Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

[PERSON], яка представляє інтереси позивача [PERSON] за дорученням , звернулася в суд з позовом до відповідача і просить визначити, що частки померлих [PERSON] , яка померла 19.12.2000 року та [PERSON], який помер 07.03.2016 року в праві спільної сумісної власності на квартиру№32 по пр..Соборному ( попередня назва пр..Леніна) будинок 43 в м.Олександрії Кіровоградської області є рівними та становлять по ? частки у кожного.Мотивує позов тим, що 19.12.2000 року померла бабуся позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина,яка складається з належної їй частки в праві спільної сумісної власності на квартиру №32 по пр..Леніна(Соборному) будинок №43 в м. Олександрії,яка належала їй відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.04.1993р.Співвласником квартири являвся і батько позивача та зять померлої [PERSON] - [PERSON],який помер 07.03.2016 року.За життя [PERSON] склала заповіт,яким заповідала належну їй частину квартири позивачу та його сестрі [PERSON],що підтверджується заповітом, посвідченим 14.06.1994року першою Олександрійською державною нотаріальною конторою за №1-1968.Після смерті спадкодавця позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном ,що підтверджується наявністю в позивача правовстановлюючих документів на спадкову квартиру, що відповідно до ст.549 ЦК УРСР,що був чинний на час відкриття спадщини, свідчить про прийняття ним спадщини. Сестра позивача [PERSON] за прийняттям спадщини не зверталася, дій,що свідчать про її прийняття не вчинила. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи та довідкою з КП «Житлогосп» від 15.07.2016року.Нещодавно позивач звернувся до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину,однак, постановою від 04.10.2016року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину,оскільки спадкова квартира є обєктом спільної сумісної власності померлих [PERSON] та [PERSON]Д.Д частки померлих в праві спільної сумісної власності не визначено, про що свідчить свідоцтво про право власності та архівна довідка КП ОМБТІ.Позивач є єдиним спадкоємцем,що прийняв спадщину після смерті батька - [PERSON],який згідно заповіту,копія якого додається, заповідав належну йому частину в квартирі позивачу та його сестрі, [PERSON],яка спадщину не прийняла. Однак, враховуючи,що спадкова справа після померлого [PERSON] заведена іншим нотаріусом, а саме - приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу Тернопільської області [PERSON], то свідоцтва про право на спадщину на майно померлих будуть видані окремо. Враховуючи,що оформлення спадкових прав після померлих здійснюється в різних нотаріусів відповідно до місць відкриття спадщини, і жоден з нотаріусів не наділений правом самостійно визначати частку померлого ,то оформити свої спадкові права позивач не може до визначення часток померлих в спільному сумісному майні. Таким чином позивач має перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку та змушений звернутися до суду. Визначення розміру частки спадкодавця надасть позивачу можливість оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку за місцем відкриття спадщини. Представник позивача в судове засідання не з'явилася , подала заяву про розгляд справи без її участі , позов підтримала , просить задоволити позов. Представник відповідача направив заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає ,що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу (визначення) частки із / у майна (і), що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову , практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК) . Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Розглядаючи спори, пов'язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У пункті 3.4. Інформаційного листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] ( попередня назва пр..Леніна) в м.Олександрії Кіровоградської області , яка є спадковим майном , була набута у власність [PERSON] та [PERSON] в результаті приватизації житла,яка здійснювалася відповідно до ЗУ «Про приватизацію житлового фонду». Цим законом встановлено, що передача квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї,які постійно мешкають у цій квартирі. Оскільки законом не визначено умов,за яких один із членів сім'ї матиме більшу або меншу частку в приватизованому житлі,то частка кожного є рівною. Встановлено, що 19.12.2000 року померла [PERSON], а 07.03.2016 року помер [PERSON] Дмитрович.Після їх смерті відкрилася спадщина на дану квартиру. Приватним нотаріусом [PERSON] Борщівського районного нотаріального округу 21.06.2016 року відкрито спадкову справу № 135/2016 після смерті [PERSON] Дмитровича.Згідно копії спадкової справи [PERSON] 9.12.1996 року склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON] . З заявою про прийняття спадщини до даного нотаріуса звернувся [PERSON] .Його сестра [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини. Свідоцтво про право на спадщину не видане. Приватним нотаріусом [PERSON] Олександрійського міського нотаріального округу 4.10.2016 року відкрито спадкову справу № 14/2016 після смерті [PERSON]. Згідно копії спадкової справи [PERSON] 14.06.1994 року склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON].З заявою про прийняття спадщини до даного нотаріуса звернувся [PERSON] .Його сестра [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини. Постановою від 04.10.2016року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину,оскільки спадкова квартира є обєктом спільної сумісної власності померлих [PERSON] та [PERSON], частки померлих в праві спільної сумісної власності не визначено, про що свідчить свідоцтво про право власності та архівна довідка КП ОМБТІ. Враховуючи,що померлі співвласники не укладали між собою жодних договорів щодо розміру часток, то їх частки є рівними .З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved