Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, будинок 16-А, будинок 52) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]), [PERSON] міської ради (місцезнаходження: Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, будинок 32-А) про визнання права власності в порядку спадкування, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 27 січня 1998 року, право власності на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: Україна, [ADDRESS], посилаючись на наступне. 27 січня 1998 року померла баба позивача - [PERSON], якій на праві приватної власності належала 1/2 частка квартири, яка знаходиться за адресою: Україна, [ADDRESS], та яку вона заповіла своєму онуку (відповідачу по справі) [PERSON]. Після смерті [PERSON], батько позивача [PERSON], який помер 29 березня 2017 року, отримав 1/6 частку квартири, яка знаходиться за адресою: Україна, [ADDRESS], за рішенням суду. Позивач має 2/3 частки квартири, яка знаходиться за адресою: Україна, [ADDRESS], а відповідач не прийняв спадщину на іншу 1/3 частку цієї квартири. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне майно після смерті її батька, але їй було відмовлено у здійсненні відповідної нотаріальної дії, оскільки у спадкодавця законом [PERSON], на момент звернення позивача до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, відсутній правовстановлюючий документ на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: Україна, [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представники підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, які викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 05 липня 2018 року заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що можливо його батько в його інтересах в місті Луганську займався питанням прийняття спадщини після померлої [PERSON]. Додатково пояснив, що жодних доказів вказаної версії у нього немає і не було, на момент смерті [PERSON] він з нею за однією адресою не проживав та зареєстрований не був, особисто він до нотаріуса не звертався, доказів уповноваження батька на звернення від його імені до нотаріуса у нього немає. Більш того, він навіть не впевнений в чиїх саме інтересах його батько звертався до нотаріуса та чи звертався його батько до нотаріуса взагалі. В судовому засіданні 17 липня 2018 року відповідач [PERSON] присутній не був, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради не зявився, проте надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд» від 09 листопада 1993 року згідно з розпорядженням (наказом) № 38 від 28 жовтня 1993 року. Відповідно до копії паспорта громадянина України серії ВА № 844368, виданого Дебальцівським МВ УМВС України в Донецькій області від 23.08.1997 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована з 12.09.2003 року за адресою: Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, будинок 16-А, будинок 52. Згідно із копією заповіту, посвідченого 11 липня 1995 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] № 1/4316 [PERSON], заповіла своєму онуку [PERSON], квартиру, яка розташована за адресою: Україна, [ADDRESS]. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 129444, виданого 28 січня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] міськвиконкому, [PERSON] померла 27 січня 1998 року у місті Сєвєродонецьку Луганської області, про що складено відповідний актовий запис № 113. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого завідуючою [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] № 1-2687 від 13 липня 2002 року вбачається, що [PERSON] отримав у спадок після смерті [PERSON], померлої 27 січня 1998 року, 1/6 частку квартири, яка розташована за адресою: Україна, [ADDRESS]. У вищевказаному свідоцтві про право на спадщину також вказано, що 1/3 частка квартири залишається відкритою на користь іншого спадкоємця. Згідно із копією заповіту, посвідченого 10 лютого 2017 року державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] № 2-147, [PERSON], [INFO], заповів [PERSON], [INFO], усе своє майно, де б воно не було із чого воно б не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 498540, виданого 30 березня 2017 року [PERSON] міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер 29 березня 2017 року у місті Сєвєродонецьку Луганської області, про що складено відповідний актовий запис № 532. Відповідно до копії спадкової справи, яка заведена приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] під № 97/2017 щодо майна померлого 29 березня 2017 року [PERSON], 14 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого 29 березня 2017 року [PERSON]. 07 жовтня 2017 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 2/3 частки спірної квартири. З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] № 2735 від 07 жовтня 2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], отримала у спадок після смерті [PERSON], [INFO], померлого 29 березня 2017 року, 2/3 частки квартири, яка розташована за адресою: Україна, [ADDRESS]. 22 березня 2018 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на 1/3 частку спірної квартири. Згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] від 22 березня 2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на майно після смерті її батька - [PERSON], померлого 29 березня 2017 року, на 1/3 частку квартири, яка розташована за адресою: Україна, [ADDRESS]. Вказану постанову приватний нотаріус обґрунтовує тим, що відсутнє підтвердження факту належності спадкодавцю [PERSON] вищевказаного нерухомого майна, що суперечить статті 46 Закону України «Про нотаріат» та главі 7 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій. З копії листа приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] на імя Першої [PERSON] державної нотаріальної контори № 18/02-14 від 09 січня 2018 року вбачається, що Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за № 211/1998 після матері [PERSON] [PERSON], померлої 27 січня 1998 року. Спадщину [PERSON] після померлої [PERSON] фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Згідно із копією листа в.о. завідувача Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] «Щодо надання інформації» № 14/01-16 від 16 січня 2018 року, відповідь щодо спадкової справи за № 211/1998 після смерті [PERSON], померлої 27 січня 1998 року, не має можливості надати, так як вищезазначена спадкова справа знаходиться у Луганському обласному нотаріальному архіві за адресою: Україна, Луганська область, місто Старобільськ, вулиця Миру, будинок 3. Відповідно до копії листа Луганського обласного державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Луганській області «Відповідь на запит щодо надання інформації» № 199/01-20 від 20 лютого 2018 року, сам архівний фонд, всі справи в тому числі і спадкова справа після померлої 27 січня 1998 року [PERSON], яка була заведена Першою [PERSON] ДНК Луганської області за № 211/1998, знаходиться в місті Луганську, на тимчасово окупованій території, яка на даний час не підконтрольна Україні, тому на сьогоднішній день надати інформацію неможливо. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із абзацом 2 пункту 12 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права\~ на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Із змісту домової книги для прописки громадян в квартирі [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані станом на 27 січня 1998 року (день смерті [PERSON]М.) за вказаною адресою. В судовому засіданні відповідач [PERSON] також визнав, що станом на день смерті [PERSON], [PERSON] проживав та був зареєстрований разом з нею. Отже, [PERSON] як син [PERSON] прийняв спадщину після її смерті в порядку ст. 1261 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, у звязку із чим станом на день його смерті йому належала вся спірна квартира. Доказів того, що будь-які інші особи прийняли спадщину після смерті [PERSON] до суду надано не було. Версія відповідача [PERSON] про те, що його батько можливо займався прийняттям спадщини від його імені не підтверджена жодними доказами. При цьому, сам відповідач [PERSON] не впевнений в тому, чи займався його батько оформленням прав на спадщину взагалі, а якщо і займався то в чиїх інтересах та від якого імені. Суд також враховує, що станом на день смерті [PERSON] 27 січня 1998 року відповідач [PERSON] був повнолітнім та не міг прийняти спадщину в порядку ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені позивачем у позові в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені в судовому засіданні письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у звязку із чим позовна заява [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат\~ у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що цей спір виник не з вини відповідачів, а отже стягнення судових витрат з [PERSON] міської ради або [PERSON] буде несправедливим.

Outcome: approved