Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Вимоги мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20грудня 2003 року до 03 серпня 2016 року, є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час діти проживають з матір'ю та потребують матеріальної допомоги, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей, у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відзиву на позов не надходило. В судове засідання позивач не з'явилася - надала заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте в судове засідання не з'явився вдруге, про причини неявки, їх поважність суд не оповістив; будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності її учасників. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2003 року до 03 серпня 2016 року (а.с.8;9) Як слідує з довідки про склад сім'ї, виданої Каховською міською радою 26 жовтня 2018 року за № 4036-д, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] та проживає там разом з дітьми: [PERSON] та [PERSON] (а.с.24) Відповідач в порушення ст. 180 СК України ухиляється від матеріального забезпечення дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18 Конвенції про захист прав дитини). Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відповідач не виконує свого батьківського обов'язку по утриманню спільних дітей з позивачем, тому вимога про стягнення аліментів є правомірною. Враховуючи вищенаведене та виходячи з того, що діти сторін проживають разом із позивачем, враховуючи їх вік, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі - 1/3 частини, щомісячно до досягнення дитьми повноліття. На підставі ч. 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved