Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки і піклування Броварської районної державна адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав. Позивач зазначала, що [INFO] народився її син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, батьком дитини є [PERSON]. З самого народження дитина проживає разом з нею, вона фактично виховую його сама, син перебуває повністю на її утриманні та утриманні її мами (бабусі дитини). Біологічний батько відповідач ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини. [PERSON] перебував під слідством та в місцях позбавлення волі. Починаючи з кінця 2015 року [PERSON] взагалі виїхав у невідомому напрямку, життям дитини не цікавиться, та місце проживання та перебування його не відоме. Її син не отримує від батька жодного подарунку на день народження, Новий рік, жодної іграшки чи книги за останні 3 роки він для дитини не купував. Посилаючись на викладене, позивач просила суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічні позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» №209 (6078) від 07 листопада 2017 року. В судовому засіданні представник третьої особи органу опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області Хромець С.М. позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення у повному обсязі. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є хрещеним батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], вихованням якого займається мати - позивач [PERSON] За п'ять років свідок жодного разу не бачив відповідача, на днях народження дитини останній не був присутній. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивача, знає її більше 15 років, відповідача не знає, ніколи не бачила, на днях народженнях дитини останній не був присутній. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], повторно виданого 22 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №20 від 30 травня 2012 року, складений виконавчим комітетом Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області (а.с.5). Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., щомісячно, починаючи з 15 лютого 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного депутатом Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області Антонюк В.Г., та довідки форми №3 від 01.02.2017 р. №205, неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], разом з матір'ю - позивачем [PERSON], і бабусею - [PERSON] Мати дитину виховує сама, батько [PERSON] вихованням сина не займається, не підтримує матеріально, не вітає з днем народження, зі святами (а.с.9,14). Позивач [PERSON] працює на підприємстві ТОВ ТВП «Лавка Здоров'я» з 13 жовтня 2016 року на посаді укладальника-пакувальника на виробництві продуктів харчування. Дохід за період з 13.10.2016 р. по 31.01.2017 р. склав 7360 грн. За час роботи зарекомендувала себе відповідальною, пунктуальною, працьовитою, виконавчою, ініціативною та надійним працівником. Користується повагою і авторитетом у колективі, має дружелюбний характер. На обліку в кабінеті лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Броварської ЦРЛ не перебуває (а.с.10,11,12,13). За час перебування неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в дитячому садку «Сонечко» батько [PERSON] не з'являвся та участі у вихованні сина не приймав, батьківські збори не відвідував, що підтверджується відповідною довідкою з дошкільного закладу №009 від 24.01.2017 р. (а.с.7). Відповідно до виписки з Гоголівської сільської амбулаторії загальної практики сімейної медицини з історії розвитку дитини від 06.02.2017 р., з дитиною за медичними консультаціями постійно зверталась мати - позивач [PERSON] Батько дитини [PERSON] жодного разу на прийом до лікаря з дитиною не приходив, за медичною допомогою не звертався (а.с.8). Згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2012 року, відповідачу [PERSON] було призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки за вчинення злочину, передбаченого ст.ст.15, 185 ч.3 КК України (а.с.15-16). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав № 577/01-12 від 19 квітня 2017 року, орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст.150 СК України, батьки повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст..6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Згідно ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до правильного висновку про те, що [PERSON], [INFO], ухиляється від обов'язків по вихованню свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є підставою для позбавлення батьківських прав. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved