Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

[PERSON] (надалі також «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі також «Відповідач») про стягнення з [PERSON] на користь Позивача 34 000,00 грн. матеріальної шкоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу «Шкода Октавія», д.н.з. [NUMBER] , яка сталася з вини Відповідача, Позивачу було завдано майнової шкоди (матеріальних збитків), пов`язаної з ремонтом транспортного засобу в сумі 34 000,00 грн. Визнаючи факт спричинення шкоди та свою вину, Відповідач, як зазначено в позовній заяві, на ім`я Позивача написав гарантійні розписки, в яких зобов`язувався відшкодувати спричинену шкоду у розмірі 34 000,00 грн., однак свого зобов`язання з відшкодування шкоди станом на час розгляду справи не виконав. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , - в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, шляхом направлення повісток на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу місця реєстрації Відповідача, які повернулися на адресу суду з відміткою поштового органу «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до вимог процесуального закону вважається належним способом повідомлення сторони у справі. Відзиву на позов від Відповідача до суду не надходило. Оскільки Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з постанови Івано-Франківського міського суду міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2018 року у справі №344/18235/18, [PERSON] 31.10.2018 року о 08.30 год. по вул. в с.Хриплин Івано-Франківської міської ради керував автомобілем Шкода Октавіа, н.з. АТ 0152 СН, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Відтак, постановою Івано-Франківського міського суду міського суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2018 року у справі №344/18235/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 та накладено на нього адміністративне стягнення 20 400 гривень штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу. Транспортний засіб Шкода Октавіа, д.н.з. [NUMBER] , належить [PERSON] . Посилаючись на те, що в результаті дій [PERSON] транспортному засобу Позивача марки Шкода Октавіа, н.з. [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень, які експертом оцінено у 34 000,00 грн., [PERSON] звернувся до суду з даним цивільним позовом. Статтею 22 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») передбачено, що\~ особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Відповідно до частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.ч.1,2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Так, згідно наявної в матеріалах справи Розписки від 01.11.2018 року (а.с.41), [PERSON] зобов`язувався в повному розмірі відшкодувати ремонт автомобіля марки Шкода Октавія 2003 р випуску, н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . 14.11.2018 року [PERSON] на ім`я [PERSON] було написано гарантійну розписку (а.с.40), зі змісту якої вбачається, що [PERSON] зобов`язувався повністю виплатити суму коштів, потрачених на ремонт автомобіля марки Шкода внаслідок спричинення ним ДТП громадянину [PERSON] в сумі 34 000,00 грн. у термін до 21.01.2019 року. Аналіз змісту вищезазначених письмових розписок, які написано Відповідачем на ім`я Позивача, свідчить про те, що [PERSON] визнавав вину у спричиненні матеріальної шкоди транспортному засобу [PERSON] , як і визнавав розмір такої шкоди у 34 000,00 грн., оскільки саме таку суму зобов`язувався відшкодувати Позивачу. Належних доказів, які б спростовували вищенаведені обставини, як і доказів відшкодування вартості матеріальної шкоди, завданої майну Позивача у повному обсязі, матеріали справи не містять, оскільки Відповідачем таких доказів Суду не надано. Враховуючи положення вищенаведених норм права, а також зважаючи на обставини спірних правовідносин, Суд приходить до висновку про те, що в даній цивільній справі Позивачем доведено право на відшкодування матеріальної шкоди Відповідачем, оскільки надано докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю Відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди та особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 22, 386, 1166 ЦК України,

Outcome: approved