Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] , які діють в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , за яким просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що [PERSON] набула право власності на Ѕ частини квартири [ADDRESS] на підставі розпорядження органу приватизації від 12.06.997 року № 97489, однак у вказаній квартирі зареєстроване проживання неповнолітнього сина відповідачів, [PERSON] [INFO] , який фактично в квартирі не проживає з початку 2015 року, а проживає з батьками в Російській Федерації. Позивач зазначає, що реєстрація онука перешкоджає їй вільно розпоряджатись майном, добровільно врегулювати спір не виявилось можливим, а тому змушена звернутись до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 26.04.2021 року провадження у справі було відкрито в спрощеному порядку та призначено судове засідання на на\~10\~годину\~00\~хвилин\~«17» червня 2021 року У судове засідання 17.06.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду належним чином. Представник Позивача, адвокат Трусов Анатолій Сергійович надав до суду заяву, в якій просив справу слухати у відсутністі позивача, позовні вимоги підтримав. Третя сторона, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради також був сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, проте до суду не з`явились. До суду надійшли заяви відповідачів про визнання позову повністю. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є\~17.06.2021 року. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що\~ [PERSON] є власницею Ѕ частини квартири [ADDRESS] на підставі розпорядження органу приватизації від 12.06.997 року № 97489. У вказаній квартирі зареєстроване проживання неповнолітнього сина відповідачів, [PERSON] [INFO] , який на початку 2015 року переїхав жити до батьків в Російську Федерацію. Тобто, [PERSON] , [INFO] , фактично у спірній квартирі не проживає, про що самостійно зазначили відповідачі у своїх заявах про визнання позову. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Конституцією України\~передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України\~установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно з частиною першою\~статті 319 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частини перша та друга\~статті 328 ЦК України). Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою\~статті 156 ЖК УРСР\~передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК УРСР\~до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Отже, права і обов`язки членів сім`ї власника будинку (квартири) регулюються статтями\~156,\~157 ЖК України, а права і обов`язки наймачів -\~статтями 158 - 170 ЖК України, а також\~главою 59 ЦК України. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, з аналізу викладеного вбачається те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.\~Зазначена висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом у Постановах від 15.08.2018 року у справі № 595/1271/16-ц, від 25.04.2019 року по справі № 761/13293/16-ц,\~які\~в силу Закону є обов`язковою до застосування цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини. Відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~- зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів\~\~на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні позивачем квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування квартирою. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Outcome: approved