Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

[PERSON] предявила позов до Самчинецької сільської ради Старокостянтинівського району про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що 18 червня 2014 року помер її дід [PERSON], який 14 квітня 2010 року склав заповіт, згідно з яким заповів все належне йому майно, в тому числі дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3.85 га та 3.34 га, котрі належали йому відповідно на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії РІ №754330, виданого Самчинецькою сільською радою 28 серпня 2001 року, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 9 грудня 2003 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою, їй та її рідній сестрі [PERSON] в рівних частинах кожній. [PERSON] у встановлений законом строк відмовилась від прийняття спадщини за заповітом. Вона як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину шляхом подачі до державної нотаріальної контори заяви про її прийняття, однак державним нотаріусом відмовлено їй в оформлені спадщини на земельні ділянки, оскільки в державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 №754330 спадкодавця по батькові вказано Сігізмундович, а щодо земельної ділянки площею 3.34 га, то за [PERSON] право власності на вказану земельну ділянку не зареєстровано і, крім того, втрачений державний акт серії РІ № 754331, на підставі якого видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Тому просить задовольнити її позовні вимоги. Позивачка та представник відповідача в судове засідання не зявились, однак подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі. Позивачка позовні вимоги підтримує, відповідач не заперечує проти задоволення позову. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії РІ №754330, виданого Самчинецькою сільською радою Старокостянтинівського району 28 серпня 2001 року, [PERSON] належала земельна ділянка площею 3.85 га для товарного сільськогосподарського виробництва. При оформленні державного акта було невірно вказано по батькові [PERSON], зокрема, замість Сигізмунтович помилково зазначено Сігізмунтович. Крім того, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 9 грудня 2003 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою, та зареєстрованого в реєстрі №2662, [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] успадкував земельну ділянку площею 3.34 га, яка належала їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії РІ №754331, виданого Самчинецькою сільською радою Старокостянтинівського району 28 серпня 2001 року. Право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] не зареєстровано, оскільки згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом державним нотаріусом не був виданий йому державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначені обставини підтверджуються копіями матеріалів спадкової справи. Відповідно до вимог ст.1216, 1225, 1269 ч.1, 1270 ч.1 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з п.п.9 п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17 жовтня 2013 року, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею. Зі змісту п.п.4.15, 4.20 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, убачається, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України \~Про державну реєстацію речових прав на нерухоме майно, зокрема, державних актів на право власності на земельну ділянку та витягу з Державного земельного кадастру. В судовому засіданні доведено, що державний акт серії РІ №754330 на право приватної власності на землю, який виданий Самчинецькою сільською радою Старокостянтинівського району 28 серпня 2001 року, на імя [PERSON], належав [PERSON], котрий помер 18 червня 2014 року. Оскільки після смерті [PERSON] позивачка прийняла спадщину, тому вона має право на земельні ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва: площею 3,85 гектара, яка належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії РІ №754330, виданого Самчинецькою сільською радою 28 серпня 2001 року, та площею 3.34 гектара, котра належала йому відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 9 грудня 2003 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі №2662. Враховуючи, що відповідачем по справі є орган місцевого самоврядування, то судові витрати слід віднести на рахунок позивача. На підставі ст. 1216, 1225, 1269-1270 ЦК України, п.п.9 п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17 жовтня 2013 року, п.4.15, 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року,

Outcome: approved