Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

[PERSON] (по тексту - [PERSON].) звернувся до суду з позовом до до Тишевицької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на наступні обставини. Так, вказує, що [INFO] року померла його матір - [PERSON], а [INFO] року помер і рідний батько - [PERSON], після смерті яких відкрилася спадщина до складу якої входять дві земельні ділянки розташовані на території Тишевицької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Зазначає, що державні акти на право власності на земельні ділянки було втрачено, про що зроблено відповідне оголошення в ЗМІ. Звертає увагу, що являється єдиним спадкоємцем першої черги по закону, оскільки інший спадкоємець - [PERSON] в установленому порядку відмовилася від своїх спадкових прав на його користь. Відзначає, що нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки. З врахування викладених обставин, позивач просить визнати за собою право власності на земельну ділянку, площею 2, 611 га у межах згідно з планом, яка розташована на території с. Тишевичі Ізяславського району Хмельницької області, право власності на яку посвідчено державним актом про право власності на земельну ділянку [NUMBER], зареєстрованої 13.10.2003 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за [NUMBER], призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року та право власності на земельну ділянку, площею 2, 611 га у межах згідно з планом, яка розташована на території с. Тишевичі Ізяславського району Хмельницької області, право власності на яку посвідчено державним актом про право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER], зареєстрованої 08.08.2003 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за [NUMBER] призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. У судовому засіданні позовні вимоги представник позивача підтримала в повному обсязі. Відповідачі 1, 2 в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про можливість задоволення позову та розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши, наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], а [INFO] року помер [PERSON], що стверджено посвідченнями про їх смерть, виданими у Республіці Білорусь, видані [INFO] року [NUMBER] та [INFO] року [NUMBER] Згідно довідки Тишевицької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області за №113 від 12.02.2013 року [PERSON] та [PERSON] проживали і були зареєстровані на території вказано сільської ради по [ADDRESS] до 2004 року, з травня 2004 року зняті з реєстраційного обліку, так як вибули на постійне проживання до Республіки Білорусь. Довідкою констатовано і те, що фактично на протязі шести місяців після смерті вказаних вище осіб в управління їх спадковим майном вступив син [PERSON], який зареєстрований в спадковому будинку. Слід констатувати, що згідно свідоцтва про народження, виданого 05.09.1967 року Тишевицькою сільською радою серії [NUMBER] [PERSON] являється рідним сином [PERSON] та [PERSON]. Згідно повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори від 15.09.2017 року за №1726/01-16 встановлено, що в Ізяславській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за № 107/2013 р. після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, на підставі заяви про прийняття спадщини від спадкоємця першої черги за законом сина померлого - [PERSON], інших заяв не надходило. [PERSON] в травні 2004 року вибув на постійне місце проживання в Білорусію та був знятий з реєстраційного обліку (до 2004 року був зареєстрований в [ADDRESS]). У довідці про останнє місце проживання спадкодавця і про склад його сім'ї на день смерті зазначено, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 19.06.2012 по день смерті, тому в порядку статті 5 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року з врахуванням Протоколу до неї від 28 березня 1997 року Ізяславською державною ноткоторою було направлено запит для подальшого звернення в компетентні органи юстиції Республіки Білорусь щодо одержання інформації про наявність/відсутність спадкової стави. На даний запит із Головного управління юстиції Гомельського облвиконкому Республіки Білорусь надійшла копія спадкової справи №236/2012 р. після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідно до матеріалів вищезазначеної спадкової справи спадкоємицею першої черги за законом являється дочка померлого - [PERSON], якій 06 березня 2013 року державною нотаріальною конторою № 3 Желєзнодорожнього району міста Гомеля Республіки Білорусь видано свідоцтва про право на спадщину за законом (на недоотриману пенсію та грошові вклади). Спадкодавець [PERSON] заповіту не складав. Судом встановлено, що до кола спадкоємців першої черги по закону відноситься відповідач [PERSON], яка відповідно до заяви, посвідченої державним нотаріусом державної нотаріальної контори № 1 Залізничного району м.Гомель, відмовилась від спадкових прав після смерті матері та батька на користь позивача та не претендує на спадщину після їх смерті (а.с.23, 24). Вказані обставини стверджені також нотаріально посвідченою заявою відповідача поданою Ізяславському районому суду від 05.09.2017 року, а тому єдиним спадкоємцем першої черги є позивач. 17 серпня 2017 року Ізяславською державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Разом з тим до складу спадщини входить земельна ділянка згідно державного акта на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], про те, що він є власником земельної ділянки площею 2, 611 га у межах згідно з планом, яка розташована на території с. Тишевичі Ізяславського району Хмельницької області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за [NUMBER] земельна ділянка згідно державного акта на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], про те, що вона є власником земельної ділянки площею 2, 611 га у межах згідно з планом, яка розташована на території с. Тишевичі Ізяславського району Хмельницької області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за [NUMBER]. Однак, державні акти, що посвідчують право власності втрачені, про що було зроблено повідомлення в газеті «Партнер» від 24 серпня 2017 р. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтями 1216, 1225 та 1268 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статей 1258 та 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.23 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі викладеного, з врахуванням того, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті своїх батьків, однак позбавлений можливості оформити право власності на земельні ділянки, оскільки державні акти, що посвідчують право втрачені, суд знаходить, що позовні вимоги є підставними та обгрунтованими, а тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved