Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», від імені якого діє філія Кіровоградське обласне управління звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 23460,41 грн., що включає: заборгованість за простроченим боргом 14588,69 грн, проценти за користування кредитом 6041,09 грн, комісія 1432,37 грн, пеня 884,85 грн, 3 % річних за прострочення 324,38 грн, інфляційні втрати -189,03 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.08.2018 між АТ «Державний ощадний банк України» і [PERSON] була підписана заява № 499865212 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Шляхом підписання вказаної заяви відповідач беззастережно приєднався до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці банку\~www.oschadbank.ua\~та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Відповідно до вказаної заяви банк відкрив на ім`я відповідача картковий рахунок № [NUMBER] в гривнях, на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» за банківським продуктом «Моя кредитка», та надав відповідачу платіжну картку, встановив кредитну лінію з лімітом кредитування 15400,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кошти та сплатити відсоток за користування кредитом в розмірі 38% річних і 0,001 % річних за користування кредитними коштами. Відповідач активно користувався кредитними коштами, проте не здійснював повернення кредиту, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем станом на 17.01.2020 року на загальну суму 22947,00 грн, а саме заборгованість за простроченим боргом 14588,69 грн, проценти за користування кредитом 6041,09 грн, комісія 1432,37 грн, пеня 884,85 грн. Необхідність стягнення з відповідача пені позивач обґрунтовує тим, що відповідно до п. 1.21 розділу ХХІІ договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщений на інтернет-сторінці банку\~www.oschadbank.ua, за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені цим договором, втому числі додатками, банк має нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ , що діяла в період, на який нараховується пеня, за кожен день прострочення. Починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого боргу. Крім того, посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання відповідачем зобов`язання, просив стягнути з останнього також 3 % річних за прострочення сум 324,38 грн, інфляційні втрати -189,03 грн. Ухвалою суду від 12.03.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження. Учасникам справи роз`яснено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копія ухвали\~про відкриття\~провадження та\~призначення справи\~до розгляду,\~з копією\~позовної заяви\~та доданими\~до неї\~документами були\~направлені по\~місцю проживання\~відповідача,\~зареєстрованому у\~встановленому законом\~порядку.\~Крім того,\~на офіційному\~веб-сайті\~судової влади\~України було\~розміщено оголошення\~про дату\~розгляду справи. 19.06.2020 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Горбунова Р.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якій зазначено, що на думку представника відповідача позивач не надав суду доказів того, що ним було видано відповідачеві кредит на суму 14588,69 грн на умовах укладеного договору. Крім того, представник відповідача зазначив, що взагалі не надано доказів укладення з відповідачем договору № 499865212, та доказів видачі картки відповідачеві. Також, представник відповідача у відзиві зазначив, що філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» не є юридичною особою, а відтак не може бути позивачем. Враховуючи викладене, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 11.08.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що відповідачем за власним волевиявленням було вчинено правочин у встановленій законом формі, усвідомлюючи усі правові наслідки, а саме відповідач, підписавши заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, уклав з банком кредитний договір, умови якого містяться на інтернет-сторінці банку\~www.oschadbank.ua. Питання щодо визнання недійсності правочину виходять за межі заявлених позовних вимог, що розглядаються по даній цивільній справі. Як на підтвердження факту перерахування коштів відповідачеві представник позивача посилався на меморіальні ордери № 3429811912, № 832937521 та № 7702805612. Крім того, представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» є відокремленим структурним підрозділом ПАТ «Державний Ощадний банк України», що не має статусу юридичної особи і здійснює на території Кіровоградської області від імені та в інтересах ПАТ «Державний Ощадний банк України» діяльність відповідно до Статуту. Управління має окремий баланс, який входить до консолідованого балансу ПАТ «Державний Ощадний банк України». 08.09.2020 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Горбунова Р.В. надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якій він зазначив, що меморіальні ордери, на які посилається представник позивача є електронним документом, який формується виключно банком, і не відображає фіксації надання клієнтом коштів. Крім того, вказані меморіальні ордери не мають жодного посилання на переказ коштів банком саме на виконання умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10.08.2018 між АТ «Державний ощадний банк України» і [PERSON] було укладено заяву № 499865212 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Вказана заява підписана відповідачем. Відповідно до п. 3.1. заяви про приєднання, шляхом підписання цієї заяви про приєднання до договору, клієнт беззастережно приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці банку\~www.oschadbank.ua\~та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору. В силу п.п. 3.4.1- 3.4.2 заяви про приєднання, банк відкрив поточний рахунок відповідачу № [NUMBER] в гривнях на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та надав платіжну картку типу Mastercard Debit Standart «Моя картка» та ПІН-конверт до неї. До заяви заяву № 499865212 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) входить також заява про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка також підписана особисто відповідачем. Відповідно до п. 6.2. вказаної заяви відповідач просить надати їй кредит, метою отримання якого є задоволення споживчих потреб, в національній валюті, шляхом надання відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на картковий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до п. 6.4 вказаної заяви [PERSON] встановлена сума кредиту у розмірі 15400,00 грн. Пунктом 6.6. вказаної заяви сторонами погоджена процентна ставка за кредитом, яка є фіксованою, та складає 38% річних і 0,001 % річних за користування кредитними коштами. Так, шляхом підписання даної заяви, сторони дійшли згоди, що всі інші умови кредитного договору, в т.ч. й порядок його зміни, містяться в договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Статтями 526, 527, 530 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором надавав відповідачу кредитні кошти. Вказаний факт підтверджується долученими до матеріалів справи меморіальними ордерами № 3429811912 від 07.11.2019 року на суму 811,31 грн., № 832937521 від 14.08.2018 року на суму 702,70 грн. та № 7702805612 від 11.08.2018 року на суму 14688,75 грн. Однак, в порушення умов договору та чинного законодавства України відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, станом на 17.01.2020 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Державний ощадний банк України» становить 23460,41 грн., що включає: заборгованість за простроченим боргом 14588,69 грн, проценти за користування кредитом 6041,09 грн, комісія 1432,37 грн, пеня 884,85 грн, 3 % річних за прострочення сум 324,38 грн, інфляційні втрати -189,03 грн, та судових витрат у сумі 2102,00 грн. Суд зазначає, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Держаний ощадний банк України»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В даному випадку відповідно до п. 6.6. заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 10.08.2018 року сторонами погоджена процентна ставка за кредитом, яка є фіксованою, та складає 38% річних і 0, 001 % річних за користування кредитними коштами. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), та відсотків за користування кредитними коштами, стягнути з відповідача пеню та комісію. Проте, у вказаній заяві, підписаній відповідачем, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також комісії. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на п.1.24.Розділу XXII Договору комплексного, банківського обслуговування фізичних осіб,є відповідно до якого за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки, передбачені Договором про споживчий кредит, Банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу.. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що договір саме у цій редакції розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені та комісії. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) домовленості сторін про сплату пені та комісії, наданий банком Договір комплексного, банківського обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 82 ЦПК. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Тобто, позивач одночасно з поданням позову повинен був подати суду докази на підтвердження своїх вимог щодо надання кредиту відповідачу, домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені, комісії, тощо. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в частині стягнення пені та комісії через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу в заяві про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 10 серпня 2018 року, оскільки Договір комплексного, банківського обслуговування фізичних осіб не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, оскільки він не має підпису відповідача. В той же час, враховуючи те, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, тобто відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 14588,69 грн, та процентів за користування кредитом в розмірі 6041,09 грн, підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції ВСУ № 6-2129цс16 від 19.10.2016, проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Враховуючи зазначене, 3 % річних та втрати від інфляції, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором. Тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних за прострочення сумі в сумі 324,38 грн., та інфляційних втрат в сумі 189,03 грн. підлягають задоволенню. Щодо посилань представника відповідача та той факт, що філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» не є юридичною особою, а відтак не може бути позивачем, суд зазначає, що відповідно до позовної заяви позивачем є ПАТ «Державний Ощадний банк України», що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є юридичною особою. А філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» є відокремленим структурним підрозділом ПАТ «Державний Ощадний банк України», та діє в інтересах ПАТ «Державний Ощадний банк України». Таким чином, заперечення представника відповідача щодо неналежності позивача по справі суд не бере до уваги. Враховуючи викладене,\~суд знаходить\~позов обґрунтованим\~в частині\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~заборгованості в\~загальній сумі 21143,19\~грн,\~з яких: заборгованість за простроченим боргом 14588,69 грн, проценти за користування кредитом 6041,09 грн, 3 % річних за прострочення сум 324,38 грн, інфляційні втрати -189,03 грн. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до статті 617 ЦК України судом не встановлено. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1894,32 грн. (90,12 % від 2102 грн.).

Outcome: partial