Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], законним представником якої є [PERSON], звернулися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради, Комунального підприємства «Житлосервіс «Світанок», третя особа - Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період часу з 07.05.2011 року по [INFO], визнання [PERSON] членом сім'ї [PERSON] - колишнього наймача квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], а також про визнання за [PERSON] та [PERSON] право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що з 07.05.2011 року вона з [PERSON] мешкали однією сім'єю як чоловік та жінка. [PERSON] у безстрокове користування було надано однокімнатну квартиру, загальною площею 32,358 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. За час їх фактичних шлюбних відносин [INFO] року у них народилася донька [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Ні позивач, ні її чоловік у період їхніх фактичних сімейних відносин не перебували у будь-якому іншому зареєстрованому шлюбі. Позивач як його дружина, незважаючи на смерть чоловіка, продовжує мешкати у вказаній квартирі, утримує її шляхом сплати обов'язкових комунальних платежів, підтримує житлове приміщення у належному та задовільному стані. У квартирі знаходяться усі її речі, речі її померлого чоловіка та їхньої доньки. Позивач є одинокою матір'ю, яка самостійно виховує та утримує малолітню дитину, подальше їхнє проживання у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] є вкрай необхідним, оскільки вказана квартира це єдине постійне місце проживання її та їх спільної доньки. У зв'язку з викладеним, позивач звернулася з даним позовом до суду. В судове засідання сторони не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримала, представники відповідачів та представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечували. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копіями листа №528 від 31.05.2005 року за підписом начальника відділу освіти [PERSON], копією договору піднайму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], наявними в матеріалах справи. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05.06.2012 року виконавчим комітетом Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, [PERSON] народилася [INFO] батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 14.11.2016 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер [INFO]. В акті перевірки фактичного проживання в [ADDRESS] від 10.04.2017 року, узгодженому директором КП «Житлосервіс «Світанок» Антоненком П.В. зазначено, що комісія у складі начальника ділянки № 2 Васильченко Л.С., старшого майстра [PERSON] та майстра [PERSON] перевірила проживання громадян у вказаній квартирі і з'ясувала на місці та внаслідок опитування сусідів, що в квартирі тривалий час (більше 5 років) мешкає [PERSON] з дочкою [PERSON]. Встановлено, що [PERSON] фактично більше 5 років проживала однією сім'єю з веденням спільного господарства із колишнім мешканцем квартири [PERSON], перебуваючи з ним фактично у шлюбних відносинах, і маючи від нього дочку [PERSON]. Фактичне проживання [PERSON] з дочкою [PERSON] разом з померлим [PERSON] в квартирі [ADDRESS] впродовж тривалого часу підтверджують сусіди: [PERSON] (кв. [ADDRESS]) та [PERSON] (кв. [ADDRESS]). Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Статтею 3 СК України передбачено, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно ст. 65 Житлового кодексу Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналізуючи викладене вбачається, що позивач проживала з [PERSON] в період часу з 07.05.2011 року до дня його смерті, а саме до [INFO], однією сім'єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS]. Наймачем вказаної квартири був [PERSON] Під час спільного проживання [INFO] у них народилася спільна донька - [PERSON]. Крім того, у зазначений період часу позивач та [PERSON] були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Таким чином вбачається, що позивач та її малолітня донька [PERSON] були членами сім'ї наймача квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], вселилися до вказаного приміщення на законних підставах, а тому набули право користування вказаним жилим приміщенням. З огляду на вищевикладене, враховуючи визнання позову представниками відповідачів, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved