Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], (далі-позивачі) звернулись до суду з позовом до Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області, (далі - відповідач), в якому просили визнати за ними в рівних частках (по ? за кожним) право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] року, до складу якого входить: домоволодіння по [ADDRESS] земельна ділянка загальною площею 0,437 га та земельна ділянка площею 0,0377 га. В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що [INFO] року померла їх мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на згадане вище нерухоме майно. Вони є спадкоємцями першої черги за законом та спадщину після смерті матері прийняли своєчасно. Проте, державний нотаріус відмовив їм у видачі відповідних свідоцтв про право на спадщину за законом на вказане вище майно в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивачі в судове засідання не прибули, через канцелярію суду подали письмові заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач також надіслав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без участі його представника, проти позову не заперечували. Дослідивши письмові матеріали справи та спадкової справи №242 за 2014 рік до майна померлої [INFO] року [PERSON], заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла мати позивачів - [PERSON], що підтверджується відповідними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, а саме: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER], видане 22.07.2014 р. виконкомом Лишнянської сільської ради Макарівського району; рішенням Святошинського районного суду м. Києва №759/17157/14-ц від 16.01.2015 року, яке набрало законної сили 10.02.2015 року, та яким встановлено факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є сином, а [PERSON] є донькою [PERSON], яка померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема на домоволодіння по [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,0377 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS] земельну ділянку загальною площею 0,437 га, що розташована по [ADDRESS], та складається з двох земельних ділянок: площею 0,250 га з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку та площею 0,187 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №242 за 2014 рік до майна померлої [INFO] року [PERSON], єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину після її смерті є її діти, а позивачі у справі: [PERSON] та [PERSON], які у визначений ст.1270 ЦК України строк подали до нотаріальної контор заяви про прийняття спадщини. Інші спадкоємці майна померлої [PERSON], які би спадщину прийняли, судом не встановлені, що підтверджується відсутністю у спадковій справі відповідних заяв про прийняття спадщини, а також підтверджується довідкою №334, яка видана 06.09.2014 року Лишнянською сільською радою Макарівського району, звідки вбачається, що на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] разом з нею до дня смерті проживала та була зареєстрована дочка - [PERSON]. Проте, державний нотаріус Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області своєю постановою № 1990/02-31 від 12.12.2015 року відмовив позивачам у видачі відповідних свідоцтв про право на спадщину за законом, а саме: на домоволодіння по [ADDRESS], в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу; на земельну ділянку загальною площею 0,437 га - у зв'язку з тим, що земельній ділянці не було присвоєно кадастровий номер, що унеможливлює отримання витягу про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, який є необхідним для вчинення нотаріальної дії; на земельну ділянку площею 0,0377 га - в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який було втрачено. Те, що згадане домоволодіння по [ADDRESS] належало померлій [PERSON] довідкою №83 від 24.03.2015 року Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області. Відповідно до технічного паспорту, виданого КП КОР «Північне бюро технічної інвентаризації», до складу домоволодіння за вказаною вище адресою входить: житловий будинок загальною площею 75,2 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м. - під літерою «А», погріб під «Ж», веранда «а», прибудова «а1», гараж «Б», літня кухня «В», сарай «Г», навіс «Д», вбиральня «Е», сарай «Ж», ганок до «а1», свердловина №1, ворота з хвірткою №2, хвіртка №3, хвіртка №4, хвіртка №5, хвіртка №6, огорожа №7, огорожа №8. Те, що земельна ділянка загальною площею 0,437 га, що розташована по [ADDRESS], та яка складається з двох земельних ділянок: площею 0,250 га з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку та площею 0,187 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, належала померлій [PERSON] підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виготовленого на її ім'я на підставі Рішення Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області від 04.06.1996 року, який зареєстрований 14.04.1998 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 273. Відповідно до кількісної характеристики земель переданих приватну власність, зазначеної на зворотному боці Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], земельна ділянка загальною площею 0,437 га складається з наступних земельних ділянок: ріллі - 0,337 га, багаторічних насаджень - 0,070 га, під будівлями, лісами та іншими угіддями - 0,030 га. Проте, земельній ділянці загальною площею 0,437 га не було присвоєно кадастровий номер (на момент видачі державного акту інструкцією від 15.04.93 р. №28 та Постановою ВР України «Про оформлення державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» не було передбачено присвоєння кадастрових номерів на земельні ділянки), що унеможливлює отримання витягу про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, який є необхідним для вчинення нотаріальної дії. Те, що земельна ділянка площею 0,0377 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], належала померлій [PERSON] підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виготовленого на її ім'я на підставі Рішення Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області № 120 від 19.06.2007 року, зареєстрованого 18.09.2012 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №322270001009963. Вирішуючи спір, суд виходить також з наступного. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи викладене, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: approved