Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

[PERSON] (по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] (по тексту - [PERSON] , відповідач) про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном - житловим будинком, що за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання останнього, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в обґрунтування позову зазначає, що являється власником житлового будинку [ADDRESS] . На переконання позивача той факт, що в будинку, який є її приватною власністю, зареєстрована стороння особа, яка не є близьким членом сім`ї та по факту не проживає в ньому, порушує право на реалізацію здійснення власності. З огляду на ту обставину, що відповідач добровільно не знятий з реєстрації, не здійснює та не здійснював будь-яких дій щодо належного обслуговування будинку, оскільки фактично тільки формально був його користувачем, позивач зважаючи на об`єктивні перешкоди у здійсненні її права користування та розпорядження своїм майном вважає позов підставним та таким, що має бути задоволеним. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі на підставах викладених в позові та заяві про зміну (доповнення) підстав позову від 14.05.2021 року, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, з урахуванням ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. З огляду на викладене, за згодою позивача, суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення рішення, про що постановлено ухвалу (протокольну) про заочний розгляд. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного висновку. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У силу ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 155 цього Кодексу жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку під [ADDRESS] , що стверджується даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.06.2006 року серії [NUMBER] , витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.06.2006 року серії ССА № 984027. Як свідчать матеріали справи житловий будинком, що в [ADDRESS] зареєстрований у районному бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за позивачем і записаний в реєстрову книгу під №398 від 22.06.2006 року. Згідно довідок виконавчого комітету Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №315 та №316 від 08.02.2021 року в житловому будинку, належному позивачу з 10.01.2014 року зареєстрований [PERSON] , який там фактично не проживав та не проживає. Крім цього судом враховано, що відповідач по справі не належить до кола сім`ї позивача, а являється колишнім чоловіком онуки власника житлового будинку (а.с. 7, 42-44). Ту обставину, що [PERSON] в належному позивачу будинку не проживає та будь-яким чином не користується ним також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які вказали, що відповідач в зазначеному будинку взагалі не з`являвся на протязі останніх трьох років. Проаналізувавши відомості, відображені у вказаних вище документах, які логічно та послідовно доповнюють одне одного, не суперечачи по своїй суті та змісту, показання свідків, суд вважає доведеними обставини, викладені у позовній заяві. Суд вважає доведеним і те, що між сторонами по справі будь-які договірні відносини з приводу користування житлом відсутні. Таким чином, оскільки відповідачем в позасудовому порядку не усунено перешкоди в праві користування та розпорядження позивачем своїм майном - житловим будинком, що перешкоджає останній вільно користуватися та розпоряджатися належною їй власністю, так як формальна реєстрація місця проживання [PERSON] в спірному домоволодінні надає йому статус користувача житлового будинку з відповідними наслідками, то виходячи з положень ст.ст. 16, 391 ЦК України, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тим самим, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 908 грн. 00 коп., сплаченого нею при зверненні з позовом до суду судового збору.

Outcome: approved