Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позивач зазначала, що з 1998 року по 2014 рік вона перебувала у шлюбі із [PERSON], від якого мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Повнолітня дочка продовжує навчатися в Київському національному торговельно-економічному університеті на денній формі навчання, контракт. Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% від прожиткового мінімум, щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до закінчення дочкою навчання, або до досягнення нею 23-річного віку, а також додаткові витрати у розмірі ? частини витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву в якій позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву в якій просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання третя особа [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2014 року (а.с.6,7). Сторони є батьками повнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.8). [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] (а.с.10). Навчається на факультеті міжнародної торгівлі та права Київського національного торговельно-економічного університету, денна форма навчання, закінчується навчання ( освітнього ступеня бакалавра) в червні 2021 року (а.с.11). Відповідно до договору про навчання №384д/6к-2017 від 14 серпня 2017 року, загальна вартість освітньої послуги становить 77\~970,00 грн. (а.с.12-15). Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У силу положень ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивач звернулася до суду із даним позовом. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Частиною 2 ст.199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні відповідач є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу своїй доньці у звязку з її навчанням, та у зв'язку з цим потребує такої допомоги, врахувавши контрактну форму навчання, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчатись аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця і до завершення навчання, однак не довше, як до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. Що стосується стягнення додаткових витрат на дитину, то в даному випадку стаття 185 СК України застосовуватися не може, оскільки передбачає обовязок участі одного з батьків у додаткових витрат на утримання дитини. Відповідно ж до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Як визначено Постановою Верховного суду України від 24.02.2016 р. у справі № 6-1296цс15, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Верховний суд України прийшов до висновку, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги в звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. Оскільки донька [PERSON], [INFO], вже досягла повноліття 19 листопада 2017 року, вона втратила правовий статус дитини, тобто правовідносини сторін, передбачені ст. 185 Сімейного кодексу України щодо стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину після зазначеної дати застосовуватися не можуть. Стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину главою 16 Сімейного кодексу України не передбачено, а тому і в цій частині позовних вимог слід відмовити. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь Держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial