Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Варава Романа Сергійовича та Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», просила визнати виконавчий напис від 07 листопада 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за №2431, щодо договору [NUMBER] від 30 вересня 2011 року про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 18 417,09 грн., таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 26 березня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. (а.с.19-20) Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 07 червня 2018 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення доказів та зобов'язано ПАТ «Перший український міжнародний банк» надати суду належним чином завірені копії: матеріалів кредитної справи; документів, які підтверджують переуступку права вимоги; докази на підтвердження направлення на адресу позивача повідомлення про відступлення права вимоги. (а.с.80-81) Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 26 липня 2018 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення доказів та зобов'язано ПАТ «Перший український міжнародний банк» надати суду належним чином завірену копію акту прийому-передачі кредитної справи, зобов'язаноприватного нотаріуса Київського міського нотаріального округуХара Н.С. надати суду належним чином завірені копії документів про безспірність заборгованості, які слугували підставою для вчинення виконавчого напису від 07 листопада 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №2431. (а.с.122-124) 26 липня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закінчення підготовчого провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. (а.с.125-126) Позивач та представник представника - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач - приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Варава Р.С., в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов, заяви (клопотання) до суду не подав. Представник відповідача - ПАТ «Перший український міжнародний банк», в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, правом подати відзив на позов не скористався, однак в направленому на адресу суду супровідному листі, долученому до матеріалів справи (а.с.96) зазначив, що 30 вересня 2011 року між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та позивачем було укладено Договір страхування та Договір карткового рахунку (договір оферти) [NUMBER]. ПАТ «ПУМБ» є правонаступником всіх прав та обов'язків ПАТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» і АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» в результаті реорганізації шляхом приєднання. Повідомлення сторони про стан та розмір заборгованості здійснювалось у вигляді письмової вимоги за вих.№1796 від 25 липня 2017 року. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., в судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином по дату, час та місце розгляду справи, направила на адресу суду пояснення, долучені до матеріалів справи (а.с.45), разом з клопотанням про розгляд справи у відсутності третьої особи, за змістом пояснень просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю з тих підстав, що на підтвердження безспірності заборгованості банком було надано виписку з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором [NUMBER] від 30 вересня 2011 року, також просила розглянути справу у її відсутність. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 30 вересня 2011 року [PERSON], прийнявши пропозицію АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», уклала Договір карткового рахунку та договір страхування (оферти) [NUMBER], згідно умов якого на ім'я позивача було відкрито картковий рахунок, випущено платіжну картку, встановлено ліміт овердрафту (кредитування) за рахунком та оформлено страхування майнових інтересів. Згідно основних умов договору рахунку, валютою рахунку є гривня, ліміт овердрафту 15000,00грн., строк користування овердрафтом - 24 місяці, процентна ставка - 36% річних, встановлені страховий тариф та страхова премія. (а.с.97-104) Даний договір складається з Анкети АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» (а.с.97), заяви про відкриття карткового рахунку та оформлення платіжної картки АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» (а.с.99-100) та пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферти) (а.с.101-104). Також 30 вересня 2011 року [PERSON] було отримано платіжну картку, що підтверджується розпискою позивача. (а.с.98) ПАТ «Перший український міжнародний банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» в результаті реорганізації шляхом приєднання останнього, відповідно до Договору про приєднання, затвердженого 27 жовтня 2014 року. (а.с.143-148) 29 липня 2017 року ПАТ «Перший український міжнародний банк» на адресу [PERSON] була надіслана письмова вимога (повідомлення) від 25 липня 2017 року, якою позивача повідомлялось про наявність заборгованість за кредитним договором [NUMBER] від 30 вересня 2011 року станом на 25 липня 2017 року в розмірі 18417,09грн. та вимогоюпро негайне виконання зобов'язань за кредитним договором - погашення вказаної заборгованості, та попереджено позичальника, що у разі невиконання вимоги щодо погашення заборгованості, банк застосує заходи: примусового позасудового стягнення заборгованості, зокрема, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса; примусового судового стягнення заборгованості. (а.с.105-106, 107) Направлена на адресу позивача письмова вимога не отримана адресатом та повернута відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання (а.с.108-110), ці обставини не заперечується сторонами у справі. 07 листопада 2017 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. надійшла заява представника ПАТ «Перший український міжнародний банк» датована 09 жовтня 2017 року про вчинення виконавчого напису для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором [NUMBER] від 30 вересня 2011 року в розмірі 18417,09грн. В день отримання заяви приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2431, яким запропоновано звернути стягнення з громадянки України [PERSON], яка є боржником за кредитним договором [NUMBER] від 30 вересня 2011 року, укладеним із АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», заборгованість за кредитним договором [NUMBER] від 30 вересня 2011 року. Строк платежу настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 09 жовтня 2016 року по 09 жовтня 2017 року. Сума заборгованості складає 18417,09грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 15040,91грн.; прострочена заборгованість за процентами - 3376,18грн. За вчинення цього виконавчого напису стягнуто плати із стягувача в розмірі 400,00грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (Закон № 3425-XII). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. За змістом положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 2 даної Постанови визначено про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 1.1., 1.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерством юстиції України 22.02.2012 N 296/5 (далі за текстом - Порядок) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.1., 3.2. глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172 (далі за текстом - Перелік) (п. 3.5. Порядку). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз'яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. У постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Таким чином, в обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. Однак, при розгляді справи встановлено, що [PERSON] не отримувала письмову вимогу (повідомлення) про сплату заборгованості за кредитним договором [NUMBER] від 30 вересня 2011 року, датовану 25 липня 2017 року. При цьому, за змістом п.5.1. Договору, клієнт зобов'язаний виконати вимогу банку протягом 30 днів від дати отримання відповідного повідомлення банку (або отримання банком поштового повідомлення про неможливість вручення вимоги банку клієнту за його адресою, за умови усного повідомлення про це клієнта по телефону). Разом з тим, докази такого повідомлення (по телефону), з урахуванням неотримання надісланої вимоги позивачем, в матеріалах справи відсутні. Представником банку не зазначалось про таке повідомлення і в надісланому на адресу суду супровідному листі, де були викладені пояснення по справі. Таким чином, суд приходить до беззаперечного висновку про відсутність належного повідомлення позивача про існування заборгованості, що була заявлена до стягнення шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Також, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 викладений правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Частина третя статті 6 ЦК України визначає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, проте не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Норму статті 6 ЦК України розкриває стаття 627 цього Кодексу, в якій зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актівцивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з приписами статей 525, 526, 629 ЦК України, одностороння зміна умов договору не допускається, зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Підпунктом 5.3. Розділу 5 Договору [NUMBER] від 30 вересня 2011 року передбачені санкції, що можуть бути застосовані у випадку невиконання клієнтом вимоги, до яких входить припинення дії картки та на вимогу банку в порядку ст. 625 ЦК України сплати 20% річних від простроченої заборгованості. Розділом 6 Договору [NUMBER] від 30 вересня 2011 року визначені відповідальність сторін та порядок вирішення спорів. Так, п.6.9. Договору визначено, що усі спори за договором, у випадку неможливості їх вирішення сторонами шляхом проведення переговорів, вирішуються в судовому порядку, передбаченому чинним законодавством України. Отже, умовами Договору [NUMBER] від 30 вересня 2011 рокуне передбачений такий позасудовий засобів стягнення заборгованості, як вчинення виконавчого напису нотаріуса. Однак, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус на викладені вище умови договору уваги не звернув. Крім того, ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При цьому, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п.3.4. Порядку). Згідно з умовами Договору [NUMBER] від 30 вересня 2011 року клієнт зобов'язаний щомісячно здійснювати погашення заборгованості за овердрафтом, що виникла у розрахунковому періоді, шляхом поповнення рахунку на кожну розрахункову дату коштами у розмірі, що не менше мінімального платежу (п.3.2.7. Договору) щомісячно в повному обсязі сплачувати проценти за користування овердрафтом (п.3.2.8. Договору). Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку поповнення рахунку на кожну розрахункову дату та/або щомісячної сплати процентів, а отже і початок перебігу строку, з якого у кредитора чи його правонаступника виникло право примусового стягнення боргу за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, право примусового стягнення боргу за кожний черговий платіж починається та обчислюється з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Як убачається з виписки по особовому рахунку Позичальника [PERSON], яка надана ПАТ «Перший український міжнародний банк» приватному нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису, заборгованість по кредитному договору станом на 09 жовтня 2017 року складає 18417,09грн., однакцей документ належним чином не завірений - не містить печатки банку, та у виписці не вказано дати, з якої виникла заборгованість, отже нотаріус не мав можливості перевірити виникнення заборгованості в межах присічного трирічного строку. Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, відсутність у кредитному договору застережних умов щодо такого позасудового порядку звернення стягнення, як вчинення виконавчого напису нотаріусом, та не пересвідчився, що заборгованість нарахована банком в межах трирічного строку, чим порушив вимоги ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості та строки в межах яких вчиняється виконавчий напис. А враховуючи, що стягнення мало місце у позасудовому порядку, позивач була позбавлена можливості висувати свої заперечення щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису, не отримання нею письмової претензії є істотним, вплинуло на її права та обов'язки. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сума боргу зазначена у виконавчому написі нотаріуса, не може бути визнана безспірною, також позивачем не була отримана письмова претензія про сплату заборгованості. За встановлених обставин, суд вважає вимоги позивача пред'явлені до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правомірними, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги. Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Статтею 48 ЦПК України встановлено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідачем є особа, яка за цивільною позовною заявою позивача притягається до відповідальності за порушення чи оспорювання її прав та охоронюваних законом інтересів, а також у передбачених законом випадках, й інші особи, на адресу яких спрямована вимога позивача, яка знайшла своє аргументування та вираження у відповідній позовній заяві, тобто під поняття відповідача підпадає саме та сторона, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Разом з тим, виходячи зі змісті позовної заяви, позивачем окремо визначено у якості відповідача приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Варава Р.С., яким здійснюються примусове виконання виконавчого напису нотаріуса, однак протягом розгляду цивільної справи позивачем не визначено конкретні позовні вимоги, які пред'являються до відповідача, враховуючи його правовий статут та обсяг повноважень, визначений Законом України «Про виконавче провадження». Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 Цивільного процесуального кодексу України) Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначний законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Варава Романа Сергійовича, Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, зважаючи на те, що в розрізі даного спору щодо правомірності вчинення виконавчого напису нотаріусом, заявлений позивачем відповідач - приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Варава Р.С. не порушував та не оспорював прав позивача, отже не є належним відповідачем. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial