Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Адвокат [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON], [PERSON] 20.02.2015 року звернулась до суду \~з позовом до [PERSON] про захист гідності, честі та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.07.2014 року співробітниками Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області була порушена кримінальна справа № 12014160240002086 за заявою [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ст.190 ч.1 КК України. Представник позивача посилаючись на те, що інформація, яку поширив [PERSON] носить стверджувальний характер, не може розцінюватись як оціночне судження, не відповідає дійсності та є недостовірною, що такі відомості ганьблять честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та [PERSON] як голову та членів ГОГ «Вчитель», як педагогів, що від розповсюдження недостовірної інформації, порушився звичайний спосіб життя позивачів, і через це вони були змушені звернутися до суду, просить: визнати недостовірною інформацію відносно [PERSON] та [PERSON], поширену [PERSON] у заяві про скоєння правопорушення від 16.07.2014 року, зобовязати [PERSON] не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати вищевказану інформацію, шляхом направлення відповідного листа до слідчого відділення Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області для приєднання до матеріалів кримінального провадження № 12014160240002086 , внесеного до ЄРДР 16.07.2014 року, стягнути з [PERSON] в якості моральної шкоди 10000 грн, з них 5000 грн. на користь [PERSON], 5000 грн.-на користь [PERSON], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Г.Д. та [PERSON] судовий збір та витрати, сплачені за надання правової допомоги у розмірі 4500 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, з підстав наведених в позові. Відповідач проти задоволення позовних вимоги заперечував, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.07.2014 року до Білгород-Дністровської міжрайпрокуратури Одеської області від [PERSON] надійшла заява про скоєння правопорушення, у якій заначалося, зокрема, що керівники ГОГ «Вчитель» [PERSON] (діючий керівник) , а також [PERSON] (попередній керівник) вчинили злочин, та просить вчинити певні дії.(а.с.16-18). За даним фактом було порушено кримінальне провадження за № 12014160240002086 , внесене до ЄРДР 16.07.2014 року (а.с.19). У відповідності до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Крім того у сенсі положення ст.55 Конституції України, зокрема кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Разом з тим наявність у зверненні до правоохоронних органів \~завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обовязок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Отже викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Оскільки даний спір стосується інформації, яка міститься в заяві [PERSON] до Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури, суд вважає, що позов в частині визнання недостовірною інформацію відносно [PERSON] та [PERSON], поширену [PERSON] у заяві про скоєння правопорушення від 16.07.2014 року - не може бути задоволений, оскільки, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та вчинити певні дії, то у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, а не поширення недостовірної інформації. Вимоги позивача щодо спростування інформації, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу є похідними від позову та можуть бути задоволенні лише в разі задоволення основної його частини, а відтак задоволенню не підлягають. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~ На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи обставини справи, суд \~приходить до висновку, щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed