Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

[PERSON] \~та [PERSON] звернулись до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», нотаріуса Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., в якому просили: - визнати протиправним та скасувати рішення нотаріуса Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. №51025384 від 07.02.2020 про державну реєстрацію права власності на квартиру за Акціонерним товариством «Альфа-Банк»; - поновити право власності на квартиру [PERSON] та [PERSON] шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про проведення державної реєстрації права власності №35383845 від 05.02.2020 про реєстрацію за Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» права власності на квартиру [ADDRESS] ; - відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковим А.І. 12.03.2007 за реєстровим №2009. В обґрунтування позову посилаються на те, що 01.03.2007 між [PERSON] та Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (надалі - АК БСР «Укрсоцбанк») було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №899/06-034-89, за умовами якого банк надав 28000 дол. США. з кінцевим терміном погашення всіх траншів до 28.02.2022. Цього ж дня було укладено договір поруки №1-899/06-034-89, де поручителем виступила [PERSON] .. 12.03.2007 укладено Іпотечний договір №ІД 899/06-034-89, предметом якого була квартира по [ADDRESS] , загальною площею 50,4 кв.м. На підставі договору кредиту № 899/06-034-380-1 від 04.07.2008 року АК БСР «Укрсоцбанк» надав [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти в сумі 27000 дол. США з кінцевим строком повернення кредиту до 03.07.2023 року. Цього ж дня було укладено договір поруки №1-899/06-034-380, де поручителем виступила [PERSON] та іпотечний договір №ІД 899/06-034-380, предметом якого була квартира по [ADDRESS] , загальною площею 50,4 кв.м. У зв`язку із скрутним матеріальним становищем позивач перестав вчасно виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та з довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна йому дізнався, що квартира за адресою: [ADDRESS] переоформлена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51025384 від 07.02.2020 нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. на АТ «Альфа-Банк». Вважають, що при здійсненні державної реєстрації переходу права власності на квартиру допущені чисельні порушення норм діючого законодавства, передбачені ЗУ «Про нотаріат», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень», ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», виходячи з наступного. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковим А.І. 12.03.2007 за реєстровим №2009, зареєстрованого в КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» та в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно 12.03.2017 за реєстраційним номером: 4344435, номер запису: 150, в книзі: 189 квартира [ADDRESS] в рівних частках належить [PERSON] та [PERSON] . Отже, банк мав направити [PERSON] та [PERSON] листи з вимогами про усунення порушення та надати нотаріусу підтвердження отримання ними такої вимоги, однак дані вимоги Закону банком виконані не були. Відповідно до п. 61 Постанови КМУ №1127 від 25.11.2015 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подається заява, що підтверджує згоду іпотекодавця - громадянина України на набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, крім випадків встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності іпотекодавця на інше нерухоме житлове майно (його частину) у Державному реєстрі прав чи в його невід`ємній архівній складовій частині або надання державному реєстратору документів, якими підтверджується, що відповідне нерухоме житлове майно не є місцем постійного проживання іпотекодавця. Вимоги вказаних норм ні банком, ні нотаріусом при здійсненні державної реєстрації дотримані не були. Квартира [ADDRESS] , загальною площею 50,4 кв.м. виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, дане житло використовується нами як місце постійного проживання, загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв.м., тому відповідно до приписів ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» дане нерухоме майно не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника). Всупереч дії мораторію відбувся фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки без згоди власника майна. При розгляді заяви банку про реєстрацію права власності на квартиру за ним, нотаріус Починок Ю.В., як особа, що здійснює реєстрацію права власності, повинна була перевірити наявність підстав для реєстрації права власності на квартиру за Банком на підставі іпотечного застереження, врахувати положення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та відмовити Банку у вчиненні зазначеної реєстраційної дії. Крім того, відповідно до Довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державна реєстрація була здійснена 05.02.2020 12:59:40, однак підставою внесення запису вказано Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:51025384 від 07.02.2020 12:50:51. З наведеного вбачається, що державна реєстрація була проведена на підставі рішення, якого на час відповідної реєстрації не було, таким чином вищезазначені дії нотаріуса є протиправними, у зв`язку з чим рішення № 51025384 від 07.02.2020 про державну реєстрацію права власності на квартиру за Банком підлягає скасуванню. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду судової справи № 711/5535/20. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.08.2020 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. По справі призначено підготовче судове засідання та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. 12.11.2020 від представника АТ «Альфа-Банк» за довіреністю адвоката Луньової А.Г. надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що АТ «Альфа-Банк» правомірно та на законних підставах було зареєстровано за собою право власності на квартиру [ADDRESS] . Рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно було прийнято АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», на підставі згоди позичальника, передбаченої іпотечним договором, а тому твердження позивача про здійснення з боку АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», звернення стягнення на предмет іпотеки не відповідають чинному законодавству України. Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають. В судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Гончар Л.В. позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. В матеріалах справи міститься заява від 24.11.2020 в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» за довіреністю адвокат Луньова А.Г. проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що банком відповідно до ЗУ «Про іпотеку» та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було використано всі можливі заходи для повідомлення іпотекодавця та боржника про звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того п. 6.2. Іпотечного договору №ІД 899/06-034-380 сторони погодили, що усі повідомлення будуть вважатись зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійсненні у письмовій формі та надісланні рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатись дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача. Вважає, що ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може поширюватись на дані правовідносини, оскільки позивачами не доведено факт постійного проживання в спірній квартирі та відсутність в них іншого нерухомого майна. Відповідач нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В матеріалах справи міститься заява від 29.06.2021 в якій просила розгляд справи проводити без представника нотаріальної контори, при вирішенні справи покладається на компетентність суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, в межах заявлених вимог, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, надані сторонами, які мають правове значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності приходить до наступних висновків. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. У відповідності до положень частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розглядаючи цивільну справу, суд, керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved