Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Адвокат Аніщенко О.Г. звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] із зазначеним позовом, в якому просить визнати зобов`язання [PERSON] перед ПАТ «Імексбанк» за договором про надання кредиту №3122633/N від 22.01.2014 припиненими у зв`язку з його виконанням, стягнути з ПАТ «Імексбанк» і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на користь [PERSON] судові витрати по сплати судового збору та витраи на правову допомогу адвоката. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 22 січня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Імексбанк» було укладено договір № 3122633/N про надання кредиту, згідно якого Банк надав кредит з лімітом заборгованості в 37 000 грн строком до 21 січня 2018 року та сплатою 12% річних за користування кредитом. З лютого 2014 до січня 2015 року позивачем здійснено повернення кредиту через касу Банку на користь ПАТ «Імексбанк» в сумі 26 000 грн. В січня 2015 року [PERSON] отримав від ПАТ «Імексбанк» повідомлення від 16.01.2015 про відступлення прав вимоги, а саме про те, що Банк відступив ТОВ «Компанія Дасті» права вимоги отримання грошових коштів та всі інші права за Договором про надання кредиту №3122633/N від 22.01.2014. Окрім іншого, в повідомленні зазначалося, що платежі за вказаним договором підлягають до сплати на користь ТОВ «Компанія Дасті» за означеними реквізитами. В подальшому, в період з лютого 2015 до січня 2016 року, [PERSON] здійснив повернення кредиту на користь ТОВ «Компанія Дасті» в сумі 33 186 грн. На підтвердження повного виконання зобов`язань з повернення кредитних коштів ТОВ «Компанія Дасті» надало [PERSON] довідку про погашення кредиту №569 від 03.02.2016, відповідно до якої станом на 03.02.2016 зобов*язання позичальника по погашенню кредиту виконані в повному обсязі. Таким чином, станом на 03.02.2016 [PERSON] достроково здійснив повернення кредиту в повному обсязі за договором №3122633/N від 22.01.2014, а тому зобов`язання за ним є припиненим у зв`язку з його виконанням. В лютому 2020 року [PERSON] отримав від ПАТ «Імексбанк» повідомлення №20901 від 21 січня 2020 року про відступлення прав вимоги та повідомлення №20901 від 21 січня 2020 року від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра то гарантія» про відступлення прав вимоги за договором №3122633/N від 22.01.2014, згідно яких [PERSON] проінформовано про те, що 17.01.2020 між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра то гарантія» було укладено договір №115 про відступлення прав вимоги, за яким первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги за договорм №3122633/N від 22.01.2014, у зв`язку з чим з 17.01.2020 усі платежі за вказаним вище кредитним договором необхідно здійснювати на користь нового кредитора. Також проінформовано, що станом на 17.01.2020 розмір заборгованості позивача за кредитним договором становить 24 740,85 грн. В якості обґрунтування укладення між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра то гарантія» договору №115 від 17.01.2020 про відступлення прав вимоги до [PERSON] за спірним кредитним договором відповідачі зазначають, що рішенням від 13.06.2019 Касаційного господарського суду Верховного Суду у справі №916/1253/15-г визнано недійсним договір відступлення прав вимоги, укладений між ПАТ «Імексбанк», як первісним кредитором, і ТОВ «Компанія Дасті», як новим кредитором. Відповідачі вважають, що оплати, які здійснені з 21.11.2014 на рахунки ТОВ «Компанія Дасті», не зараховані в рахунок погашення боргу [PERSON] , у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» вимагає від нього сплатити 24 740,85 грн. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визнати його зобов`язання за договором №3122633/N від 22.01.2014 припиненими через його виконання. Ухвалою суду від 20 жовтня 2020 року суд постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 01 червня 2020 року до суду подано відзив, в якому ТОВ просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи, що позовні вимоги мають бути заявлені до ТОВ «Компанія Дасті», а вони не можуть бути відповідачем по справі, оскільки отримали право вимоги за кредитним договором лише в 2020 році, а тому з посиланням на ч.2 ст.51 ЦПК України вважають, що слід залучити до участі у справі належного відповідача. Крім того, ТОВ «Компанія Дасті» не є кредитором за спірним кредитним договором, оскільки рішенням Господарського суду Одеської області відповідний договір відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року було визнано недійсним. В силу приписів статті 216 ЦК України недійсний договір не створює юридичних наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю. Вказане спростовує доводи позивача щодо належного виконання його зобов`язання за договором №3122633/N від 22.01.2014. ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло статусу кредитора за вказаним договором 17 січня 2020 року, уклавши договір відступлення права вимоги з ПАТ «Імексбанк». При цьому сторонами договору були дотримані всі вимоги, які ставляться до такого договору законом. При підписанні цього договору ПАТ «Імексбанк» не повідомляв третю особу про припинення зобов`язання позивача за договором №3122633/N від 22.01.2014. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать рекомендовані листи про вручення судових повісток. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права так і їх відсутність або й відсутність обов`язків. