Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

[PERSON] мотивувала вимоги тим, що 16.03.2016 року уклала з відповідачем договір довічного утримання (догляду), відповідно до умов якого вона передала у власність відповідача належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. Відповідно до умов договору [PERSON] зобовязався надавати довічне матеріальне забезпечення в розмірі 300 грн. на місяць, придбавати лікарські засоби, щотижнево забезпечувати продуктами харчування, щоденно доглядати, однак, обов`язків, визначених в договорі, не виконує. [PERSON] є особою похилого віку, тяжко хворіє, потребує постійного догляду та медичної допомоги. Оскільки відповідач самоусунувся від виконання своїх обовязків за договором від 16.03.2016 року, вона вимушена звертатись за допомогою до інших людей. Починаючи з серпня 2016 року [PERSON] доглядає її сусідка [PERSON], яка проживає в [INFO]. Вона повністю забезпечує її продуктами, доглядом (готує їжу, прибирає в квартирі, купує необхідні речі, ліки, в разі необхідності викликає лікаря чи швидку допомогу). Позивач зауважує, що саме [PERSON] майже весь час проводить з нею і здійснює догляд замість відповідача. У вересні 2016 року [PERSON] викликала швидку допомогу та дільничного лікаря, оскільки у [PERSON] стався гіпертонічний криз, при цьому додзвонитись до відповідача вона не змогла. В липні-серпні 2016 року відповідач поїхав на відпочинок до моря і залишив [PERSON] без догляду та харчування. В цей час вона вкрай потребувала допомоги, оскільки у звязку з частими хворобами та значними витратами на придбання ліків їй не вистачало коштів. [PERSON] неодноразово телефонувала відповідачу з метою спонукання його до виконання умов договору, однак він не відповідав на телефонні дзвінки або говорив, що немає можливості приїхати та допомогти [PERSON] На підставі ст.ст. 755, 756 ЦК України [PERSON] просила розірвати договір довічного утримання, укладений між нею та [PERSON], посвідчений 16.03.2016 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №682 та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримала. Суду пояснила, що знайома із позивачем протягом 40 років, оскільки вони є сусідами. [PERSON] виповнилось 90 років, вона одинока хвора пенсіонерка, потребує допомоги. Близьких родичів у неї немає, лише племінники в Білорусії та в Італії. [PERSON] не є родичем, проте із ним [PERSON] уклала договір довічного утримання. Відповідач умов договору не виконує, [PERSON] не доглядає, допомоги їй не надає. Всі прохання позивача він ігнорує, на телефонні дзвінки не відповідає. Представник наголосила, що лише вона купує ліки та продукти для позивача за її кошти, готує сніданки, обіди, і вечері, в тому числі із своїх продуктів, перебуває поруч під час гіпертонічних загострень, декілька разів на день приходить вимірювати тиск, в разі необхідності викликає дільничного лікаря або «швидку». Також допомагає соціальний працівник. Відповідач не піклується про неї, реальної допомоги від нього не було ні до ні після укладення договору. В зв`язку з погіршенням стану здоров`я [PERSON] вона неодноразово дзвонила [PERSON], щоб він допоміг, однак він жодного разу не викликав лікарів, а коли поїхав в [PERSON] на відпочинок, то взагалі залишив [PERSON] на два тижні без грошей, продуктів, ліків. [PERSON] вважає, що [PERSON] лише бажає її смерті, оскільки під час того, як справа за її позовом перебувала на розгляді в суді, він приходив із незнайомими особами, гупав в двері, кричав, намагався залякати, говорив, що квартира його. Просила захистити права [PERSON] та розірвати договір довічного утримання і визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні 21.12.2016 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнала, проте пояснень в судовому засіданні і письмових заперечень не надавала. В наступні судові засідання 26.01.2017 року, 29.03.2017 року, 26.04.2017 року, 16.05.2017 року представник відповідача [PERSON] не з`являлась, причини неявок не повідомляла. Відповідач [PERSON] жодного разу в судовому засіданні не був, проте 29.03.2017 року (а.с. 125), 25.04.2017 року (а.с. 141) [PERSON] надавав заяви про відкладення справи, оскільки він не може бути присутнім за станом здоровя, при цьому доказів в підтвердження неможливості бути присутнім, не надавав. Ксерокопія висновку щодо консультативного огляду хірурга (а.с. 142) датована 30.11.2016 року, тому не прийнята судом до уваги як доказ неможливості бути в судовому засіданні 26.04.2017 року. В судове засідання 16.05.2017 року [PERSON] також не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся шляхом надіслання повістки за адресою, яку він повідомляв суду у своїх заявах (а.с. 89, 141, 143) та працівникам поліції (а.с. 147) - м. Вінниця, пров. К.Маркса ([PERSON]) 52/58. Конверт повернувся до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 161). Відповідно до ст.ст. 74, 76, 77 ЦПК України відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, тому на підставі ст. 169 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача і його представника. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16.03.2016 року [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], прож.: [INFO] та [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], прож.: [INFO], уклали договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], згідно з яким [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS], а [PERSON] зобов`язався забезпечувати [PERSON] утриманням довічно, а у разі втрати здоров`я також довічно доглядом. Дана квартира однокімнатна, має 34,9 кв.м. загальної та 20,2 кв.м. житлової площі, частину підвалу, площею 2,2 кв.м. Квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 25.11.1993 року, згідно з рішенням від 25.11.1993 року №856, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 28.01.1994 року в книзі № 193 за реєстр. № 1388/12871. Оціночна вартість квартири згідно висновку про ринкову вартість від 13.01.2016 року, складеного оцінювачем ФОП [PERSON], складає 221\~686,00 грн., обтяження відсутні, квартира знаходиться у стані, повністю придатному для її використання за цільовим призначенням. Відповідно до п. 9 договору довічного утримання (догляду) від 16.03.2016 року [PERSON] зобовязався надавати [PERSON] довічно матеріальне забезпечення, а саме: витрати на придбання лікарських засобів; щотижневе забезпечення продуктами харчування; щоденним доглядом, необхідною допомогою. Вартість матеріального забезпечення (харчів, догляду та необхідної допомоги) визначена сторонами в розмірі 300 грн. на місяць. Ця сума підлягає індексації у порядку, встановленому законом (п. 10). Набувач також зобов'язався поховати відчужувача у випадку його смерті (п. 12 договору). Забезпечення позивача житлом шляхом збереження права безоплатного по життєвого проживання у відчужуваній квартирі передбачено п. 13 договору (а.с. 6). На прохання [PERSON] та в зв`язку з поганим зором, текст договору прочитано нотаріусом вголос. Таким чином, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, які врегульовані главою 57 ЦК України. Відповідно до\~ст. 744 ЦК України\~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Обов`язки набувача [PERSON] за договором визначені в тексті самого договору від 16.03.2016 року, а також ст.ст. 749, 750 ЦК України. Згідно зі\~ст. 755 ЦК України\~договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не виконував обов`язків по договору протягом тривалого часу, тому [PERSON] вимагає розірвати договір. Так, 28.09.2016 року до Вінницького відділу поліції надійшла письмова заява від [PERSON] з проханням прийняти міри до [PERSON], який неналежно здійснює умови домовленості по догляду за нею. З висновку про результати розгляду даного звернення (а.с. 145) вбачається, що [PERSON] визнав, що деякий час не доглядав за [PERSON], оскільки через свої проблеми не міг фізично це робити. 20.10.2016 року ВВП ГУНП у Вінницькій області [PERSON] також надана відповідь на заяву від 28.09.2016 року з приводу розірвання договору довічного утримання та рекомендовано звернутись до суду (а.с. 151). Згідно договору від 24.10.2016 року соціальні послуги [PERSON] надає Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці. Відповідно до індивідуального плану надання соціальних послуг (а.с. 194) робітник [PERSON] відвідує підопічну у понеділок, четвер, веде щоденник відвідувань [PERSON] (а.с. 169-194). Згідно записів в щоденнику та звітах соціальним працівником надавались такі послуги: відвідування державних органів, медичних установ, бесіди, читання преси, закупка та доставка продуктів з ринків, магазинів, придбання ліків, допомога у приготуванні їжі, зняття показників з лічильників обліку споживання, оплати за комунальні послуги, миття посуду, прибирання квартири, винесення сміття тощо. На запит суду Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці надана відповідь 28.12.2016 року, що такі послуги надаються [PERSON] з 2002 року. Допитані в судовому засіданні свідки також підтвердили, що [PERSON] не приймає участі в догляді за [PERSON] Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сімейним лікарем і протягом пяти років [PERSON] була її пацієнткою. Останній раз вона оглядала [PERSON] вдома у вересні 2016 року, оскільки був виклик з приводу підвищеного артеріального тиску, скарг на розлад у роботі кішківника. Позивач тоді була в стані середньої важкості, з нею була сусідка [PERSON] Раніше з позивачем при її візитах був чоловік віком приблизно 60 років, брав рецепти, консультувався щодо стану здоровя позивача. [PERSON] свідок ніколи не бачила, лише знає це прізвище в зв`язку з розглядом справи в суді. [PERSON] їй скаржилась, що особа, яка мала виконувати обов`язок по її догляду, цього не робить, а лише погрожує виселенням. [PERSON] була налякана і говорила, що встановила сигналізацію. На її думку, [PERSON] потребує постійної сторонньої допомоги для виконання побутових обов'язків і ці послуги надає соціальний працівник, а також їй допомагає сусідка [PERSON], яка була присутня при огляді [PERSON] лікарем, купувала ліки за рецептами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з [PERSON], як з сусідкою. [PERSON] не знає. Бачила неодноразово, що влітку в дворі [PERSON] прогулювалась і спілкувалась із [PERSON], вона весь час ходить до неї з пакетами, приносить [PERSON] їжу, допомагає вимірювати тиск. Зі слів [PERSON] свідок дізналась, що вона допомагає [PERSON], оскільки остання такої допомоги потребує через вік та хвороби, родичів, які б доглядали бабку, немає. Таким чином, позивач надала належні та допустимі докази в підтвердження своїх вимог щодо розірвання договору. Позивачем було доведено, що вона за власний рахунок харчувалася, забезпечувала себе ліками та оплачувала комунальні послуги, а за допомогою зверталась до сторонніх осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частиною 3\~ст. 10 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не скористались своїм правом і не подали доказів виконання умов укладеного договору із [PERSON]: надання [PERSON] щомісячного матеріального забезпечення (харчів, догляду та необхідної допомоги) у розмірі 300 грн., а також іншого догляду визначеного умовами договору: витрат на придбання лікарських засобів; щотижневого забезпечення продуктами харчування; щоденного догляду, необхідної допомоги (п. 9, 10 договору). Також відповідач і представник не подали обґрунтованих заперечень проти позову та доказів в підтвердження заперечень з метою спростування тверджень, наведених позивачем. Оцінивши докази, надані позивачем, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконує умови укладеного 16.03.2016 року договору довічного утримання, тому на вимогу [PERSON] договір довічного утримання (догляду) слід розірвати відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). На підставі ст. 756 ЦК України за [PERSON] слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS]. Згідно Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 640 грн.; майнового характеру 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно звіту про оцінку станом на 13.01.2016 року, а також договору довічного утримання ринкова вартість спірної квартири становила 221686 грн. (1% = 2216,86 грн.) Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору як інвалід війни І групи (а.с. 8), відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір за вимогу майнового характеру та немайнового характеру в загальній сумі 2856,86 грн. (640 грн. + 2216,86 грн.) підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved