Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

[PERSON] у лютому 2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що відповідач є батьком її неповнолітніх дітей, однак не приймає ніякої участі у вихованні дітей, не приділяє їм уваги, не утримує їх. Діти проживають разом із позивачем. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей. Ухвалою суду від 27.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.05.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 28.05.2020 року. Судове засідання 28.05.2020 року було відкладене на 28.07.2020 року у зв`язку із неявкою відповідача. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті Судової влади, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надано. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечення відсутні. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а позивач є їх матір`ю, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання позивача, складеного комісією Комишуваської селищної ради від 15.11.2019 року, діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] проживають разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання дітей добрі, діти мають все необхідне. Рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області надала висновок від 30.10.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, що батько дітей самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не займається вихованням дітей та матеріально не підтримує їх. Вказаний висновок затверджений рішенням Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 11.11.2019 року №191. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З досліджених судом доказів, з урахування зазначених роз`яснень, встановлено, що батько неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , ухилився від виконання своїх обов`язків, оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування дітей, не спілкується з ними, незважаючи на те, що спілкування з батьками необхідне для їх нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання дитини, що є винною поведінкою батька в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Отже, зважаючи на той факт що, [PERSON] досягла повноліття до ухвалення рішення суду, то в частині позовних вимог, щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON] , необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial