Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням обґрунтовуючи тим, що 13.02.2014 року близько 01 год. 30 хв. [PERSON], перебуваючи у нетверезому стані, рухаючись по вул. Леніна в м. Березань Київської області, поблизу пам»ятника «Танк», втратив контроль, що призвело до зіткнення транспортного засобу Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] з деревом, внаслідок чого її син, [PERSON] відповідно до висновку експерта від 24.03.2014 року №753/2, отримав тілесні ушкодження у вигляді компресійно-осколковового перелому сьомого шийного хребця з ушкодженням тканин спинного мозку. Вироком Березанського міського суду Київської області від 31.07.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настала смерть її сина - [PERSON] За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки. Зазначає, що неправомірними діями відповідача, які полягають у порушенні правил дорожнього руху, внаслідок яких настала смерть її сина, їй заподіяна матеріальна та моральна шкода, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в сумі 60739,89 грн. та моральну шкоду в сумі 120000 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлений до суду позов підтримала в повному об»ємі, в обґрунтування заявлених вимог послалася на обставини, викладені в позові. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та пояснив суду, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачці заподіяно матеріальну та моральну шкоду, просить позовні вимоги задоволити в повному об»ємі. Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов не визнав та зазначив, що відповідно до ст.22 ЦК України особі, якій завдано збитків, відшкодовуються реальні збитки, що згідно до ст.3 даного Кодексу повинно ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності та розумності, а у ч.2 ст.59 ЦПК України вказується, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Надані позивачем фотокопії фіскальних чеків, товарних чеків, квитанцій до прибуткових ордерів є підтвердженням придбання лікарських та медичних засобів не тільки позивачем, а й іншими особами. Надані позивачем докази викликають у нього великі сумніви в достовірності та однозначності. Відповідно до наданих позивачем фотокопій фіскальних чеків на придбання ліків та медичних засобів не видно дати видачі чеку, номера чеку, не видно повністю переліку придбаних а медичних засобів, а тому на основі цих чеків не можна встановити наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги позивачки. Фіскальні чеки підтверджують оплату лікарських засобів, але прямо зв»язати їх з позивачем складно, так як не видно дати видачі товарного чеку, номера чеку,суми та відсутнє ім»я покупця, чи кому вони необхідні. Окрім того, відповідачем під час розгляду справи в суді було відшкодовано моральну шкоду в сумі 19000 грн., цей факт у своїй заяві позивачка не наводить. В частині стягнення з відповідача витрат в сумі 5062 грн., що пов»язані з похованням - визнає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, 13.02.2014 року близько 01 години 30 хвилин [PERSON], будучи в стані алкогольного сп»яніння, керуючи автомобілем Фольксваген- Пассат, пасажирами якого були [PERSON], [PERSON], [PERSON] рухаючись по вул. Леніна в м.Березань Київської області, втратив керування та виїхав на узбіччя, здійснив з»їзд з автодороги, що призвело до зіткнення вказаного транспортного засобу з дерев»яними насадженнями, чим допустив порушення Правил дорожнього руху України, а саме п .12.1- під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху повинен був врахувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним; п. 12.2- повинен був врахувати темну пору доби, умови недостатньої видимості та швидкість руху автомобіля, яка повинна бути такою, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п.12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху, або перешкоди, повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників об»їзду перешкоди; п.2.1(а) - не мав посвідчення на право керування транспортним засобом; п.2.9(а) - керував транспортним засобом у стані алкогольного сп»яніння. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля [PERSON] відповідно до висновку експерта від 24.03.2014 року №753/2, отримав тілесні ушкодження у вигляді компресійно-осколкового перелому сьомого шийного хребця з ушкодженням тканин спинного мозку на рівні травми, що обумовило ателектаз легень з розвитком легенево-серцевої недостатності, від чого наступила його смерть. Вироком Березанського міського суду Київської області від 31.07.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробовуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки. Згідно з вимогами ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань,чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Неправомірними діями відповідача, які полягають у порушенні Правил дорожнього руху України, внаслідок яких наступила смерть [PERSON], позивачці заподіяно матеріальну шкоду в сумі 60739,89 грн., що підтверджується наданими суду та оглянутими в судовому засіданні письмовими доказами, які на думку суду є належними та допустимими. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст.1188 КЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зазначеними неправомірними діями відповідача позивачці заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях останньої у зв»язку із смертю сина. А тому суд, враховуючи характер та тривалість моральних страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги часткове відшкодування на користь відповідачки моральної шкоди в сумі 19000 гривень, що не заперечується сторонами, визначає розмір заподіяної моральної шкоди в сумі 100000 гривень. Ч.2 ст.1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім»єю. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Враховуючи викладене,

Outcome: approved