Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON], треті особи орган опіки і піклування Добропільської міської ради і [PERSON], про визначення місця проживання дитини та призначення піклувальником. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідачка по справі [PERSON] є її рідною донькою, яка в 1999 році уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Вона та [PERSON] доводяться неповнолітній [PERSON] бабусею та дідусем. У відповідачів є донька, неповнолітня [PERSON], яка з 2002 року проживає з ними. Неповнолітня [PERSON] є інвалідом дитинства і вони займаються її лікуванням та утриманням, а відповідачі вихованням та утриманням доньки не займаються, матеріально її не підтримують, зловживають спиртними напоями і онука не хоче з ними жити в одній квартирі. Відповідачі отримують державну допомогу на доньку, але використовують її на особисті потреби. Тому просить, визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] за місцем проживання баби і діда в м.Добропіллі, м-н.Сонячний, 10/16 та призначити її піклувальником. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Неповнолітня [PERSON] бажає жити за місцем проживання бабусі і дідуся. Відповідач [PERSON] позов не визнав в повному обсягу посилаючись на те, що баба і дід спеціально налаштовують доньку проти батьків. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково і пояснила, що не проти того, щоб її донька проживала з її батьками, але проти призначення бабусі піклувальником оскільки вона вже не молода. Банківська картка на яку надходить державна допомога на доньку знаходиться у баби і діда та вони знімають кошти. Представник органу опіки і піклування [PERSON] позов підтримала. Третя особа [PERSON] просить позов задовольнити тому, що онука проживає разом з ним та позивачкою, вони утримують її матеріально, а призначення позивачки піклувальником полегшить переїзд на лікування онуки. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.258 СК України, баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. В судовому засіданні встановлено, що з 2008 року, а не з 2002 року, як зазначено в позовній заяві неповнолітня [PERSON] проживає з бабою і дідом - [PERSON] і [PERSON] в м.Добропіллі, м-н. Сонячний, 10/16. Позивачка та третя особа [PERSON] не заперечують, що банківська картка, на яку надходить державна допомога на неповнолітню [PERSON] знаходиться у них і вони знімають гроші. Згідно з принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року, «дитина для повного і гармоничного розвитку її особистості потребує любові і порозуміння. Вона повинна, коли це можливо, перебувати під опікою і під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли маються виключні обставини бути розлученою з матір»ю». Відповідачі не оспорюють, що з 2008 року їх донька неповнолітня [PERSON] проживає разом з дідусем та бабусею, то б то окремо від них. Неповнолітня [PERSON] народилася 2 липня 2000 року і на день розгляду даної справи досягла 15 річного віку. Згідно з ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14-ти років, визначається нею самою. Таким чином, примусове визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] є неможливим, оскільки це порушить її особисте право на вільний вибір місця проживання та призведе до обмеження дієздатності, оскільки в подальшому неповнолітня можливо забажає переселитися до іншого міста, іншого помешкання. П»ятнадцятирічна [PERSON] має достатній обсяг цивільної дієздатності, тому має бути вільною у праві визначати свою подальшу долю. Відповідно до ст.59 ЦК України, піклування встановлюється над неповнолітніми, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Згідно ч.4 ст.60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. В матеріалах справи мається рішення Добропільського міськрайонного суду від 9 червня 2015 року яким в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника відмовлено (а.с.47-49). Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 30 липня 2015 року рішення Добропільського міськрайонного суду залишено без змін (а.с.50-51). Виходячи з наведеного суд вважає, що неповнолітня [PERSON] не позбавлена батьківського піклування і батьки не відмовляються матеріально її утримувати та виховувати. Відповідно до ст. 60 ЦПК України позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які він поси\-лається як на підставу своїх вимог, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Стаття 61 ЦПК України містить підстави звільнення від доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Outcome: dismissed