопотання про допит свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку. Судом встановлено, що громадянка [PERSON] померла 14 травня 2014 року, про що виконавчим комітетом Білинської сільської ради 14 травня 2014 року зроблено актовий запис №14 та видано свідоцтво про смерть серії 1-ФМ №170965. З оглянутої в ході судового розгляду спадкової справи слідує, що спадковим майном, що залишилося після смерті [PERSON], є житловий будинок №131, що знаходиться у селі Білин, Рахівського району, Закарпатської області, зокрема 1/2 частка зазначеного будинку належала померлій на підставі свідоцтва про право власності серії САВ №353149 від 14.04.2008 року, виданого виконавчим комітетом Білинської сільської ради, а 1/2 частку вона прийняла як спадщину після смерті свого чоловіка, [PERSON], 19.12.2011 року, однак юридично своїх прав на вказане майно не оформила. Також, до спадкового майна належать земельні ділянки, зокрема, ділянка розміром 1043 кв.м., що стверджується Державним актом про право приватної власності на землю серії ЯК №730311, виданим Білинською сільською радою 11 червня 2010 року, земельна ділянка розміром 2253 кв.м., що стверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЯК №746901, що був виданий Білинською сільською радою 11 червня 2010 року та земельна ділянка розміром 2500 кв.м., що стверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЯК №602738, виданим Білинською сільською радою 02 березня 2010 року. Всі зазначені державні акти були видані на ім'я [PERSON], однак після його смерті 19 грудня 2011 року спадкоємцем зазначеного нерухомого майна була його дружина - [PERSON], яка спадщину прийняла, однак не оформила своїх спадкових прав. Встановлено, що [PERSON] за життя заповітних розпоряджень щодо свого майна не вчиняла, отже спадкування у даному випадку повинно здійснюватися за законом за правилами Глави 86 Цивільного кодексу України. З приводу спадкового майна, зокрема житлового будинку №131 у с.Білин та земельної ділянки розміром 2253 кв.м. між сторонами існує спір, тобто зазначене майно є предметом позову [PERSON], зокрема вона вважає, що має право на спадкове майно покійної [PERSON] як спадкоємець п'ятої черги спадкування, а [PERSON] успадкував зазначене майно незаконно, оскільки не належить до жодної з черг спадкоємців за законом. Отже, оскільки [PERSON] оспорює факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю, а отже і його право на спадкування як спадкоємця четвертої черги спадкування за законом, така обставина підлягає встановленню в порядку позовного провадження. Статтею 1258 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців після смерті [PERSON] першої, другої та третьої черг спадкування за законом немає. Стаття 1264 Цивільного кодексу України передбачає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Зі змісту ч.1 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Як вбачається з пояснень [PERSON], свідків, допитаних в ході судового розгляд, матеріалів справи, зокрема з довідки Білинської сільської ради № 863 від 14.05.2014 року, акту обстеження від 17.11.2014 року, [PERSON] постійно \~проживав, вів спільне господарство з померлою [PERSON] понад п'ять років - з 05 травня 2008 року і до моменту смерті останньої 14.05.2014 року, за адресою: с. Білин, буд. 131, Рахівського району, Закарпатської області. Наведене підтверджує факт проживання заявника з померлою [PERSON], \~як сім'я, у розумінні ст. 3 СК України. Надані заявником докази, суд визнає належними й допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт спільного проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] та ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету, що є підтвердженням спадкових прав, у відповідності до чинного законодавства. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовна вимога зустрічної позовної заяви про встановлення факту постійного проживання [PERSON] й [PERSON] підлягає задоволенню. Зі змісту частини 1, 2 статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з положеннями статей 1268-1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. В ході розгляду справи було встановлено, що громадянин [PERSON] постійно проживав разом зі спадкодавцем на день смерті [PERSON], тобто 14 травня 2014 року. А крім того, згідно зі спадковою справою №119/2014, індекс 02.14, 22 травня 2014 року [PERSON] подав заяву за місцем відкриття спадщини - до Білинської сільської ради про те, що він приймає спадщину, що залишилася після смерті його тітки [PERSON], а отже є таким, що прийняв спадщину. [PERSON] звертаючись до суду в інтересах [PERSON] про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, що були видані 15 січня 2015 року Рахівською державною нотаріальною конторою спадкодавцю [PERSON], на спадкове майно, що належало [PERSON] зазначила, що основною підставою для звернення до суду із даним позовом є те, що Апеляційним судом Закарпатської області скасовано рішення Рахівського районного суду від 09.12.2014 року, згідно з яким було встановлено факт проживання однією сімєю [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] в період з травня 208 року по 14 травня 2014 року, що на думку позивача є доказом того, що [PERSON] не належить до жодної з черг спадкоємців [PERSON], а отже й не мав права на отримання відповідних свідоцтв. Дійсно, Апеляційний суд Закарпатської області дійсно 27 травня 2015 року своєю ухвалою скасував рішення Рахівського районного суду від 09 грудня 2014 року, а заяву [PERSON] про встановлення факту його проживання однією сімєю з [PERSON] з 05 травня 2008 року до 14 травня 2014 року за адресою с.Білин, 131 залишив без розгляду. Зазначене рішення було скасоване з процесуальних підстав, зокрема через те, що суд першої інстанції розглянув заяву [PERSON] в порядку окремого провадження, у той час, коли [PERSON] є спадкоємицею пятої черги померлої [PERSON]М, а отже між сторонами існує спір про право, що виключало можливість розгляду заяви [PERSON] в окремому провадженні. Однак, залишення без розгляду заяви [PERSON] Апеляційним судом Закарпатської області не спростовує доведеність факту його проживання однією сімєю з [PERSON] з 05 травня 2008 рок по день смерті [PERSON] - 14.05.2014 року та прийняття [PERSON] спадщини у встановленому законом порядку. Довідка Ясінянського територіального центру обслуговування (надання соціальних послуг) Рахівської РДА від 22.01.2015 року, згідно з якою [PERSON], [INFO], мешканка с.Білин, 131, знаходилася на обслуговуванні в Ясінянському територіальному центрі СО (СНП) РРДА у відділенні соціального обслуговування вдома з 14.12.2001 року по 14.05.2014 року, яка була надана позивачем, [PERSON], жодним чином не спростовує факту проживання [PERSON] однією сімєю з [PERSON] з 05.05.2008 року по 14.05.2014 року, а є лише свідченням того, що вона перебувала на такому обліку, оскільки являлася особою похилого віку та з урахуванням індивідуальних потреб періодично потребувала надання їй деяких соціальних послуг (надання інформації з питань соціального захисту населення; допомогу в отриманні безоплатної правової допомоги, психологічну підтримку - бесіди, спілкування, мотивацію до активності, консультації психолога тощо). Глава 89 Цивільного кодексу України визначає оформлення права на спадщину, відповідно до якої встановлено право спадкоємця, який прийняв спадщину, на отримання свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право на спадщину це документ, який посвідчує права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину визначено Главою 7 ЗУ «Про нотаріат», а також здійснюється нотаріусами у відповідності до Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Так, в ході судового розгляду було оглянуто спадкову справу №119/2014 (індекс справи 02-14 до майна померлої 14 травня 2014 року [PERSON], та встановлено, що нотаріусом було зясовано відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, відсутності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місця знаходження. Спадкова справа заведена нотаріусом за місцем відкриття спадщини, на підставі поданої [PERSON] заяви про прийняття спадщини, була належним чином зареєстрована у Спадковому реєстрі, нотаріусом встановлено відсутність спадкоємців 1-3 черг спадкування за законом, вона містить правовстановлюючі документи на нерухоме майно, що належало спадкодавцю [PERSON], у ній є всі необхідні документи для видачі [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом як спадкоємцю четвертої черги спадкування. Таким чином, судом не встановлено підстав для визнання оскаржуваних свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині позову не підлягають задоволенню. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. [PERSON] власності є непорушним. Відповідно до п. 4.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чинного на момент видачі [PERSON] свідоцтв про право на спадщину, нотаріус у випадку видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, квартиру та інше нерухоме майно вносить відомості про перехід права власності на імя спадкоємця до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, установленому законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Отже, у нотаріуса були всі правові підстави для державної реєстрації права власності за [PERSON], [INFO], на спадкове майно, яке він успадкував після смерті [PERSON], а тому суд вважає безпідставною вимогу [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON], [INFO], на спадкове майно, що залишилося після смерті спадкодавця [PERSON] З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог по первісному позову, тому й вимога [PERSON] про стягнення в її користь судових витрат, у відповідності до ст.88 ЦПК України, до задоволення не підлягає. Питання відшкодування судових витрат позивачем за зустрічним позовом не ставилось.

Outcome: approved