Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON], через свого представника, звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначається, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON], яка за життя склала заповіт, посвідчений 15.09.2004 р. державним нотаріусом П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори за реєстровим № 5-1888, відповідно до якого, все належне їй майно заповідала позивачу по справі. До складу спадкового майна входить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Зазначений житловий будинок належав чоловіку спадкодавця - [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 26.11.1969 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-10797. [PERSON] помер [INFO], залишивши заповіт щодо належного йому майна на користь своєї дружини [PERSON] Але після смерті чоловіка бабуся позивача спадщину не оформила, але фактично вступила в управління спадковим майном, проживала в спірному будинку до своєї смерті, опікувалась спадковим майном, здійснювала певні дії, спрямовані на реєстрацію права власності на житловий будинок. Позивач по справі [PERSON] після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки зазначене в заповіті нерухоме майно не було зареєстровано за спадкодавцем, але прийняв спадщину шляхом проживання із бабусею [PERSON] і дідусем [PERSON] в зазначеному будинку були зареєстровані і проживали його батьки [PERSON] і [PERSON] Після отримання в 1986 р. квартири по вул.. Криворізькій в м. Запоріжжя батьки переїхали проживати в квартиру, а позивач не мав змоги зареєструватися за спірною адресою, оскільки на той час власник будинку [PERSON] помер, а бабуся [PERSON] не оформила спадщину на будинок, тому з метою отримання паспорту громадянина України він змушений був зареєструватися за місцем проживання батька, але весь час починаючи з народження він мешкав в будинку разом з бабусею, надавав їй допомогу внаслідок похилого віку, доглядав та опікувався до смерті [PERSON]. В спірному будинку він проживає і до цього часу. Від прийняття спадщини позивач не відмовлявся. На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати за ним право власності на спірний будинок в порядку спадкування за заповітом своєї бабусі, яка померла 24.09.2006 р. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердили обставини зазначені в позові, просила суд позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що обставини, викладені в заяві відповідають дійсності та підтверджені документальними доказами: копією свідоцтва про смерть [PERSON], виданого Шевченківським РАГС м . Запоріжжя 07.09.1977 р., [NUMBER] (а.с. 3), копією свідоцтва про смерть [PERSON], виданого Запорізьким міським відділом РАЦС ЗОУЮ 24.09.2006 р., [NUMBER] (а.с. 4), копією свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] (а.с 5), копією заповіту [PERSON] на користь [PERSON] (а.с. 6), копією договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 26.11.1969 р. (а.с. 7-9), копією технічного паспорту на будинок (а.с. 10-21), копією проекту рішення виконкому (а.с. 22), копією довідки виконкому Шевченківської ради м. Запоріжжя від 02.02.1988 р. (а.с. 24), копією висновку архітектурно-планувального управління м. Запоріжжя № 1007/88 від 13.01.1988 р. (а.с. 25), копією домової книги (а.с. 26-34), копією висновку про ринкову вартість спірного будинку (а.с. 35), копією паспорта позивача (а.с. 36). Оскільки спадщина після померлого [PERSON] відкрилась до введення в дію ЦК України 2003 р., то до правовідносин в частині встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 р. Відповідно ст. 548 ЦК України в редакції (193 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст. 525 ЦК України (1963 р.) часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 р.) до спадкоємців першої черги віднесено подружжя, батьків та дітей спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 р.) дією, що свідчить про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління та володіння майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 553 ЦК України (в редакції 1963 р. ) вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На запит суду від П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори надійшов лист, в якому повідомляється, що спадкові справи після померлих [PERSON] та [PERSON] не заводились, до нотаріальної контори спадкоємці не звертались(а.с. 53). На підставі вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач по справі не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд вбачає всі підстави для задоволенні позовної заяви.

Outcome: approved