Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Адвокат [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини доходу до досягнення дитиною шести років, до [INFO]; стягнути з відповідача на її користь 174,98 грн. додаткових витрат на утримання дитини, рішення суду щодо стягнення аліментів на дружину у межах одного місяця та додаткових витрат на утримання дитини в сумі 174,98 грн. допустити до негайного виконання. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є колишнім чоловіком позивача, шлюб був укладений 11.02.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №18. Шлюб розірваний за рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області 18.07.2018 року у справі №628/1801/18. Рішення набрало законної сили. Від шлюбу мають малолітню дитину - інваліда [PERSON], [INFO]. Позивач не працює, а тому потребує матеріальної допомоги від відповідача, оскільки добровільно останній не надає допомогу, а тому позивач звернулась до суду. Дитина - [PERSON], [INFO], має патологічний стан - ущелина губи одностороння зліва, яка потребує оперативного втручання у найкоротший час. Дитина росте, операція має бути проведена чим раніше, тим краще для здоров'я дитини. Вказана обставина є особливою і передбачена ст. 185 СК України за переліком обставин, потребує додаткових витрат, у зв'язку з фізичною вадою дитини, позивач витрачає лікарські засоби для лікування сина. Позивач витратила на ліки 174,98 грн., згідно чеків аптеки. Істотне значення в даному випадку має те, що позивач не працює, не має ніякого доходу, а відповідач працює та має щомісячний дохід, достатній для фінансування ліків. Ухвалою судді від 07.09.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. 25.09.2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому останній позов визнає частково, посилається на те, що позовна заява [PERSON] не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. Позивач, готуючи свою позовну заяву, не вказав в ній її офіційної електронної пошти. В позовній заяві не зазначено будь-які відомості, про вжиття позивачем заходів досудового врегулювання спору та чи вживалися вони взагалі. В позовній заяві [PERSON] посилається як на докази на копії документів і не зазначає, чи є у неї оригінали документів, які додані до позовної заяви, як ксерокопії, в порушення п.5 ст. 95 ЦПК України Ксерокопії документів, які подані до позовної заяви не відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України, а тому не відповідають самому поняттю «копія документа» і тому при поданні позовної заяви позивачем фактично допущено порушення ст. 177 ЦПК України. Виходячи з означених вище порушень ЦПК, позовна заява [PERSON] повинна бути залишена без руху. Крім того, у своїй позовній заяві позивач зазначає, що до заяви вона надає докази, які вона вважає належними та допустимими. Однак відповідач вважає, що на підставі ст. 76-80 ЦПК України належність, допустимість, достовірність та достатність доказів може бути встановлена лише судом. Щодо заперечень проти позовних вимог, відповідач вказує, що позивач, порушуючи порядок, передбачений ЦПК України, звернулась до суду з позовною заявою, не вживши заходи досудового врегулювання спору. Позивач звернулась з вимогою стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини доходу, до досягнення дитиною шести років, до [INFO] та стягнути з відповідача на її користь 174,98 грн. додаткових витрат на утримання дитини. Позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача на користь позивача 174,98 грн. додаткових витрат на утримання дитини, відповідач визнає повністю. Позовні вимоги позивача про стягнення щомісячно з відповідача на її користь аліментів на утримання дружини у розмірі 1/4 частини доходу до досягнення дитиною шести років, до [INFO] відповідач не визнає, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років, однак якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною 6 років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тобто, обов'язок утримання дружини у даному випадку виникає на підставі складу юридичних фактів: спільне проживання з дитиною, яка має вади фізичного або психічного розвитку; здатність батька надавати матеріальну допомогу. На день пред'явлення позову позивачем не надано належних та допустимих доказів спільного проживання з дитиною, що є обов'язковою умовою для стягнення аліментів. [PERSON] зазначає та підтверджує документально, що він не спроможний утримувати позивача згідно позовних вимог, з огляду на наступне. Так дійсно відповідач працює машиністом тепловозу приміського руху Виробничого підрозділу «Локомотивне депо Куп'янськ» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця». 25.04.2018 року Куп'янським міськрайонним судом Харківської області було ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково та призначено стягувати з [PERSON] на користь неї на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів прибутку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.03.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. За період березень-серпень 2018 року на користь [PERSON] на утримання сина сплачено 21967,62 грн. Дохід відповідача в середньому, з виплаченими податками на фізичних осіб та виплаченими аліментами, за період березень-серпень 2018 року склав 64003,58 грн., тобто в середньому в місяць відповідач отримує 10667 грн.. На теперішній час відповідач має заборгованість по кредитам, які отримав під час шлюбу із [PERSON] на сімейні потреби на загальну суму 44462,57 грн. і які кожен місяць виплачує. Угода №SAMDNWFC00009904680 від 30.09.2014 року - заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» склала 15462,57 грн.; угода від 29.08.2006 року - заборгованість перед ПАТ Державний ощадний банк України складає 29000,0 грн., строк погашення до 29.08.2021 року. Крім того, на утриманні відповідача знаходиться мати [PERSON], 1956 року народження, яка є пенсіонером та інвалідом 2 групи по загальному захворюванню, яка проживає сама і якій він змушений надавати постійну матеріальну допомогу на лікування та проживання. Відповідач вважає, що позивачем, всупереч зазначеним нормам, не доведений факт можливості надавати ним матеріальну допомогу на її утримання. Твердження позивача, що у разі його оскарження рішення суду, вона залишиться без фінансування для дитини, є неправдивим та спрямованим на введення суду в оману. На даний час аліменти на утримання сина справно виплачуються, що підтверджується довідкою про доходи на ім'я [PERSON], виданою за місцем його роботи № 248 від 18.09.2018 року. Також відповідач в добровільному порядку, щотижня надає своєму синові та дружині допомогу у вигляді продуктів харчування, що підтверджується одним із чеків, доданим до відзиву. У позові [PERSON] зазначила, що їх син потребує недешевої операції. Відповідач неодноразово звертався до позивача з метою вирішення питання, проведення операції сина, так як готовий повністю понести витрати на лікування його сина, як цього вимагають норми ст. 185 СК України. На даний час з вини позивача це питання залишається не вирішеним. Також позивач допустив порушення ч.9 ст. 83 ЦПК України, не направивши відповідачу копії доказів, які подані ним до суду. В судовому засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат - [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, які просять суд задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без його участі, за участю його представника - адвоката [PERSON], яка у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини - інваліда, проти позову в частині стягнення аліментів на дружину заперечувала, у задоволенні позову просила відмовити. Крім того, просила суд не приймати в якості доказу перебування на утриманні відповідача матері [PERSON], 1956 року народження, оскільки остання померла. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши письмові докази по справі, заслухавши учасників справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 18.07.2018 року шлюб між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований 11.02.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №18, розірвано.(а.с. 12, 13) Відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини -[PERSON], [INFO], який є дитиною з інвалідністю, має захворювання - вроджену ущелину верхньої губі односторонню зліва про що свідчать: свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 8); висновок ЛКК 32 про потребу дитини (дитини інваліда) у домашньому догляді та корінцем медичного висновку №23 про дитину - інваліда віком до 18 років від 06.05.2015 року (а.с. 9); виписка із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] (а.с. 10) Відповідно до чеків, позивачем на ліки були витрачені грошові кошти в розмірі 174,98 грн. (а.с. 11) Згідно рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 25.04.2018 року із [PERSON] на користь [PERSON] проводяться стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів прибутку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.03.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, що також підтверджується звітом про здійсненні відрахування та виплати за №1489 від 13.07.2018 року. (а.с. 5-7) Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи з предмету спору, матеріально-правові інтереси, суд вважає доведеним той факт, що малолітня дитина проживає разом із позивачем. Так, судом було встановлено, що малолітній [PERSON] має захворювання та потребує постійного стороннього догляду та лікування. Отже, в частині стягнення додаткових витрат на утримання сина, витрачених позивачем на лікування дитини, суд вважає, що такі вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання, суд вказує, що згідно з вимогами ч. 3 ст. 84 СК України якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною шести років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідачем надано довідку про доходи №248 (а.с. 31), за період з березня 2018 року по серпень 2018 року без урахування аліментів сума його доходу становить 82875,30 грн.. Відповідно до відомостей, наданих АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 32) [PERSON] станом на 18.09.2018 року має заборгованість за договором кредиту від 30.09.2014 року перед АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 15462,57 грн., а також згідно відомостей, наданих ПАТ Державний ощадний банк України (а.с. 33) [PERSON] за договором кредиту станом на 18.09.2018 року має заборгованість в розмірі 29000,0 грн., строк погашення до 29.08.2021 року. Дані кредитні договори були оформлені за період шлюбу сторін. Крім того, при визначенні розміру аліментів на дружину необхідно врахувати, що з відповідача проводяться стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, які отримуються позивачем на утримання сина, а також добровільне піклування відповідача у вигляді купівлі продуктів харчування. (а.с. 38, 39) Таким чином, враховуючи вищевикладене, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає, що заявлений розмір аліментів на утримання дружини є завищеним, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання дружини у заявленому розмірі, з урахуванням того, що прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на день розгляду справи становить 1841 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, тобто в розмірі 1/8 частини всіх видів доходів відповідача. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Ч. 1 ст. 79 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір та беручи до уваги, що позовні вимоги задоволені частково, то стягненню з відповідача на користь Держави підлягає судовий збір у розмірі 704,80 грн. (1409,60 / 2).

Outcome: partial