Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Адвокат Оверченко Оксана Анатоліївна в інтересах [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання трудових відносин, третя особа - Луганський міський центр зайнятості. В обґрунтування позову зазначено, що 06.03.2012 між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , був укладений трудовий договір № 12011200930, зареєстрований 06.03.2012 року в Луганському місцевому центрі зайнятості, згідно з яким позивача прийнято на роботу виробничим бригадиром, про що у трудовій книжці позивача [NUMBER] зроблено відповідний запис № 14. В червні 2014 року у зв`язку з проведенням антитерористичної операції та активними бойовими діями в м. Луганську позивачу зробили запис в трудовій книжці № 15 від 30.06.2014 року, що позивач звільнена за особистим бажанням за ст. 38 КЗпП України, на підставі трудового договору № 12011200930 знята з реєстрації. Через загрозу життю та здоров`ю позивач не може поїхати та вирішити питання щодо розірвання трудових відносин з відповідачем та зняття трудового договору № 12011200930 з реєстрації, бо фізична особа-підприємець [PERSON] знаходиться на окупованій території. Українське державне підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» припинило доставку пошти на територію м. Луганськ і тому позивач не в змозі врегулювати питання свого звільнення шляхом листування. 28 березня 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малахової О.О. для оформлення заяви про звільнення її з займаної посади за власним бажанням, у зв`язку з сімейними обставинами, а саме з переїздом на інше місце проживання. 12 квітня 2019 року позивач звернулася до Луганського міського центру зайнятості з заявою щодо зняття з реєстрації трудового договору без присутності фізичної особи-підприємця. 24 квітня 2019 року за № 1/01-269 позивачем була отримана відмова від Луганського міського центру зайнятості про зняття з реєстрації трудового договору. Отже, позивач позбавлена права у встановленому законом порядку працевлаштуватися на іншу роботу. У зв`язку з чим позивач звернулася до суду і просить розірвати трудові відносини між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , з 30.06.2014 за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, до суду подала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач ФОП [PERSON] не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не надходив. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується даними опублікованими на офіційному веб-сайті Сєвєродонецького міського суду Луганської області, про причину неявки в судове засідання суд не повідомила, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Представник третьої особи Луганського міського центру зайнятості в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 06.03.2012 року була прийнята на посаду бригадира виробництва у Фізичної особи-підприємця [PERSON] за трудовим договором № 12011200980 від 06.03.2012, зареєстрованим у Луганському місцевому центрі зайнятості, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] . Згідно з копією трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] , 30.06.2014 позивач звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України у ФОП [PERSON] . Згідно з копією заяви [PERSON] від 28.03.2019 на ім`я ФОП [PERSON] , [PERSON] , підпис якої засвідчено приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховою О.О., просить звільнити її з займаної посади за власним бажанням у зв`язку з сімейними обставинами, а саме з переїздом на інше місце. Згідно з відповіддю Луганського міського центру зайнятості № 1/01-269 від 24.04.2019 у Луганському міському центрі зайнятості 06.03.2012 року був зареєстрований трудовий договір між [PERSON] - найманим працівником та фізичною особою-підприємцем [PERSON] . На державну службу зайнятості було покладено виключно реєстраційну функцію трудових договорів. Зняття з реєстрації трудового договору здійснюється (незалежно від місця реєстрації трудового договору) на підставі пунктів 6-10 Порядку. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем своїх трудових прав. Вказані правовідносини регулюються нормами трудового законодавства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до Наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08.06.2001 «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27.06.2001 за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються з фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», на території м. Луганська Луганської області органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Отже, судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено безстроковий трудовий договір № 12011200930 від 06.03.2012, зареєстрований 06.03.2012 у Луганському міському центрі зайнятості. У зв`язку з проведенням антитеростичної операції у Луганській області позивач [PERSON] не має можливості розірвати безстроковий трудовий договір, оскільки м. Луганськ не підконтрольне українській владі. Як наслідок, позивач [PERSON] позбавлена можливості зняти трудовий договір з реєстрації з метою працевлаштуватися на іншу роботу. Оскільки в трудовій книжці позивача зроблений запис № 15 від 30.06.2014, згідно з яким остання звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, то саме цей день слід вважати останнім днем роботи позивача [PERSON] . З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що обставини, викладені адвокатом Оверченко О.А. у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вважає, що позовна заява адвоката Оверченко Оксани Анатоліївни в інтересах [PERSON] до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання трудових відносин, третя особа - Луганський міський центр зайнятості підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 0.0.1341760276.1 від 02.05.2019 року у сумі 768, 40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved