Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

[PERSON] (позивачка) звернулась до суду 15.03.2016р. з позовом до [PERSON] (відповідач), в якому просить суд змінити розмір стягуваних за рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 27.03.2014р. з відповідача на її користь аліментів на утримання їх повнолітньої доньки [PERSON] з 1/6 на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.03.2016р. до досягнення донькою 23 річного віку. В обґрунтування позову зазначила, що на теперішній час з відповідача на її користь стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини його доходів на утримання їх молодшої доньки. Така частка визначена судом у зв'язку з тим, що аліменти стягувались на двох дітей. На теперішній час старша донька припинила навчання і аліменти на її утримання не стягуються. У зв'язку з цим вона звернулась до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги і остаточно просила суд визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з 01.03.2016р. і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення донькою 23 річного віку. Відповідач позовні вимоги визнав частково. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що згодний сплачувати аліменти в більшому розмірі, починаючи з 01.03.2016р. до закінчення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку, проте без зазначення мінімального розміру стягуваних аліментів. Судові витрати по справі просив розділити порівну між сторонами. Третя особа - [PERSON] - в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони мають дві доньки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO].. Молодша донька сторін - [PERSON], [INFO]., - на теперішній час навчається у Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є. Жуковського на денній формі навчання на платній основі у зв'язку з чим не має можливості самостійно себе забезпечувати та потребує матеріальної допомоги. Термін навчання згідно контракту складає до 30.06.2017р.. Донька проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо і в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 27.03.2014р. з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання їх повнолітньої доньки [PERSON], [INFO]., в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з 10.01.2014р. і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення дитиною 23 річного віку. Ухвалюючи таке рішення суд враховував матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також той факт, що з відповідача вже стягуються аліменти на утримання старшої доньки в розмірі 1/6 частки заробітку. З 01.03.2016р. зобов'язання відповідача по сплаті аліментів на утримання його старшої доньки [PERSON] припинилося, оскільки вона закінчила навчання. На теперішній час з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання їх молодшої доньки в розмірі 1/6 частки його заробітку. Відповідач є здоровою працездатною особою і має стабільний дохід, розмір якого в середньому складає 3500-4000грн на місяць. Позивачка також працевлаштована та отримує заробітну плату в середньому розмірі 2000грн на місяць. Зазначені обставини справи, окрім підтвердження їх відповідними письмовими доказами, визнаються сторонами, а тому суд вважає їх доведеними. Оскільки зобов'язання відповідача зі сплати аліментів на старшу доньку припинилося, позивачка просить збільшити розмірі стягуваних з нього аліментів на молодшу доньку. За таких обставин між сторонами виник спір з правовідносин щодо обов'язку батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, що регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК). Згідно ч.1 ст.199 СК якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.4 ст.223 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК) якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено судом на теперішній час змінилися обставини, які існували на момент ухвалення рішення Апеляційним судом Черкаської області про визначення розміру аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання їх молодшої доньки, оскільки у відповідача припинилося зобов'язання зі сплати аліментів на утримання його старшої доньки. Зазначена обставина є суттєвої і є підставою для зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів. Визначаючи новий розмір аліментів суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.200 СК розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач погоджується з тим, що має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, то суд вважає за можливе визначити такий розмір, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню Разом з тим, суд зауважує, що ст.200 СК передбачено визначення розміру аліментів двома способами - у частці від доходу платника аліментів та у твердій грошовій формі. З аналізу зазначеної норми вбачається, що законом не передбачено визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, сина в частці від доходу з визначенням мінімального їх розміру. Статтею 201 СК не передбачено можливість застосування до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, положень ч.2 ст.182 СК, яким встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, з аналізу положень ч.2 ст.182 СК вбачається, що ця норма застосовується лише щодо дитини, тобто щодо особи до досягнення нею повноліття (ст.6 СК). За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про визначення розміру аліментів з посиланням на те, що цей розмір не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно. Стосовно періоду протягом якого мають стягуватися аліменти, то відповідно до ч.1 ст.191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, проте закон не забороняє стягнення аліментів і за минулий час, але не більш як за три роки. Враховуючи, що відповідач не заперечує свого обов'язку сплачувати аліменти в більшому розмірі, починаючи з 01.03.2016р., то суд вважає за можливе зазначити початок стягнення аліментів в більшому розмірі саме з цього часу. Згідно ст.199 СК якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За таких обставин умовою отримання матеріальної допомоги для повнолітньої доньки є її вік (не більше 23 років) та фактичне навчання. Рішенням суду з відповідача вже стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання їх молодшої доньки з визначенням кінцевого періоду «до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення дитиною 23 річного віку». Тож суд вважає за можливе зазначити саме цей період для існування зобов'язання відповідача. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат, то відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи зміст позовних вимог та ступень їх задоволення, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в повному обсязі, оскільки він сплачений в мінімальному розмірі, встановленому ст.4 Закону України «Про судовий збір», тобто в розмірі 551,20грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial