overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

[PERSON] просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті 23 березня 2014 року [PERSON] право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,5354 га., що розташовані на території Помоклівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, які належали спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 444569, від 26 листопада 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 125. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що він, як спадкоємець за заповітом майна померлого, в установлений законом строк прийняв спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори, на підставі якої була заведена спадкова справа № 313 за 2014 рік. Державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,5354 га., що розташовані на території Помоклівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, у зв’язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру. Позовні вимоги в частині належності померлій [PERSON] зазначеної земельної ділянки позивач підтверджує копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 444569, виданого 26 листопада 2002 року; витягом з технічної документації Управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області від 29.09.2014 року № 03-08/2925, з якого вбачається, що власником зазначеної земельної ділянки є [PERSON]. Вимоги про право на спадкове майно позивач підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON], в якому вказана дата її смерті 23.03.2014 року; заповітом [PERSON] на ім’я позивача, посвідченим 20.12.2013 року секретарем виконавчого комітету Помоклівської сільської ради, з якого вбачається, що все своє майно ( рухоме та нерухоме ) вона заповідала [PERSON]; матеріалами спадкової справи № 313/2014, заведеної 12.09.2014 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори [PERSON] за заявою позивача про прийняття спадщини. Відмова нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.10.2014 року № 2537/02-31. В судове засідання позивач не з’явився, подав заяву в якій просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач – Помоклівська сільська рада, до суду свого представника не направила, надіслала листа, в якому просила розглянути справу без участі її представника, позов визнала в повному обсязі і зазначила, що наслідки визнання позову їй відомі. Таким чином, з наданих позивачем доказів вбачається, що він як спадкоємець за заповітом майна померлої прийняв спадщину у визначений законом строк відповідно до вимог ст.1268-1270 ЦК України. Суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.328,1235,1268,1269,1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері права і обов'язки забудовника щодо гаражу № 3-Г (12 блок) в м. Балаклія Харківської області по вул. О. Петрусенко. В обґрунтування вказує про те, що право власності на нього не було зареєстровано, тому оформити спадщину з вказаної підстави не може. В порядку ч. 2 ст. 158 ЦПК України позивач просив розглянути справу за його відсутності, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про час і місце судових засідань повідомлений належним чином, однак його представник в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, даними про поважність причин неявки суд не володіє, заяви про розгляд справи за його відсутності, письмових пояснень або заперечень не надав. Тому, зі згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Обов'язком, які беруть участь у справі, є добросовісне здійснення своїх процесуальні прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків (ч. 3 ст. 27 ЦПК України). Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. За рішенням виконавчого комітету Балаклійської міською ради народних депутатів Харківської області № 1019 від 04.12.1985р. дозволено будівництво гаражів в кооперативі «Нефтяник» на належній міській раді земельній ділянці згідно до списку, серед якого значиться мати позивача [PERSON]. 21.03.1986р. [PERSON] архітектором Балаклійського району був наданий дозвіл на будівництво гаражу. Однак право власності на вказаний гараж з видачею свідоцтва оформлено не було, відповідно до довідки БТІ станом на 31.12.2012р. не зареєстровано. 09.11.2007р. померла мати позивача [PERSON], яка залишила заповіт на користь позивача, який прийняв і оформив спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка по мерла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

[PERSON] просить визнати за ним право власності в порядку успадкування на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] після смерті [PERSON] залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого є позивач. Через відсутність державної реєстрації успадкованого [PERSON] не може оформити своїх прав. За таких обставин змушений звернутись до суду. Позивач заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав. Від відповідача - Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області -- надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника та визнання позову. На підставі частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі --ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень частини 4 статті 130 ЦПК при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку статті 174 цього ж Кодексу. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Пунктом 11 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] просить визнати за ним право власності в порядку успадкування на нерухоме майно: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що розташовані по [ADDRESS] Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] року після смерті матері -- [PERSON] -- залишилось спадкове майно, спадкоємцем якого є позивач. Через відсутність правовстановлюючих документів [PERSON] не може оформити своїх прав. За таких обставин змушений звернутись до суду. Позивач до суду не з'явився та подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Від відповідача - Седлищенської сільської ради Любешівського району Волинської області -- надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника та визнання позову. На підставі частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі --ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень частини 4 статті 130 ЦПК при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку статті 174 цього ж Кодексу. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Пунктом 11 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON] просить визнати за ним право власності на жилий будинок № 38 (А-1), загальною площею 74,5 кв.м. та житловою площею 37,2 кв.м., з відповідними надвірними будівлями: прибудовою (а), сарай (Б), сарай (В), погріб з шийкою (Г), гараж (Д), гараж (Ж), ворота (№3) по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що його мати [PERSON] в 1969 році збудувала житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами в с.Строкова Переяслав-Хмельницького району Київської області і постійно проживала в ньому до дня смерті. [INFO] вона померла, не оформивши права власності на будинок та не провівши його державну реєстрацію. Позивач, як спадкоємець за законом майна померлої, прийняв спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори у встановлений строк, на підставі якої була заведена спадкова справа №2/2013. Інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку немає. Приватним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів на нього. Позовні вимоги в частині належності [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] позивач підтверджує довідкою виконавчого комітету Строківської сільської ради Київської області від 20.03.2013 року № 66, з якої вбачається, що згідно з записом в погосподарській книзі № 3, особовий рахунок [NUMBER] на вказаний житловий будинок значиться за [PERSON], яка проживала в будинку по день смерті, разом з неї проживав та був зареєстрований її син [PERSON]; копією технічного паспорту на вказане домоволодіння. Вимоги про право на спадкове майно позивач підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON], в якому вказана дата її смерті [INFO]; копією свідоцтва про народження позивача, де в графі мати зазначено [PERSON]; матеріалами спадкової справи № 2/2013 рік, заведеної в Приватного нотаріуса Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області [PERSON] після смерті [PERSON] за заявою позивача про прийняття спадщини від 21.02.2013 року. Відмова нотаріуса видати свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.07.2013 року. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач - Строківська сільська рада, надіслала листа, в якому просила розглянути справу без участі її представника, позовні вимоги визнала, зазначивши, що наслідки визнання позову їй відомі. Суд дійшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.328,1258,1261,1268,1269,1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

[PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2202 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] Вимоги мотивує тим, що за рішенням виконкому від 15.10.1998 та договором купівлі-продажу від 02.10.2000 набув у власність спірну земельну ділянку, однак при виготовленні технічної документації виявилося, що фактична площа ділянки більша, ніж зазначена в державному акті. Позов було підтримано [PERSON] у письмовій заяві до суду. Прочив розглядати справу без його участі. Від Держземагенства надійшли заперечення проти позову, мотивовані тим, що рішення по справі не буде тягнути за собою обов'язку вчинення будь-яких дій управлінням. Представник просив розгляд справи проводити без нього. Представник Центру ДЗК до суду не з'явився. Суд визнав його неявку неповажною та ухвалив розглядати справу без участі останнього Дослідженим матеріалам відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Відповідно до державного акту серії ЖТ-08-12 №000927 від 18.01.2002 позивач є власником земельної ділянки площею 0,1983 га, з яких 0,12 га - для обслуговування жилого будинку (набуто за рішенням виконкому Кам'янської сільської ради від 15.10.1998) та 0,0783 га - для ведення особистого підсобного господарства (набуто за договором купівлі-продажу від 02.10.2000) (а.с. 8-9). У 2012 році [PERSON] звернувся до Центру ДЗК з метою виготовлення технічної документації на земельну ділянку, присвоєння кадастрових номерів (а.с. 10). З виготовленого кадастрового плану вбачається, що фактична загальна площа земельної ділянки складає 0,2202 га (а.с. 11). Листи Держземагенства та Центру ДЗК підтверджують неможливість реєстрації права власності за наявними розбіжностями (а.с. 13-15). Рішенням 26 сесії шостого скликання Ради 27.06.2014 визнано, що при виготовленні у 2002 році державного акту ЖТ-08-12 №000927 на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] у с.Довжик була допущена помилка в частині зменшення площі ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на 0,0219 га. У рішенні також сформульовано клопотання до суду про визнання за позивачем права власності на цю частину ділянки. (а.с. 48). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Воно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З кадастрових планів вбачається, що дійсна площа земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку складає 0,1419 га, а не 0,12 як зазначено в державному акті, з чим погодилася і Рада. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] набув право власності на спірну ділянку. Технічна помилка, допущена при виготовленні державного акту, не може жодним чином обмежувати його прав, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0450 га для ведення садівництва в садовому товаристві «Металіст» Соколовського масиву на території Іванівської сільської ради, Житомирського району. Вимоги мотивує тим, що у 2007 році за договором купівлі-продажу придбав спірну земельну ділянку, однак внаслідок допущення помилки у кадастровому номері при виготовленні державного акту попереднім власником, зареєструвати своє право власності позивач не може. Позов було підтримано [PERSON] в судовому засіданні. Просив залучити до справи Управління Держземагенства в Житомирському районі (далі - Держземагенство) в якості відповідача. Представники Громади та ДРС просили справу розглядати без їх участі, у вирішенні спору поклалися на розсуд суду. Представник Держземагенства стверджував, що управління не є відповідачем у справі оскільки прав та законних інтересів позивача жодним чином не порушувало. До 01.01.2013 Держземагенство взагалі не мало відношення до кадастрових номерів. Суд ухвалив виключити Держземагенство як відповідача. Дослідженим матеріалам відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. 15.02.2007 за договором купівлі-продажу позивачу перейшла у власність спірна земельна ділянки площею 0,0450 га (а.с. 7). Із витягу з Державного земельного кадастру від 13.12.2013 вбачається, що на цю земельну ділянку була виготовлена технічна документація, визначена її межа та площа, яка повністю відповідає розмірам за договором, а також присвоєно кадастровий номер 1822083000:07:002:0160 (а.с. 10-12). У подальшому при виготовленні продавцем державного акту серії ЯА №428153 від 24.06.2006 кадастровий номер ділянки внаслідок технічної помилки вказано як 1822083600:07:002:0160 (а.с.33). Рішенням ДРС від 13.01.2014 позивачу було відмовлено в реєстрації права власності на спірну землю з причин невідповідності державного акту попереднього власника витягу з державного земельного кадастру (а.с. 6). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Воно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] правомірно набув право власності на спірну ділянку. Технічна помилка, допущена при виготовленні державного акту, не може жодним чином обмежувати його прав, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

[PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1360 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Леніна, 22, в с. Березівка, Житомирського району, Житомирської області. Вимоги мотивує тим, що у 2011 році отримав спірну землю у спадщину, однак відповідно до виготовленої технічної документації за сучасним законодавством, її цільове призначння не відповідає відомостям у правовстановлюючих документах, внаслідок чого реєстраційна служба відмовляє у реєстрації права власності за позивачем. Представник [PERSON] у письмовій заяві до суду позов підтримала, просила справу розглядати без його участі. Сільський голова звернувся з аналогічним клопотанням. Позов визнав. Дослідженим матеріалам відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. 18.12.2011 померла мати позивача [PERSON] (а.с. 7, 13). За свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.06.2012 [PERSON] отримав спірну земельну ділянку площею 0,1360 га, що належала спадкодавцю (а.с. 14). З метою реєстрації права власності на свою частину землі, позивач виготовив технічну документацію. Однак, внаслідок того, що такої категорії земель за цільовим призначенням як зазначено в державному акті спадкодавця серії IV- ЖТ №014688 від 10.04.2002, чинним ЗК України не передбачено (ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку), вказано вид використання для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 9-11). Проте, державний реєстратор реєстраційної служби Житомирського РУЮ рішеннями від 28.03.2014 відмовив у реєстрації права власності з причин невідповідності правовстановлювального документа витягу з ДЗК в частині цільового призначення (а.с. 30). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Воно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] правомірно набув право власності на спірну земельну ділянку. Зміна цільового призначення земельної ділянки внаслідок удосконалення законодавства не може жодним чином обмежувати прав позивача, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,2230 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] Вимоги мотивує тим, що у 2000 році отримав спірну землю у спадщину як 7/9 частин єдиної земельної ділянки, однак відповідно до виготовленої технічної документації за сучасним законодавством, його частку складають дві спірних земельні ділянки, внаслідок чого реєстраційна служба відмовляє у реєстрації права власності за позивачем. Представник [PERSON] у письмовій заяві до суду позов підтримав, просив справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] звернулася з аналогічним клопотанням. Позов визнала. Дослідженим матеріалам відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 9). Після його смерті спадщину прийняли в 7/9 частинах - позивач та у 2/9 - [PERSON], спадкоємцем якої є відповідач (а.с. 11-13). До складу спадкового майна також належала земельна ділянка площею 0,608 га в с. Кодня для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с. 10). За свідоцтвом про право на спадщину від 20.12.2000 та рішенням цього суду від 15.11.2007 до позивача перейшло право власності на весь житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 11, 15). Проте, право власності на свою частину земельної ділянки не зареєстрував, державний акт не отримав. З метою реєстрації права власності на свою частину землі, позивач виготовив технічну документацію. Однак, внаслідок того, що такої категорії земель за цільовим призначенням як зазначено в державному акті спадкодавця, чинним ЗК України не передбачено, було сформовано дві земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,2230 га для ведення особистого селянського господарства, присвоєно кадастрові номери (а.с.20-29). Проте, державний реєстратор реєстраційної служби Житомирського РУЮ рішеннями від 14.01.2014 відмовив у реєстрації права власності з причин невідповідності правовстановлювального документа (спільна часткова власність згідно свідоцтва про право на спадщину) технічній документації (дві цілих новосформованих ділянки) (а.с. 30). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Воно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] правомірно набув право власності на спірні земельні ділянки. Зміна структури ділянки в межах тієї ж площі, не може жодним чином обмежувати прав позивача, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved