Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися із позовом до сільськогосподарського кооперативу «Суворове» в особі ліквідатора Назаренко Л.С. (далі: СК «Суворове») про стягнення заборгованості по заробітній платні в сумі 13793грн. 43коп., компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної платні, середнього заробітку за час прострочи та моральної шкоди в сумі 5000грн. на користь позивача [PERSON], а також про стягнення заборгованості по заробітній платні в сумі 3483грн. 84коп., компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної платні, середнього заробітку за час прострочи на користь [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON], що є одночасно представником позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення, що позивачка [PERSON] з 23.02.2005 року по 22.04.2011 року працювала у відповідача пташницею, а позивач [PERSON] працював у відповідача свинарем з 04.01.2010 року по 01.03.2010 року. Але за час роботи позивачам заробітну платню не сплачували, не сплатили по теперішній час, тому вони просять стягнути заборгованість, компенсацію та середній заробіток, а також моральну шкоду через не отримання оплати за працю. Представники відповідача про час та місце слухання справи сповіщені належним чином, але в судове засідання не з'явилися. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд розглядає справу заочно. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним. Так, в судовому заседанні встановлено, що позивачка [PERSON] дійсно з 23.02.2005 року по 22.04.2011 року працювала у відповідача пташницею, а позивач [PERSON] працював у відповідача свинарем з 04.01.2010 року по 01.03.2010 року, що підтверджується трудовими книжками позивачів. Відповідно до ст.ст.115,116 КЗпП України зарабітна платня сплачується робітнику щомісячно, а у разі звільнення розрахунок проводиться в день звільнення. Згідно до ст.47 КЗпП України в день звільнення власник зобов'язаний видати працівнику заповнену трудову книжку. Згідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано жодного доказу про сплату якихось сум позивачам. Згідно до наданих архівом довідок позивачці [PERSON] за час роботи нарахована заробітна платня в сумі більш ніж 30000грн., а позивачу [PERSON] більш ніж 6000грн. Але визначаючи розмір стягнення заборгованості, суд обмежується вимогами позивачів - на користь [PERSON] 13793грн. 43коп., на користь [PERSON] - 3483грн. 84коп. В іншій частині позивачі стверджують, що заробітну платню їм сплатили. Відповідно до ст.117 КЗпП України у випадку несплати заробітку з провини власника або уповноваженого органу, власник зобов'язаний сплатити робітнику середній заробіток за весь час затримки та компенсацію. Але у зв'язку з відсутністю у позивачів відповідних розрахунків у цій частині суд у задоволенні вимог відмовляє, бо позбавлений можливості перевірити розмір відшкодування. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України роботодавець повинен відшкодувати моральну шкоду робітнику, якщо порушення його законних прав потягнуло моральні страждання, порушення нормальних життєвих зв'язків та вимагає додаткових зусиль по організації свого життя. Відповідач допустив незаконні дії відносно позивачки [PERSON], не сплативши їй вказані суми, що потягнуло моральні страждання для неї. Розмір відшкодування моральної шкоди суд встановлює в сумі 5000грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial