Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Адвокат Суткова Рена Агабєковна в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача адвокат Суткова Р.А. зазначила, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 31.10.1990 року. Вказана квартира належить позивачу на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.02.1995 року, відповідно до якого квартира належала: [PERSON] - дружині позивача; [PERSON] - позивачу; [PERSON] - доньці позивача; [PERSON] - онуку позивача; [PERSON] - онуку позивача. Після смерті [INFO] дружини позивача - [PERSON] , частка дружини у розмірі 1/5 перейшла в порядку спадкування за законом до позивача, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом. Таким чином, станом на поточну дату, право власності на квартиру у [ADDRESS] , належить позивачу - 2/5 частки квартири, [PERSON] - 1/5 частка, [PERSON] - 1/5 частка та [PERSON] - 1/5 частка квартири. В свою чергу, відповідачі, починаючи з 16.06.1995 року не проживають за вказаною адресою. Позивач, починаючи з вказаної дати та смерті дружини, проживає у квартирі один. Відповідачі - донька та онуки позивача, виїхали з квартири у 1995 році закордон, куди саме невідомо, інформація щодо їх місцезнаходження позивачу теж невідома, зв`язки із рідними з тих пір втрачені. З огляду на вказане, позивач є єдиним власником, який користується вказаною квартирою, в тому числі і частками відповідачів, та здійснює належне її утримання, сплачує усі комунальні платежі. Таким чином, позивач, з моменту виїзду та зняття з реєстрації відповідачів з квартири з 16.06.1995 року, володіє та користується 3/5 частками квартири, які належать відповідачам, протягом 24 років. Позивач володів та користувався всією квартирою у [ADDRESS] з 16 червня 1995 року, тобто з моменту зняття з реєстраційного обліку відповідачів, у зв`язку з виїздом закордон, а отже загальний строк володіння позивачем квартирою (для набуття права власності за набувальною давністю) складає майже 18 років, тобто до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Позивач вважає, що позовна заява є обґрунтованою та позовні вимоги підтверджені письмовими доказами, що є достовірними, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Позивач просив суд визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на1/5 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , [INFO] , на 1/5 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , [INFO] , на 1/5 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , [INFO] . Представник позивача адвокат Суткова Р.А. в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомили, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 28.02.1995, виданого Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд», квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної (сумісної) власності належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 160175585 від 19.03.2019, квартира розташована за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] (1/5 частка). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.07.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] [INFO] померла, актовий запис № 853. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2019, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Мозолєвою Л.О., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна - [PERSON] , 1948 року народження, яка померла [INFO] , є її чоловік [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/5 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 20.05.2019 № 10766, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . Згідно з довідкою Сєвєродонецького відділу поліції ГУНП в Луганській області № 9554/111/34-19 від 02.05.2019, за адресою: [ADDRESS] з 1995 року [PERSON] , 1971 року народження та її син [PERSON] , 1990 року народження, [PERSON] , 1991 року народження, на даній жилплощі не мешкають. Подальше їх місце мешкання та перебування невідоме. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме його права власності за набувальною давністю на нерухоме майно. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У частині першій статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.01.2019 у справі 755/16913/16-ц. У даній справі позивач [PERSON] є одним із співвласників нерухомого майна, яке на праві приватної спільної сумісної власності належить ще трьом особам ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ), тобто власники нерухомого майна відомі та від права власності на належне їм нерухоме майно вони не відмовлялись. Отже, ураховуючи, що основною підставою для застосування набувальної давності як підстави для виникнення права власності у користувача майном є те, що майно, щодо якого ставиться таке питання, є таким, що не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, суд вважає, що у позивача [PERSON] відсутні підстави для набуття права власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог адвоката Суткової Рени Агабєковни в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Outcome: dismissed