Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] у червні 2020 р. звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником ј частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності від 30.08.2006 року та рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2007 року. Іншими власниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Під час реалізації своєї частки квартири позивач дізналась, що на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт Відділом державної виконавчої служби у Ленінградському районі. 03.06.2020 року позивач звернулась до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про скасування арешту. Листом за № 100467 від 05.06.2020 року начальник Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевський А.М. повідомлено [PERSON] , що перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на примусовому виконанні перебував виконавчий лист № 759/14688/14 від 27.05.2015 виданий Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 11018,11 грн. Згідно відомостей державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами пошуку «Права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження» щодо особи - [PERSON] та за об`єктом нерухомого майна - [ADDRESS] встановлена наявність записів типу «арешт» за № 1413796 та внесений 12-ю Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби у Ленінградському районі від 25.07.2003 № 880/7. Крім того вказано, що в системі АСВП відсутні відомості щодо виконавчого провадження, в рамках якого була винесена постанова 880/7 від 25.07.2003 на підставі якої було арештоване майно за адресою: [ADDRESS] , адже Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень ( нині - Автоматизована система виконавчих проваджень) почала вводитись у дію на протязі 2007-2008 років. Таким чином, на даний час на належну позивачу частину квартири накладено арешт, чим порушено її майнові права щодо розпорядження власністю, у зв`язку з чим позивач просить скасувати арешт ј частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 30.06.2020 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 15-16). В установлений строк відповідач заперечення та відзиву на позовну заяву не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. [PERSON] є власником ј частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним свідоцтвом від 30.08.2006 року (а.с. 6) З свідоцтва вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук К.В., на підставі акта про проведення прилюдних торгів, затвердженого державною виконавчою службою у Святошинському районі міста Києва 23 серпня 2006 року, посвідчено, що [PERSON] (інтифікаційний номер [NUMBER] ), що проживає за адресою [ADDRESS] , належить право власності на майно, яке складається з: ј частини трьохкімнатної квартири [ADDRESS] , яке придбано [PERSON] за п`ятдесят п`ять тисяч сто п`ятдесят гривень, 00 копійок, що раніше належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 23 лютого 1999 року та реєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 03 березня 1999 року реєстрі № 8508 та згідно довідки, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 19 травня 2005 року за № 18012. Зареєстровано в реєстрі за № 4042. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.04.2007 року вселено [PERSON] в [ADDRESS] . Встановлено порядок користування в квартирою [ADDRESS] ,а саме: виділено в користування [PERSON] кімнату розміром 10.1 кв.м. Виділено в користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] кімнати розміром 17.8 кв.м та 13.3 кв.м. в [ADDRESS] . Кухню розміром 8.1 кв.м.,ванну кімнату 2.7 кв.м., вбиральну 1.3 кв.м., коридор 16,2 кв. м. залишено в загальному користуванні. Зобов`язано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не чинити перешкод в користуванні власністю та місцями загального користування [PERSON] . Рішення набрало законної сили. 27.04.2007 року. (а.с. 10-12) 03.06.2020 року позивач звернулась до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про скасування арешту про наявність якого дізналась випадково. Листом за № 100467 від 05.06.2020 року начальник Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василевський А.М. повідомлено [PERSON] , що перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на примусовому виконанні перебував виконавчий лист № 759/14688/14 від 27.05.2015 виданий Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 11018,11 грн. Згідно відомостей державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами пошуку «Права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження» щодо особи - [PERSON] та за об`єктом нерухомого майна - [ADDRESS] встановлена наявність записів типу «арешт» за № 1413796 та внесений 12-ю Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби у Ленінградському районі від 25.07.2003 № 880/7. Крім того вказано, що в системі АСВП відсутні відомості щодо виконавчого провадження, в рамках якого була винесена постанова 880/7 від 25.07.2003 на підставі якої було арештоване майно за адресою: [ADDRESS] , адже Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень ( нині - Автоматизована система виконавчих проваджень) почала вводитись у дію на протязі 2007-2008 років. (а.с. 4-5) Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведені обставини, стороною позивача доведено, що [PERSON] є власником майна, на яке накладено арешт та що наявним арештом порушуються її права, як власника. Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. За правилами, встановленими частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх випадках не передбачених ч.ч. 1-4 ст. 59 цього за Закону арешт майна може бути знятий за рішенням суду. З огляду на викладене, зважаючи на відсутність підстав для обмеження права власності позивача, наявність арешту майна позивача, що перешкоджає їй вільно розпоряджатися таким майном, приймаючи до уваги, що іншого способу захисту порушеного права власності позивача, аніж того, що нею обрано, за наявних обставин не вбачається, ураховуючи завдання цивільного судочинства, метою якого є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, зокрема, фізичних осіб, суддя приходить до висновку про задоволення позовних вимог та зняття арешту з майна, а саме: ј частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved