Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач зазначала, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2005 року, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2020 року шлюб між ними було розірвано. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після припинення подружніх відносин діти залишилися проживати з позивачем в орендованій квартирі в м. Києві, ходять до школи за місцем проживання. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позивач не може самостійно забезпечити нормальні умови життя дітей, які перебувають на її утриманні. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення в повному обсязі, зазначав, що постійного місця працевлаштування не має, в добровільному порядку надає матеріальну допомогу дітям, надає грошові кошти безпосередньо позивачу або передає їх через дітей, піклується про дітей, допомагає погашати борги позивача. Згоден платити аліменти у встановленому законодавством розмірі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтв про їх народження (а.с.5,6) і, на підставі ст.180 Сімейного Кодексу України, відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. В ст. 182 СК України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2395 грн., з 1 липня 2510 грн., з 1 грудня 2618 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За таких\~обставин,\~з урахуванням\~матеріального становища\~сторін,\~а також\~того,\~що участь\~в утриманні\~дітей повинні\~приймати обоє\~батьків,\~суд дійшов\~висновку про\~часткове задоволення\~позовних вимог\~та стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача аліментів\~у твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~по 1255\~(одна\~тисяча двісті\~п`ятдесят п`ять)\~грн.\~на кожну\~дитину,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму на дитину\~відповідного віку,\~щомісячно з відповідною індексацією згідно закону, на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позову 24 лютого 2021 року до досягнення дітьми повноліття. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: partial