Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Генеральний страховий фонд - Життя» (надалі - «Відповідач», ПРАТ «СК «Генеральний страховий фонд - Життя») про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Генеральний страховий фонд - Життя» на користь [PERSON] викупну суму в розмірі 3 321,48 доларів США в еквіваленті національної валюти України згідно з офіційним курсом Національного Банку України на день постановлення рішення. Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв'язку з анулюванням ПРАТ «СК «Генеральний страховий фонд - Життя» ліцензії на страхування життя та виключенням з реєстру фінансових установ, [PERSON] звернулася до Відповідача про припинення Договору страхування життя № 060130 від 18 лютого 2006 року, який було укладено між нею та ПРАТ «СК «Генеральний страховий фонд - Життя», та виплату викупної суми. Станом на сьогоднішній день Відповідачем викупну суму Позивачу не повернуто, що, на думку Позивача, суперечить вимогам закону. Враховуючи вищезазначене, а також факт сплати страхових внесків за дев'ять років, Позивач звернулася до суду з даним позовом про стягнення викупної суми в розмірі 3 321,48 доларів США. Представником Позивача подано заяву про розгляд справи без її участі, в якій вона проти заочного розгляду справи не заперчувала. Відповідач - ПРАТ «СК «Генеральний страховий фонд - Життя», - явку уповноваженого представника в судове засідання повторно не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими конвертами з кореспонденцією суду, які направлялися на зареєстровану юридичну адресу Відповідача та повернулися на адресу суду з відміткою поштового органу «за закінченням терміну зберігання». Письмового відношення Відповідача до позову до суду не надходило. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, зважаючи на заяву представника Позивача, в якій вона не заперечувала проти винесення заочного рішення, з огляду на подання представником Позивача достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 18 лютого 2006 року між ЗАТ «СК «Генеральний страховий фонд - Життя» (Страховик) та [PERSON] (Страхувальник) було укладено Договір страхування життя №060130 серія АГ від 18 лютого 2006 року (надалі - також «Договір страхування»), відповідно до пункту 6 якого об'єктом страхування за даним Договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням Страхувальника або Застрахованої особи. Відповідно до частини 4 статті 19 Закону України «Про страхування» грошові зобов'язання сторін по договорах страхування життя, за їх згодою, можуть бути визначені як у національній валюті України, так і у вільно конвертованій валюті або розрахункових величинах, що визначають фактичний розмір зобов'язань страховика на дату виникнення або виконання цих зобов'язань. Згідно з пунктом 7 Договору страхування страховий внесок, еквівалент у валюті зобов'язання складає 300,00 доларів США; загальна кількість внесків - 10; періодичність сплати внесків - один раз на рік. Порядок та підстави припинення договору страхування врегульовано статтею 997 Цивільного кодексу України. Так, договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом. Якщо страхувальник прострочив внесення страхового платежу і не сплатив його протягом десяти робочих днів після пред'явлення страховиком письмової вимоги про сплату страхового платежу, страховик може відмовитися від договору страхування, якщо інше не встановлено договором. Страхувальник або страховик може відмовитися від договору страхування в інших випадках, встановлених договором. Страхувальник або страховик зобов'язаний повідомити другу сторону про свій намір відмовитися від договору страхування не пізніш як за тридцять днів до припинення договору, якщо інше не встановлено договором. Страховик не має права відмовитися від договору особистого страхування без згоди на це страхувальника, який не допускає порушення договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо страхувальник відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат. Якщо відмова страхувальника від договору обумовлена порушенням умов договору страховиком, страховик повертає страхувальникові сплачені ним страхові платежі повністю. Якщо страховик відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає страхувальникові сплачені ним страхові платежі повністю. Якщо відмова страховика від договору обумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, страховик повертає страхувальникові страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страхових виплат. Наслідки відмови від договору страхування життя встановлюються законом. Якщо страхувальник або страховик відмовився від договору страхування, договір припиняється. Згідно зі статтею 28 Закону України «Про страхування» дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі: 1) закінчення строку дії; 2) виконання страховиком зобов'язань перед страхувальником у повному обсязі; 3) несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. При цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред'явлення такої вимоги страхувальнику, якщо інше не передбачено умовами договору; 4) ліквідації страхувальника - юридичної особи або смерті страхувальника - фізичної особи чи втрати ним дієздатності, за винятком випадків, передбачених статтями 22, 23 і 24 цього Закону; 5) ліквідації страховика у порядку, встановленому законодавством України; 6) прийняття судового рішення про визнання договору страхування недійсним; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. Дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування. Дія договору особистого страхування не може бути припинена страховиком достроково, якщо на це немає згоди страхувальника, який виконує всі умови договору страхування, та якщо інше не передбачено умовами договору та законодавством України. Про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування, якщо інше ним не передбачено. У разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю. У разі дострокового припинення договору страхування, крім страхування життя, за вимогою страховика страхувальнику повертаються повністю сплачені ним страхові платежі. Якщо вимога страховика обумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, то страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування. У разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя. Якщо вимога страховика зумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, страхувальнику повертається викупна сума. Викупна сума - це сума, яка виплачується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування життя та розраховується математично на день припинення договору страхування життя залежно від періоду, протягом якого діяв договір страхування життя, згідно з методикою, яка проходить експертизу в Уповноваженому органі, здійснена актуарієм і є невід'ємною частиною правил страхування життя. Уповноважений орган може встановити вимоги до методики розрахунку викупної суми. Не допускається повернення коштів готівкою, якщо платежі було здійснено в безготівковій формі, за умови дострокового припинення договору страхування. Пунктом 12.1.5 Договору страхування передбачено право страхувальника достроково припинити дію цього Договору. У зв'язку з анулюванням ПРАТ «СК «Генеральний страховий фонд - Життя» 27 березня 2014 року ліцензії на страхування життя та виключення Відповідача з реєстру фінансових установ, анулювання свідоцтва про реєстрацію фінансової установи 15 травня 2014 року (що підтверджується Листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 743/13-12 від 22 січня 2015 року (а.с. 5), [PERSON] 05 березня 2015 року звернулася до ПРАТ «СК «Генеральний страховий фонд - Життя» із заявою, в якій заявила про свій намір достроково припинити дію Договору страхування життя №060130 серія АГ від 18 лютого 2006 року протягом 30-ти днів з моменту направлення даної заяви, та просила виплатити їй викупну суму, розраховану відповідно до пункту 8 Договору страхування (а.с. 10). Згідно з пунктом 9.5.1 Договору страхування про намір достроково припинити дію договору будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу сторону не пізніше як за 30 (тридцять) календарних днів до дати припинення дії договору. У разі припинення дії цього договору страховик виплачує страхувальнику викупну суму (пункт 9.5.2 Договору страхування). Пунктом 8 Договору страхування затверджено Таблицю викупних сум та Лист розбіжностей. Як зазначено в позовній заяві Позивачем, станом на даний час викупну суму Відповідачем Позивачем не виплачено. При цьому, Позивачем сплачено страхових внесків за дев'ять років, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями (а.с. 11-12). Доказів, які б спростовували вищезазначену обставину, Відповідачем суду не надано, і в матеріалах справи такі докази відсутні, а Судом таких обставин не встановлено. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов'язань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов'язання щодо виплати викупної суми, визначеного Договором страхування життя №060130 серія АГ від 18 лютого 2006 року. Таким чином, враховуючи положення пункту 8 Договору страхування (Таблиця викупних сум та Лист розбіжностей), а також гарантоване Договором страхування та Законом України «Про страхування» право на 4% річного прибутку за 9 років виконання страхувальником умов договору страхування, загальний розмір викупної суми за Договором страхування життя №060130 серія АГ від 18 лютого 2006 року становить 3 321,48 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України згідно з офіційним курсом Національного Банку України станом на 19 травня 2016 року становить 83 867,37 грн. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Проаналізувавши доводи позивача, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані докази, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до частини 2 статті 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 979, 997 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 19, 28 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved