Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Адвокат Потієнко Т.М., яка діє на підставі ордеру серії ЧК № 63231 від 29.03.2019 р., звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 293081,25 грн. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [PERSON] є власником транспортного засобу «Nissan X-Trail», д.н.з. [NUMBER] . 07 серпня 2018 року о 09 год. 45 хв. на автодорозі Київ-Одеса, 159 км. + 540 м., відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу, що належить позивачу, під керуванням її чоловіка [PERSON] та транспортного засобу «Rover» д.н.з. [NUMBER] , що належить відповідачу [PERSON] . Відповідно до постанови Жашківського районного суду Черкаської області від 04.10.2018 р. у справі № 693/946/18 відповідача було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Зазначає, що внаслідок порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України відповідач спричинив позивачу шкоду у розмірі 391081,25 грн., яка складається з витрат на проведення експертного авто-товарознавчого дослідження у сумі 3500,00 грн., відновлювального ремонту у сумі 352047,80 грн та втрати товарної вартості колісного транспортного засобу у сумі 35533,45 грн. Після звернення до страхової компанії, позивачу виплачено страхове відшкодування у розмірі 98000,00 грн., тому розмір невідшкодованої позивачу шкоди становить 293081,25 грн. Оскільки [PERSON] у добровільному порядку не відшкодував збитки, тому представник позивача звернулася із даним позовом до суду та просила стягнути з [PERSON] на корить [PERSON] у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 293081,25 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 26.06.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, вирішено розгляд справи провести у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та роз`яснено відповідачу про право подати відзив та зустрічний позов. Ухвалою суду від 05.09.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, при цьому подали заяви про розгляд цивільної справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився по невідомих суду причинах, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься заява відповідача від 05.09.2019 року, в якій він просить провести судовий розгляд цивільної справи без його участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить в них відмовити, оскільки він не є власником транспортного засобу, а відтак не є належним відповідачем. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що відповідно до постанови Жашківського районного суду Черкаської області від 04.10.2018 року (справа № 693/946/18) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. В результаті ДТП, що сталася 07.08.2018 року о 09 год. 45 хв. на автодорозі Київ-Одеса 159 км. + 540 м., крім автомобіля правопорушника, пошкоджено автомобіль «Nissan X-Trail», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Власником даного автомобіля є [PERSON] . Як вбачається із висновку № 130, складеного 23.08.2018 р. судовим експертом Петрушанком Вадимом Федоровичем (свідоцтво № 996 від 09.06.2006 р.), вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Nissan X-Trail», реєстраційний номер [NUMBER] , від пошкоджень, які виникли внаслідок ДТП, складає 387581,25 грн., що включає вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу складових, необхідних під час ремонту - 352047,80 грн., а також величину втрати товарної вартості колісного транспортного засобу, що становить 35533,45 грн. Відповідно до акту виконаних робіт № 130 від 23.08.2018 р., робота по проведенню автотоварознавчого дослідження автомобіля підлягає оплаті у розмірі 3500,00 грн. та оплачена [PERSON] , що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 55 від 23.08.2018 р. З історію по картковому рахунку [PERSON] вбачається, що страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатила останній страхове відшкодування згідно страхового акту № 180000173881 від 27.12.2018 р. у розмірі 98000,00 грн. Таким чином, розмір невідшкодованої шкоди [PERSON] , завданої внаслідок ДТП, становить 293081,25 грн. (387581,25 грн. - 98000,00 грн. + 3500,00 грн.= 293081,25 грн.). Позивач зверталася до відповідача з листом про виплату завданої шкоди, який відповідач отримав 16.02.2019 р., у добровільному порядку шкоду не відшкодував. Згідно із ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України). Оскільки [PERSON] постановою Жашківського районного суду від 04.10.2018 року, яка вступила в законну силу 05.11.2018 р., визнаний винний у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження автомобіля позивача, тому він зобов`язаний відшкодувати [PERSON] шкоду, завдану внаслідок ДТП з урахуванням страхового відшкодування. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що передбачено ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовну заяву [PERSON] задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved