Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 275405 від 14.04.2015. Дитина проживає разом з матірю за адресою: вул. Колгоспна, 21, с. Берестове Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується довідкою про склад сімї від 12.07.2016 № 335, виданою Сторчівською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області. Відповідач з 22.07.2016 перебуває на обліку в Новомиколаївському районному центрі зайнятості як безробітний, що підтверджується довідкою зазначеного центру зайнятості від 05.08.2016 № 1303. Водночас, довідкою Сторчівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 18.08.2016 № 694 підтверджується те, що відповідач має в господарстві худобу, а саме 3 корів, 3 телят до одного року, 1 свиню. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За правилами частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у частці від доходу її батька. За змістом частини другої статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу (визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною першою статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Виходячи з наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. За правилами статті 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч. 2), право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4). Отже, позивач, з яким проживає дитина, має право на утримання від батька дитини за умови, що він може надавати матеріальну допомогу. Посилання відповідача на неможливість утримання ним позивача у звязку з відсутністю роботи та перебуванням на обліку в центрі зайнятості суд визнає недостатнім доказом неможливості надання матеріальної допомоги позивачу, з огляду на ведення відповідачем домашнього господарства та отриманням доходу в тому числі від наявної в господарстві худоби, що не заперечувалося відповідачем під час розгляду справи. Проте, оскільки обовязок відповідача утримувати дитину є пріоритетним відносно обовязку утримувати матір дитини, суд визнає зазначений позивачем розмір аліментів на його утримання необґрунтовано завищеним, а відтак, суд визнає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів на утримання позивача на рівні 1/6 заробітку (доходу) відповідача. Позовні вимоги про встановлення факту спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу суд визнає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позовну заяву в частині вимог про поділ майна судом було залишено без розгляду за клопотанням позивача, а встановлення чи спростування даного факту жодним чином не впливає на право позивача на отримання аліментів, передбачене ст.ст. 84, 91, 181 СК України. З огляду на викладене, суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню у вищезазначеній частині. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору в частині вимог про стягнення аліментів. При цьому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Отже, виходячи з мінімальної ставки судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру, що, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статі 4 Закону України «Про судовий збір», становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить: 1378,00 грн.*0,4 = 551,20 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial