Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

[PERSON] мотивувала вимоги тим, що є власником 19/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Короткій, 4 в м. Вінниці, приміщення виділені в натурі, а відповідач є власником 31/50 частки. Будинок розташований на земельній ділянці, площею 600 кв.м., що була виділена рішенням виконкому Вінницької міської ради № 8/252 від 21.03.1955 року, лишки 268 кв.м. перебувають в тимчасовому користуванні. Порядок користування присадибною земельною ділянкою був встановлений ще за попередніх власників. Так, ухвалою народного суду 3-ї дільниці від 18.07.1958 року співвласнику будинку [PERSON] (61,9%) виділено в користування 155 кв.м. городу та 228 кв.м. лишків тимчасового користування, співвласнику [PERSON] (38,1%) 95 кв.м. городу та 140 кв.м. лишків. В загальному користуванні залишено двір площею 266,99 кв.м. Фактично в користуванні сторін перебуває двір 350 кв.м. і з метою уникнення спорів позивач просила встановити порядок користування цим двором відповідно до варіанту 2 додатку 2 до висновку № 270 додаткової земельно-технічної експертизи від 31.05.2016 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що фактично двір поділений між сторонами, існують окремі входи на подвір`я, і площа двору становить 350 кв.м., а не 266,99 кв.м., яка була виділена в спільне користування рішенням суду. Тому просив встановити порядок користування двором площею 350 кв.м. відповідно до висновку експерта. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, надав письмові заперечення (а.с. 54-55) і суду пояснив, що оскільки існує рішення суду про встановлення порядку користування ділянкою між попередніми співвласниками, яке є обов`язковим і для теперішніх власників будинку, крім того, враховуючи те, що межі спільної земельної ділянки, площею 266,99 кв.м. не визначені і експертом не встановлювались, позов [PERSON] про встановлення порядку користування ділянкою, площею 350 кв.м., є безпідставним. Представник Вінницької міської ради [PERSON] з приводу вирішення спору покладалась на думку суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Правовідносини між сторонами виникли з приводу права володіння і користування земельною ділянкою співвласниками будинку, тому при вирішенні даної справи суд застосовує відповідні норми Земельного кодексу України. Так, відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до вимог п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» угода щодо порядку користування спільною земельною ділянкою між попередніми співвласника будинку є обовязковою і для осіб, які пізніше придбали частку в спільній власності на жилий будинок. Судом встановлено, що відповідно до рішення третейського суду від 29.01.2007 року позивач [PERSON] є власником 19/50 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами № 4(6) по вул. Короткій в м. Вінниці. Частка [PERSON] в будинку виділена на підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області від 18.06.2014 року складається з кімнати 2-3 площею 15 кв.м., кухні 2-2 площею 10 кв.м., сараю «З». Відповідач [PERSON] є власником 31/50 частки будинку на підставі рішення третейського суду від 27.06.2008 року. Згідно рішення виконкому №8/252 від 21.03.1955 року за будинковолодінням закріплена ділянка, площею 600 кв.м., лишки 268 кв.м. надані в тимчасове користування, всього площа 868 кв.м. На підставі ухвали народного суду 3-ї дільниці м. Вінниці від 18.07.1958 року був встановлений порядок користування ділянкою, площею 868 кв.м. по пров. Короткому, 6 в м. Вінниці між співвласниками [PERSON] та [PERSON] і виділено [PERSON] 155 кв.м. городу та 228 кв.м. лишків в тимчасове користування, а [PERSON] 95 кв.м. городу та 140 кв.м. лишків в тимчасове користування. Двір площею 266,99 кв.м. залишений в спільному користуванні, оскільки розподілу не підлягає. Встановлений порядок користування ділянкою зображений на схематичному плані від 02.06.1958 року (а.с. 18). Згідно висновку № 270 за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи експертом [PERSON] від 31.05.2016 року станом на час проведення дослідження співвласники користуються ділянкою, площею 1026 кв.м. Площа двору загального користування 350 кв.м. і експертом надані варіанти встановлення порядку користування цією ділянкою. Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що за рішенням суду сторони набули у спільне користування ділянку, площею 266,99 (270) кв.м. і в рішенні зазначено, що двір поділу не підлягає. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] також повідомив, що визначити в натурі межі ділянки, площею 270 кв.м. і встановити порядок користування цією ділянкою, неможливо. Позов також не підлягає задоволенню з тих підстав, що при складанні розмірів ділянок, якими вже за рішенням суду був встановлений порядок користування (155+228+95+140=618) та спільної земельної ділянки, яка на думку позивача підлягає розподілу 350 кв.м., загальна площа становитиме 968 кв.м., проте, за будинковолодінням закріплена ділянка, площею 868 кв.м. і за рішенням суду порядок користування ділянкою встановлений загальною площею 868 кв.м. Оскільки відповідачем [PERSON] були понесені судові витрати 1929 грн., що підтверджено квитанцією та актом виконаних робіт від 12.03.2016 року (а.с. 100, 101) відповідно до ст. 88 ЦПК України сума витрат підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Outcome: approved