Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) на заборгованість по сплаті аліментів, посилаючись на те, що відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2010 року по справі № 2-4161/10 із [PERSON] на її користь стягнуто аліменти: на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.04.2010 року і до його одужання; на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.04.2010 року і до його повноліття. В ході здійснення виконавчого провадження щодо виконання зазначеного рішення суду відповідач не сплатив аліментів жодного разу за останні три з половиною року. Підтвердженням цьому є розрахунки заборгованість по аліментах, здійснені державним виконавцем: два з них (щодо кожного із синів) зроблені за період з 29.04.2010 року по 31.10.2011 року, ще два - за період з 01.11.2011 року по 30.09.2013 року. Відповідно загалом заборгованість відповідача по аліментах на утримання кожного із синів станом на вересень 2013 року становила по 15877,67 гривень. Оскільки аліменти призначаються і підлягають сплаті щомісячно, то і неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів має розраховуватися за кожен місяць окремо від дня прострочення до дня подання позову, після чого необхідно сумувати обраховані розміри неустойки (пені) за кожен місяць окремо для визначення загального розміру неустойки пені. Причому першим днем прострочення має вважатися перший день місяця, наступного за тим місяцем, в якому аліменти не сплачені. Так, першим днем прострочення сплати аліментів за квітень 2010 року є 1 травня 2010, за травень 2010 року - 1 червня 2010 року і так далі. Розрахунок пені подається позивачем без обмеження строком позовної давності, починаючи із першого дня прострочення (тобто із 1 травня 2010 року, коли відповідач уперше прострочив сплату аліментів, що були нараховані йому, відповідно, за квітень 2010 року). Також слід зазначити, що оскільки розмір заборгованості по сплаті аліментів на кожного із дітей є ідентичним, як ідентичними є і періоди такої заборгованості, тому задля уникнення зайвого дублювання розрахунків позивачем проведено розрахунок неустойки (пені) по аліментах на одного сина, і отриманий результат є однаковим для кожного із них. Розмір неустойки (пені) за прострочення аліментів на кожного із дітей становить по 102667,84 гривень, а в цілому ціна позову - 205335,68 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] [INFO] за період з 29 квітня 2010 року по 30 вересня 2013 року в розмірі 102667,84 гривень. Стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] року за період з 29 квітня 2010 року по 30 вересня 2013 року в розмірі 102667,84 гривень. Стягнути з відповідача судовий збір. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила суд задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що він не працює, проживає в одній квартирі з позивачем, іншого житла він не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2010 року по справі № 2-4161/10 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.04.2010 року і до його одужання. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.04.2010 року і до його повноліття. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки мають такі зобов'язання: виховувати дітей, піклуватися про стан здоров'я, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної освіти, готувати їх до самостійного життя. Передача дітей на виховання одного із батьків не звільняє іншого від обов'язку батьківського піклування щодо них. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З розрахунків Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 14.10.2013 року (щодо кожного із синів) слідує, що відповідач аліментів на утримання дітей не сплачує, в зв'язку з чим заборгованість по аліментах за період з 29.04.2010 року по 31.10.2011 року складає 6069,12 гривень, а за період з 01.11.2011 року по 30.09.2013 року - 9808,55 гривень, що у сумі складає 15877,67 гривень на утримання кожного із синів. Розмір заборгованості по сплаті аліментів на кожного із дітей є ідентичним, як ідентичними є і періоди такої заборгованості. [PERSON] не працює, в зв'язку з чим не має можливості сплачувати аліменти на утримання спільних з позивачкою дітей. Крім того, відповідач не має власного житла, тому проживає в одній квартирі з позивачем. Згідно ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за №3, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Проте, неустойка, як відповідальність за прострочення сплати аліментів, виникає лише з наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти. Згідно зі ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен - день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. На підставі вищевикладених положень, суд враховує те, що основною причиною виникнення заборгованості є тяжке матеріальне становище відповідача, а тому необхідно зменшити розмір неустойки до розміру самої заборгованості - в сумі 15877,67 гривень на кожну дитину. Судові витрати необхідно покласти на відповідача. На підставі ст. 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved