Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про позбавлення материнських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Позивачка посилається на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. В квітні 2011 року [PERSON] зібрав свої речі та переїхав жити за іншою адресою. З того часу відповідач вихованням дитини не займається та будь-якої участі у житті сина не приймає. Позивачка просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, представника позивача, представника Київської районної адміністрації Одеської міської ради, прокуратури, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON]. Згідно висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради №2259/01-11 від 04.12.2014 року орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні сина [PERSON], [INFO]. Представник Прокуратури Київського району м.Одеси вважає позов не обґрунтованим. Відповідно до ч 2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є однією з підстав для позбавлення батьківських прав, згідно зі ст.164 СК України. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка не довела суду, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, пояснила суду, що не зверталась до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів. З висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради №2259/01-11 від 04.12.2014 року вбачається, що батько дитини [PERSON], на засіданні ради опіки та піклування заперечував проти позбавлення його батьківських прав, пояснив, що регулярно бачить сина та спілкується з ним, купує одяг. Мати дитини [PERSON], підтвердила дану інформацію та повідомила, що звернулась з питанням позбавлення батьківських прав, оскільки між нею та батьком виникають непорозуміння щодо місця навчання дитини, його виховання та недостатньої матеріальної допомоги з боку батька. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Однак, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батьків від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім засобом сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей, є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батьків, та і для їхньої дитини. З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав слід відмовити.

Outcome: dismissed