Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] ( надалі по тексту, - Позивач) звернулась до суду з позовом про стягнення коштів на її користь в сумі 2 198, 55 Євро з Державної казначейської служби України (надалі по тексту - Відповідач), посилаючись на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка у 1945 році прибула по репарації з німецького полону у Великописаревський район Сумської області з м. Гонафель. За інформацією, наданою Міжнародною Службою Розшуку, мати [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]), працювала примусово у Німеччині в період з 11.06.1942 року по 05.04.1945 року на різних підприємствах. Після смерті [PERSON] залишилось два спадкоємця за законом: [PERSON], [INFO] та її рідна сестра - [PERSON], [INFO]. [PERSON] померла [INFO] року. В період часу з 11.09.2000 року по 31.12.2006 року Український національний фонд «Взаєморозуміння і примирення» (далі по тексту - Фонд) при Кабінеті міністрів України здійснював компенсації виплати жертвам нацистських переслідувань. Позивач, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач - Державна казначейська служба України про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та заперечення проти позову. Суд, вивчивши надані сторонами докази, дійшов до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка у 1945 році прибула по репарації з німецького полону у Великописаревський район Сумської області з м. Гонафель. За інформацією, наданою Міжнародною Службою Розшуку, мати [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]), працювала примусово у Німеччині в період з 11.06.1942 року по 05.04.1945 року на різних підприємствах. Після смерті [PERSON] залишилось два спадкоємця за законом: [PERSON], [INFO] та її рідна сестра - [PERSON], [INFO]. [PERSON] померла [INFO] року. В період часу з 11.09.2000 року по 31.12.2006 року Український національний фонд «Взаєморозуміння і примирення» (далі по тексту - Фонд) при Кабінеті міністрів України здійснював компенсації виплати жертвам нацистських переслідувань. На отримання компенсаційних виплат мали право також спадкоємці померлих осіб, які постраждали від нацистських переслідувань. відповідач не звернулась до Фонду за отриманням компенсаційної виплати як спадкоємець після померлої матері, так як проживала і в теперішній час проживає у Бельгії. Сестра Відповідача - [PERSON] не звернулась до Фонду внаслідок бюрократичних процедур в Україні і подальшому тяжкої хвороби (саркома). В теперішній час відповідач хоче відновити своє право на отримання компенсаційної виплати після померлої матері, так як виділені кошти мали адресний характер та були призначені безпосередньо кожній особі, яка постраждала від нацистських переслідувань. В Україні німецький Федеральний фонд «Пам`ять, відповідальність і майбутнє» здійснював фінансові виплати з серпня 2001 року через Український національний фонд «Взаєморозуміння та примирення» при Кабінеті Міністрів України на підставі двостороннього Договору від 22.03.2001 року і Закону ФРН «Про створення Фонду « Пам`ять, відповідальність і майбутнє». В міжнародній угоді від 17.07.2000 року український уряд зобов`язався визнати Закон ФРН «Про створення Фонду « Пам`ять, відповідальність і майбутнє» і передачі ним умови виплат як основу для задоволення претензій український заявників. Цільові кошти надходили в Україну для виплати конкретним одержувачам - жертвам рабської і примусової праці. Відповідно до положень названого Закону, у випадку смерті особи, яка мала право на отримання компенсаційної виплати, право на отримання виплат рівними частинами мають право його правонаступники (чоловік, діти, внуки (якщо діти також померли). Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 року № 455 Український національний Фонд «Взаєморозуміння і примирення» при Кабінеті міністрів України був ліквідований і немає правонаступників. Відповідно ст. 19 Конституції України орган Державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених , зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України, затверджено постановою Кабінету міністрів України від 15.04.2015 року № 2015 (далі по тексту - Положення). Згідно Положень, Казначейство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Казначейство є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням,власні бланки, рахунки в Казначействі і банках. Водночас, відповідно до ч.2 ст. 2 ЦК України, самостійним учасником цивільних відносин є Держава Україна. Відповідно до ст. 176 ЦК України держава не відповідає за зобов`язаннями створених нею юридичних осіб та юридичні особи не відповідають за зобов`язаннями відповідно держави. Ст.7 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» (що діяла на момент здійснення виплат жертвам нацистських переслідувань), визначала Український національний Фонд «Взаєморозуміння і примирення» при Кабінеті Міністрів України спеціально уповноваженим органом з питань компенсаційних виплат та надання гуманітарної допомоги жертвам нацистських переслідувань. Вищезазначена ст. 7 Закону виключена згідно із Законом України від 24.12.2010 року № 2895-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про жертви нацистських переслідувань». Відповідно цього ж Закону визначено, що правонаступником «Українського національного фонду «Взаєморозумінні і примирення» при Кабінеті Міністрів України з питань компенсаційних виплат після його ліквідації визначено Міністерство соціальної політики України. Відповідно ст. 33 ЦПК України суд позбавлений права із власної ініціативи змінювати відповідача по справі. Тому, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що при таких обставинах позов [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed