Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування арешту з майна, накладеного постановою державного виконавця від 25 травня 2011 року за виконавчим провадженням №26714017, що належить [PERSON] , а саме з квартири [ADDRESS] . Позов обгрунтовано тим, що [INFO] померла тітка позивача [PERSON] . Відповідно до заповіту від 04.01.2012 року, [PERSON] заповідала квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Після смерті тітки позивач не може оформити спадкове майно через те, що державним виконавцем під час здійснення виконавчих дій по стягненню заборгованості, на майно спадкодавця накладено арешт. Оскільки вказаний арешт порушує її права та інтереси на оформлення спадщини, позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Позивач до судового засідання не з`явилась, надавши заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача та третьої особи про причини неявки не повідомили, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися, відзив на позов не надходив. Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою державного виконавця від 25 травня 2011 року за виконавчим провадженням №26714017, було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] . [INFO] померла тітка позивача [PERSON] . Відповідно до заповіту від 04.01.2012 року [PERSON] заповідала квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Згідно довідки, наданої 11.11.2019 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О., позивач являється спадкоємцем померлої та заявленим спадковим майном є квартира [ADDRESS] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.02.2020 року з Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було витребувано належним чином завірену копію виконавчого провадження, в рамках якого було ухвалено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 26714017, серія та номер: В-15/265, видана 25.05.2011 р. державним виконавцем Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Теличко Наталією Борисівною; особа, майно/права якої обтяжувались: [PERSON] , [ADDRESS] , а у разі відсутності провадження, надати інформацію про те, в межах якого виконавчого провадження було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] та зазначити, хто є стягувачем у даному провадження та що стало підставою для накладення арешту, на якій стадії знаходиться виконавче провадженні та чи було виконано рішення суду. 23.03.2020 року на адресу Суворовського районного суду м. Одеси з Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшла відповідь, згідно якої у 2014 році було відкрито виконавче провадження №41536055 на підставі виконавчого листа №2-4436/06 від 26.02.2007 року, проте надати суду належним чином завірену копію вищевказаного виконавчого провадження не має можливості, оскільки воно знищене відповідно до вимог Порядку роботи з документами в органах ДВС. За нормами ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи із отриманої відповіді відділу на час розгляду справи неможливо встановити на виконання якого виконавчого листа було накладено арешт на майно, а також хто був стягувачем. Проаналізувавши вказані норми та оцінивши надані докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, оскільки наявний арешт і заборона на відчуження майна порушує право на оформленнях спадщини, тому спірне майно підлягає звільненню з-під арешту та заборони на відчуження.

Outcome: approved