Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Суворовської райадміністрації Одеської міської ради про визнання права користування кімнатою [ADDRESS] та зобов'язання укласти договір найму вказаної кімнати. Вимоги обґрунтовані тим, що на підставі ордеру вона разом з батьками [PERSON] та [PERSON] вселилися в кімнати [ADDRESS] Спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Одессільмаш» №62 від 03.03.2003 р. було розділено вказані кімнати між батьками у зв'язку з їх розлученням. Про дане рішення вона дізналася від батька в грудні 2011 році незадовго до його смерті. За її зверненням вказане рішення було скасовано і визнано діючим попереднє. У серпні 2003 року житловий будинок було передано в комунальну власність Одеської міської ради. Рішенням апеляційного суду в позові райадміністрації про її виселення було відмовлено. Після її звернення райадміністрація відмовила в укладенні договору найму. Позивач в судове засідання не з'явилася в матеріалах справи є заява про розгляд справи в її відсутності. Представник відповідача заперечувала проти позову вказуючи на те, що у позивачки відсутні підстави для проживання в кімнаті [NUMBER], вона є зареєстрованою в кімнаті [NUMBER]. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 23.03.2000 р. [PERSON], на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Одессільмаш» від 03.02.2000 р. протокол № 5, отримала від ВАТ «Одессільмаш» ордер № 38 серії Н на вселення її разом з чоловіком - [PERSON], донькою - [PERSON] в кімнати [NUMBER], [NUMBER], загальною площею - 34,24 кв. м., в сімейному гуртожитку по [ADDRESS] Гуртожиток на час видання вказаного ордеру належав ВАТ «Одессільмаш». [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поселилися у вказані кімнати і проживали, користуючись двома кімнатами. На час вселення в кімнати [NUMBER], [NUMBER] [PERSON] була неповнолітньою. Кімнати [NUMBER], [NUMBER] є суміжними, вхід до них здійснюється через єдиний тамбур. В 2003 р., у зв'язку з розірванням шлюбу між [PERSON] з [PERSON], за завою [PERSON], згідно спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Одессільмаш» від 03.03.03 р. № 62 про закріплення за [PERSON] - кімнати [NUMBER], за [PERSON] - кімнати [NUMBER], було оформлено два ордери: - ордер № 72 серії Н від 06.03.03 р., на вселення [PERSON] разом з донькою - [PERSON] в кімнату [NUMBER], загальною площею - 16,70 кв. м., в гуртожитку по [ADDRESS] ; - ордер № 36 серії Н, від 05.03.2003 р., на вселення [PERSON] в кімнату [NUMBER], загальною площею - 17,80 кв. м., в гуртожитку по [ADDRESS] Було відкрито два окремих особових рахунка. Вказані ордери оформлені на вже зайняті житлові приміщення. Хоча батьки стали проживати окремо, [PERSON] продовжувала користуватися двома кімнатами, маючи до них доступ. З 12.12.2008 р. [PERSON] зареєстрована в кімнаті [NUMBER]. У серпні 2003 р. житловий будинок по [ADDRESS] було передано в комунальну власність територіальної громади м. Одеси та передано у повне господарське відання КП «Дирекція єдиного замовника». У зв'язку з тим, що [PERSON] з іншим чоловіком створила нову сім'ю, [PERSON] почала постійно проживати разом з батьком в кімнаті [NUMBER]. [INFO] р. [PERSON] помер . Відкритий на нього особовий рахунок на кімнату [NUMBER] було закрито . [PERSON] залишилася проживати в кімнаті [NUMBER]. 06.07.2012 р. спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Одессільмаш» було скасовано рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Одессільмаш» від 03.03.03 р. № 62 в частині розподілу кімнат. В протоколі спільного засіданні адміністрації та профспілки ВАТ «Одессільмаш» зазначено, що, приймаючи рішення, адміністрація та профспілковий комітет ВАТ «Одессільмаш» керувалися тим, що після розірвання шлюбу і створення [PERSON] нової сім'ї, [PERSON] мешкала постійно разом з батьком в кімнаті [NUMBER]. Вказані обставини були встановлені рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2013 року, яке набрало чинності, по справі за позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до [PERSON], третя особа - [PERSON], про виселення, зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа - публічне акціонерне товариство «Одессільмаш», про визнання недійсними ордерів, визнання ордеру дійсним, тому відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Крім того, при розгляді вказаної справи апеляційним судом також було встановлено право позивача користування вказаною кімнатою. Отже, враховуючи те, що [PERSON] вселилася в кімнати [NUMBER], [NUMBER] як донька [PERSON] та [PERSON], користувалася двома кімнатами, в тому числі і після розірвання шлюбу її батьків, і тільки після створення її матір'ю окремої сім'ї, [PERSON] стала постійно проживати в кімнаті батька [NUMBER] і після його смерті [INFO] р., тому [PERSON] набула право користування спірною кімнатою [NUMBER] в будинку [ADDRESS] Так, відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Статтями 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина, чоловік наймача, їх діти і батьки. Нормами ч.2 ст.65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до вимог ч.1 ст.106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Таким чином, встановлені в судовому засіданні факти дають підстави вважати, що позивач правомірно набула право користування кімнатою, а як наслідок набула усі права та обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Як встановлено судом позивач зверталася до відповідача з питанням укладання договору найму на житлове приміщення, проте листом від 23.08.2013 року їй було відмовлено. Підпунктами 3.2.7 Положення «Про Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 13.02.2014 року №4584-VI (Додаток №4) визначено, що у галузі обліку та розподілу житла райадміністрація вирішує питання укладення та внесення змін до договорів найму жилих приміщень та їх бронювання. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними, тому необхідно визнати її право користування спірною кімнатою та зобов'язати відповідача укласти договір найму приміщення.

Outcome: approved