Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

[PERSON] у своєму позові посилається на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 12.09.2009 року, зареєстрованому Сокирянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області по актовому запису за №83. Від спільного проживання мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з відповідачкою. Спільним сімейним життям прожили до червня 2019 року. Сім`я розпалася по тій причині, що вони з відповідачкою не знайшли взаєморозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. На даний час шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Можливості примирення позивач не вбачає, оскільки їх подальше життя як подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, заявлені ним позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. При цьому суду пояснив, що з липня 2019 року вони з відповідачкою разом не проживають, спільного господарства не ведуть, будь-якого наміру відновити спільне сімейне життя у нього немає. Вважає, що примирення з відповідачкою є неможливим, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заявлені до неї позовні вимоги не визнала, оскільки вважає, що шлюб з позивачем має бути збереженим, так як у них є спільна малолітня дитина. При цьому, відповідачка в судовому засіданні підтвердила, що останнім часом ними будь-які дії не вживалися щодо збереження шлюбу. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За ч.2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями ст.12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст.ст.5, 8 вказаного міжнародного договору. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12.09.2009 року Сокирянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області по актовому запису за №83, що підтверджується копією повторно виданого свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14.02.2020 року. Від спільного проживання у сторін є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.02.2020 року. Як встановлено судом та підтверджено в судовому засіданні сторонами, з липня 2019 року по даний час вони спільно не проживають, шлюбних відносин не підтримують та з вказаного часу не ведуть спільного господарства. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу, не допускається. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім`я сторін фактично розпалася, а тому збереження шлюбу є неможливим За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 24, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved