Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом, в якому просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона є бабою неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Їх мати [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] і протягом двох років проживає в Угорщині. Батько дітей, [PERSON] , помер [INFO] . Після укладення шлюбу із [PERSON] , відповідач дуже змінилася, перестала виконувати свої материнські обов`язки щодо неповнолітніх дітей, не займалася їх вихованням та доглядом. ЇЇ чоловік (вітчим) часто ображав дітей, знущався над ними, на що [PERSON] не реагувала. Відповідач разом із своїм чоловіком навесні 2019 року виїхала на роботу на постійне місце проживання в Угорщину, а неповнолітніх дітей залишила під наглядом старшої дочки [PERSON] . В лютому 2020 року відповідач приїхала в Україну та вмовила дітей переїхати з нею на проживання в Угорщину, пообіцявши, що вона зміниться і вітчим більше не буде їх ображати. Діти погодилися на переїзд, оскільки повірили її доводам. Однак, після їх переїзду в м. Будапешт, фізичні та моральні знущання з боку вітчима [PERSON] продовжилися, а поведінка відповідача по відношенню до них не змінилася і вона продовжувала не помічати знущання, побиття та образи дітей її чоловіком. Крім того, відповідач не займалася вихованням дітей, в перший період не влаштувала їх до школи, відібрала телефони, у зв`язку з чим [PERSON] та [PERSON] не могли навчатися дистанційно у школі в Україні, також ображала їх, закривала в кімнатах, не дозволяла спілкуватися між собою. В подальшому діти почали просити її повернути їх назад в Україну, де вони будуть проживати з позивачем, вважала, що їм буде краще з ними та безпечніше. Крім того, онуки у них проживали тривалий час поки не було відповідачки, однак вона відмовилася перевезти дітей в Україну і заборонила позивачу спілкуватися з онуками. Після побиття вітчимом онука [PERSON] , враховуючи невиконання мамою [PERSON] своїх батьківських обов`язків, 08 грудня 2020 року дітей [PERSON] та [PERSON] було розміщено у помешканні [PERSON] , з рідною сестрою, яка також проживає в м.Угорщині. Відтак, 09 грудня 2020 року опікунським органом 19 району міста Будапешт прийнято рішення про обмеження батьківських прав громадянки [PERSON] відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , тимчасовим опікуном призначено сестру [PERSON] 12 грудня 2020 року[PERSON] та [PERSON] повернуті в Україну, і з того часу вони проживають разом з нею у с. Козаківка Болехівської міської ради Івано-Франківської області. Після повернення в Україну діти є дуже знервованими, замкнутими. Дівчинка дуже боїться, що приїде мама і знову забере її в Угорщину, вона не хоче проживати з відповідачкою, дуже боїться вітчима, який її кривдив, а також вказує, що мама її не любить, не займається її вихованням, не говорить з нею, а тільки кричить та ображає. У зв`язку із цим, вона змушена була звернутися до психолога. На даний час внучка заспокоїлася, почала наздоганяти навчальну програму в школі, почала більше спілкуватися з однолітками. Близьким другом став брат [PERSON] , від якого вона відчуває постійний захист та підтримку. Вона з чоловіком також намагаються створити для онуків всі умови, щоб діти відчували їхню любов, турботу та підтримку. Діти проживають у будинку, який належить позивачу і її чоловікові на праві власності. Для онуків облаштовані кімнати, діти мають своє спальне місце, місце для навчання, відпочинку та ігор. Вони забезпечені всім необхідним для проживання, розвитку, навчання, проживають у комфортних для них умовах, відчувають постійну увагу та турботу з її боку, тому вони не хочуть повертатися до матері, а хочуть проживати з нею, оскільки відчувають себе у безпеці. Відповідно до ст. 60 СК України, її внук [PERSON] , якому вже виповнилося чотирнадцять років може сам визначати місце свого проживання. Тому [PERSON] хоче проживати разом з нею та не має наміру повертатися до мами [PERSON] Внучка [PERSON] , якій виповнилося десять років, хоче також проживати разом з позивачем, оскільки проживання з мамою [PERSON] та вітчимом [PERSON] є небезпечним для неї. А тому, позивач вважає, що вона, як баба, має право на звернення до суду із позовом про визначення місця проживання неповнолітньої онуки [PERSON] , разом з нею, оскільки вона здійснює догляд за дитиною, дбає про її безпеку, фізичний та моральний стан. 01 квітня 2021 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. 23 квітня 2021 року ухвалою суду зобов`язано третю особу надати висновок щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] із позивачем. 13 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилася повторно та не подала відзив на позовпро дату, час і місце цього засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, а саме через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.26; 35; 58; 64). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: - відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; - відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; - відповідач не подав відзив; - позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При таких обставинах, враховуючи згоду позивача, суд,

Outcome: approved