overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду с позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що є співвласниками будинку [ADDRESS]. Відповідачі у справі зареєстровані, але фактично ніколи не мешкали у вказаному будинку, однак добровільно знятися з реєстрації не бажають, що порушує їх права власника на користування та розпорядження будинком. Просять визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], особами, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку за адресою : [ADDRESS]. В судовове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з»явились , надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно рішення Ізюмського міського народного суду Харківської області від 13 вересня 1990 року у справі № 2-521/1990 року , зареєстрованого в Ізюмському міському бюро технічної інвентаризації 03 січня 1991 року позивачеві [PERSON] належить 27/50 частин житлового будинку розташованого за адресою : [ADDRESS].(а.с.4) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 травня 2013 року виданого Ізюмською державною нотаріальною конторою позивачеві [PERSON] належить 23/50 частин житлового будинку розташованого за адресою : [ADDRESS]. (а.с.5) Відповідачі [PERSON] зареєстрований в будинку позивачів з 06.07.2006 року, [PERSON] з 01.11.2003 року, [PERSON] з 08.08.2012 року.(а.с.7-11, 24,25,26) Згідно довідки про склад сім»ї від 14 жовтня 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою : [ADDRESS] але фактично ніколи не мешкали за даною адресою (а.с.15) Відповідачі втратили в установленому порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням так як з дня реєстрації по день розгляду справи у суді в будинку не проживають. Відповідачі порушують права позивачів тим, що не знялися з реєстрації як такі, що не проживають і не користують жилим приміщенням. Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з заявою про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому просять суд шлюб розірвати. В судовому засіданні заявники підтримали заяву та просили суд розірвати шлюб. Представник заявників також просив задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 16.08.2003 року, який зареєстрували у виконкомі Сюртівської сільської ради Ужгородського району, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №5 та видано свідоцтво про одруження серії 1-ФМ № 065624 від 16.08.2003 р. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ №180100 від 26.08.2004 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ №129272 від 12.05.2009 року. Судом встановлено, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин, їх шлюб існує лише формально, спільного господарства не ведуть, спору про розподіл майна немає, для врегулювання взаємних прав та обовязків подружжя заявники уклали договір від 24.11.2017 року, який завірений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, суд у відповідності до ст.112 Сімейного Кодексу України вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей, а тому згідно вимог ч.3 ст. 105 СК України даний шлюб слід розірвати. Частиною 2 статті 114 СК України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з заявою про розірвання шлюбу подружжям, які мають неповнолітніх дітей. Заява мотивована тим, що 21.11.2013 року між заявниками було укладено шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Заявники зазначають, що спільне життя у них не склалося через постійні сварки та конфлікти, внаслідок чого між ними були припинені шлюбні відносини, також сторони уклали письмовий договір про умови здійснення батьками права на особисте виховання малолітніх дітей. За таких обставин заявники просять розірвати шлюб. [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та зазначає, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та зазначає, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8) підтверджено, що 21.11.2013 року між сторонами був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 262. Прізвища подружжя після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] (копії на а.с. 9,10) підтверджено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] На даний час сторони припинили шлюбні відносини, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх малолітнього сина. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26.06.2017 року (копія на а.с. 12) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.06.2017 року. 18.12.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про умови здійснення батьками прав на особисте виховання малолітніх дітей (а.с. 15), який визначено з ким із батьків будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, оскільки примирення та збереження шлюбу не можливе, так як це буде суперечити інтересам сторін та їх малолітніх дітей. На підставі ст.ст. 109, 113, 114, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі являються власниками житлового будинку по [ADDRESS] . За даною адресою крім позивачів, зареєстрована колишня невістка - [PERSON] , яка після розірвання шлюбу з [PERSON] з жовтня 2017 року в належному позивачам будинку не проживає, а фактично проживає у своїх батьків в с. Семки Хмільницького району. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає, чим створює позивачам перешкоди в користуванні та розпорядженні будинком. За таких обставин позивачі просять визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В судове засідання позивачі не з`явились, надали до суду заяви в якій позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час, місце та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, відзиву не подала. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину від 12 жовтня 1998 року (а.с. 21), позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . З домової книги (копії на а.с. 12-20) вбачається, що в будинку по [ADDRESS] окрім позивачів, зареєстрована [PERSON] . Відповідно до рішення Хмільницького міськрайонного суду від 19 жовтня 2007 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , було розірвано (а.с.11). Як вбачається з довідки Великомитницької сільської ради № 1088 від 21.06.2019 року (а.с. 10), [PERSON] в будинку по [ADDRESS] зареєстрована, однак з жовтня 2017 року не проживає. Оцінивши надані докази в порядку ст. 89 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на те, що позивачами доведено те, що відповідач не проживає в житловому будинку по [ADDRESS] більше одного року без поважних причин, доказів інших домовленостей між сторонами суду не надано, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Чугуївського міського суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні свого позову вони вказали, що [PERSON], відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданим Виконавчим комітетом Чугуївської міської ради народних депутатів 10.05.1990 року, належав житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 28.01.1994 року Кам'яноярузькою сільською радою Чугуївського району Харківської області. Її син - [PERSON], помер [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане [INFO] Кам'яноярузькою сільською радою Чугуївського району Харківської області. Після смерті [PERSON] в спадковому домоволодінні була зареєстрована та проживала, відповідно до довідки № 320 від 20.08.2014 року, виданою Виконавчим комітетом Кам'яноярузької сільської ради Чугуївського району, Харківської області, її невістка [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Кам'яноярузької сільської ради Чугуївського району, Харківської області. Дітьми [PERSON] та [PERSON], а відповідно онуками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Вони прийняли спадщину фактично після [PERSON], померлої [INFO], шляхом вступу у володіння та розпорядження майном, обробляли присадибну ділянку, здійснювали поточний ремонт житлового будинку та господарських будівель, а також здійснили поховання своїх матері, батька та бабусі. Усі правовстановлюючі документи на майно померлої знаходяться у позивачів. Інших спадкоємців немає. Позивачі свій позов підтримали у повному обсязі, просили суд задовольнити їх позовні вимоги, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилась спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], який належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Чугуївської міської ради народних депутатів 10.05.1990 року. Син [PERSON] помер [INFO]. Єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] є її онуки - позивачі по справі, які прийняли спадкове майно фактично після смерті бабусі [PERSON], оскільки доглядали за спадковим майном, допомагаючи також проживаючій в спадковому будинку своїй матері [PERSON], яка померла [INFO]. Враховуючи все вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись з вказаною заявою, у якій просять надати їм право на шлюб один з одним. Судом з'ясовано, що [PERSON] народився [INFO]. у м. Бердичеві Житомирської області, на даний час йому виповнилось 16 років (а. с. 6). [PERSON] народилась [INFO]. у м. Бердичеві Житомирської області, на даний час їй виповнилось 17 років (а. с. 5). [PERSON] є вагітною, станом на 19.08.2014 р. строк вагітності складав 6 тижнів (а. с. 4). [PERSON] та [PERSON] пояснили, що познайомились у мережі Інтернет, почали зустрічатись та разом проводити час. Між ними виникло почуття любові, вони вирішили після закінчення навчання одружитись. З березня 2014 р. почали проживати разом, але у зв'язку з вагітністю ([PERSON]) вирішили одружитись раніше (до закінчення навчання). Будь-яких конфліктів або суперечок між ними нема, щодо стану здоров'я один одного обізнані. Відчувають впевненість один в одному. Крім того, [PERSON] пояснив, що, не зважаючи на те, що навчається, має певний підробіток, грошові кошти від якого за спільним з [PERSON] рішенням відкладає на дитину, яка має народитись. У подальшому має намір перевестись на заочну форму навчання та працевлаштуватись, що б утримувати дитину. Розуміє відповідальність, яка в нього виникне у зв'язку з народженням дитини. [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], та [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], пояснили, що підтримують заяву їхніх дітей. Також вони пояснили, що за весь період знайомства їхній дітей будь-яких конфліктів між ними не було. Вважають, що їхні діти мають укласти шлюб між собою, а вони як батьки будуть їм у подальшому допомагати. Відповідно до частини першої статті 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Згідно зі статтею 23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. З вказаних норм Сімейного кодексу України випливає, що умовою надання права на шлюб особі, яка не досягла шлюбного віку (вісімнадцяти років), проте досягла шістнадцяти років, є встановлення того, що це відповідає інтересам цієї особи. Суд, зважаючи на наведені вище обставини та пояснення [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вважає, що надання [PERSON], вік якого становить шістнадцять років, та [PERSON], вік якої становить сімнадцять років, права на шлюб один з одним, відповідає їхніми інтересам, оскільки [PERSON] вагітна, між нею та [PERSON] склались фактичні шлюбні відносини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] про надання їм права на шлюб один з одним підлягає задоволенню. Судові витрати у відповідності до частини сьомої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України не відшкодовуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись з даним позовом в якому просять визнати за ними право власності по 1/2 частині кожному , на земельну ділянку площею 0,2227 га , згідно державного акту серії ЯБ №521503 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд , та на земельну ділянку площею 0,1444 га , згідно державного акту серії ЯБ №521504 , призначену для ведення особистого селянського господарства , які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що належали батьку [PERSON] , померлому [INFO] , посилаючись на те , що він після продажі частини вищезазначеної земельної ділянки , не встиг виготовити на своє ім*я державний акт на землю. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] , та 3-а особа [PERSON] підтримали позовні вимоги і просять їх задовольнити. Представник Нижчедубечанської сільської ради в судове засідання не з*явився , подавши заяву про розгляд справи в їх відсутності , проти позову не заперечує. Суд вислухавши сторони , дослідивши письмові докази по справі вважає ,що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Так в судовому засіданні встановлено , що [INFO] помер [PERSON] , батько позивачів (ас.5,7,10). Після його смерті залишилось спадкове майно , земельні ділянки площею 0,2227 га , згідно державного акту серії ЯБ №521503 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд , та земельна ділянка площею 0,1444 га , згідно державного акту серії ЯБ №521504 , призначену для ведення особистого селянського господарства ,які розташовані за адресою: [ADDRESS] , (ас.15,21). Позивачі звернулись із заявою в нотаріальну контору для оформлення спадкових земельних ділянок , але їм 04.07.2014 року державним нотаріусом Загвоздіною А.М. було відмовлено в оформленні спадкової земельної ділянки (ас.12). Відповідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначенням. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні було доведено , що спірні земельні ділянки належали померлому [PERSON] на праві власності , яке успадкували відповідно до ст.1216 , 1225 ЦК України його діти , позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] , спадкоємці за заповітом відповідно до ст.1235 ЦК України , але не взмозі оформити спадкове майно , в зв*язку з тим , що частина земельної ділянки була відчуджена , а нові державін акти на землю , помрелий не оформив. Аналізуючи вищезазначене суд прийшов до висновку , що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обгрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись з даним позовом до суду та просять визнати за ними в рівних частинах право власності на земельну ділянку площею 1,3392 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Широкогребельської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, посилаючись на те, що 02.07.2011 року померла їх мати [PERSON], після її смерті залишилось вищезазначене спадкове майно. Інших спадкоємців, крім позивача після смерті [PERSON] немає, оскільки їх батько [PERSON], помер ще 23.04.2008 року. Однак оформити своє право на спадщину у позивачів не має можливості, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно. Тому вони змушені звернутись з даним позовом до суду. Сторони в судове засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в своїй заяві проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи подані сторонами заяви, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Свідоцтвом про смерть серії І-АМ №208625 підтверджено, що 02.07.2011 року померла [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 1,3392 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Широкогребельської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, яка належала [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 394614 від 21.07.2009 року. Крім позивачів, спадкоємців після смерті [PERSON] немає, оскільки свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №208625 підтверджено, що 23.04.2008 року помер їх батько [PERSON] Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. За таких обставин, наявні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки матеріалами справи, дослідженими судом, доведено, що позивачі є спадкоємцями за законом, які фактично прийняли спадщину після смерті своєї матері [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Outcome: approved