Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач) звернувся до суду 24.01.2020 року з вищевказаним позовом. В обґрунтування якого зазначає, що він є власник квартири [ADDRESS] жовтня 2019 року його квартиру було затоплено. Причиною затоплення є порив на системі центрального опалення у зв`язку із крадіжкою невідомими особами розширеного боксу, трійників, муфт та труб. Внаслідок залиття його квартира потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо. Згідно з висновком вартість проведення ремонту внаслідок залиття квартири становить 66 972 грн. Крім того, неправомірними діями Відповідача Позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінює у 5000 (п`ять тисяч) грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 66 972 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Стороною відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що він є власником квартири. Крім того від позивача не надходило жодних претензій щодо неналежного надання послуг з утримання будинків. Також зазначає про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та настання негативних наслідків позивача. Відповідач вважає висновок експерта неналежним доказом, оскільки відсутня ухвала суду щодо проведення експертизи, не надано договір між позивачем та експертом, а також розрахунок витрат на проведення експертизи. У зв`язку з викладеним сторона відповідача вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими що не підлягають до задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, доходить до наступних висновків. Так з письмових матеріалів цивільної справи встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] Вказана квартира перебуває у спільній частковій власності, зокрема, [PERSON] (а.с. 36- 38). З Акту про затоплення квартири [ADDRESS] від 01.11.2019 року, затвердженого директором ТОВ «Сітісервіс-КР» встановлено, що причиною затоплення є порив на системі центрального опалення у зв`язку із крадіжкою невідомими особами розширеного боксу, трійників, муфт та труб. Факт крадіжки зафіксовано працівниками поліції 29.10.2019 року під час виїзду на даний будинок №7 . Згідно з актом позивачу завдано таку майнову шкоду: при візуальному огляді у кімнаті по центру стелі виявлено відшарування гіпсокартону; у спальній кімнаті виявлені сліди затікання по лівій стіні в центрі та в куті; затікання над вікнами, що знаходяться на передній стіні; виявлено вздуття лінолеумного покриття (а.с. 4). Вказані обставини, спричинення позивачу майнової шкоди, також підтверджуються висновком будівельно-технічного дослідження № 69-19 від 20.11.2019 р., складеного судовим експертом Бихно М.В. (а.с. 5-35). Також вказаним висновком визначена вартість ремонтно-будівельних робіт після залиття квартири, що становить 66 972 грн. Відповідно до вимог ч.ч.2,3 ст.279 ЦПК України, докази повинні бути подані до суду з позовною заявою, або ж - впродовж 30 днів з моменту винесення ухвали про відкриття спрощеного провадження. Висновок експерта, як вид доказу, може бути долучений стороною самостійно в цей же строк у відповідності до вимог ст.106 ЦПК України та не потребує для цього заявлення клопотань в суді, оскільки будівельно-технічна експертиза не відноситься до категорії обов`язкових експертиз, що призначаються судом відповідно до ст.105 ЦПК України. Так, позивачем надано висновок будівельно-технічного дослідження у визначені процесуальним законодавством строки, а саме - разом з позовною заявою. Крім того, згідно п. 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню. Результати проведення експертизи викладаються у письмовому документі - висновку експерта. В інших випадках проводиться експертне дослідження, підставою для якого є договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовою заявою (листом) замовника (юридичної або фізичної особи), з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються. Результати проведення експертних досліджень викладаються у письмовому документі - висновку експертного дослідження. З вказаного висновку вбачається, що вказане дослідження проведено на підставі письмового звернення - заяви [PERSON] від 07.11.2019 року, проведено належною особою судовим експертом Бихно М.В., копія свідоцтва якої долучено до висновку (а.с. 35). За таких обстави суд не погоджується з позицією відповідача, та вважає що висновок будівельно-технічного дослідження є належним та допустимим доказом спричинення позивачу матеріальних збитків у даній справі. TOB «СІТІСЕРВСІ-КР» є управителем будинку [ADDRESS] , та юридичною особою, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. В силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України даний факт відповідачем не оспорений, визнаний стороною у відзиві на позову заяву, а тому доказуванню не підлягає. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будників та споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Також, згідно з п. 3 ч. 1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. Відповідно до Правил утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, комунальні послуги, це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи в забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, установленому законодавством. Утримання будинків і прибудинкових територій це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. За змістом ч. 2 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до положень ст.16Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно з ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Результат аналізу положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини. Суд також враховує положення статті 12 ч. 3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування позовних вимог [PERSON] . Заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок залиття квартири, до цього часу Позивачу не відшкодована. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила), технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів, основними завданнями яких є перевірка готовності жилих будинків, комунікацій, обладнання і елементів благоустрою до експлуатації в осіннього-зимовий період; встановлення технічного стану жилих будинків, що підлягають відповідно до плану капітальному або поточному ремонту; визначення обсягів та видів ремонтних робіт щодо кожного будинку (п.2.1 Правил). Згідно вимог п.5.1.9 Правил під час технічної експлуатації системи опалення необхідно регулярно проводити профілактичні огляди і поточний ремонт системи. Згідно частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи викладене, вимоги Позивача про відшкодування майнової шкоди є такими, що підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку наявні усі складові, що дають підстави для застосування ст. 1166 ЦК України, та між неправомірними діями відповідача і шкодою, заподіяною позивачеві, є безпосередній причинно-наслідковий зв`язок, і ці обставини повністю доведені письмовими матеріалами справи - належними та допустимими доказами. Що стосується вимог Позивача про стягнення моральної шкоди, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зокрема моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Встановивши, що внаслідок залиття квартири, яка сталася з вини Відповідача, [PERSON] зазнав значної емоційної напруги та стресу. Крім того, інших доказів понесення моральних страждань, які б виражалися у грошовій сумі чи в матеріальній формі, суду також не представлено. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, а саме у розмір 1000,00 грн. З урахуванням ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачем заявлено дві позовні вимоги - про відшкодування матеріальної шкоди, про відшкодування моральної шкоди, суд стягує з відповідача з в дохід держави судовий збір в сумі 1681,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial