Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Говорівської сільської ради, треті особи - відділ Держземагенства у Віньковецькому районі, Віньковецька районна державна адміністрація, просить визнати недійсними Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯД № 017669 та ЯД №017663 від 05.12.2007 року, та визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що 05.12.2007р. на підставі розпорядження Віньковецької районної державної адміністрації №240/2007-р від 17.08.2007р. на ім'я її чоловіка [PERSON] видано Державні акти на право власності на земельні ділянки площею 2,28га (серія ЯД №017669) та 2,39га (серія ЯД №017663). За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого все майно заповів [PERSON]. [INFO] чоловік позивачки помер, про що в Книзі реєстрації смертей 27.01.2012р. зроблено відповідний актовий запис за №1. Після його смерті на дані земельні ділянки відкрилася спадщина. Позивачка [PERSON] є дружиною та єдиним спадкоємцем майна за заповітом, що належало чоловіку на день смерті. Вона прийняла спадщину як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З метою реалізації спадкових прав, 20.02.2014 року вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтв про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки площею 2,39 га та 2,28 га, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено в зв'язку з тим, що кадастрові номера земельних ділянок, право власності на які посвідчені державним актом серії ЯД №017669 та серії ЯД №017993, не вірні. Тобто, на сьогоднішній день право на земельні ділянки, що є предметом спадкування, не узаконене зв'язку з тим, що нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину, а відділ Держземагенства у Віньковецькому районі не має можливості видати новий державний акт взамін державного акта, що виданий з помилкою, а єдино можливий шлях спадкування таких земельних ділянок є визнання судом за спадкодавцем права власності на них. 05.08.2014 року позивачка надіслала до суду заяву про уточнення позовних вимог, просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку [NUMBER] площею 2.2796 га, а також на земельну ділянку [NUMBER] площею 2.3903 га, що розташовані на території Говорівської сільської ради, цільове призначення земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Позивачка через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, справу слухати без її участі. Представник відповідача надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без представника сільської ради, рішення прийняти згідно чинного законодавства. Представник третьої особи, Віньковецької районної державної адміністрації, надав суду письмову заяву, у якій позовні вимоги визнав та просив справу розглянути за відсутності представника. Представником третьої особи - відділу Держземагенства у Віньковецькому районі Хмельницької області в судове засідання не з'явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь - яких заперечень, клопотань з приводу розгляду справи не надав. Справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Виконавчим комітетом Говорівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області 27 січня 2012 року, актовий запис № 1), який був власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Говорівської сільської ради, право на які посвідчувалося державними актами серії ЯД № 017663 (ділянка [NUMBER]) та серії ЯД № 017669 (ділянка [NUMBER]), зареєстрованими 05 грудня 2007 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010774900737 та за №010774900736. Відповідно до повідомлення Відділу Держземагенства у Віньковецькому районі від 29.07.2014р. № 11-04-07/813, площа земельної ділянки [NUMBER]- 2,2796 га, а площа земельної ділянки [NUMBER] - 2,3903 га. Позивач являється спадкоємцем майна померлого за заповітом, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Говорівської сільської ради, та зареєстровано 24 грудня 2001 року за № 49. Спадщину прийняла у встановлені законом строки, звернувшись протягом шестимісячного строку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. 20 лютого 2014 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 105/02-13 від 20.02.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з невідповідністю державних актів вимогам, встановленим законом. Згідно довідки від 13.06.2014 року №184, виданої виконкомом Говорівської сільської ради, [PERSON], який помер [INFO], був зареєстрований та проживав в [ADDRESS], разом із дружиною [PERSON], що зареєстрована в [ADDRESS]. Відповідно до повідомлень № РВ-6800052262013 та № РВ-6800052292013, Державним кадастровим реєстратором розглянуто заяви про надання відомостей з Державного земельного кадастру від 06.11.2013 року з реєстраційними номерами ЗВ - 6800775332013 та ЗВ - 6800775852013 разом з доданими до них документами та відмовлено в наданні відомостей з Державного земельного кадастру стосовно даних земельних ділянок в зв'язку з тим, що документи не відповідають вимогам, встановленим законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту порушених прав визначає ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Також, відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно ж зі ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно інформаційних довідок відділу Держземагенства у Віньковецькому районі від 11.06.2014р. № 12-10-19/629 та № 12-10-19/630, кадастровий номер 6820681500:03:002:0020 земельної ділянки, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №017669, а також кадастровий номер 6820681500:03:002:0021 земельної ділянки, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 017663, не вірні, а саме: вищевказані земельні ділянки знаходяться в 03 кадастровій зоні 002 кадастровому кварталі, а мають бути в 03 кадастровій зоні та 005 кадастровому кварталі. Питання виправлення технічних та орфографічних помилок у державному акті на право власності на земельну ділянку врегульовано п.4.4 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої Наказом Держкомзему №325 від 22.06.2009 року. Відповідно до цього пункту, у разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок землевласником (землекористувачем) такий землевласник (землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акта. Однак, виправити помилку, яка допущена при видачі державних актів серії ЯД № 017663 та серії ЯД № 017669 від 05.12.2007 року неможливо, оскільки дані помилки не є технічними чи орфографічними, так як стосуються кадастрових номерів земельних ділянок. Враховуючи вищенаведене, державні акти на право власності на земельні ділянки ЯД № 017663 та серії ЯД № 017669 від 05.12.2007 року, слід визнати недійсними. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене, а також те, що представник відповідача та третіх осіб визнали позовні вимоги, які обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельні ділянки підлягає до задоволення.

Outcome: approved