Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє адвокат [PERSON], звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку в [ADDRESS], на який відсутні належним чином зареєстровані правовстановлюючі документи. Заповіту на випадок смерті батько не залишив, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом. Спадкоємцями першої черги, які спадщину після смерті спадкодавця не прийняли є матір позивача [PERSON] та [PERSON], яка є рідною сестрою позивача. Інших спадкоємців немає, спадкова справа не заводилась. Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадковий будинок в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Позивач в підготовче засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про те, що підтримує позовні вимоги і просить справу розглянути за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явился, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що не заперечують проти задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового [ADDRESS], на який відсутні належним чином зареєстровані правовстановлюючі документи. Заповіту на випадок смерті батько не залишив, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом. Після смерті батька позивач прийняла спадщину в порядку, передбаченому ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, так як на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, що підтверджується довідками Дротинської сільської ради Виноградівського району, зареєстрована в спадковому житловому будинку. Згідно довідки Дротинської сільської ради Виноградівського району № 02-13/297 від 27.08.2018 року [PERSON], який помер [INFO], безпосередньо до смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] Згідно довідки Дротинської сільської ради Виноградівського району № 02-13/295 від 27.08.2018 року [PERSON], який помер [INFO], на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS], разом з ним за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] - дружина, 1944 р.н. та [PERSON] - дочка, 1986 р.н. Згідно довідки Дротинської сільської ради Виноградівського району № 02-13/296 від 27.08.2018 року житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS] рахується за померлим [PERSON], який помер [INFO], на підставі погосподарської книги № 9. Належність вище вказаного житлового будинку спадкодавцю та законність його будівництва підтверджується також і документами, які містяться в будівельному паспорті земельної ділянки за 1973 рік - свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, планом забудови земельної ділянки. З даними документами позивач звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на даний житловий будинок, але їй було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на даний житловий будинок, що залишився після смерті [PERSON], який помер [INFO] - немає можливості, оскільки позивачем не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, який повинен бути зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що передбачено п.4.15 та п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та в разі відсутності вказаних документів спадкоємцю рекомендовано звернутись до суду. Згідно довідки КП «Виноградівського РБТІ» № 665 від 22.08.2018 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] будівництвом завершений та на підставі довідки Дротинської сільської ради від 09.12.2014 року за № 02-13/714 рахується за [PERSON], який помер [INFO]. Вартість будинку станом на серпень 2018 року становить 58 858 грн., згідно даних технічного паспорта він побудований в 1973 році. Згідно архівних даних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року правовстановлюючих документів на житловий будинок не оформлено. На підставі вище викладеного позивач змушена звернутись до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовом про визнання за нею права власності на вище вказаний житловий будинок. Спадкоємцями першої черги, які спадщину після смерті спадкодавця не прийняли є матір позивача [PERSON] та [PERSON], яка є рідною сестрою позивача. Інших спадкоємців немає, спадкова справа не заводилась. Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті батька [PERSON] має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після його смерті.

Outcome: approved