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК України). Таким чином, звернення особи до суду про визнання зобов`язання припиненим у зв`язку з його виконанням не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до договору №3122633/N від 22.01.2014 позивач [PERSON] отримав від ПАТ «Імексбанк» кредит з лімітом заборгованості 37000 грн строком до 21 січня 2018 року та сплатою 12% річних за користування кредитом. Вказаним Договором сторони погодили графік погашення заборгованості, який оформлений як Додаток № 1 до нього. Щомісячний платіж за графіком здійснюється в період з 01 по 15 число. Пунктом 1.4 Договору сторони обумовили, що комісійна винагорода за послуги кредит-сервіс (п. 2.6) сплачується позичальником щомісячно у розмірі 1,84% від суми отриманого кредиту в період, встановлений для сплати процентів, а у разі повного дострокового повернення кредиту, - за фактичний період користування. Таким чином, сторони погодили можливість дострокового погашення кредиту позивачем. У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно висновку щодо застосування норм права, висловленого у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №203/6007/16-ц особа, яка сплатила кредит у повному обсязі, має право вимагати визнання зобов`язання за кредитним договором та договором іпотеки припиненим. Позивачем до матеріалів справи долучено копії квитанцій про сплату ним на користь ПАТ «Імексбанк» платежів в наступних розмірах та за наступні періоди: 2000 грн - 05 лютого 2014 року; 2000 грн - 05 березня 2014 року; 2000 грн - 02 квітня 2014 року; 4000 грн - 07 травня 2014 року; 2000 грн - 01 липня 2014 року; 2000 грн - 02 червня 2014 року; 2000 грн - 01 жовтня 2014 року; 2000 грн - 10 листопада 2014 року; 2300 грн - 01 грудня 2014 року; 2000 грн - 14 січня 2015 року. Таким чином, подані докази свідчать про те, що позивач належним чином, відповідно до узгодженого з банком графіку, виконував свої обов`язки за договором №3122633/N від 22.01.2014, сплативши за період з лютого 2014 року по січень 2015 року грошові кошти в сумі 26 000 грн. В матеріалах справи міститься повідомлення від ПАТ «Імексбанк» на адресу позивача №191/692 від 16 січня 2015 року про відступлення прав вимоги, а саме, що Банк відступив ТОВ «Компанія Дасті» права вимоги отримання грошових коштів та всі інші права за Договором про надання кредиту №3122633/N від 22.01.2014. Окрім іншого, в повідомленні зазначалося, що платежі за вказаним договором підлягають до сплати на користь ТОВ «Компанія Дасті» за означеними реквізитами на підставі вказаного договору (а.с.19-20). Позивачем надані копії квитанцій про сплату ним на користь ТОВ «Компанія Дасті» платежів: 2000,00 грн від 12 лютого 2015 року; 2000 грн 12 березня 2015 року; 2000 грн 10 квітня 2015 року; 2000 грн 06 травня 2015 року; 2000 грн 03 червня 2015 року; 2000 грн 14 липня 2015 року; 2000 грн 05 серпня 2015 року; 2000 грн 07 вересня 2015 року; 2000 грн 12 жовтня 2015 року; 1643 грн 09 листопада 2015 року; 1643 грн 09 грудня 2015 року; 11800 грн 11 січня 2016 року; 100 грн 12 січня 2016 року, сплативши за період з лютого 2015 року по січень 2016 року грошові кошти в сумі 33 186 грн. З повідомлення ПАТ «Імексбанк» №20901 від 21 січня 2020 року про відступлення прав вимоги та повідомлення №20901 від 21 січня 2020 року від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про відступлення прав вимоги до договором №3122633/N від 22.01.2014 вбачається, що [PERSON] проінформовано, що 17.01.2020 між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір №115 про відступлення прав вимоги, за яким первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги за договорм №3122633/N від 22.01.2014, у зв`язку з чим з 17.01.2020 усі платежі за вказаним вище кредитним договором необхідно здійснювати на користь нового кредитора. Також проінформовано, що станом на 17.01.2020 розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 24 740,85 грн. Згідно частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 216 ЦК України встановлено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Наслідки недійсності правочину, із врахуванням спірних правовідносин сторін, відповідно до ст.216 ЦК України підлягають застосуванню до сторін правочину, в цьому випадку до АТ «Імексбанк» та ТОВ «Компанія Дасті». Суд не погоджується з доводами відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відносно того, що виконання позивачем зобов`язань за спірним договором на користь ТОВ «Компанія Дасті» не є належним виконанням, оскільки договір про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року був визнаний недійсним рішенням суду лише 15 серпня 2018 року, тобто по спливу двох з половиною років після сплати [PERSON] грошових коштів на користь ТОВ «Компанія Дасті». Судом встановлено, що [PERSON] , як добросовісний боржник, мав всі правові підстави для виконання свого зобов`язання саме таким чином, оскільки його було повідомлено про це первісним кредитором - ПАТ «Імексбанк». Згода боржника на заміну кредитора у зобов`язанні в силу вимог статті 516 ЦК України не потрібна. У відповідності до статті 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає з суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Як було зазначено вище, договір №3122633/N від 22.01.2014 не містить заборони на дострокову виплату кредиту позивачем. Платежі були внесені позивачем в строки та в обсязі, що обумовлені узгодженим сторонами графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до договору №3122633/N від 22.01.2014). З довідки №569 від 03.02.2016 ТОВ «Компанія Дасті» про погашення кредиту вбачається, що станом на 03.02.2016 зобов*язання позичальника по погашенню кредиту виконані в повному обсязі.(а.с.34). Таким чином, станом на 03.02.2016 [PERSON] достроково здійснив повернення кредиту в повному обсязі за договором №3122633/N від 22.01.2014. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Також суд вважає, що саме такий спосіб захисту права здатний убезпечити позивача [PERSON] від подальших необґрунтованих вимог за договором №3122633/N від 22.01.2014. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн, які згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Представником позивача адвокатом Аніщенком О.Г. 18.12.2020 подано письмову заяву в якій він в порядку п.8 ст. 141 ЦПК України повідомив суд, що докази щодо розміру понесених судових витрат будуть надані суду протягом п`яти днів з моменту винесення судового рішення.

Outcome: approved