Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в січні 2018 р. вона домовилася із відповідачем [PERSON] про те, що він візьме для продажу у комісійний магазин, що знаходиться по [ADDRESS] , столи, стелажі та інші меблі, що належать їй оскільки відповідач надавав послуги щодо реалізації в комісійному магазині товарів. З відповідачем домовились, що вартість, яку необхідно надати їй за продаж меблів становить 14 000,00 гривень, а також домовилися про те, що відповідач їх буде продавати протягом року. Винагорода для [PERSON] складалася у різниці від грошових коштів, які він отримує від продажу товару та грошових коштів, які він їй поверне. Протягом кількох перших місяців 2018 р. відповідач надав частинами 1600 гривень від проданого ним товару. В подальшому відповідач зазначав, що належні їй меблі погано продаються, а тому була вимушена поставити вимогу про повернення речей, тим паче, що самостійного знайшла покупців на меблі. Відповідач спочатку відтягував день для повернення меблів, а потім взагалі припинив відповідати на дзвінки. В лютому 2019 р. приїхала без попередження забирати свої меблі до комісійного магазину. Але при зустрічі із відповідачем виявилося, що її речі продані, окрім стола та 3 манекенів. Стіл та 3 манекени забрала, але повернути кошти за продані речі відповідач не мав можливості через їх відсутність у нього. У зв`язку із цим відповідачем була написана розписка від 22.02.2019 р., згідно якої він зобов`язувався повернути їй за продані речі 10000,00 грн. до 03.03.2019 р. Однак у визначену дату грошові кошти відповідач не повернув, на телефонні дзвінки припинив відповідати, на направлений йому лист-вимогу відповіді не надав. Позивач просить суд винести рішення яким на підставі ст.ст. 16, 1011, 1212 ЦК України стягнути з відповідача на її користь 10000,00 гривень як безпідставно набутих. В суді позивач позов підтримала, просить його задовольнити, не заперечила щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся неодноразово судовими повістками по місцю реєстрації, телефонограмою, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі, на підставі наявних в справі доказів, із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив позивач в суді. Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували в комісійних договірних відносинах з січня 2018 р., за усною домовленістю відповідач за обумовлену комісійну винагороду здійснював реалізацію наданих позивачем йому для продажу меблів, стелажів, торгового обладнання і т.і. В обумовлений сторонами строк відповідач не здійснив повний розрахунок з позивачем за реалізовані ним меблі в зв`язку з чим за домовленістю сторін було здійснено заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням про повернення заборгованості(позики) за продані стелажі в сумі 10000,00 грн. до 03.03.2019 р. Зазначені обставини підтверджуються оригіналом розписки який приєднаний позивачем до матеріалів справи, фото таблицею меблів, обладнання які були передані відповідачу на реалізацію, пояснення в суді свідків [PERSON] , [PERSON] . У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). Ст. 1053 ЦК України встановлено, що за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Відповідно до ст.. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Свої зобов`язання по позиковому зобов`язанню відповідач не виконав, кошти позивачу в обумовлений договором строк не повернув в зв`язку з чим позивач вимушена була звертатися до нього з письмовою вимогою від 12.03.2019 р.(а.с.3), яку відповідач отримав 18.03.2019 р., що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення поштового відправлення(а.с.4 на звороті). На думку суду, посилання позивача в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог на ст. 1212 ЦК України з врахуванням наданих суду доказів які вказують саме на заміну первісного зобов`язання між сторонами новим зобов`язанням - договором позики є помилковими. В той же час суд враховує, що обраний спосіб захисту, а саме вимога щодо стягнення коштів є способом захисту порушених прав відповідно до положень ст. 1049 ЦК України, яка підлягає до застосування до спірних правовідносин, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Оскільки позивач як інвалід 2-ї групи звільнена від сплати судового збору по справі, а тому він підлягає до стягнення з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved