Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

Акціонерне товариства «Банк Кредит Дніпро» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2018 року у розмірі 77\~158,83 гривень та судовий збір в розмірі 2\~270,00грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», яке вподальшому змінило назву на АТ «Банк Кредит Дніпро» (надалі- Банк) та [PERSON] ( надалі- Позичальник) 21 грудня 2018 року було укладено кредитний договір №22034000102465 (надалі - Договір). Відповідно до якого Банк надав Позичальнику грошові кошти у розмірі 49\~600,00 грн. А позичальник зобов`язався прийняти їх, належним чином використати та повернути кредит в строк до 21 грудня 2023 року. Проте позичальник свої зобов`язання належним чином не виконала. Внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 17 травня 2021 року становить 77\~158,83 грн. З яких 47\~945,14 грн. залишок простроченого кредиту; 3\~173,69 грн. залишок прострочених відсотків; 26\~040,00 грн. залишок прострочених комісій. Зважаючи на зазначене, просить стягнути з відповідача на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» вищевказану заборгованості за кредитом та судові витрати. Розгляд справи проводити без участі представника позивача. Ухвалою суду про відкриття провадження від 27 липня 2021 року розгляд справи постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Просив справу розглядати у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позив визнає частково. Проти стягнення заборгованості в частині прострочених комісій в сумі 26\~040,00 грн. заперечує. В решті позов визнає. Враховуючи, що \~розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України\~не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов кредитного договору відповідачем. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд належним чином дослідив поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірив його, оцінив в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначив правові аргументи на його спростування. Тому приходить на наступного висновку. \~ \~ \~ \~Звертаючись до суду з цим позовом банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунки заборгованості станом на 17 травня 2021 року (а.с.11-13) та виписки по особовому рахунку за період з 21 грудня 2018 року по 17 травня 2021 року (а.с.14-36). \~ \~ \~ \~Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління\~Національного банку\~України від\~04\~липня 2018\~року №\~75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. \~ \~ \~ \~Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. \~ \~ \~ \~До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. Що узгоджується із постановою від 17 грудня 2020 року Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду (справа №278/2177/15-ц;провадження № 61-22158св19). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що виникнення заборгованості по боргових зобов`язаннях та їх розмір станом на 17 травня 2021 року підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно зі статтями\~ 526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і в установлений строк (термін). Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом з матеріалів справи встановлено, що 21 грудня 2018 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №22034000102465 (а.с.4-5). Відповідно до Договору Банк надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 49\~600,00 грн. А позичальник зобов`язалася прийняти їх, належним чином використати та повернути кредит в строк до 21 грудня 2023 року. Проте позичальник свої зобов`язання належним чином не виконала. Внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 17 травня 2021 року становить 77\~158,83 грн. Відповідно до п. 1.2. Договору строк кредитування становить 60 місяців. Кінцева дата повернення боргу 21 грудня 2023 року. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: 3,5% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. Згідно п. 2.1. Договору платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів. Відповідно до п. 3.4 Договору укладаючи з банком договір клієнт приймає на себе обов`язки та набуває всіх прав, передбачених УДБО. Згідно п. 4 Договору відповідачка зобов`язувалася здійснювати погашення заборгованості до 21 числа щомісячно до закінчення дії договору.Тобто, сторони погодили графік платежів, розрахунки загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором. З розрахунку заборгованості встановлено, що відповідачка із квітня 2019 року заборгованість не погашала (а.с.11). В зв`язку з чим станом на 17 травня 2021 року виникла заборгованість в розмірі 77\~158,83 грн. З яких 47\~945,14 грн. залишок простроченого кредиту; 3\~173,69 грн. залишок прострочених відсотків; 26\~040,00 грн. залишок прострочених комісій. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановлено, що відповідач взяла на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за їх користування. Однак, у визначений строк їх не повернув, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення тіла кредиту та процентів підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~З приводу стягнення суми боргу по комісії, суд дійшов до наступного. В Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у\~статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У даному випадку, між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, виникли договірні правовідносини (частина перша\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з пунктом 22 частини першої\~статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Статтею 1 п.17 Закону України «Про захист прав споживачів»\~визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, які саме послуги надаються позичальнику, та у зв`язку з тим, що такі послуги не є послугою у визначенні вказаного\~Закону, у стягненні суми боргу за комісією суд відмовляє. Таким чином, проаналізувавши надані докази та враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача мають бути задоволені частково. У стягненні із відповідачки залишку прострочених комісій на суму 26\~040,00 грн. слід відмовити. Тому позов слід задовольнити частково на загальну суму 51\~118,83 грн. \~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 2 270,00 грн. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1\~503,91 грн. судового збору. Тобто, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У решті позовних вимог позивача слід відмовити.

Outcome: partial