Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В обгрунтування позовних вимог позивачі вказали, що їм на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS] , у якому зареєстрований також [PERSON] , який з липня 2018 року у даному будинку не проживає, оскільки внаслідок припинення шлюбних стосунків покинув дружину і виїхав до іншого місця проживання, однак добровільно із реєстрації у даному будинку не знімається. Позивачі вважають, що оскільки відповідач у належному їм будинку не проживає більше одного року, то він втратив право на користування цим будинком, а тому просять суд визнати [PERSON] 1968 р.н. таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку по [ADDRESS] , який на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] та зняти [PERSON] з реєстрації у даному будинку. Позивачка [PERSON] , яка згідно довіреності, також діє в інтересах позивача [PERSON] подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задоволити, справу просила розглядати без її участі позивачів та зазначила, що проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача позивачі не заперечують. Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання в судове засідання не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, без поважних причин або без повідомлення причин, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином у суду є підстави для розгляду справи заочно у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, зокрема: Рішення Снятинського районного суду від 07.03.2013р. про визнання права власності на житловий будинок по [ADDRESS] по 1/2 частині за [PERSON] та [PERSON] ; Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.01.2014р. про державну реєстрацію прав власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] ; Довідку виконавчого комітету Балинцівської сільської ради №843 від 01.08.2019р. про склад сім`ї [PERSON] та Повідомлення із ВОМІРМП УДМС України в Івано-Франківській області №12291 від 16.08.2019р., згідно яких [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; Акт №156 від 01.08.2019р. обстеження матеріально-побутових умов господарства по по [ADDRESS] , згідно якого . [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак з 01.07.2018р. там не проживає - встановив, що [PERSON] зареєстрований у житловому будинку по [ADDRESS] , який на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] , однак у даному господарстві не проживає більше одного року, тому суд приходить до переконання, що позов обґрунтований, підставний та підлягає до часткового задоволення. Згідно норм ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Зі змісту ст. 405 ЦК України слідує, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наведеного суд вважає, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку по [ADDRESS] , який на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] . В задоволенні інших вимог позову слід відмовити, оскільки визнання втратившим право на проживання тягне за собою зняття з реєстрації. На підставі викладеного та ст. 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України та

Outcome: dismissed