Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та їх вихованні, встановлення способу, порядку спілкування та виховання дітей. У обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що [INFO] померла їх дочка, котра перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народилось двоє дітей. Після смерті матері діти залишились проживати з батьком, який чинить позивачам перешкоди у спілкуванні та вихованні дітей, з приводу чого вони звернулись у службу у справах дітей, якою було встановлено графік побачень позивачів з онуками, з яким також погодився і відповідач, однак його не виконує, продовжуючи чинити перешкоди у побачені онуків з дідом та бабою. Вважають, що такі дії відповідача негативно впливають на моральний стан та душевний спокій дітей, вказали, що будучи родичами по прямій висхідній лінії вони мають право, відповідно до вимог чинного сімейного законодавства, брати участь у вихованні дітей. За таких обставин просять суд ухвалити рішення про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та їх вихованні і встановити наступний порядок побачень з онуками за відсутності батька: 4 рази на місяць, кожні вихідні дні з 15 години п`ятниці до 12.30-13.30 години неділі з можливістю відвідувати місце проживання баби та діда; один тиждень під час осінніх, весняних та зимових канікул та один місяць під час літніх канікул за місцем проживання баби та діда. У судовому засіданні [PERSON], [PERSON] та їх представник позовні вимоги підтримали з вищенаведених підстав, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач подав до суду заперечення проти позову, в якому зазначив, що він, будучи батьком своїх дітей має переважно право перед іншими особами на виховання дітей. Заперечив щодо встановленого позивачами графіку побачень, посилаючись на те, що він працевлаштовується на роботу, а тому найбільше уваги дітям зможе приділити під час вихідних днів (суботи, неділі). При цьому також вказав, що ніколи не забороняв позивачам бачити своїх онуків, проте їх опіка ними має дещо неадекватний характер, у зв`язку з чим діти самі не хочуть відвідувати діда та бабу. З огляду на викладене, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечив, посилаючись на обставини, викладені у запереченні, просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Сколівської РДА підтримав обставини, викладені у психологічній характеристиці районної психолого-медико-педагогічної консультації, згідно якого побачення мають носити періодичний характер, не довше однієї доби. Просив ухвалити рішення з дотриманням прав та інтересів дітей. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Перевіряючи обставини по справі судом встановлено, що неповнолітні онуки позивачів [PERSON], 2006 року народження, та [PERSON], 2003 року народження, після смерті їх матері-дочки позивачів [PERSON], котра померла [INFO], проживають разом з батьком [PERSON] Застосовуючи аналогію закону, відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З довідки від 07.11.2012 року, наданої органом опіки та піклування Сколівської РДА, вбачається що було встановлено графік побачень позивачів з онуками, а саме: з 15 години п`ятниці до 12.30-13.30 години неділі з відвідуванням місця проживання баби та діда, проти якого відповідач у судовому засіданні заперечив, оскільки такий суперечить інтересам дітей Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Отже, із системного тлумачення ч. 1 ст. 3Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 257 СК України вбачається, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною баби та діда, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип рівності у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. З психологічної характеристики районної психолого-медико-педагогічної консультації [PERSON], 2006 року народження, та [PERSON], 2003 року народження, вбачається, що діти не висловлюють заперечень і вважають, що побачення з дідом та бабою мають бути і носити періодичний характер не довше однієї доби, а не тривалий час, мотивуючи це некомфортним перебуванням у них та нерозумінням їх потреб. У відповідності до ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу, якою передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Ураховуючи наведене, суд, максимально враховуючи інтереси дітей, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачам у спілкуванні і вихованні онуків та встановлення наступного графіку побачень: один раз на тиждень з 15.00 години п'ятниці до 16 години суботи з можливістю відвідувати онуками місця проживання баби та діда. У задоволенні решта частини позовних вимог слід відмовити, оскільки такі суперечать інтересам дітей.

Outcome: partial