Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Укрзалізниця» (надалі - Відповідач) про стягнення суми вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку у якому просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача вихідну допомогу у розмірі та середній заробіток за весь час затримки розрахунку, починаючи з 20.04.2018 року по день прийняття рішення по справі. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що з 17.06.2018 року по 19.04.2018 року останній працював у ПАТ «Укрзалізниця» на посаді директора з правових питань і корпоративного управління. Був звільнений з посади відповідно до наказу № 760/ос від 19.04.2018 року за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю та колективного договору (галузевої угоди) - ч. 3 ст. 38 КЗпП України. У день звільнення з Позивачем не був проведений розрахунок, зокрема не було виплачено вихідну допомогу, передбаченою ст. 44 КЗпП України у розмірі тримісячного середнього заробітку. Таким чином, Позивач зазначає, що роботодавцем було порушено вимоги чинного законодавства, а відтак з ПАТ «Укрзалізниця» підлягає стягненню вихідна допомога у розмірі 100 709,34 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку, починаючи з 20.04.2018 року по день прийняття рішення по справі з розрахунку 1 637,55 грн. на день. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (т. 1, а.с. 11). 01.06.2018 року від Позивача на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог у якій [PERSON] просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача вихідну допомогу у розмірі 100 709,34 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку, який на день подання позовної заяви складає 45 851,40 грн. (т. 1, а.с. 15). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 06.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. (т. 1, а.с. 17). 18.06.2018 року на електронну адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла заява представника Відповідача - [PERSON] із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного, у якій Відповідач просить суд проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження (т. 1, а.с. 22). 19.06.2018 року до Печерського районного суду м. Києва від Позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача вихідну допомогу у розмірі 100 709,34 грн., середній заробіток за весь час затримки при звільненні у розмірі 109 715,85 грн. (т. 1, а.с. 32). 22.06.2018 року представник Відповідача - [PERSON] повторно звернувся до Печерського районного суду м. Києва з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного, у якій просить суд проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження (т. 1, а.с. 34). 23.06.2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшли заперечення Позивача проти заяви Відповідача щодо розгляду справи в порядку загального позовного провадження, у якій просить суд відмовити Відповідачу у задоволенні заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (т. 1, а.с. 41). В судовому засіданні 26.06.2018 року оголошено перерву у зв`язку з неотриманням судом на час розгляду справи відзиву та доказів направлених стороною Відповідача для повного та всебічного розгляду справи (т. 1, а.с. 56). 03.07.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що вимоги Позивача щодо стягнення суми вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку такими, що не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та незаконними, а обставини, ні які посилається Позивач, недоведеними та необґрунтованими, в задоволенні позовної заяви просив відмовити (т. 1, а.с. 61). 10.07.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника Відповідача - [PERSON] про витребування доказів, у якому просить суд витребувати у ДФС України інформацію стосовно [PERSON] , яка міститься в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з дати звільнення по поточну дату (т. 1, а.с. 89). 15.08.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла заява Позивача про збільшення позовних вимог, у якій просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача вихідну допомогу у розмірі 100 709,34 грн., середній заробіток за весь час затримки при звільненні у розмірі 214 519,05 грн. (т. 1, а.с. 110). 21.08.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання Позивача про поновлення строку на збільшення позовних вимог, у якому просить суд визнати причини пропуску строку поважними, поновити строк для збільшення розміру позовних вимог за заявою останнього від 14.08.2018 року (т. 1, а.с. 114). Разом з тим, 21.08.2018 року від Позивача надійшло заперечення проти клопотання відповідача про витребування доказів судом, у якому просить суд відмовити у задоволенні клопотання представника Відповідача від 02.07.2018 року про витребування доказів (т. 1, а.с. 115). Крім того, 21.08.2018 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якому останній не погоджується з запереченнями та відхиляє аргументи відповідача, викладені і відзиві на позовну заяву та просить суд, зокрема, визнати неналежним і недопустимим доказом у справі і повернути Відповідачу копію довідки інспектора праці ГУ Держпраці у київській області ДСУПП № КВ/01/58/Д від 04.05.2018 року про стан дотримання законодавства про працю та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (т. 1, а.с. 118). В судовому засіданні 21.08.2018 року оголошено перерві у зв`язку наданням можливості стороні відповідача підготувати заперечення на відповідь на відзив та підготувати правову позицію з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (т.1, а.с. 133). 13.09.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання Позивача про поновлення строку на збільшення позовних вимог, у якому просить суд визнати причини пропуску строку поважними, поновити строк для збільшення розміру позовних вимог. Крім того надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у якій просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача вихідну допомогу у розмірі 100 709,34 грн., середній заробіток за весь час затримки при звільненні у розмірі 273 470,85 грн. (т. 1, а.с. 137, 139). 25.09.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] про розгляд справи за його відсутності та за участі представника [PERSON] (т. 1, а.с. 143). 26.09.2018 року справу знято зі складу у зв`язку із зайнятістю судді в розгляді клопотання прокурора ГПУ про продовження строку тримання особи під домашнім арештом (т. 1, а.с. 144). 23.01.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання Позивача про поновлення строку на збільшення позовних вимог, у якому просить суд визнати причини пропуску строку поважними, поновити строк для збільшення розміру позовних вимог. Крім того надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у якій просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача вихідну допомогу у розмірі 100 709,34 грн., середній заробіток за весь час затримки при звільненні у розмірі 343 885,50 грн. (т. 1, а.с. 148, 149). 26.09.2018 року справу знято зі складу у зв`язку із розглядом іншої цивільної справи (т. 1, а.с. 152). 08.11.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника Відповідача про приєднання документів до матеріалів справи, у якому просить суд приєднати до матеріалів справи копію довідки № 1281 від 27.09.2018 року та копію довідки № 1284 від 28.09.2018 року (т. 1, а.с. 154). 15.01.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання Позивача про поновлення строку на збільшення позовних вимог, у якому просить суд визнати причини пропуску строку поважними, поновити строк для збільшення розміру позовних вимог. Крім того надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у якій просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача вихідну допомогу у розмірі 100 709,34 грн., середній заробіток за весь час затримки при звільненні у розмірі 458 514,00 грн. (т. 1, а.с. 162, 164). 23.01.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - [PERSON] надійшли заперечення проти задоволення клопотання Відповідача від 07.11.2018 року про приєднання документів до матеріалів справи, у якому просить суд відмовити в задоволенні клопотання відповідача від 07.11.2018 року про приєднання документів до матеріалів справи (т. 1, а.с. 166). 24.01.2019 року у судовому засіданні Ухвалою суду, постановленої на місці, без видалення до нарадчої кімнати частково задоволено клопотання представника Позивача про витребування доказів, а також задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів, у зв`язку з чим оголошено перерву (т. 1, а.с. 189). На виконання вимог суду від 24.01.2019 року Позивачем надано відомості про суму отриманих доходів і сплачених податків станом на 12.03.2019 року починаючи з 2 кварталу 2018 року (т. 1, а.с. 195). 13.03.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника Відповідача - [PERSON] про приєднання документів до матеріалів справи, у якому просить суд приєднати до матеріалів копію табелю використання робочого часу Позивачем за січень, лютий, березень та квітень 2018 року, копію наказу ПАТ «Укрзалізниця» № Ц-55/7 від 27.03.2018 року, копію наказу АТ «Укрзалізниця» № 55/11 від 04.05.2018 року, копію наказу ПАТ «Укрзалізниця» № Ц-55/12 від 33.05.2018 року, копію наказу ПАТ «Укрзалізниця» № Ц-55/14 від 22.06.2018 року, копію листа Філії «Центр сервісного забезпечення» ПАТ «Укрзалізниця» № 09/525 від 11.03.2019 року щодо розрахунку середньої заробітної плати Позивача, копія розрахунку заробітної плати Позивача за лютий, березень та квітень 2018 року, докази направлення клопотання позивачу (т. 1, а.с. 197). 12.03.2019 року на адресу суду надійшло клопотання представника Відповідача - [PERSON] про залишення позовної заяви без руху (т. 1, а.с. 218). 13.03.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника Відповідача - [PERSON] про зупинення провадження у справі, у якому просить суд зупинити провадження у справі до вирішення Приморським районним судом м. Маріуполя питання у справі № 757/25588/18-ц за позовом ПАТ «Укрзалізниця» до [PERSON] про зміну формулювання підстав звільнення (т. 2, а.с. 28). В судовому засіданні 14.03.2019 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з чим оголошено перерву (т. 2, а.с. 40). 15.03.2019 року на адресу суду надійшло клопотання Позивача про звільнення від сплати судового збору, у якому просить суд звільнити останнього від сплати судового збору (т. 2, а.с. 49). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2019 року відстрочено Позивачу сплату судового збору до постановлення судового рішення по суті (т. 2, а.с. 55). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2019 року заявлено самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрзалізниця» про стягнення суми вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку (т. 2, а.с. 60). 24.04.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла заява Позивача щодо розрахунку середнього заробітку позивача, у якому простить суд не приймати до уваги розрахунок середнього заробітку, який міститься у листі головного бухгалтера філії «Центр сервісного забезпечення» ПАТ «Укрзалізниця» № 128 від 27.09.2018 року, стягнути з Відповідача на користь Позивача суму вихідної допомоги при звільненні і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з середньомісячного заробітку - 33 569,78 грн. на місяць і середньоденного заробітку - 1 637,55 грн. (т. 2, а.с. 62). 02.05.2019 року на підставі розпорядження керівника суду у зв`язку з постановленням ухвали про самовідвід судді Литвинової І.В. по справі було проведено повторний автоматизований розподіл справи, за результатом якого визначено головуючим суддею Підпалого В.В. (т. 2, а.с. 68). 08.05.2019 року на адресу суду надійшло заперечення Позивача проти клопотання про зупинення провадження у справі, у якому просить суд відмовити Відповідачу у задоволенні клопотання про зупинення розгляду справи (т. 2, а.с. 70). 22.05.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] у якій просить суд передати матеріали справи за підсудністю до Приморського районного суду м. Маріуполя для подальшого розгляду (т. 2, а.с. 74). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 23.05.2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрзалізниця» про стягнення суми вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку передано за територіальною юрисдикцією до Приморського районного суду м. Маріуполя (т. 2, а.с. 77). 28.10.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника Відповідача - [PERSON] надійшла апеляційна скарга на ухвалю Печерського районного суду м. Києва від 23.05.2019 року (т. 2, а.с. 83). Постановою Київського апеляційного суду від 03.12.2019 року апеляційну скаргу задоволено, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23.05.2019 року скасовано, справу направлено для подальшого розгляду до суду першої інстанці (т. 2, а.с. 117). Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.12.2019 року цивільну справу передано головуючому судді Підпалому В.В. (т. 2, а.с. 122). 11.02.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла заява Позивача про уточнення позовних вимог, у якій просить суд стягнути з ПАТ «Укрзалізниця» на користь Позивача заборгованість зі сплати вихідної допомоги у розмірі 5 900,31 грн. та суму середнього заробітку у розмірі 736 897,50 грн. (т. 2, а.с. 127). 17.02.2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника Відповідача - Коротуна О.М. про приєднання до матеріалів справи нових доказів та закриття провадження в частині позовних вимог, у якому просить суд приєднати до матеріалів справи докази сплати [PERSON] тримісячного середнього заробітку при його звільненні згідно з наказом ПАТ «Укрзалізниця» № 760/ос від 19.04.2018 року, а також закрити провадження по справі в частині стягнення тримісячного середнього заробітку при звільненні [PERSON] (т. 2, а.с. 145). Крім того, 17.02.2020 року представник Відповідача - [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про встановлення процесуального строку для подання заперечень на заяву Позивача від 08.02.2020 року про уточнення позовних вимог та про відкладення розгляду справи, у якому просить суд встановити Відповідачу строк не менше 5 днів для подання заперечень на заяву Позивача від 08.02.2020 року про уточнення позовних вимог, відкласти розгляд справи на 10 днів для надання можливості Відповідачу скористатися правами на подачу заперечень на заяву Позивача від 08.02.2020 року про уточнення позовних вимог та надання нових доказів у справі. Також позивач звернувся з клопотанням про залишення позовної заяви без руху, у якому просить суд залишити позовну заяву без руху (т. 2, а.с. 160, 163). В судовому засіданні 18.02.2020 року позовну заяву залишено без руху (т. 2, а.с. 174). 24.02.2020 року від Позивача на адресу суду надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору, у якому просить суд відстрочити сплату судового збору до прийняття судом рішення по справі (т. 2, а.с. 180). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 26.02.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання Позивача про відстрочення сплати судового збору (т. 2, а.с. 189). 05.03.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] про залишення заяви про уточнення позовних вимог без розгляду і подальшого розгляду справи, у якій просить суд залишити заяву [PERSON] від 08.02.2020 року про уточнення позовних вимог без розгляду та у найкоротший строк призначити справу до розгляду та прийняти рішення по суті спору (т. 2, а.с. 191). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 06.03.2020 року заяву про залишення уточнених позовних вимог залишено без розгляду (т. 2, а.с. 192). 25.05.2020 року на адресу суду надійшла заява Позивача про відвід головуючого судді Підпалого В.В. (т. 2, а.с. 202). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяви про відвід головуючого судді Підпалого В.В. передано для розгляду судді Ільєвій Т.Г. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 04.06.2020 року відмовлено в задоволенні заяви Позивача про відвід головуючого судді Підпалого В.В. (т. 2, а.с. 220). Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 04.03.2020 року [PERSON] повернено апеляційну скаргу а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2020 року (т. 3, а.с. 3). 06.07.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання [PERSON] про зменшення розміру судового збору, у якому просить суд зменшити розмір судового збору, зазначений в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2020 року про залишення позовної заяви без руху до 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (т. 3, а.с. 12). 18.08.2020 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про відвід судді Підпалого В.В. (т. 3, а.с. 19). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяви про відвід головуючого судді Підпалого В.В. передано для розгляду судді Бусик О.Л. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 20.08.2020 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про відвід головуючого судді Підпалого В.В. (т. 3, а.с. 29). Судове засідання 27.08.2020 року знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді у відпустці (т. 3, а.с. 33). 17.08.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника Відповідача - Пахомової В.А. надійшли нові пояснення по справі, у яких просить суд при ухваленні рішення по справі застосувати до спірних правовідносин правові висновки, викладені у постанові Великої Палити Верховного Суду щодо зменшення суми відшкодування, визначеного, виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, закрити провадження у справі в частині стягнення тримісячного середнього заробітку при звільненні [PERSON] з ПАТ «Укрзалізниця» згідно із наказом ПАТ «Укрзалізниця» № 760/ос від 19.04.2018 року та відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т. 3, а.с. 75). В судовому засіданні 22.10.2020 року оголошено перерву у зв`язку з відсутністю заперечень Відповідача (т. 3, а.с. 107). 27.08.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшли заперечення представника Позивача на клопотання ПАТ «Укрзалізниці» від 17.02.2020 року про приєднання до матеріалів справи нових доказів та закриття провадження в частині позовних вимог, у яких зазначає, що підтверджує сплату Відповідачем 02.12.2019 року частини вихідної допомоги у розмірі 76 321,26 грн., однак станом на дату звернення з даними запереченнями за Відповідачем залишився борг по сплаті вихідної допомоги у розмірі 5 900,31 грн. Крім того Позивач не заперечує проти задоволення клопотання відповідача про приєднання до матеріалів справи доказів сплати частини вихідної допомоги, проте, зазначає що часткове погашення відповідачем боргу по сплаті вихідної допомоги, не є підставною для закриття провадження по справі в цій частині, а є підтвердженням визнання відповідачем частини позовних вимог (т. 3, а.с. 110). 27.10.2020 року до суду надійшли заперечення Позивача на письмові пояснення ПАТ «Укрзалізниця» від 19.08.2020 року, у яких просить суд залишити без розгляду письмові пояснення Відповідача від 19.08.2020 року та задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі (т. 3, а.с. 116). В судовому засіданні 29.10.2020 року оголошено перерву у зв`язку відсутністю додатків в запереченнях позивача (т. 3, а.с. 123). 02.11.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва на виконання вимог суду про надання документів [PERSON] надав суду відсутні додатки до заперечень від 25.08.2020 року (т. 3, а.с. 126). 02.11.2020 року до суду надійшло клопотання представника Відповідача - [PERSON] про приєднання документів до матеріалів справи, у якому просить суд приєднати до матеріалів справи копію колективного договору між керівником Державної адміністрації залізничного транспорту України і профспілковим комітетом апарату Укрзалізниці на 2002 - 2006 роки (із змінами та доповненнями), що додається до клопотання на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2020 року (т. 3, а.с. 173). Судове засідання 05.11.2020 року знято з розгляду у зв`язку із надходженням клопотань від органів досудового розслідування (т. 3, а.с. 195). 21.12.2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника Відповідача - Коротуна О.М. щодо надання суду документів. Позивач в судове засідання 30.12.2020 року не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Представник Відповідача - [PERSON] в судове засідання 30.12.2020 року не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника відповідача, за наявними в матеріалах справи даними. Всебічно дослідивши матеріали провадження суд дійшов наступних висновків. Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних , житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Частиною 2 ст. 44 КЗпП України, визначено, що при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39), працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. За частиною 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України підприємство, установа, організація згідно з частиною 1 ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Так, 26.01.2018 року наказом АТ «Укрзалізниця» № 27/ос скасовано наказ ПАТ «Укрзалізниця» № 2367/ос від 12.12.2016 року та поновлено [PERSON] на посаді директора з правових питань і корпоративного управління АТ «Укрзалізниця», про що внесено відповідні записи до трудової книжки відповідача (т. 1, а.с. 8). 16.04.2018 року [PERSON] звернувся до в.о. Голови правління ПАТ «Укрзалізниці» Кравцова Є.П. з заявою, у якій просив звільнити його з 19.04.2018 року з займаної посади на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України - у зв`язку із невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю та колективного договору (галузевої угоди) (т. 1, а.с. 4). 19.04.2018 року наказом (розпорядженням) № 760/ос від 19.04.2018 року про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] був звільнений з посади директора з правових питань і корпоративного управління за власним бажанням у зв`язку із невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю та колективного договору (галузевої угоди) на підставі ч. 3 ст. 28 КЗпП України, про що 20.04.2018 року останнього було ознайомлено під підпис (т. 1, а.с. 6). Щодо позовної вимоги про стягнення вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку суд приходить до наступного висновку. Позивачем в обґрунтування вимоги щодо стягнення вихідної допомоги надано розрахунок у якому останній зазначає, що розрахунковий період для розрахунку середнього заробітку [PERSON] на дату звільнення - 19.04.2018 року є лютий 2018 оку та березень 2018 року. У розрахунковому періоді Позивач відпрацював 7 робочих днів. У лютому 2018 року [PERSON] було сплачено 10 791,28 грн. (за 7 робочих днів); у березні 2018 року - 671,58 грн. (премія за 7 відпрацьованих днів у розрахунковому періоді). Отже, разом за лютий 2018 року та березень 2018 року виплати [PERSON] склали 11 462,86 грн. Відповідно, середньоденна заробітна плата складає 1 637,55 грн. (з розрахунку 11 462,86 грн./7 днів). Середньомісячна кількість днів у лютому 2018 року та березні 2018 року скадає 20,5 днів. Середньомісячна заробітна плата у розрахунковому періоді склала 33 569,78 грн. (з розрахунку 1 637,55 грн.*20,5 днів). даний розрахунок підтверджується копією довідки № 1004 від 02.05.2018 року щодо середньомісячного заробіток [PERSON] згідно Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 (т. 1, а.с. 10), а отже заборгованість перед Позивачем по сплаті вихідної допомоги на момент звільнення 19.04.2018 року становила 100 709,34 грн. (33 569,78 грн.*3 місяці). Як вбачається з матеріалів провадження, Відповідач звернувся до суду з позовом про зміну формулювання підстав звільнення. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.07.2019 року відмовлено в задоволенні позовної заяви ПАТ «Укрзалізниця» до [PERSON] про зміну формулювання підстави звільнення. Постановою Донецького апеляційного суду від 10.10.019 року рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.07.2019 року залишено без змін (т. 2, а.с. 33, 132, 136). 02.12.2019 року Відповідачем було сплачено частину вихідної допомоги, що складає 94 809,03 грн., що в свою чергу підтверджує факт визнання Відповідачем наявної заборгованості по сплаті вихідної допомоги. В обґрунтування виплаченої 02.12.2019 року Позивачу суми вихідної допомоги Відповідач зазначає, що [PERSON] нараховано та виплачено вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, разом з тим, жодних даних на спростування розрахунку наданого Позивачем, а також вимог Позивача в частині стягнення 5 900,31 грн. вихідної допомоги суду не надано (т. 2, а.с. 149, 150, 151). За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги [PERSON] про стягнення вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку в частині стягнення з Відповідача вихідної допомоги у розмірі 5 900,31 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд приходить до наступного висновку. В обґрунтування означеної вимоги позивачем надано розрахунок у якому останній виходить з розрахунку середньоденної заробітної плати, що складає 1 637,55 грн. помноженої на кількість днів простроченої заборгованості, а саме за період з дати звільнення - 19.04.2018 року до дати подання останньої заяви про уточнення позовних вимог - 07.02.2020 року, що складає 450 робочих днів, таким чином сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 736 897,50 грн. (1 637,55 грн.*450 робочих днів) (т. 2, а.с. 127). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Проте, встановлений ст. 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Так, у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц Великої Палати Верховного Суду зазначено, якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України. При цьому, Велика Палата Верховного Суду сформулювала перелік обставин, які повинен ураховувати суд, вирішуючи питання про зменшення розміру відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 ЦПК України. Такими обставинами є: 1) розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; 2) період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 3) ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; 4) інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Оскільки з однієї сторони працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. З іншої сторони, якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. За наслідками касаційного перегляду справи № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) Верховний Суд вирішив, що для приблизної оцінки розміру майнових втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, які розумно можна було би передбачити, на підставі даних Національного банку України про середньозважені ставки за кредитами в річному обчисленні за 2009 - 2015 року можна розрахувати розмір сум, які працівник, недоотримавши належні йому кошти від роботодавця, міг би сплатити як відсотки, взявши кредит з метою збереження рівня свого життя. Як вбачається з постанови Верховного Суду у справі № 480/3105/19 (провадження № К/9901/5696/20). У цьому судовому рішенні у частині, що стосується виплати середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку, суд зазначив про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку. Тобто залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку. Тому, судова палата дійшла висновку про необхідність застосування критеріїв зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні та навела такий розрахунок. Враховуючи наведені обставини, зокрема розмір простроченої заборгованості ПАТ «Укрзалізниця» щодо виплати [PERSON] при звільненні всіх належних сум, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також причини тривалості такого періоду, що, як вбачається з наданих суду даних була пов`язана з розглядом Приморським районним судом м. Маріуполя цивільної справи № 757/25588/18-ц за позовом ПАТ «Укрзалізниця» до [PERSON] про зміну формулювання підстав звільнення (т. 2, а.с. 28, 132, 136, 141), а також врахувавши ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат [PERSON] й інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії Позивача та Відповідача у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат [PERSON] та заявлених до стягнення сум середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд дійшов висновку про необхідність зменшення обсягу відповідальності, оскільки майновий тягар відповідних виплат може бути невиправдано обтяжливим та несправедливим щодо Відповідача. З огляду зазначеного, суд вважає за належне зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] з 736 897,50 грн. до 194 031,98 грн. Таким чином, з ПАТ «Укрзалізниця» на користь [PERSON] підлягає стягненню вихідна допомога у розмірі 5 900,31 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 194 031,98 грн. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд роз`яснює, що справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в рішенні. З огляду на зазначене, питання щодо справляння і сплати податків й інших обов`язкових платежів у такому випадку вирішуватиметься при виконанні рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial