Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Адвокат Угриновська Ю.В. звернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , в якому просить встановити факт постійного не проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем - [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. В обгрунтування заявленного позову вказує на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого, відкрилась спадщина, до складу якої увійшли 2/10 частки в квартирі [ADDRESS] (1/10 частка належна на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 11.04.1997 року + 1/10 частка, прийнята але не оформлена після смерті матері - [PERSON] ). Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом ( [PERSON] - дружина, [PERSON] та [PERSON] - діти), особи, які постійно проживали із спадкоємцем, як на момент смерті, так і до того, фактично вступивші у володіння спадковим майном, звернулись до ПЛДНК для оформлення спадкових прав. За результатами такого звернення нотаріусом заведено Спадкову справу №63497651 від 14.12.2018 року в спадковому реєстрі (номер у нотаріуса 323/2018). Зазначає, що у квартирі [ADDRESS] , яка була зареєстрованим та фактичним місцем проживання спадкодавця також був зареєстрований син останнього - [PERSON] . Однак, реєстрація відповідача за місцем проживання спадкодавця, в данному випадку не є свідченням прийняття спадщини, в розумінні ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки останній з 2008 року за вказаною адресою не проживає, а отже, відсутній факт постійного проживання із спадокодавцем. Факт непроживання відповідача із спадкодавцем як до дня смерті, так і на час відкриття спадщини, підтверджується Актом, складеним ЛМКП «Айсберг» та показами свідків. 11.02.2020 року позивачі звернулись до ПЛДНК із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом, в якій виклали вищезазначені обставини. Однак, ПЛДНК надано відповідь про те, що відповідач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину та роз`яснено право звернення до суду для вирішення зазначених питань. Представник позивача вважає, що оскільки відповідач постійно не проживав за місцем реєстрації протягом 4 років до смерті спадкодавця, а тому, не може вважатись таким, що прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Оскільки встановлення даного факту в судовому порядку надасть позивачам можливість реалізувати своє право на спадкування, просить позов задоволити. В подальшому, представник позивачів, не змінюючи первісні предмет та підстави позову, подала заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої, також просить визнати за кожним з позивачів право власності на 1/15 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Подану заяву обгрунтовує тим, що листом ПЛДНК повідомлено, що згідно Свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів 11.04.1997 року, квартира [ADDRESS] належить співвласникам на праві спільної сумісної власності без виділення часток, що унеможливлює встановлення складу спадкового майна. Ухвалою суду від 12.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 03.12.2020 року до участі у даній справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 11.01.2021 року справу призначено до судового розгляду. Представник позивача - адвокат Угриновська Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та у заяві про уточнення позовних вимог. Просила такі задоволити. Представник третьої особи - завідувач Першою львівською нотаріальною конторою - Бояківський О.В. скерував на адресу суду лист, відповідно до якого, просить проводити розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, скерували на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Крім того, вказали, що позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, не подав до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності. Виклик відповідача до суду був неодноразово здійснений також і через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (через веб - сайт Галицького районного суду м.Львова). Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, за згодою представника позивачів, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі наявних доказів, у заочному порядку. Заслухавши пояснення представника позивачів, свідків, перевіривши матеріали справи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 11.04.1997 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Загальна площа квартири становить 114,70 кв.м. (а.с.15). З Довідки №2/16483 від 17.12.2018 року, виданої ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» вбачається, що згідно інвентаризаційних матеріалів, квартира [ADDRESS] , зареєстрована ЛМБТІ і записана у реєстрову книгу №30 за реєстровим №27016 від 08.05.1997 року, належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 11.04.1997 року, виданого Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №235 від 11.04.1997 року (а.с.16). Згідно Довідки №3070 твід 27.11.2019 року, виданої ЛМКП «Айсберг», в квартирі [ADDRESS] осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.17). Згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому 14.12.2000 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.18). Згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 31.03.2012 року, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №143 (а.с.19). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Положеннями ч.2 ст.1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (відповідно до вимог частини третьої статті 46 ЦК України). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №54491335 від 14.12.2018 року, Першою львівською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу №63497651, спадкодавець - [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.20). Відтак, 31.03.2012 року є датою відкриття спадщини спадкодавця [PERSON] Допитана в судовому засіданні позивач [PERSON] , відповідно до положень ст.92 ЦПК України, в якості свідка пояснила, що померлий [PERSON] є її батьком. У 2001 році її брат - відповідач [PERSON] одружився та проживав у дружини. До виїзду у 2008 році на постійне проживання до Канади, брат провідував батьків у квартирі [ADDRESS] . Востаннє брат короткотерміново був в Україні у 2010 році. На похорон батька у 2012 році [PERSON] не приїжджав, в утриманні квартири участі не примає. Допитаний в судовому засіданні позивач [PERSON] , відповідно до положень ст.92 ЦПК України, в якості свідка надав пояснення про те, що є рідним братом відповідача. На момент переїзду в квартиру [ADDRESS] в їх сім`ї було 6 осіб. У 2000 році померла бабуся - [PERSON] . У 2001 році брат [PERSON] одружився та проживав з дружиною окремо. У 2007 році брат повідомив про те, що має намір виїхати на проживання в Канаду. У 2010 році відповідач [PERSON] приїжджав в Україну для оформлення документів та на той момент у квартирі не проживав. На похороні батька у 2012 році брата не було та останній на зв`язок із сім`єю не виходить. Допитана в судовому засіданні третя особа [PERSON] , відповідно до положень ст.92 ЦПК України, в якості свідка повідомила суду про те, що є онукою померлого [PERSON] та дочкою позивача - [PERSON] . В квартирі [ADDRESS] проживає з моменту народження. У 2001 році [PERSON] одружився та проживав окремо, а у 2008 році виїхав до Канади. Похованням діда займались мама - [PERSON] та її брат [PERSON] . Допитана в судовому засіданні третя особа [PERSON] , відповідно до положень ст.92 ЦПК України, в якості свідка пояснила, що є дружиною позивача - [PERSON] , з яким одружилась у 1993 році та з того часу проживає в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] у вказаній квартирі не проживає з час одруження у 2001 році. Іноді, до моменту виїзду в Канаду приходив з сином провідувати батьків. Допитаний в судовому засіданні третя особа [PERSON] , відповідно до положень ст.92 ЦПК України, в якості свідка надав пояснення, що є онуком померлого - [PERSON] . В квартирі [ADDRESS] проживав з моменту народження до 2015 року. Вказав, що відповідач [PERSON] після одруження в квартирі не проживав, інколи відвідував свою маму та залишав свого сина. У 2007 році [PERSON] виїхав у Канаду, з того часу не бачились та не спілкувались. На похороні діда відповідача не було. Допитана в судовому засіданні третя особа [PERSON] , відповідно до положень ст.92 ЦПК України, пояснила, що є онукою померлого [PERSON] . В квартирі [ADDRESS] проживала з народження до 2020 року. З 2001 року дядько - [PERSON] у вказаній квартирі не проживав, проте іноді провідував свою маму. Зазначила, шо їй відомо те, що [PERSON] приїжджав в Україну, проте його не бачила. На похороні діда у 2012 році відповідача не було. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює та товаришує з [PERSON] . З 2000-х років [PERSON] не бачила, відомо, що останній виїхав за кордон. До того були знайомі, іноді бачились та спілкувалась. Вказала, що була на похороні [PERSON] у 2012 році, проте [PERSON] не бачила, інші члени сім`ї на похороні були присутні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що знайома з родиною [PERSON] , оскільки [PERSON] є дружиною її покійного брата. [PERSON] знає, він є її кумом, востаннє бачила його у 2000-х роках в квартирі [ADDRESS] . Очікувала побачити [PERSON] на весіллі їх похресниці - [PERSON] у 2008 році, проте його не було. Також не бачила [PERSON] з сином на похороні його батька - [PERSON] . Крім того, як вбачається з Акту, складеного комісією майстрів з експлуатації житлового фонду Львівського міського комунального підприємства «Айберг» від 19.02.2020 року, зі слів сусідів у квартирі [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає з 2008 року (а.с.21). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем [PERSON] та не продовжує проживати по даний час. Згідно положень ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до матеріалів спадкової справи №323/2018 [PERSON] , який помер [INFO] , заповіту не складено. Положеннями ч.1 ст.1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене та те, що спадкодавцем [PERSON] не було складено заповіт, спадкування майна померлого повинно відбуватись за законом у встановленому порядку черговості для спадкоємців, які звернулись за спадщиною протягом встановленого строку у 6 (шість) місяців з моменту відкриття спадщини. Згідно положень ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 07.08.2020 року, відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.69). Згідно ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно матеріалів спадкової справи №323/2018, відповідач у порядку та строки, встановлені чинним законодавством України, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] не звертався та не надавав нотаріусу доказів його постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відтак, враховуючи положення ст.29 ЦК України та ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», встановлені судом обставини щодо не проживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не прийняв спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки сам факт реєстрації місця проживання відповідача у квартирі спадкодавця не може свідчити про його постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Положеннями ч.1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В свою чергу, позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 11.02.2020 року звернулись до державного нотаріуса ПЛДНК Кутельмах О.Ф. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.22). 17.02.2020 року завідувачем ПЛДНК Бояківським О.В. надано відповідь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що належність співвласникам квартири [ADDRESS] на праві власності без виділення часток, унеможливлює встановлення складу спадкового майна. Крім того, роз`яснено право звернення до суду (а.с.23). Згідно ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За наведених вище обставин, у відповідності до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, позивачі вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину, суд приходить до висновку, що за останніми слід визнати право власності по 1/15 частки квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У відповідності до ст.141 ЦПК Українисудові витрати мають бути покладені на відповідача.

Outcome: approved