Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що під час перебування у шлюбі сторін у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . 20.11.2014 рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі №646/12396/13-ц шлюб між сторонами було розірвано. [PERSON] зазначає, що спільна донька весь час проживає з нею і знаходиться на повному її утриманні. З часу припинення шлюбних відносин (з 2012 року), відповідач не здійснює матеріальну допомогу та не бере участь у вихованні дитини. В зв`язку з ненаданням матеріальної допомоги батьком, позивачка вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину. Судовим наказом Червонозаводського районного суду м. Харкова з останнього стягнено аліменти на утримання доньки в розмірі 972,00 грн., а саме у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 19.07.2018 і до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивачка зазначає, що дане рішення щодо стягнення аліментів відповідачем не виконується, так відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську ГТУЮ у Харківській області Чабанною Н.В., заборгованість відповідача за період з 19.07.2018 по 01.11.2019 становить 15 900,00 грн. Також на обґрунтування вимоги щодо збільшення розміру аліментів позивач зазначає, що не в змозі утримувати дитину самостійно, зокрема в зв`язку з підвищенням цін на продукти та послуги, а також значними витратами на додаткові зайняття дитини з танців та англійської мови. Крім того, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків позивач вимушена звернутися з вимогою про позбавлення останнього батьківських прав. Відповідач відвідувати дитину не бажає, як і спілкуватися з нею, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, матеріальну допомогу жодним чином не здійснює, аліменти не сплачує. При цьому позивач вказує, що [PERSON] жодним чином не позбавлений інформації стосовно міста перебування її та їхньої доньки, перешкоди у спілкуванні та прийнятті участі у вихованні дитини нею ніколи не створювалися. Вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на відповідача законом. 27.12.2019 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 31.03.2021 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій остання просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала просила задовольнити в повному обсязі. У судове засідання представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не з`явився, через канцелярію суду звернувся із заявою, в якій просили розгляд справи проводити за їх відсутності, при ухваленні рішення просили врахувати інтереси малолітньої дитини. Також представником третьої особи надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача від 09.11.2020, згідно якого рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, в інтересах дитини, Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Згідно копії свідоцтва про народження виданого 18 лютого 2011 року Червонозаводським районним відділом у м. Харкові відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, серія [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблений актовий запис №101, батько дитини: [PERSON] , мати дитини: [PERSON] . Відповідно до копії повідомлення Харківської гімназії №34 Харківської міської ради Харківської області від 22.11.2019 за №01-47/379, [PERSON] навчається у гімназії у першому класі, за час навчання батько дитини не відвідував батьківські збори, свята, урочисті заходи доньки. Як вбачається з копії повідомлення КНП «Міська дитяча лікарня №24»Харківської міської ради від 29.11.2019 за №675/0/590-19, [PERSON] , [INFO] перебуває під наглядом педіатра і фахівця комунального закладу, при укладенні декларації з педіатром на обслуговування дитини [PERSON] контактною особою записана її мати [PERSON] . Також зазначено, що зі слів лікаря-педіатра, дівчинку до амбулаторії під час її хвороби, проходження періодичних медичних оглядів та проведення профілактичних щеплень батько [PERSON] не супроводжує, станом здоров`я своєї доньки не цікавиться. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Зважаючи на те, що батько - відповідач по справі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням, утриманням дитини не займається, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток доньки, не сплачує аліменти, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині. Вирішуючи позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів суд виходить з такого. Судовим наказом Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.07.2018 у справі №646/4706/18, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 972,00 грн., а саме у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 19.07.2018 і до досягнення дитиною повноліття. В зв`язку з несплатою аліментів за вищевказаним судовим наказом відносно [PERSON] постановами головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську ГТУЮ у Харківській області встановлено тимчасове обмеження боржника у праві: керування транспортним засобом; користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; полювання; виїзду за кордон. Згідно розрахунку заборгованості Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську ГТУЮ у Харківській області відносно боржника [PERSON] станом на 18.11.2019 складає - 15 900,00 грн. Відповідно про довідки про доходи від 26.11.2019 дана позивачу, вона працює в ТОВ «Ньютон - Промсервіс» на посаді менеджера в оптовій торгівлі, заробітна плата без врахування аліментів за період з 01.01.2019 по 31.10.2019 складає 47 118,53 грн. Статтею 181 ч. 3 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ст.ст. 182 ч.2, 184 ч.1 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правовою позицією ВСУ по справі за № 143цс13 визначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (Зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ від 17 травня 2017 року внесено зміни до ст. 182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789ХІІ (789912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, з метою захисту права дитини на належне утримання, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження,

Outcome: approved