Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини . В обґрунтування своїх вимог вказала, що заявниця, [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . За життя її батько [PERSON] набув право власності на буд. [ADDRESS] , який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Заявниця зі спадкодавцем мешкала разом однією родиною за вказаною адресою, починаючи з 2010 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно її батька [PERSON] . Інших спадкоємців у її померлого батька не має. 10.03.2021 року вона звернула з заявою до приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Порохня О.В., однак остання надала їй письмове роз`яснення щодо звернення з заявою до суду у зв`язку з тим, що вона пропустила строк на звернення з заявою до нотаріуса та не була зареєстрована за місцем мешкання померлого батька. У зв`язку з проживанням заявниці зі спадкодавцем в період часу з 2010 року по дату його смерті, тобто по [INFO] , що складає більше п`яти років до часу відкриття спадщини на майно спадкодавця, просить суд встановити факт проживання однією родиною [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за адресою [ADDRESS] на час відкриття спадщини. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник адвокат Коробко С.Є. заяву підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у заяві. Просять суд заяву задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Порохня О.В. в судове засідання не з`явилася, попереджена судом належним чином про час та місце слухання справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним заяву задовольнити . Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів Як вбачається із заяви та доданих до заяви матеріалів, заявниця [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 07.02.1986 року, що підтверджується паспортом серії [NUMBER] , виданого Бердянським МВ УМВС України в Запорізької області 27.11.1999 року (а.с.4-5). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Бюро міського ЗАГС м. Бердянська Запорізької області від 06.08.1977 року, актова запис № 691, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06.08.1977 року та [PERSON] змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] ( а.с.7). Заявниця [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Бюро міського ЗАГС м. Бердянська Запорізької області від 07.04.1961 року, актова запис № 422 (а.с.6). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Бердянським міськрайонним відділом державного реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 07.09.2020 року, актовий запис № 1472 (а.с. 8). Відповідно до довідки про зняття з реєстрації місця проживання від 01.10.2020 року, домової книзі від 25.10.1958 року, [PERSON] , [INFO] , проживав за адресою: [ADDRESS] ( а.с.13-15). Згідно акту про фактичне місце проживання від 15.03.2021 року, підписаного голоаою вуличного комітету, заявниця [PERSON] фактично проживає за адресою : [ADDRESS] . (а.с.16) Проживання заявниці [PERSON] разом з батьком [PERSON] з 1999 року, підтверджується наданою характеристикою на [PERSON] , яка підписана сусідами будинку [ADDRESS] та засвідчена головою вуличного комітету Балабановою Н.М. (а.с.17) Так, допитаний судом в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що заявниця його дружина, померлий [PERSON] батько його дружини. Приблизно у 2000 році він разом з дружиною почали проживати в житловому будинку [ADDRESS] разом з батьком дружини [PERSON] . На час, коли вони стали проживати в цьому будинку, [PERSON] було близько 85 років і за своїм віком йому було вже важко ходити, купувати продукти, готовити їжу та доглядати за будинком. Бюджет в них був один і жили вони однією сім`єю. Допитана судом в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що заявниця її мати. Більш ніж десять років тому її батьки: мати [PERSON] та батько [PERSON] переїхали на постійне місце мешкання до будинку дідуся [PERSON] , якому за віком вже було важко доглядати за собою та будинком. Інших рідних сестер та братів у її мати не має. Її батьки доглядали за дідусем до часу настання смерті і несли всі рас ходи на поховання. 10.03.2021 року заявниця звернулася з заявою до приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Порохня О.В., однак остання надала їй письмове роз`яснення щодо звернення з заявою до суду у зв`язку з тим, що заявниця пропустила строк на звернення з заявою до нотаріуса та не була зареєстрована за місцем мешкання померлого батька. (а.с.12) Судом не було відхилено жодного доказу наданого заявницею. Той факт, що заявник проживала разом з батьком [PERSON] більше десяти років підтверджується матеріалами цивільної справи. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем. Оскільки факт проживання спадкодавця на час відкриття спадщини разом із заявником підтверджуються належними і допустимими доказами, доданими до матеріалів справи, від встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, залежить виникнення у позивача права на оформлення спадщини, тому суд вважає необхідним заяву задовольнити, встановивши факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved