Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] Хаблітцель звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позивач зазначав, що після частого перебування у готелях м. Києва, він вирішив влітку 2014 року орендувати мебльовану квартиру у м. Київ по вул. Білоруська, 3/17. Щомісячна орендна плата складала 550,00 евро, що по курсу НБУ складало 9 000,00 гривень з додатковими витратами на суму 8 050 грн. за комунальні послуги, електроенергію та інше. Розрахунок: 550 евро х 31 - 9 000 = 17 050 - 9 000 = 8 050 грн., де 31 грн. - вартість 1 евро по курсу НБУ, 9 000 грн. - щомісячна орендна плата, 8050 грн. - додаткові грошові витрати по квартирі, зданій в суборенду. У часи, коли позивач не знаходився у м. Києві, він дозволив відповідачу [PERSON] жити в цій квартирі разом з її подругою [PERSON] за усним погодженням власника квартири на умовах договору суборенди без укладання письмового договору. Відповідач зобовязувалась перед позивачем піклуватися про квартиру, прибирати її та обережно обходитися з усім, що знаходилося у квартирі. Також вона повинна була щомісячно отримувати квартплату, яку їй переводив позивач за допомогою програми грошових переказів «Вестерн Юніон» та передавати ці гроші готівкою дружині власника квартири. Квартира по вул. Білоруській, 3/17 у м. Києві знаходиться в декількох метрах від Інституту міжнародних відносин - структурний підрозділ Київського національного університету імені [PERSON]. Відповідач називала його «КІМО». Це Університет міжнародного бізнесу, в якому відповідач сподівалась навчатися. Використовуючи довіру [PERSON] - Хаблітцель, відповідач [PERSON] повідомила, що для того, щоб навчатися в університеті, вона повинна була скласти іспит 12 вересня 2014 року. На цей час відповідач вже проживала у квартирі позивача. Позивач переслав відповідачу за допомогою програми грошових переказів «Вестерн Юніон» 1100 (одну тисячу сто) евро для орендної плати за жовтень та листопад 2014 року, так як з власником квартири була згода завжди платити оренду за 2 місяці наперед. 19 вересня 2014 року позивач дізнався через телефонну розмову відповідача з співробітницею позивача, яка розмовляла російською та німецькою, що вступний екзамен відповідач не здала, вже вдруге. Відповідач повідомила співробітниці позивача, що тепер є тільки одна можливість потрапити до університету, а саме брати кредит, щоб для проби навчатися в університеті 1 Ѕ семестри. Для цього вона повинна була сплатити 30 000 гривень за семестр, а в її випадку за 1 Ѕ семестра 45 000 гривень. Такі кошти [PERSON] просила позивача позичити їй строком на три роки. Тому позивач переказав відповідачу ще 19 вересня 2014 року тільки для навчання 2 500,00 евро. Переказ цієї суми коштував позивачеві додатково 125 евро. Ця сума по курсу НБУ із розрахунку по 31 грн. за 1 евро складає 81 375 (2500 + 125) х 31= 2 625 х 31= 81 375) грн. Отримані 2 500,00 евро відповідач не стала сплачувати в інституті, а залишила гроші собі. Також вона залишила собі квартплату за місяць листопад 2014 року в розмірі 550,00 евро. Після того, як позивач декілька раз нагадав відповідачу про повернення грошей, що були призначені для навчання і за суборенду квартири, відповідач повідомила 03.12.2014 р., що вона погоджується з боргом та пообіцяла скоріше повернути гроші. У березні 2016 відповідач [PERSON] показала свою готовність гасити борг, вона вимагала в своєму смс-повідомленні точну адресу позивача, транслітерацію його імені, щоб перевести позивачу гроші за допомогою програми грошових переказів «Вестерн Юніон», принаймні частинами. Борг відповідача перед позивачем складає 17 050 + 81 375 = 98 425 грн. Крім того, проценти річних, передбачені ст. 625 ЦК України, є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань. (98 425 грн. х 3%) х 3 роки = 2 952, 75 х 3 = 8 858,25 грн. Загальна сума боргу складає: 98 425 + 8 858, 25 = 107 283,25 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 107283,25 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1072,83 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] Хаблітцель позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві, пояснив, що вони з відповідачем були заручені, хотів щоб вона стала його дружиною та навчалася, тому він надав їй кошти для вступу до університету, проте відповідач кошти не сплатила, тому він вимагає від неї їх повернення. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду заперечення на позов, в яких зазначала, що позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення, оскільки вона дійсно була знайома із позивачем, декілька місяців зустрічалися та спілкувалися, інколи через перекладача позивача. Визнає, що позивач надав їй кошти виключно у вигляді подарунку без жодних зобовязань їх повернення або умов їх використання. В орендованій квартирі позивача вона не проживала, а лиш інколи прибирала, сплачувала орендну плату та комунальні послуги. Навчання в університеті є її мрією, про яку знав позивач, проте вона не може дозволити собі її реалізувати, оскільки не має значних грошових коштів. Ніяких заручин та знайомства з батьками у них не відбулося, взагалі на момент знайомства відповідач була неповнолітньою. Після припинення відносин, позивач почав проявляти агресію відносно відповідача, домагатися та переслідувати її. Вважає, даний позов намаганнями позивача повернути подаровані їй грошові кошти, у звязку із закінченням стосунків. Посилаючись на викладене, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлено,\~що 19\~вересня 2014\~року позивач [PERSON] Хаблітцель за допомогою програми грошових переказів «Вестерн Юніон» переказав на імя відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 2 500,00 евро, що підтверджується відповідною квитанцією. Переказ цієї суми коштував позивачеві додатково 125 евро (а.с.6,61). Згідно листа\~сервісу обслуговування\~клієнтів «Вестерн\~Юніон» MTCN\~[NUMBER]\~від 17\~травня 2018\~року,\~відповідач [PERSON]\~24\~вересня 2014\~року отримала\~грошовий переказ\~від позивача [PERSON] Хаблітцель в розмірі 2500 евро (а.с.65-67,129). Також переведення вказаної суми грошових котів підтверджується електронними листами, направленими відповідачу від імені позивача та ним особисто (а.с.63,64,68,130,133). Відповідно до електронного листа адвоката [PERSON], відповідач [PERSON] визнала свою провину та розмірковує, як швидко вона зможе переказати гроші (а.с.134). В матеріалах справи міститься копія розписки, яка, зі слів позивача, була складена відповідачем 02.10.2014 р., де цифрами написано «49000», а також зазначено: «Я оплачу завтра утром», «Подтверждаю, что [PERSON] подтвердила что заплатит», разом зі звітом про експертизу, відповідно до його зазначену розписки визнано оригіналом та оцінювалося як первинний документ (а.с.59,93-94). Проте, суд критично відноситься до вказаної розписки та не приймає її як належний та допустимий доказ в розумінні ст.ст.76-78 ЦПК України, оскільки суд не вбачає з неї беззаперечного визнання відповідачем боргового зобовязання перед позивачем та визнання обовязку щодо повернення певних грошових коштів. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим, належних доказів на підтвердження фактів, зазначених в позові, позивачем не надано, відправлення відповідачу грошових коштів у сумі 2500 евро саме на навчання останньої допустимими доказами не доведено, зобовязання їх повернення позивачу не встановлено. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. Таким чином, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1072,83 грн. не підлягають стягненню на користь позивача.

Outcome: dismissed