overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернулася в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням по [ADDRESS]. Згідно заяви позивач просить справу розглядати без її участі з підтриманням позовних вимог. В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS]. [PERSON], який не є членом сім'ї власника був прописаний у вказаному житловому будинку з 2010 року, однак, не проживав в ньому, не приймав участі в його утриманні, фактично проживає [INFO]. В добровільному порядку відповідач не хоче зніматися з реєстрації, чим порушує права позивача, що змусило її звернутися до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно заяви просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти. Як підтверджується матеріалами справи, [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно довідки сільської ради від 26.08.2015р. №740 [PERSON] із 28.07.2010р. зареєстрований в житловому будинку по [ADDRESS]. Як свідчить довідка сільської ради від 26.08.2015р. №741 гр. [PERSON] проживає без реєстрації по [ADDRESS]. Актами комісії від 12.08.2015р. та від 10.06.2015р. засвідчено, що гр. [PERSON] не проживає в будинку по [ADDRESS] із дати його реєстрації, особистих речей [PERSON] не виявлено. Відповідно до вимог ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені терміни проводиться у судовому порядку (ст. 72 ЖК України). При розгляді матерів справи суд прийшов до висновку, що позивачем наведенні достатні обґрунтування, які підтвердженні належними доказами факту відсутності відповідача по місцю реєстрації більше шести місяців без поважних на те причин, що визнано самим відповідачем. За таких обставин, суд, оцінивши зібрані по справі докази приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог під час розгляду справи не подано, а судом не здобуто. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодовуються позивачеві за рахунок відповідача [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернулася в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач, в якому просить розірвати шлюб, укладений 23.02.2001р., актовий запис №1. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що із відповідачем тривалий час не проживають, шлюб існує формально, подружжя не веде спільне господарство, шлюбні відносити фактично припинені. Зазначає, що подальше існування шлюбу за відсутності на це волі позивача суперечить її інтересам і такий шлюб слід розірвати. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечив. Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступні обставини справи. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 23 лютого 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 23.02.2001р. [NUMBER]. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження від 03.01.2002р. [NUMBER]. Сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення та відповідачем не заперечується. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. З врахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернулася в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач, в якому просить стягнути безпідставно отримані кошти в сумі 11200 грн. Згідно клопотання позивач просить розглянути справу без неї та участі представника, позовні вимоги підтримує. В їх обґрунтування зазначає, що [PERSON] помилково перерахувала на картковий рахунок [PERSON] кошти в сумі 11200 грн. будь-яких договірних відносин чи правовідносин зобовязального характеру між ними не існує, а тому відповідач отримав кошти без правової підстави, які підлягають поверненню. Проте, [PERSON] на направлену вимогу кошти не повернув, що змусило її звернутися до суду. Відповідач в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не подав, тому суд в порядку ст.ст. 169, 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Суд, розглянувши матеріали справи, встановив наступне. Згідно квитанції Приватбанку від 06.03.2015р. [PERSON] на рахунок одержувача [PERSON] перерахувала 8402 грн. Згідно квитанції Приватбанку від 12.03.2015р. [PERSON] на рахунок одержувача [PERSON] перерахувала 2800 грн., що становить на загальну суму 11202 грн. Із наданих пояснень позивача у позовній заяві вбачається, що будь-яких договірних чи відносин зобовязального характеру із [PERSON], за наслідками яких нею були перераховані згідно квитанцій на його картковий рахунок 11202 грн. не має. Кошти перераховані помилково. На адресу [PERSON] була направлена претензія від 06.04.2015р. про повернення отриманих згідно квитанцій 11200 грн., які перераховані нею помилково, проте дана претензія не вручена адресату. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньо правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При наведених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами отримання коштів в сумі 11202 грн. від [PERSON] на виконання договірних чи інших відносин зобовязального характеру, а відтак в силу ст. 1212 ЦК України отриманні [PERSON] кошти є безпідставно набуті, не підпадають під перелік майна, яке не підлягає поверненню згідно ст. 1215 ЦК України та підлягають поверненню шляхом задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення коштів в сумі 11200 грн. в примусовому порядку. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернулася в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач, в якому просить стягнути із відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що відповідач усунувся від виконання батьківських обов'язків по утриманню дітей, не надає допомоги. Вона самостійно не має можливості в повній мірі забезпечити належні умови розвитку дітей та їх матеріальне забезпечення, оскільки не працює, відсутні постійні доходи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не заперечив, від утримання дітей не відмовляється, однак зазначає, в нього не має роботи, в грудні 2013 року звільнився із місць позбавлення волі, має поганий стан здоров'я, і не може сплачувати визначенні [PERSON] розмір аліментів. Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи. [PERSON] та [PERSON] 15.04.2004р. зареєстрували шлюб, актовий запис №303, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 08.04.2008р. [NUMBER] (повторне). У сторін [INFO] народився син [PERSON], [INFO] народився син [PERSON], [INFO] народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] від 19.05.2004р., [NUMBER] від 01.04.2008р. та [NUMBER] від 10.11.2010р. відповідно. Судом встановлено, що станом на дату розгляду справи сторони не проживають однією сім'єю, діти проживають разом із матір'ю, батько добровільно не бере участі в їх утриманні за відсутності роботи та доходів. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом не було здобуто доказів, що відповідач за своїм станом здоров'я не може виконувати своїх обов'язків по утриманню малолітніх дітей. Відсутність роботи і доходів не може слугувати правовими чинниками для звільнення відповідача [PERSON] від сплати аліментів на утримання дітей, які потребують належного розвитку, рівня проживання та забезпечення. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд, враховуючи приписи статті 182 Сімейного кодексу України, вважає, що позов підлягає до частково задоволення, шляхом стягнення із відповідача [PERSON] в користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 350 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. При визначенні судом розміру аліментів враховано матеріальний стан позивача та відповідача, їх не працевлаштування. Крім цього, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в доход Державного бюджету судовий збір в сумі 229,40 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що з Відповідачем зареєстрували шлюб 12.11.2005 року. Від спільного подружнього життя народилось троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], які є малолітніми. Причиною розпаду сім'ї послужило те, що Відповідач зрадив подружню вірність, має іншу жінку, з якою проживає з весни 2016 року, сім'єю не дорожить, не турбується, по приїзді у спільно нажитий будинок безпричинно вчиняє сварки. Переконана, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Просить не надавати термін для примирення. В судове засідання Позивач надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог. На примирення не згідна. Відповідач в судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 12.11.2005 року. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачає ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачає ч. 4 цієї статті. Із матеріалів справи встановлено, що подружнє життя сторони припинили, Позивач не згідна на примирення, настоює на розірванні шлюбу. Ці обставини свідчать про те, що сім'я сторін розпалась, підстав для збереження шлюбу немає, а тому його слід розірвати. В силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (надалі Відповідач) про стягнення матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, у розмірі 82802,93 грн., моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. та вартості послуг експерта-оцінювача у розмірі 1000,00грн., а всього на суму 88802,93 грн. Також просить стягнути судові витрати у виді судового збору на суму 888,03 грн. Позов обґрунтовується тим, що внаслідок скоєного Відповідачем ДТП, вина якого підтверджена та ним визнана згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 22.07.2016 року, належний Позивачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль отримав ряд механічних пошкоджень, які, згідно Звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу було оцінено оцінювачем у 82802,93 грн., а тому вказану матеріальну шкоду та витрати на послуги експерта-оцінювача у розмірі 1000,00грн. Позивач просить стягнути з Відповідача. В результаті скоєного ДТП та завданого матеріального збитку, Позивачу, як зазначено в позовній заяві, було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 5000,00 грн. та просить стягнути з Відповідача. Представник Позивача [PERSON], згідно договору про надання правової допомоги від 23.01.2017 року (п. 1.2), подав до суду 06 .06.2017 року заяву про зменшення розміру позовних вимог у звязку з тим, що Позивачу частково відшкодовано заподіяну їй матеріальну шкоду на суму 22920,17 грн. Тому представник [PERSON] просить стягнути з Відповідача на користь Позивача матеріальну шкоду, завдану пошкодженням автомобіля, у розмірі 59882,76 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. та вартість послуг експерта-оцінювача у розмірі 1000,00грн., а всього на суму 65882,76 грн. Також просить стягнути судові витрати у виді судового збору на суму 888,03 грн. Позивач у судове засідання не зявилася, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином. У судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Просив позов задоволити повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Вчергове подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, мотивуючи заяву участю його представника у іншому судовому засіданні. Суд, враховуючи те, що відповідач 24.05. 2017р., 19.06.2017р., 24.07.2017р. та 09.08.2017р. звертався до суду із клопотаннями про відкладення розгляду справи, а 31.01.2018 року не зявився в судове засідання, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не звертався до суду з клопотанням про розгляд справи 16.02.2018р. о 08год. 30 хв. в режимі відеоконференцзвязку (справа у якій бере участь представник позивача призначена в режимі відеоконференцзвязку 16.02.2018р. о 10 год. 00 хв.),

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що з Відповідачем 22.11.2013 року уклали юридичний шлюб. Від спільного подружнього життя 30.04.2014 року народився син [PERSON] та 25.04.2016 року син [PERSON], батьком яких є Відповідач. Діти знаходяться на утриманні Позивача, допомоги на утримання синів Відповідач не надає. Позивач звернулася до суду із письмовою заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В судове засідання Відповідач не зявився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд відповідно до ст. ст. 224 ч.1 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Матеріалами справи (свідоцтвами про народження дітей, довідкою №3538 від 20.02.2017 року, виданою Велимченською сільською радою Ратнівського району Волинської області) стверджено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] Іван-25.04.2016 року народження знаходяться на утриманні Позивача, батьком яких є Відповідач. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку батька яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як передбачає ч. 2 ст. 182 СК України. З матеріалів справи встановлено, що матеріальне становище Відповідача задовільне, він є матеріально забезпеченим та фізично здоровим, не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім'ї та інших осіб, яких він зобов'язаний утримувати. Враховуючи також вік неповнолітніх дітей, їх стан здоров'я, матеріальне становище та обставини викладені вище, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей на користь Позивача у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовольнивши позов. Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., оскільки Позивач звільнена від їх сплати, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з Відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що з Відповідачем 10.03.2016 року уклали юридичний шлюб. Від спільного подружнього життя [INFO] народився син [PERSON], батьком якого є Відповідач. Дитина знаходиться на утриманні Позивача, допомоги на утримання сина Відповідач не надає. Позивач звернулася до суду із письмовою заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В судове засідання Відповідач не з'явився, звернувся із письмовою заявою про визнання позову та розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Матеріалами справи (свідоцтвом про народження дитини, довідкою №307 від 27.01.2017 року, виданою виконавчим комітетом Гірниківської сільської ради Ратнівського району Волинської області) стверджено, що [PERSON]-[INFO] народження та знаходиться на утриманні Позивача, батьком якого є Відповідач. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку батька яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як передбачає ч. 2 ст. 182 СК України. З матеріалів справи встановлено, що матеріальне становище Відповідача задовільне, він є матеріально забезпеченим та фізично здоровим, не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім'ї та інших осіб, яких він зобов'язаний утримувати. Враховуючи також вік неповнолітньої дитини, її стан здоров'я, матеріальне становище та обставини викладені вище, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини на користь Позивача у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовольнивши позов. Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., оскільки Позивач звільнена від їх сплати, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з Відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved