Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

[PERSON] у заяві просить оголосити свого чоловіка [PERSON] померлим, мотивуючи тим, що з моменту визнання його безвісно відсутнім у 2001 році, останній за місцем проживання не з'являвся, будь-яких відомостей про нього не надходило. Встановлення даного юридичного факту необхідне заявниці для отримання спадщини. Заявниця свої вимоги підтримала, пояснила, що у 1989 році чоловік поїхав на заробітки в Росію і не повернувся. Припускає його смерть, оскільки той часто хворів. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи оповіщений у встановленому порядку. [PERSON], [INFO] є чоловіком заявниці (а.с. 5). Рішенням цього суду від 02.03.2001 [PERSON] визнано безвісно відсутнім (а.с. 7). Наведеним судовим рішенням встановлено, що чоловік заявниці в січні 1990 року виїхав у [ADDRESS] і з того часу не повертався. За правилами ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, де беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою , якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин , що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності щодо правовідносин за участю особи, відсутньої за місцем свого проживання. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав : 1) відсутність особи в місці її постійного проживання ;2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів , що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті осіб. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. При цьому особа, яка звертається із заявою, повинна мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку вона просить оголосити померлою, а також підтвердити те, що між заявником та цією особою існують особисті або майнові правовідносини, матеріальнно-правовий зв'язок або за відсутності такого зв'язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб'єктивних прав або виконання обов'язків. Досліджені обставини та мета встановлення даного факту свідчать про наявність між нею та чоловіком такого матеріально-правового зв'язку, а саме спадкових правовідносин.

Outcome: approved