Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] пред`явив позов до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловою квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником житлової квартири [ADDRESS] . У житловому будинку крім нього зареєстрований його син [PERSON] .. Відповідач з 2011 року не проживає у вказаній квартирі. Його прописка перешкоджає йому належним чином розпоряджатися власним житлом та значно обмежує його законні права, крім того він змушений нести додаткові фінансові витрати у зв`язку з оплатою комунальних послуг. Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини. Позивач є власником житлової квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу від 28 вересня 1992 року та реєстраційним посвідченням від 16 листопада 1992 року. З акту обстеження фактичного місця проживання громадян від 02 липня 2019 року вбачається, що [PERSON] протягом 8 (восьми) років по [ADDRESS] не проживає, а проживає у м. Тернопіль. З довідки виданої Білокриницькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області № 972 від 02 липня 2019 року вбачається, що в склад сім`ї [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] входить: дружина - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України власник житла має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає у житловому будинку [PERSON] понад вісім років, однак не вчиняє дій щодо зняття з реєстрації місця проживання у житлі [PERSON] , що створює перешкоди позивачу як власнику житлового будинку у користуванні майном та є підставою для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved