Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Адміністрація Вінницького навчально-реабілітаційного центру «Гніздечко» Вінницької обласної ради звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Дитина була влаштована у Вінницький навчально-реабілітаційний центр «Гніздечко» Вінницької обласної ради за заявою матері від 14 вересня 2017 року. За час перебування у закладі батьки дитини - [PERSON] та [PERSON] дитину відвідують, але участі у її вихованні та навчанні не приймають. Батьки часто з`являлись у заклад до дитини після вживання алкогольних напоїв, постійно приходять в антисанітарному стані. Адміністрація закладу повідомила і попередила [PERSON] та [PERSON] про те, що в такому стані відвідувати дитину категорично заборонено, після чого мати намагалась без дозволу працівників закладу забрати дитину. 07 березня 2019 року у заклад надійшов лист від начальника служби у справах дітей, сім`ї, молоді та соціального захисту населення Якушинецької сільської ради, в якому говорилось про те, що в сім`ї [PERSON] відсутні умови для проживання дитини. На адресу адміністрації закладу надійшли письмові свідчення сусідів про стиль та умови життя, поведінку громадян [PERSON]. У [PERSON] і [PERSON] є також син [PERSON] , [INFO] , по відношенню до якого Вінницьким районним судом батьки були позбавленні батьківських прав. Дитина [PERSON] перебуває в закладі на повному державному утриманні. Позивач вважає, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, протягом тривалого часу злісно порушують право дитини на належне виховання та утримання, тому просить суд ухвалити рішення про позбавлення останніх батьківських прав по відношенню до своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з них аліменти на утримання [PERSON] . В судовому засіданні 20.08.2019 представник позивача за довіреністю Щербина Л.А. підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Суду пояснила, що до них в заклад відповідач [PERSON] привезла дитину [PERSON] , написала заяву та залишила дитину. Деякий час [PERSON] дитину не відвідувала, потім періодично почала приходити і забирати дитину. У відповідачів жахливі умови проживання, антисанітарія. Останній раз, коли [PERSON] забрала дитину, вона її у визначений строк не повернула. Відповідачі зловживають алкогольними напоями, не виконують свої батьківські обов`язки по вихованню дитини [PERSON] . В письмових поясненнях, поданих 04.11.2019 через канцелярію суду, представник позивача зазначає, що останній раз [PERSON] та [PERSON] відвідували [PERSON] 03 вересня 2019 року, тривалість відвідування - 30 хвилин, під час яких батьки майже не спілкувались з дитиною, не цікавились її життям, навчанням. Батьки перебували в антисанітарному стані. Службою у справах дітей, сім`ї, молоді та соціального захисту населення Якушинецької сільської ради було не дозволено громадянам [PERSON] забирати додому дитину в зв`язку з відсутністю умов проживання для дитини. До того, як батькам було не дозволено забирати дитину додому, [PERSON] інколи забирали додому, однак дитина була бездоглядна, сама гуляла селом, перебувала дома зі сторонніми чоловіками, які постійно вживали алкоголь і палили. Дитина поверталась в заклад голодна, в антисанітарному стані, завжди з педикульозом.Крім того, під час усних розмов з інспектором служби у справах дітей, сім`ї, молоді та соціального захисту населення Якушинецької сільської ради, який неодноразово виїжджав на обстеження матеріально-побутових умов проживання даної родини, було з`ясовано, що 14.08.2019 і 16.10.2019 [PERSON] , [PERSON] та особи, які на той момент знаходились за даною адресою, перебували в стані алкогольного сп`яніння, в будинку постійно перебувають сторонні особи, які вживають алкоголь, палять безпосередньо в приміщенні.Сім`я [PERSON] не має постійного місця роботи, підсобне господарство (обробка земельної ділянки, утримання домашньої птиці, худоби) не ведеться, в житлових кімнатах підлога земляна, відсутня постільна білизна, в приміщенні брудно, неохайно і накурено.16.10.2019 на подвір`ї громадян [PERSON] виникла пожежа,яка призвела до повного знищення окремої споруди (сарая). Комісією було встановлено, що громадяни [PERSON] та [PERSON] належних умов для проживання дитини не створили. Відсутність належних умов проживання дитини може спричинити трагічні наслідки для її життя та здоров`я.Вважають, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого часу, злісно порушують право дитини на належне виховання та утримання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори можна розцінювати як ухиляння батьків від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідачі не забезпечують харчування, навчання, виховання, медичного догляду та лікування [PERSON] , [INFO] , свідомо ухиляються від спілкування з дитиною, причому роблять це без поважних причин, і в зв`язку з цим адміністрація Вінницького навчально-реабілітаційного центру «Гніздечко» Вінницької обласної Ради звернулась до суду з даним позовом.Крім того, по відношенню до трьох старших дітей [PERSON] позбавленні батьківських прав. По відношенню до наймолодшої дитини справа про позбавлення батьківських прав перебуває у Вінницькому районному суді. В судовому засіданні 20.08.2019 відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнавали. Просили, щоб сільська рада ще раз здійснила обстеження їхніх житлово-побутових умов, оскільки вони є задовільними. В судове засідання 17.12.2019 учасники справи не з`явилися, хоч в установленому законом порядку повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача Адміністрації Вінницького навчально-реабілітаційного центру «Гніздечко» Вінницької обласної ради згідно з довіреністю Щербина Л.А. попередньо подала через канцелярію суду письмову заяву про проведення судового розгляду справи у її відсутність, в заяві також зазначила, що позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] підтримує повністю, просить його задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служби у справах дітей, сім`ї, молоді та соціального захисту населення Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області згідно з довіреністю Янчук В.І. також попередньо подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, в заяві зазначив, що позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] підтримує повністю, просить його задовольнити. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання 17.12.2019 не з`явилися, будь-яких заяв та відзив на позов до суду не подавали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Судом установлено, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є рідними батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.03.2011 (а.с. 5). 14 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до директора Комунального закладу «Вінницький обласний дитячий будинок «Гніздечко» Вінницької обласної ради» з письмовою заявою, в якій просила зарахувати свою дитину [PERSON] , [INFO] , на тимчасове утримання до даного комунального закладу відповідно до чинного законодавства з метою забезпечення фізичного та розумового розвитку, що підтверджується копією вказаної заяви (а.с. 6). З довідки, виданої директором Комунального закладу «Вінницький обласний дитячий будинок «Гніздечко» Вінницької обласної ради» Басюк М.Н., убачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , дійсно виховується у даному закладі з 14 вересня 2017 року по даний час. Дитина перебуває у закладі на повному державному утриманні (а.с. 7). Згідно з листом Служби у справа дітей, сім`ї, молоді та соціального захисту населення Якушинецької сільської ради за № 14 від 07.03.2019, адресованим директору Комунального закладу «Вінницький обласний дитячий будинок «Гніздечко» Вінницької обласної ради» Басюку М.Н., було заборонено без погодження в вказаною Службою надавати дозвіл [PERSON] забирати на вихідні дні та на канікули із даного закладу дочку [PERSON] у зв`язку з відсутністю умов проживання за місцем проживання матері за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією вказаного листа (а.с. 8). Відповідно до акта, затвердженого КЗ «Вінницький обласний дитячий будинок «Гніздечко» Вінницької обласної ради» 12.04.2019, з 14 вересня 2017 року по даний час [PERSON] , [INFO] , виховується в даному закладі. За час перебування у закладі батьки дитину відвідують рідко, але участі у вихованні і навчанні дитини не приймають, приходять в антисанітарному стані, після вживання алкогольних напоїв. Письмових чи усних заяв, листів щодо вирішення подальшої долі дитини від них не поступало (а.с. 4). З копії довідки-характеристики № 1044/08-04, виданої Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області 20.03.2019, вбачається, що [PERSON] проживає на території ради у будинку своєї бабусі разом з чоловіком [PERSON] . Зловживає спиртними напоями, ніде не працює. В будинку антисанітарія, умов для проживання дітей не створено. Постійно збираються сумнівні компанії. [PERSON] не виконує батьківські обов`язки відносно своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , яка знаходиться у Вінницькому навчально-реабілітаційному центрі «Гніздечко». До виконкому надходили скарги від сусідів та жителів села на поведінку [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до довідки-характеристики № 4037/08-04, виданої Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області 01.10.2019 на ім`я [PERSON] , [INFO] , останній за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, має двох дітей, які виховуються в інтернатних закладах. Гр. [PERSON] не має постійного місця роботи, іноді зловживає алкогольними напоями, має низький виховний потенціал. Скарг від жителів села та сусідів на його поведінку до сільської ради не надходило. У вживанні наркотиків не помічений. Компрометуючими матеріалами на гр. [PERSON] сільська рада не володіє (а.с. 71). Відповідно до довідки-характеристики № 4036/08-04, виданої Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області 01.10.2019 на ім`я [PERSON] , [INFO] , остання за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, має двох дітей, які виховуються в інтернатних закладах. Гр. [PERSON] не має постійного місця роботи, іноді зловживає алкогольними напоями, має низький виховний потенціал. Скарг від жителів села та сусідів на її поведінку до сільської ради не надходило. У вживанні наркотиків не помічена. Компрометуючими матеріалами на гр. [PERSON] сільська рада не володіє (а.с. 72). Вінницьким районним судом Вінницької області рішенням від 25 жовтня 2011 року по справі № 2-1477/11, яке набрало законної сили 07 листопада 2011 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було позбавлено батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією вказаного рішення (а.с. 10). З копії акта обстеження матеріально-побутових умов відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 12.03.2019 вбачається, що на час обстеження будинку було встановлено, що у ньому, крім останніх, проживає також [PERSON] , [INFO] (сестра [PERSON] ). На час обстеження в будинку перебували, крім вказаних осіб, ще троє невідомих осіб чоловічої статі, які розпивали спиртні напої, на столі знаходився брудний посуд, на підлозі валялися пляшки з-під спиртних напоїв, стояв неприємний запах. Будинок складається з двох кімнат, сіней та веранди. В кімнатах брудно, задимлено, стіни поцвілі - не побілені, підлога земляна, на ліжках матраци пропалені, брудні, на них відсутня постільна білизна, вікна трухляві, на них відсутні занавіски. [PERSON] має двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , яка перебуває у Вінницькому навчально-реабілітаційному центрі «Гніздечко» та [PERSON] , [INFO] , яка перебуває у ОКЗ «Вінницький спеціалізований будинок дитини з ураженням ЦНС та порушенням психіки». [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] , який навчається у Прибузькій школі-інтернаті.Комісією встановлено, що у будинку відсутні належні умови дляпроживання та всебічного розвитку дітей, що може спричинити трагічні наслідкидля їх життя та здоров`я (а.с. 11). З акта обстеження матеріально-побутових умов відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 09.09.2019 вбачається, що на час обстеження будинку було встановлено, що за вказаною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] (пенсіонер), [PERSON] , [INFO] (дочка), [PERSON] , [INFO] (зять). [PERSON] має п`ятеро малолітніх дітей, відносно трьох з яких позбавлена батьківських прав, двоє інших, а саме: [PERSON] , [INFO] , перебуває у Вінницькому обласному дитячому будинку «Гніздечко», а [PERSON] , [INFO] , перебуває в ОКЗ «Вінницький спеціалізований будинок з ураженням ЦНС та порушенням психіки».Житловий будинок складається з двох кімнат, сіней та веранди. Житлове приміщення потребує капітального ремонту. В одній житловій кімнаті знаходиться два односпальних ліжка, шафа, крісло, тумбочка, проживає троє дорослих осіб. Інша житлова кімната мала за розмірами, в ній знаходиться піч, опалювальна грубка, а також облаштовано два спальних місця для дітей, що є небезпечним, оскільки при опалюванні житлового приміщення діти, перебуваючи в даній кімнаті, можуть потравитися чадним газом. [PERSON] та [PERSON] мають низький спільний дохід, не маютьпостійного місця роботи, підробляють на тимчасових заробітках (в літній період наймаються пасти корів), в зимовий період недостатній дохід сім`ї зменшується, оскільки відсутні сезонні роботи. Малого доходу сім`ї ледве вистачає на утримання їх самих, не кажучи вже про утримання двох малолітніх дітей, які потребують постійного харчування, одягу, теплого приміщення в зимовий період, безпечного місця для сну.Підсобне господарство, за допомогою якого можна покращити своє матеріальне становище (обробка земельної ділянки, утримання домашньої птиці тощо), не ведеться. Палива на зимовий період не заготовлено.На час обстеження [PERSON] та [PERSON] перебували у тверезому стані.Комісією встановлено, що, незважаючи на те, що гр. [PERSON] та гр. [PERSON] доклали зусиль аби покращити стан житлового приміщення, однак постійне проживання малолітніх дітей в даній сім`ї є небезпечним, оскільки діти потребують постійного належного догляду, а не тільки періодичного (а.с. 70). 16 жовтня 2019 року, комісією у складі в.о. начальника служби у справах дітей, сім`ї, молоді та соціального захисту населення Якушинецької сільської ради Янчука В.І., в.о. директора КЗ «Центр надання соціальних послуг Якушинецької сільської ради» Михайлюк В.С, дільничного офіцера поліції [PERSON] , було складено акт обстеження матеріально-побутових умов проживання гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої і проживаючої за адресою: [ADDRESS] , аналогічний акту обстеження матеріально-побутових умоввід 09 вересня 2019 року, за виключенням того, що на час обстеження [PERSON] перебувала у нетверезому стані, її батько [PERSON] також перебував у нетверезому стані. В кімнатах підлога земляна, на ліжках відсутня постільна білизна, по приміщенню розкидані різні речі. Також комісією встановлено, що, враховуючи життєву історію даної сім`ї, батькам малолітніх дітей, які перебувають в інтернатних закладах, важко налагодити свою життєдіяльність таким чином, щоб самостійно виховувати своїх власних дітей, без шкоди для їхнього здоров`я, розвитку та безпеки (а.с. 79). Згідно з ч.ч. 5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області 29 травня 2019 року було надано висновок № 10-02/469 щодо позбавлення батьківських прав, згідно з яким Комісія з питань захисту прав дитини встановила, що мати [PERSON] та батько [PERSON] не приймають участі у вихованні дитини, не цікавляться її розвитком, вихованням та станом здоров`я, не підтримують матеріально, а тому є всі підстави для позбавлення останніх батьківських прав по відношенню до своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 38). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 150 СК України закріплюється обов`язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її. Частиною 1 статті 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними (ч. 1 ст. 163 СК України). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України). Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини 4 статті 10, частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Таким чином, судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Відтак, позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Тобто, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. Суд вважає, що при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Окрім того, вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, суд приймає до уваги сам факт заперечення відповідачами позовної вимоги про позбавлення їх батьківських прав, що свідчить про їхній інтерес до дитини. Разом з тим, суд не вважає виправданою поведінку батьків, яка проявляється у не відвідуванні закладу, в якому постійно перебуває їхня дочка [PERSON] , не спілкуванні з [PERSON] , відсутністю інтересу щодо її стану здоров`я, розвитку, виховання та навчання у необхідному обсязі, не створення належних умов для проживання та розвитку дитини. Таким чином, суд погоджується з рішенням органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхньої дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки органом опіки та піклування належним чином обґрунтовано, що позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Крім того, протягом розгляду справи у суді відповідачі лише словесно заперечували проти позбавлення їх батьківських прав відносно дочки [PERSON] , натомість жодних дій, які б свідчили про їх виправлення, а саме про те, що вони цікавляться дочкою [PERSON] , намагаються дбати про неї та забезпечити їй належні умови для проживання останніми вчинено не було. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для того, щоб зробити обґрунтований висновок про ухилення [PERSON] та [PERSON] від виховання дочки [PERSON] , [INFO] , і свідчать про свідоме та умисне нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] у даному випадку є доцільним та необхідним, оскільки протилежне, з огляду на встановлені судом обставини, може спричинити трагічні наслідки для життя та здоров`я їхньої дочки [PERSON] ,а тому вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині 2 статті 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Так, при визначенні розміру аліментів, суд, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, врахував: стан здоров`я та матеріальне становище дитини [PERSON] , яка здорова; стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів, які працездатного віку та за станом свого здоров`я мають можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON] , 2011 року народження, а також наявність у відповідачів ще чотирьох малолітніх дітей, тому вважає необхідним та достатнім стягувати з кожного відповідача аліменти в розмірі по 1/8 частці від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 25 квітня 2019 року (з часу звернення з вказаним позовом до суду) і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення аліментів з кожного відповідача по 1/3 частці заробітку (доходу), тому вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дітей, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. слід стягнути в рівних частках з відповідачів на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial