Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] пред'явив у суді позов до ПАТ «Страхова компанія «Лафорт», [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.04.13р. о 18 год. 00 хв. у м. Києві по вул Новокостянтинівській, 1-А сталася ДТП за участю автомобіля «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Лафорт», позивач звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, страхове відшкодування не виплачене. Ухвалою суду від 04.04.14р. позовні вимоги, пред'явлені до ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» про стягнення страхового відшкодування та витрат на правову допомогу залишено без розгляду. Згідно останньої редакції позовних вимог [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] витрати за проведення дослідження в розмірі 800 грн. 00 коп. та 800 грн. 00 коп. за зберігання пошкодженого транспортного засобу, 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди, а також судовий збір. Представник [PERSON] до початку судового розгляду звернувся до суду із заявою в якому підтримав уточнені позовні вимоги та просив розглянути справу за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. [PERSON] свого права на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був у відповідності до вимог ЦПК України. Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Зважаючи на вищевикладене, суд 01.10.14р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.04.2013 р. о 18 год. 00 хв. по вул. Новоконстянтинівській 1-А, [PERSON], керуючи автомобілем «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER], не дотримавшись безпечної швидкості, здійснив наїзд на автомобіль «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER]. Автомобіль «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 15). Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 15.04.13р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП, що сталася 06.04.13р. (а.с. 9). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 48 від 21.05.13р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] становить 32 595 грн. 69 коп., а матеріальний збиток, завданий власнику цього автомобіля становить 21 861 грн. 44 коп. (а.с. 11-12). З квитанції до прибуткового касового ордеру вбачається, що позивачем понесено витрати в сумі 800 грн. 00 коп. (а.с. 16). У зв'язку з тим, що 14.12.13р. у друкованому виданні «Голос України» було оголошено про порушення справи про банкрутство ПАТ «Страхова компанія «Лафорт», представник позивача звернувся до суду із заявою про залишення без розгляду позовних вимог до ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» про стягнення страхового відшкодування в сумі 32 595 грн. 69 коп., витрат на правову допомогу та 325 грн. 95 коп. судового збору. Ухвалою суду від 04.04.14р. позовні вимоги, пред'явлені до ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» про стягнення страхового відшкодування та витрат на правову допомогу залишено без розгляду (а.с. 69). Причиною спору між сторонами стала відмова [PERSON] в добровільному порядку виплатити позивачеві заподіяні матеріальні збитки та відшкодувати моральну шкоду. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Цивільним кодексом України. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки постановою Подільського районного суду м. Києва від 15.04.13р. доведено вину [PERSON] у порушенні ПДР України, що призвело матеріальних збитків. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Разом з тим, ч. 4 ст. 61 ЦПК України визначено, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність причинного зв'язку між неправомірними діями відповідача та спричиненою шкодою, а тому саме [PERSON] має нести відповідальність перед позивачем за заподіяні збитки. Аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд вважає за правомірне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 800 грн. 00 коп. - витрат, понесених за проведення дослідження. Щодо стягнення з [PERSON] коштів в сумі 800 грн. 00 коп. за зберігання пошкодженого транспортного засобу, то зазначена вимога є доведеною, підтвердженою належними відповідними письмовими доказами, а тому підлягає задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в розмірі 5000 грн. 00 коп., то суд прийшов до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п. 5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідне визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачеві з боку [PERSON] в розмірі 1000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати: 229 грн. 40 коп. - судового збору (за вимогами майнового характеру) та 114 грн. 70 коп. - судового збору (за вимогами немайнового характеру), всього - 344 грн. 10 коп. На підставі викладеного, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), ст.ст. 23, 1167, 1187 ЦК України та

Outcome: partial