Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд до Горішньозалучанської сільської ради із позовною заявою про визнання за права власності на земельні ділянки. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що [INFO] померла її мати, [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно: земельні ділянки, для ведення особистого селянського господарства площею 0,21 га, та для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1737 га, що розташовані на території с. Долішне 3алуччя, (Горішньозалучанської сільської ради) Снятинського р-ну Івано-Франківської обл. Згідно заповіту від 08.02.2013р. позивачка є єдиною спадкоємицею на усе належне її матері [PERSON] майно. Таким чином позивачка 29.01.2019 р. звернулась до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус відмовив їй, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. На підставі наведеного позивачка просить суд визнати за нею, [PERSON], [INFO], ІН [NUMBER], право власності на земельні ділянки, що розташовані на території села Долішне 3алуччя (Горішньозалучанська сільська рада) Снятинського району Івано-Франківської області, а саме: земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,1737 га, кадастровий номер [NUMBER], та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,21 га, кадастровий номер [NUMBER], які належали на праві приватної власності [PERSON]. Позивачка подала до суду заяву, якою свої вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задоволити, справу просила розглядати у її відсутності. Голова Горішньозалучанської сільської ради [PERSON] подав до суду заяву, якою просив справу розглядати у відсутності представника сільської ради, та вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, зокрема: Заповіт [PERSON] від 08.02.2013р.; Свідоцтво про смерть [PERSON]; Витяг №НВ-2604313412019 від 22.01.2019р. з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий [NUMBER] для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1737 га, яка знаходиться у с. Долішнє Залуччя Снятинського р-ну; Витяг №НВ-2604312902019 від 22.01.2019р. з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства площею 0,2100 га, яка знаходиться у с. Долішнє Залуччя Снятинського р-ну; Довідку Першої Снятинської РДНК №210/02-14 від 29.01.2019р.; Постанову Першої Снятинської РДНК №211/02-31 від 29.01.2019р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, які повністю доводять підставність та обгрунтованість позову, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи все вищевикладене, дослідивши матеріали справи, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про те, що є підстави для визнання за [PERSON] права власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,21 га, та для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1737 га, що розташовані на території с. Долішне 3алуччя, (Горішньозалучанської сільської ради) Снятинського р-ну Івано-Франківської обл. На підставі наведеного, та ст. ст. 174, 328, 392, 1218, 1225, 1268 ЦК України,

Outcome: approved