Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 62,7 кв.м житловою площею 37,1 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 62,7 кв.м житловою площею 37,1 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] .. В обгрунтування вимог позивач вказувала на те, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки проживала в квартирі постійно на час смерті спадкодавців, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадкове майно посилаючись на пропуск строку для подання заяви, а також через те, що нею не подано документ, підтверджуючий постійне проживання разом з померлою. Сторони в засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, звернулися з заявами про розгляд справи в їх відсутності, позивач підтримала вимоги, відповідачі визнали позов. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснено судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.01.1998 року власниками квартири [ADDRESS] стали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. [INFO] помер [PERSON] , про що складений актовий запис №479 Лиманським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління в Одеській області. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих міськбюро ЗАГС м.Херсон 28.07.1970 року та 19.10.1971 року відповідно, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними сестрами, оскільки їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . 10.06.1989 року було укладено шлюб, актовий запис №1052 складений відділом ДРАЦС ОМУЮ, між [PERSON] та [PERSON] , після шлюбу « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , актовий запис №163 від 15.02.1990 року. 24.04.2004 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] за змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис №212. Після смерті матері та батька позивача відкрилася спадщина на 1/2 (по 1/4 у кожного спадкодавця) частини вказаної квартири. Позивач, звернувшись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Горбаня М.В., отримала роз`яснення на право звернення до суду за захистом своїх прав у зв`язку з тим, що вона не підтвердила факт проживання з матір`ю. Згідно з актом, складеним 30.04.2018 р. сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з 05.01.2009 р. по 03.02.2011 року [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю разом з матір`ю [PERSON] , вела з нею спільне господарство, приймала участь в утриманні квартири, сплачувала необхідні комунальні платежі. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За вимогами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з нормами ст.1223 ЦК України право наспадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч.1,2,3,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За вимогами ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України,спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Оцінивши представлені докази в сукупності суд прийшов до висновку, що позивач підтвердила факт проживання з матір`ю, спадкодавцем, якій належить 1/4 частини квартири, тому [PERSON] , як спадкоємець першої черги, вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до вимог ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки знайшло своє підтвердження прийняття спадщини позивачем, тому вимога про визнання права власності на частину квартири, належну спадкодавцю [PERSON] , підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про визнання права власності на частину квартири, належну спадкодавцю [PERSON] , то суд вважає її не доведеною та передчасною, оскільки позивач не отримувала відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину, тоді як вона в разі проживання зі спадкодавцем - батьком може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса.

Outcome: partial