Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернулася в суд з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], надалі відповідач, в якому просить розірвати Договір-замовлення на виготовлення та встановлення меблів від 18.06.2015р., стягнути 38500 грн. сплачених коштів, 5000 грн. моральної шкоди, 176715 грн. нарахованої пені, а також стягнути судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.06.2015 року між сторонами був укладений договір замовлення на виготовлення та встановлення шафи-купе (корпусної 2 шт.) на загальну суму 38500 грн. Згідно умов договору, позивач у той же день, оплатила відповідачу авансовий платіж у розмірі 17320 грн., а відповідач зобов'язалась встановити шафу-купе у строк до 31.07.2015 року. Проте, відповідач в обумовлений договором термін замовлення не виконала та уникає виконання договору по даний час. У звязку із чим позивач просить розірвати укладений між ними договір, стягнути із ФОП [PERSON] 17320 грн. сплачених коштів та 176175 грн. нарахованої пені за час прострочення виконання зобовязань. Зважаючи на незаконні дії відповідача, була завдана моральна шкода, яку позивачка оцінює в розмірі 5000 грн., які просить стягнути. Представник позивача позовні вимоги підтримує, в судових дебатах зменшила розмір заявлених позовних вимог та просить, поряд з іншим, стягнути 17320 грн. сплачених коштів. Відповідач в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не подав, а тому суд в порядку ст.ст. 169, 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах доказах. Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Згідно Договору від 18 червня 2015 року Виконавець (фізична особа-підприємець [PERSON]) прийняла замовлення на виготовлення шафи-купе (корпусної) 2 шт. на загальну суму 38 500 грн., що становить по курсу НБУ на момент підписання Договору 1778,00 доларів США. Виконавець ФОП [PERSON] зобов'язується виконати монтаж шафу-купе Замовнику у строк до 31.07.2015 року, що підтверджується Гарантійним листом від 23.07.2015 року. 18 червня 2015 року позивачем передано відвідачу грошові кошти (аванс) в сумі 17320 грн., що становить 60% від суми договору, що підтверджується Договором від 18.06.2015р. та підписом і печаткою зробленою ФОП [PERSON] Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). До даного договору від 18 червня 2015 року застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. Згідно ст. 665 ЦК України у разі відмови продавці передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Частина 2 статті 693 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару не передав товар в установлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Стаття 611 Цивільного кодексу України встановлює, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановленні договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, або розірвання договору, сплата неустойки та відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ФОП [PERSON] покладені на неї зобовязання по договору від 18.06.2015р. в частині виготовлення і монтажу шафи-купе не виконала, чим порушила умови договору та норми законодавства. [PERSON] звернулась до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Тернопільській області та згідно відповіді Інспекції від 23.09.2015 року, за результатами перевірки встановлено невиконання умов договору про виготовлення та встановлення шафи-купе, ФОП [PERSON] зобов'язано виконати умови договору до 05.10.2015p., сплатити споживачу пеню за кожен день прострочення у розмірі трьох відсотків вартості виробу за кожен день прострочення. Проте, припис Інспекції з питань захисту прав споживачів у Тернопільській області за договором від 18.06.2015 року відповідачем не виконано. Відповідно до ст. 10 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Також, частиною 5 цієї ж статті, також передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Таким чином розмір пені за весь час прострочення, яке мало місце з вини відповідача, становить 176715 грн., виходячи із розрахунку: 38500 грн. х 3% х 153 дні = 176715грн., з яких 38500 грн. це вартість замовлення, виконання якого відповідач прострочив, 3% за кожен день прострочення - розмір відповідальності, встановлений ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», 153 днів термін прострочення з 01.08.2015 року по 31.12.2015 року включно. При встановлених судом обставинах має місце порушення прав та інтересів споживача позивача по справі, які підлягають захисту одним із вибраних нею способів, які передбачені положеннями Цивільного кодексу України, а саме розірвання договору від 18.06.2015р., стягнення сплачених коштів в сумі 17320 грн. по договору, а також нарахованої пені в сумі 176715 грн. Крім цього, позивач просить стягнути із відповідача заподіяну моральну шкоду, яку оцінено нею в розмірі 5000 грн. У відповідності до положень статей 16, 23, 1167 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 22 «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно пункту 3 Постанови визначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить. Однак, позивачем не доведено належними і допустимим доказами факту заподіяння її відповідачкою ФОП [PERSON] моральної шкоди і в чому вона повинна була виражатися, не вказано, якими саме незаконними діями відповідача заподіяна її моральна шкода, а тому позовні вимоги в частині стягнення 5000 грн. моральної шкоди до задоволення не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляд справи судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору не передав покупцеві позивачу по справі товар, за який останнім внесено передоплату в сумі 17320 грн., а тому позивач, скориставшись наданим ст.ст. 611, 693 ЦК України правом звернувся до суду з позовною вимогою про розірвання договору, повернення сплачених коштів та нарахованої пені, які підлягають до задоволення, оскільки ґрунтуються на нормах законодавства, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Згідно ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір слід також стягнути із відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог, а саме 1940,35 грн. із вимог майнового характеру та 551,20 грн. по вимозі немайнового характеру, що на загальну суму становить 2491,55 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial