Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до Великогаївської громади Тернопільського району Тернопільської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , [PERSON] , Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірний житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] збудований в 1939 році і належав до суспільної групи господарств - колгоспного двору, головою якого був батько позивачів [PERSON] , а членами - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Всі члени набули права спільної сумісної власності, а саме по 1/5 частки вказаного будинку. [INFO] померла [PERSON] - мати позивачів, після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на 1/5 частину житлового будинку, загальною площею 64,2 кв.м, житловою площею 41,4 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] та дочка, позивач у справі - [PERSON] . Після смерті [PERSON] співвідношення часток стало наступним: 1/10 частка належна [PERSON] , 1/10 частка - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] - батько позивачів, після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на 3/10 частини спірного будинку, виходячи з розрахунку: 1/5 частина будинку, яка належала йому як члену колгоспного двору та 1/10 частина будинку в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Належне йому майно він заповів своїй дочці, позивачці у справі [PERSON] , згідно заповіту від 06 лютого 2006 року. Для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] звернулися до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте нотаріусом було винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину як за законом, так і за заповітом, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрація права власності на спірний житловий будинок. З урахуванням викладеного, позивачі просять визнати за [PERSON] право власності на 3/10 частинижитлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, а саме: житловий будинок під літерою А загальною площею 64,2 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м., хлів під літерою Б, літню кухню під літерою В, підвал під літерою Пд (В), хлів під літерою Г; вбиральню під літерою Е; І - вимощення; 1 - огорожу; 2 - ворота; 3 - хвіртку; 4 - ворота; 5 - криницю, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] , право власності на 1/10 частинижитлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, а саме: житловий будинок під літерою А загальною площею 64,2 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м., хлів під літерою Б, літню кухню під літерою В, підвал під літерою Пд (В), хлів під літерою Г; вбиральню під літерою Е; І - вимощення; 1 - огорожу; 2 - ворота; 3 - хвіртку; 4 - ворота; 5 - криницю, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 15 березня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до Великогаївської громади Тернопільського району Тернопільської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , [PERSON] , Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Представник позивачів, адвокат Оскоріп Я. М. в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить підготовче засідання та розгляд справи по суті проводити без її та позивачів участі, позовні вимоги підтримала, не заперечила щодо ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Представник відповідача Великогаївської громади Тернопільського району Тернопільської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори та треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, попередньо надіславши на адресу суду заяви, в яких просять розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги визнають, щодо ухвалення рішення в підготовчому засіданні не заперечили. За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. [PERSON] народилася [INFO] , батьки - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане 11 січня 1961 року В-Борківським рай бюро ЗАГС В-Борківського району Тернопільської області. [PERSON] , народилася [INFO] , батьки - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане 03 січня 1961 року В-Борківським рай бюро ЗАГС В-Борківського району Тернопільської області. Як слідує з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03 листопада 1973 року Скоморохівською сільською радою Тернопільського рай бюро ЗАГС, [PERSON] та [PERSON] одружились 03 листопада 1973 року, прізвище подружжя після реєстрації шлюбу - [PERSON] . 01 жовтня 1981 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище подружжя після реєстрації шлюбу - [PERSON] , що вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00026287698 від 07 травня 2020 року. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 01 березня 1993 року Скоморохівською сільською Радою народних депутатів Тернопільського р/в ЗАГСу, [PERSON] та [PERSON] одружились [INFO] , прізвище подружжя після реєстрації шлюбу - [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Скоморохівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 10 жовтня 2002 року, актовий запис №23. [PERSON] з 11 січня 1953 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12 травня 1968 року Тернопільським р/б ЗАГС. Станом на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , разом з нею за вказаною адресою були зареєстровані: чоловік - [PERSON] , 1927 р.н., внук - [PERSON] , 1993 р.н., внук - [PERSON] , 1993 р.н., що вбачається з довідки №974, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 28 грудня 2020 року. [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] шляхом вступу у фактичне управління майном. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа №733/2003 за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Скоморохівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 24 листопада 2008 року, актовий запис № 23. Як слідує з довідки Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 973 від 28 грудня 2020 року [PERSON] , який помер [INFO] , на день своєї смерті проживав за адресою [ADDRESS] та разом з ним були зареєстровані: дочка - [PERSON] , 1960 р.н., зять - [PERSON] , 1962 р.н., внук - [PERSON] , 1993 р.н., внук - [PERSON] , 1993 р.н., внук - [PERSON] , 1984 р.н. 06 лютого 2003 року головою виконавчого комітету Скоморохівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Старащук Михайлом Володимировичем посвідчено та зареєстровано за №11 заповіт, згідно якого [PERSON] належне йому на правах особистої власності житловий будинок із надвірними будівлями і земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю виданого 28 листопада 1995 року серії ТР №02705, що знаходиться в селі Скоморохи Тернопільського району Тернопільської області і все належне йому майно заповів [PERSON] . На підставі вказаного заповіту державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І. Я. 04 березня 2010 року видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення городництва і обслуговування жилого будинку площею 0,6469 га, розташовану на території с. Скоморохи Скоморохівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа №89/2010, після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Отже, єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] є його дочка - [PERSON] . Постановами державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори 141/02-31 від 27 січня 2021 року та 2150/02-31 від 18 грудня 2020 року позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрація права власності на будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Як вбачається із довідки №975, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 28 грудня 2020 року членами колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року, розташованого по [ADDRESS] були: голова двору - [PERSON] , 1927 р.н., дружина - [PERSON] , 1926 р.н., дочка - [PERSON] , 1960 р.н., внучка - [PERSON] , 1983 р.н., внук - [PERSON] , 1984 р.н. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00029594583 від 16 лютого 2021 року, [PERSON] 26 квітня 2001 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище подружжя після реєстрації шлюбу - [PERSON] . 23 червня 2017 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , прізвище подружжя після реєстрації шлюбу - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 23 червня 2017 року. По обліку Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про що свідчить інформаційна довідка про технічний стан №1610 видана Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 07 грудня 2020 року. Раніше будинковолодіння рахувалось по [ADDRESS] . Дозвільні документи на будівництво гаража літ. «Д» замовником не надано. 07 грудня 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на ім`я позивачки [PERSON] виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у якому вказана характеристика будинку. Згідно характеристики житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами будинковолодіння [ADDRESS] складається із: А - житловий будинок рік спорудження до 1939; Б - хлів рік спорудження до 1939; В - літня кухня рік спорудження 1985; Пд (В) підвал - рік спорудження 1985; Г - хлів рік спорудження до 1939; Д - гараж рік спорудження 2010; Е- вбиральня рік спорудження 2010; І - вимощення; 1 - огорожа; 2 - ворота; 3 - хвіртка; 4 - ворота; 5 - криниця. Як вбачається із експлікації приміщень будинку під літерою «А» по [ADDRESS] загальна площа житлового будинку становить 64,2 кв.м., житлова площа 41,4 кв.м. Згідно довідки № 1611 від 07 грудня 2020 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, вартість житлового будинку по [ADDRESS] складає 331 581 грн. Як убачається із довідки № 1612 від 07 грудня 2020 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 травня 1987 року та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 47. Відповідно до довідки № 1613, виданої 07 грудня 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до наступного висновку. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, право власності на житловий будинок по [ADDRESS] набули [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/5. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР). Стаття 524 ЦК УРСР визначає, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відтак, у випадку спадкування після смерті [PERSON] має місце спадкування за законом. Частиною 1 статті 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У силу частини 1 статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Частина друга даної статті передбачає, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Змістом частини 1 статті 549 ЦК УРСР визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, після смерті [PERSON] її 1/5 частка житлового будинку, загальною площею 64,2 кв.м, житловою площею 41,4 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] успадкована її чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON] , які звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Відтак, [PERSON] , належало 3/10 частини житлового будинку, загальною площею 64,2 кв.м, житловою площею 41,4 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з яких 1/10 в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , та 1/5 як члену колгоспного двору, а позивачці [PERSON] - 1/10 частини спірного будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . [INFO] помер [PERSON] . Оскільки, спадщина відкрилася після 01 січня 2004 року, то застосуванню підлягають норми ЦК України. Відповідно до cт. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно cт. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1269 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] - із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав їм було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу та державної реєстрація права власності на будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , що і стало причиною їх звернення до суду. Відтак, судом встановлено, що позивачка [PERSON] успадкувала за заповітом після смерті батька [PERSON] належну спадкодавцю 3/10 частки житлового будинку, загальною площею 64,2 кв.м, житловою площею 41,4 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а позивачка [PERSON] успадкувала за законом після смерті матері [PERSON] - 1/10 частки житлового будинку, загальною площею 64,2 кв.м, житловою площею 41,4 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Інші можливі спадкоємці у виниклому між сторонами спорі - [PERSON] та [PERSON] претензій щодо спадкового майна не мають та визнають позовні вимоги. Однак, у зв`язку з тим, що державна реєстрація права власності на будинковолодіння за вищевказаною адресою спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] не проведена (виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року та Законом від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), та через відсутність свідоцтва про право власності на це майно, нотаріус відмовила позивачам в оформленні спадкових прав - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом та у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, а тому спадкоємці звернулася до суду з позовом про визнання за ними права власності на спадкове майно. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. Померлий [PERSON] отримував свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, видане Тернопільською районною радою 30 травня 1987 року та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 47, що слідує з інформаційної довідки № 1612, виданої 07 грудня 2019 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, однак такий документ було втрачено, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на 3/10 частинижитлового будинку, з відповідною частиною надвірних будівель та споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та визнання за [PERSON] права власності на 1/10 частинижитлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У зв`язку з тим, що позивачі не заявили вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується. На підставі наведеного,

Outcome: approved