Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] у листопаді 2014 року звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради про поновлення строку для прийняття спадщини та визнання права власності. В обґрунтування позову посилалась на те, що [PERSON], який є її прадідом, на підставі договору купівлі - продажу був власником житлового будинку [ADDRESS], в якому мешкав зі своєю дружиною [PERSON] та їх молодшим сином - [PERSON], [INFO] Також у зазначеному будинку був зареєстрований їх старший син - [PERSON], [INFO], який не мешкав у зазначеному будинку, оскільки постійно проживав на території Росії. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадкоємцями першої черги були його дружина та сини, але спадщина не була ними прийнята у зв'язку із відсутністю відповідних документів. [INFO] померла [PERSON], а [INFO] помер [PERSON] Після його смерті спадкоємцями на прийняття спадщини були його сини - [PERSON] та [PERSON], які постійно мешкають та зареєстровані в м. Одінцово та с. Немчіновка Одинцовського району Московської області Російської Федерації. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадкоємців не було. За домовленістю між спадкоємцями, а саме, [PERSON] та [PERSON], які не забажали оформлювати своє право на спадщину, позивач, як близький родич просить поновити їй строк для прийняття спадщини та визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Від позивача надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача до суду не з'явився, хоча про день та час слухання справи був сповіщений своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 26.04.1983 року, посвідченого Першої нотаріальною конторою [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] [INFO] помер (а.с. 7-8). Для прийняття спадщини дружиною померлого, рішенням народного суду Заводського району м. Запоріжжя від 17.07.1986 року встановлено факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS], яку вона фактично прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON], але зареєструвати через відсутність відповідних документів так і не змогла. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були: [PERSON] та [PERSON] [INFO] помер [PERSON], а [INFO] помер [PERSON] Після смерті [PERSON] залишились спадкоємці за законом, а саме сини: [PERSON] та [PERSON] Інших спадкоємців за законом немає. Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В своєму позові позивач зазначає, що оскільки спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] відмовились від прийняття спадщини, що підтверджується заявою від 18.09.2014 року, то вона є спадкоємцем наступної черги за законом на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 20). Згідно ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Заявлена позивачем [PERSON] вимога про поновлення строку на прийняття спадщини не відповідає чинному законодавству у контексті ст.1272 ЦК України, а вимога про встановлення їй додаткового строку на прийняття спадщини позивачем не заявлялася. Щодо позовних вимог про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, суд зазначає наступне. Згідно до п. 23 Постанови Пленума Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину в розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріус відмовить позивачу в оформленні права на спадщину, то після цього у неї виникне право на звернення до суду з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. З урахуванням викладеного, позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню, оскільки не вбачається спору про право.

Outcome: dismissed