Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернулась до суду з позовом, вимоги якого уточнила (а.с. 26-28), та просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь нараховану, але невиплачену заробітну плату за період з січня 05.01.2015 по 12.03.2015 в сумі 2 595 грн. 33 коп., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 6323 грн. 02 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі з 29.12.2014 по 30.11.2015 в сумі 38 268 грн. 12 коп. та стягнути моральну шкоду в сумі 3000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з 28.06.1995 по 29.12.2014р.р. перебувала в трудових відносинах з Державним закладом «Вузлова поліклініка станції Житомир Південно Західної залізниці», працюючи на посаді медичної сестри. 29.12.2014 позивач була звільнена із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України у звязку із виходом на пенсію, однак, при звільненні та видачі трудової книжки з нею не було проведено повного розрахунку. 05.01.2015 позивач була прийнята на посаду молодшої сестри медичної, та звільнена із займаної посади по переводу п.5 ст. 36 КЗпП України, Оскільки Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.12.2015 за №892 Державний заклад «Вузлова поліклініка станції Житомир Південно Західної залізниці» передано на баланс [PERSON] установи Центральна міська лікарня №1, позивач просить стягнути заборгованість в солідарному порядку саме з міськради та КУ ЦМЛ №1. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник Житомирської міської ради в судовому засіданні позов в частині стягнення заборгованості з міськради не визнала та просила відмовити в задоволенні позову в цій частині Відповідач КУ ЦМЛ №1 в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без участі його представника (а.с. 52). Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що даний позов підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] із 28.06.1995 по 29.12.2014р.р. перебувала в трудових відносинах з Державним закладом «Вузлова поліклініка станції Житомир Південно Західної залізниці», працюючи на посаді сестри медичної процедурного кабінету, а 29.12.2014 позивач була звільнена із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України у зв»язку із виходом на пенсію. 3 05.01.2015 позивач прийнята на посаду молодшої сестри медичної, за звільнена із займаної посади по переводу п.5 ст. 36 КЗпП України, однак, при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку. Трудові правовідносини регулюються законодавством про оплату праці, що грунтується на Конституції України і складається з Кодексу законів про працю України, Закону України Про оплату праці, Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати та інших актів законодавства України. Статтею 43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1 ст.1 Закону України Про оплату праці заробітна плата - це винагорода обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до вимог ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого їм органу належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку. Як вбачається з копії наказу від 05.01.2015, [PERSON] з 05.01.2015 була прийнята на роботу на посаду молодшої сестри медичної в ДЗ Вузлова поліклініка ст.Житомир Південно-західної залізниці та звільнена з роботи по переводу з 27.03.2015 року. Заборгованість по заробітній платі Державного закладу Вузлова поліклініка ст.Житомир Південно-західної залізниці перед [PERSON] відповідно до довідки Державного закладу Вузлова поліклініка ст.Житомир Південно-західної залізниці №53 від 12.03.2015 р. становить 2595,33 грн., заборгованість нарахованої компенсації за невикористану відпустку 6323,02 грн., розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку з дня звільнення з 29.12.2014 року по 30.11.2015 рік в сумі 38268,12 грн. Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 6323 грн. 02 коп. заборгованості по заробітній платі підлягає задоволенню. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням характеру, обсягу та тривалості заподіяних позивачці моральних страждань, їх негативних наслідків, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення моральної шкоди частково та стягнути з відповідача на користь позивачки 2000 грн. моральної шкоди. Разом з тим суд вважає безпідставними вимоги до Житомирської міської ради, оскільки жодних доказів того, що позивач перебував з нею у трудових відносинах та міськрада несе зобовязання перед позивачем по здійсненню оплати його праці суду не надано, а тому в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору в силу п. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, з відповідача [PERSON] установи Центральна міська лікарня №1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового характеру в сумі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial