Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із позовом, в якому просять стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 591429 від 01 листопада 2017 року в розмірі 26 375,95 гривень та судові витрати в розмірі 2102,00 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 листопада 2017 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] підписано Заяву про приєднання №591429 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та 01 листопада 2017 року підписано Заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) згідно з якими [PERSON] встановлено кредит в сумі 30 000 грн. на строк 60 міс. з 38,00% річних за користування кредитними коштами. Згідно умов Договору [PERSON] зобов`язався щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту зі сплатою відсотків за його користування. Відповідач свої зобов`язання відповідно до умов договору не виконав, у зв`язку з чим станом на 12 травня 2020 року виникла заборгованість в сумі 26 375,95 грн., що становить 18 872,17 грн. - заборгованість за кредитом; 509,00 - заборгованість за комісійною винагородою; 5 487,04 - пеня; 816,68 грн. загальна сума 3% річних; 691,06 грн. - загальна сума втрат банку від інфляції. Зважаючи на зазначене просили стягнути з [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк України» 26 375,95 грн. заборгованості за кредитом та судові витрати в розмірі 2 102,00 гривні. Ухвалою судді Старовижівського районного суду Волинської області від 25 травня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. 15 червня 2020 року відповідач подав до суду відзив про визнання позову частково. В судове засідання АТ «Державний ощадний банк України» свого представника не направили, проте подали суду письмову заяву, у якій просили проводити розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримали із зазначених у позовній заяві підстав, просили позов задовольнити повністю. Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи, проте в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до таких висновків. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено, зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Частиною 2 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Приписами статей 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором. Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 01 листопада 2017 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] підписано Заяву про приєднання №591429 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та 01 листопада 2017 року підписано Заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту), згідно з якими [PERSON] встановлено кредит в сумі 30 000 грн. на строк 60 міс. з 38,00% річних за користування кредитними коштами. Згідно пункту 6.11 Заяви (а.с.9) [PERSON] підтвердив, що ознайомився із загальною вартістю кредиту, реальною річною процентною ставкою та загальними витратами по кредиту. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно Заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії процентна ставка за кредитом встановлена в розмірі 38 % річних за користування кредитними коштами. Оскільки з матеріалів справи вбачається встановлення 38 % річних за користування кредитними коштами, то у стягненні з відповідача 3% річних слід відмовити, оскільки встановлений інший розмір процентів. Таким чином, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, на день звернення позивача із позовом до суду в даній справі складає 2 102, 00 гривень. Оскільки позов задоволено на 96,9 % (25 559,27 грн. х 100 % : 26 375,95 грн.), то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2 036,84 грн. (96,90 % х 2 102,00 грн. : 100 %).

Outcome: partial