Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) та її представник - адвокат Токарська В.Г. звернулися в суд з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та господарськими будівлями, які розміщені в [ADDRESS] шляхом надання їй доступу до вищезазначеного будинку та зобов`язати [PERSON] передати їй дублікат ключів до вищевказаного житлового будинку та господарських будівель. В обгрунтування позову зазначила, що її батьки - [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок в [ADDRESS] . Разом з ними проживав їх син [PERSON] зі своєю дружиною та дітьми. [INFO] брат позивачки [PERSON] помер. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . [INFO] померла мати - [PERSON] . При житті [PERSON] склала заповіт на ім`я позивачки. Позивачка, як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як зазначає позивачка у поданому позові, в нотаріальній конторі право власності на житловий будинок з надвірними будівлями оформити не можливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Відповідачка [PERSON] , яка є дочкою брата [PERSON] не допускає позивачку в будинок, а тому остання позбавлена можливості через ці обставини запросити спеціаліста, який би здійснив обмір та оцінку будинковолодіння та виготовив технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Ухвалою суду від 21 липня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. 03 лютого 2021 року представником позивача подано заяву про зміну позовних вимог. Однак, суд залишає дану заяву без розгляду, оскільки відповідно до п.2 ч.2 ст.49 позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання, а в даній справі підготовче провадження було закрите 29 вересня 2020 року. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Токарська В.Г. позов підтримала повністю, з підстав зазначених у ньому. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, заяв та клопотань до суду не скеровувала, правом на відзив не скористалася. Про розгляд справи повідомлялася шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Ратнівського районного суду відповідного оголошення. Згідно із ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивачка послалася, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, подані на підтвердження таких, з врахуванням вимог процесуального закону про належність та допустимість таких доказів, Ратнівський районний суд дійшов висновку про підставність позовних вимог, з огляду на наступне: Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст.4 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Пунктом 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Стаття 41 Конституції України закріпила, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, підставою для задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування ним своєю власністю. З матеріалів справи, зокрема, з довідки, виданої Заболоттівською селищною радою Волинської області №921 від 06.03.2020 року вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS] значиться за [PERSON] , яка померла [INFO] . На день смерті проживала з дочкою [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався Заболоттівською селищною радою 09.10.2007 року за №158. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є дочкою [PERSON] . Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 28 січня 2011 року, стверджено, що [PERSON] померла [INFO] . Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №55666103 від 29.03.2019 року підтверджено, що відкрилась спадщина після смерті [PERSON] . Згідно ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, враховуючи, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , однак немає доступу до спадкового майна через перешкоди, які створює відповідачка, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод [PERSON] у користуванні житловим будинком та господарськими будівлями, які розміщені в [ADDRESS] шляхом надання їй доступу до вищезазначеного будинку. Щодо вимоги про зобов`язання [PERSON] передати позивачці дублікат ключів до вищевказаного житлового будинку, то суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили наявність ключів до вказаного житлового будинку у відповідачки, у зв`язку з чим, суд відмовляє в цій частині позовної вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial