Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] позов мотивувала тим, що у зареєстрованому шлюбі із відповідачем перебувала з 31.07.1999 року до 11.03.2016 року. Під час шлюбу, 23.07.2007 року відповідачу АКІБ «УкрСиббанк» було надано споживчий кредит на придбання квартири в розмірі 74500 швейцарських франків, що на момент укладання договору було еквівалентно 312456,87грн. Того ж дня відповідачем була придбана квартира за адресою: м. Вінниця, вул. В.Порика,14/8, яка відповідно до Договору іпотеки №5375506 була передана в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк». Перебуваючи у шлюбі сторони спільно сплачували кошти по кредитному договору, однак на сьогоднішній день відповідач самостійно здійснює зобовязання по даному договору. Оскільки квартира була придбана під час шлюбу та в інтересах сімї, це майно є спільною сумісною власністю чоловіка та дружини, тому підлягає поділу відповідно до ст. 61, 65, 70, 71 СК України. Ринкова вартість спірної квартири за оцінкою становила 298 445 грн. Позивач просила суд залишити за відповідачем [PERSON] право власності на квартиру за адресою: м. Вінниця вул. В.Порика, 14/8, та заборгованість по договору про надання споживчого кредиту від 23.07.2007 року, а на її користь стягнути з відповідача половину вартості придбаної квартири 149 222,50грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя квартиру за адресою: м. Вінниця, вул. В.Порика,14/8, та стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості цього майна, а саме 149 222,50 грн., залишивши за [PERSON] право власності на вказану квартиру та заборгованість по договору про надання споживчого кредиту від 23.07.2007 року. Представник повідомила, що під час шлюбу за кредитні кошти в сумі 74500 швейцарських франків, що еквівалентно 312456,87грн., була придбана спірна квартира і в період шлюбу подружжя спільно виплатило банку за кредитним договором кошти в сумі 27 851 швейцарських франків (еквівалентно 696 292грн.), що є значно більшою суму, яку позивачка просить стягнути на її користь з відповідача в рахунок компенсації своєї частки. В судовому засіданні 08.06.2016 року відповідач [PERSON] визнав позов, в подальшому в судові засідання не зявлявся, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи та рекомендована кореспонденція, позов не оспорив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи АКІБ «УкрСиббанк» [PERSON] надала письмові заперечення і пояснила, що позовні вимоги [PERSON] не можуть бути задоволені. Спірна квартира була придбана за кредитні кошти, видані АКІБ «УкрСиббанк» відповідачу, в інтересах сімї, і дана квартира є предметом іпотеки. Вирішуючи питання про поділ спільного майна подружжя, придбаного в кредит, слід враховувати також борг подружжя по кредиту, оскільки сторони несуть спільне зобовязання по погашенню кредиту, а не тільки [PERSON] На її думку, спору між сторонами про поділ майна немає, а позов поданий лише з метою уникнути зобовязання по кредитному договору. Крім того, відповідно до ст. 57, 61, 70 СК України спільною сумісною власністю є лише та частка нерухомості, кредит за яку був сплачений, тому поділу підлягає лише грошова сума в розмірі 27851 швейцарських франків, проте позовних вимог про це [PERSON] не пред`явила. Стягнення з відповідача половини вартості квартири станом на 2007 рік 298 445 грн., що складає 149 222,05 грн., є безпідставним, оскільки вартість квартири на сьогоднішній день не визначена, сума не внесена на депозитний рахунок, дохід відповідача [PERSON] не з`ясований. Вислухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини щодо права спільної сумісної власності подружжя, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми глави 8 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що в зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] перебували з 31.07.1999 року до 11.03.2016 року. 23.07.2007 року, під час перебування у шлюбі, відповідачем [PERSON] укладено з АКІБ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту № 11187289000, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 74500 швейцарських франків (в еквіваленті 312456,87грн.) для придбання квартири за адресою: м. Вінниця, вул. В.Порика, 14/8(а.с. 12-15). Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.07.2007 року, квартира була придбана [PERSON] за 298 445 грн.(а.с. 16). 26.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки №59522, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира за адресою: м. Вінниця, вул. В.Порика, 14/8 (а.с. 69-72). Іпотекою забезпечуються в повному обсязі виконання усіх грошових зобовязань боржника за кредитним договором № 11187289000 від 23.07.2007 року (п. 1.2. Договору). Згідно довідки-розрахунку, наданої представником третьої особи ПАТ «УкрСиббанк», станом на 06.05.2016 року заборгованість за кредитним договором № 11187289000 від 23.07.2007 року становить 51451,45 швейцарських франків (еквівалент 1 342 007,14 грн.), з яких 46648,31 швейцарських франків сума кредиту, 4\~803,14 швейцарських франків відсотки та 37\~915,27 грн. - пеня (а.с. 73-84). Сплачено по тілу кредиту 27 851,69 швейцарських франків. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов`язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, адже розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов`язань за кредитом. Виходячи з норм ст.ст. 57, 61, 70 СК України спільною сумісною власністю чоловіка і дружини є виключно частка нерухомості, кредит за яку був сплачений подружжям за час перебування у шлюбі. Частка нерухомості, кредит за яку був сплачений після розлучення за рахунок особистих коштів, є приватною власністю і не підлягає розподілу з іншою стороною (дружиною). На дані обставини посилалась позивач також у своїй позовній заяві. Враховуючи те, що станом на момент розірвання шлюбу і станом на 06.05.2016 року кредит був сплачений подружжям в сумі 27851,69 швейцарських франків, ? частка кожного з подружжя становить 13925,85 швейцарських франків. Тому частка нерухомості, що є спільною власністю, становить 37,38% (74500 швейцарських франків сума виданого кредиту (100% вартості квартири), 27 851,69 швейцарських франків сума погашеного кредиту (37,78% вартості квартири). Частка позивача в спільному майні становить 18,69%. Питання щодо визнання частки незначною в судовому порядку не вирішувалось. Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. 5 ст. 71 СК України). Разом з тим, до початку розгляду справи по суті позивач не подав заяву про зміну предмету або підстави позову, а відповідач не вніс на депозитний рахунок суду суму, яка відповідає частці позивача в спільному майні. В судовому засіданні представник позивача наполягала на тому, щоб квартиру залишити у власності відповідача [PERSON], кредитну заборгованість по договору від 23.07.2007 року також за відповідачем, а з відповідача стягнути ? частку вартості квартири 149 222,05 грн. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] обрала невірний спосіб захисту її права і не змінила позовних вимог, тому її позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed