Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) 08 квітня 2014 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 20 070 грн.83 коп. за період з жовтня 2012 року по березень 2014 року включно, мотивуючи свої вимоги тим, що боржник у виконавчому провадженні - її бувший чоловік - є батьком дитини, сина [PERSON], [INFO] і за рішенням суду від 20 червня 2014 року на користь позивача з його заробітної плати стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини на утримання дитини, починаючи з 28 січня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до з [INFO] року. Аліменти за період з жовтня 2012 року по березень 2014 року всупереч вимогам закону боржник їй не сплатив, тобто із нею не розрахувався. В судовому засіданні позивач та її представник на позовних вимогах наполягають посилаючись на викладені обставини. Інтереси відповідача в суді по довіреності представляла [PERSON] Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, просить суд врахувати, що він надавав допомогу в утриманні дитини, з квітня 2014 року дитина проживає з батьком, має намір залишитись проживати у нього, а не з матір'ю. Він весь цей час утримує дитину Наявність боргу пояснює тим, що він не має доходу, однак на обліку в Олександрійському міськрайонному центрі зайнятості не перебуває. Представник відповідача в суді позов не визнає повністю. Інтереси позивача в суді за договором представляв [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-15, 16, 22 ЦК України та ст. 196 Сімейного кодексу України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір аліментів може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач у справі - [PERSON] є батьком дитини - сина [PERSON], [INFO], за рішенням суду від 09 лютого 2009 року з його заробітної плати на користь позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини на утримання дитини, починаючи з 28 січня 2009 року і до досягнення Катериною повноліття, тобто до [INFO] року. Аліменти за період з жовтня 2012 року по березень 2014 року всупереч вимогам закону боржник своєчасно не сплатив позивачу, тобто із нею не розрахувався. Згідно довідки ВДВС Олександрійського МРУЮ від 14 серпня 2013 року заборгованість за аліментам за виконавчим листом, виданим на виконання вказаного судового рішення, станом на 14 серпня 2013 року складає 14 853 грн.07 коп. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за період з серпня 2013 року по січень 2014 року відповідачем було сплачено300 грн. Суд дійшов висновку, що несвоєчасна виплата аліментів є порушенням прав позивача. Всебічно з'ясувавши причини і умови, що призвели до порушення прав позивача суд вважає, що порушене право підлягає захисту і на користь позивача необхідно стягнути суму на часткове задоволення позовних вимог. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] в присутності батьків та представника служби у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації дав суду показання, що він дійсно з 15 квітня 2014 року проживає із батьком і має намір проживати з ним, навчатись за місцем проживання у батька. Не заперечує, що батько надавав йому матеріальну допомогу, за час, коли він проживав з мамою. Матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували в шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], на утримання якого за рішенням Олександрійського міського суду з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно з 28 січня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. Виконавчий лист, виданий на виконання зазначеного рішення направлявся на виконання до ДВС, наявна заборгованість по сплаті аліментів. За даними розрахунку пені на заборгованість зі сплати аліментів за період з жовтня 2012 року по березень 2014 року становить 20 070 грн. 83 коп. Оскільки згідно з положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. З огляду на це суд погоджується з розміром обрахованої позивачем за правилами ст. 196 СК України пені з урахуванням загальної кількості днів з початку прострочення в розмірах, що вказані в розрахунку пені. Суд вважає, що такий розрахунок заборгованості узгоджується з вимогами ст. 196 СК України. Факт наявності заборгованості і її розмір представник відповідача не оспорює, звертається до суду із проханням про зменшення розміру пені, враховуючи, що дитина проживає з батьком. Просить суд врахувати, що відповідач звернувся до суду із позовом про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах у передбаченому законом порядку. Відмовляючи частково в задоволенні позову в частині стягнення неустойки, суд керувався Пленумом Верховного Суду України, зокрема п. 22 постанови № 3 від 15 травня 2005 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» який роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, її затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Оскільки відповідач є працездатним, відповідно до ст. 180 СК України був зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, заборгованість він не сплатив, обставини, на які він посилався, заперечуючи проти позову, суд не приймає до уваги, оскільки до суду не надані достовірні та належні докази того, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з незалежних від нього причин, тобто була наслідком відсутності роботи чи з інших причин. Суд також приймає до уваги, що позивач також не надала суду доказів про сукупний доход сім'ї. Виходячи з викладених обставин, суд вважає можливим зменшити розмір пені до розміру, що становить 5 000 грн. 00 коп. Саме таку суму суд стягує з відповідача на користь позивача. Суд приймає до уваги, що позивач раніше зверталася до суду із позовом про стягнення пені. За рішенням суду з відповідача було стягнуто суму 225 928 грн. 38 коп. за рішенням апеляційного суду Кіровоградської області апеляційну скаргу було задоволено частково, рішення Олександрійського міськрайонного суду від 07 березня 2013 року скасовано, позовні вимоги було задоволено частково. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму 3 000 грн. пені за несвоєчасну виплату аліментів Суд вважає необхідним стягнути судові витрати з відповідача на користь держави, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial