Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулась у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до Київської міської ради (надалі - відповідач), треті особи: [PERSON], [PERSON], Друга Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1963 року [PERSON] та [PERSON] були власниками ? частини будинковолодіння, що за адресою: [ADDRESS], по ? кожен. З 1988 вказані особи отримали право власності на іншу ? частину вказаного будинковолодіння. Надалі між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого мають двоє дітей - [PERSON] та [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер, після чого його спадкоємці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали ? частину його будинковолодіння у спадок. 02.10.1997 року [PERSON] подарував свою 1/8 частину будинковолодіння [PERSON] [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшло 2/8 частини вказаного майна. Спадкоємець [PERSON] не претендувала на спадкове майно, тому до нотаріальної контори не зверталась. Позивач зазначає, що вона звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно. У зв'язку з зазначеним, позивач просила визнати за нею право власності на 2/8 частини будинковолодіння, що за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся, явку свого представника не забезпечив, до суду надійшли пояснення, у яких відсутні заперечення щодо задоволення позову і в яких відповідач просить розглядати справу без участі його представника. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Інші особи в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, пояснення сторін та дослідивши докази, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що з 1963 року [PERSON] та [PERSON] були власниками ? частини будинковолодіння, що за адресою: [ADDRESS], на підставі договорів дарування по ? кожен, відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи № 10618 (а. с. 100-101). Судом встановлено, що з 1988 року [PERSON] та [PERSON] отримали право власності на іншу ? частину вказаного будинковолодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. (а. с. 119). Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] одружився на [PERSON] (а. с. 7 - 8). Судом встановлено, що від шлюбу подружжя має двох дітей - [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] 1989 року, ? частину будинковолодіння отримали у спадок його спадкоємці, а саме: 2/8 частини дружина [PERSON], 1/8 частини [PERSON], 1/8 [PERSON] (а. с. 129). Відповідно до свідоцтва про смерть від 15.04.2010 року, [INFO] року померла [PERSON] - спадкодавець. Після смерті [PERSON] до складу спадщини увійшло 2/8 частини будинковолодіння за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Оскільки заповіт відсутній, спадкування здійснюється за законом. Разом з цим суд зазначає, що згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1268. ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємець [PERSON] не претендувала на спадкове майно та не зверталась до нотаріальної контори. Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підстав викладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] прийняла у спадщину 2/8 частини будинковолодіння за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, Друга київська державна нотаріальна контора постановою від 18.02.2014 року за № 929/02-31 відмовила [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю необхідного правовстановлюючого документу на спадкове майно. В свою чергу суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В свою чергу суд зазначає, що Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1. листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 зазначено, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Разом з цим Верховним Судом України у листі «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 р.» від 01.02.2014р. роз'яснено, що виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Аналогічне зазначено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1. листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13. До того ж згідно ч. 4 ст. 3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Крім того Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1. листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 зазначено, що виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Таким чином позивачу належить успадкована за законом 2/8 частини будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. На підставі викладеного та враховуючи перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивача, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача як спадкоємця, шляхом визнання її права власності на 2/8 частини будинковолодіння, що за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved