Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому просили визнати за кожним з позивачів право власності на 1/3 частину земельної ділянки, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0482 га (кадастровий номер 0510100000:03:026:0159), розташовану по провулку Ясний, 33 в місті Вінниці в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] являється сином, а [PERSON] чоловіком [PERSON], яка померла 07 березня 2014 року. У спільній власності [PERSON] та [PERSON] (відповідача) перебувала земельна ділянка, що розташована за адресою: м. Вінниця, пров. Ясний, буд. 33, площею 0,0780 га. Відповідно до договору про встановлення порядку користування земельною ділянкою від 02.04.2012р. було вирішено, що до [PERSON] переходить право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0482 га за адресою: м. Вінниця, пров. Ясний, буд. 33, та до [PERSON] переходить право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0298 га за цією ж адресою. На виконання п. 5.3 додатку 4 до рішення Вінницької міської ради від 08.06.2012р. №811 [PERSON] та [PERSON] передали, а управління Держкомзему у м. Вінниці прийняло оригінал державного акту на право власності на вищевказану земельну ділянку, площею 0,0780 га. Таким чином, з метою переоформлення права власності [PERSON] було замовлено виготовлення технічної документації із землеустрою та відповідно до рішення Вінницької міської ради від 08.06.2012р. №811 було затверджено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Вінниця, пров. Ясний, буд. 33 та враховуючи договір про встановлення порядку користування земельною ділянкою було прийнято рішення про видачу у встановленому порядку державних актів, що посвідчують право власності на сформовані нові земельні ділянки: [PERSON] по провулку Ясний, 33 площею 0,0482 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Однак, отримати документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку [PERSON] не змогла в звязку з її смертю. З метою оформлення спадкових прав на майно померлої позивачі звернулися до приватного нотаріуса [PERSON], проте нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину у звязку з тим, що не було проведено державної реєстрації на вищевказане майно. Таким чином, з урахуванням викладених обставин та з посиланням на положення статей 15, 16, 328, 392, 1218, 1225 ЦК України позивачі звернулися до суду з вищевказаними позовними вимогами. Заявою від 20.04.2017р. позивачі змінили предмет позову та просили: - визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної ділянки, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0482 га (кадастровий номер 0510100000:03:026:0159), розташовану по провулку Ясний, 33 в місті Вінниці в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]; - визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини земельної ділянки, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0482 га (кадастровий номер 0510100000:03:026:0159), розташовану по провулку Ясний, 33 в місті Вінниці в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував, щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у спільній власності [PERSON] та [PERSON] на підставі державного акту серії ЯЛ №747670, перебувала земельна ділянка площею 0,0780 га, за адресою: м. Вінниця, пров. Ясний, 33. 02 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про встановлення порядку користування земельною ділянкою, відповідно до пункту 1 якого сторони, що є співвласниками спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0780 га, яка розташована в місті Вінниці по провулку Ясному, 33, враховуючи кадастровий план земельної ділянки, складений Вінницькою міською філією Подільського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру 06.03.2012р., уклали наступний порядок володіння та користування вищевказаною земельною ділянкою: - у постійне користування [PERSON] переходить частина вказаної вище земельної ділянки, а саме зона №1, площею 0,0482 га позначена на кадастровому плані жовтим кольором; - у постійне користування [PERSON] переходить частина вказаної вище земельної ділянки, а саме зона №2, площею 0,0298 га позначена на кадастровому плані блакитним кольором. (а.с. 13) В подальшому, рішенням 21 сесії 6 скликання Вінницької міської ради від 06.06.2012р. №811 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, при поділі по провулку Ясний, 33, площею 0,0780 га, яка перебуває у власності [PERSON] та [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №051013701001249 від 07.10.2011р. (серія ЯЛ №747670, додаток серія АА №063245) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. (а.с. 9, 10) Цим же рішенням Вінницької міської ради анульовано вищевказаний запис та враховуючи договір про встановлення порядку користування земельною ділянкою, який зареєстрований за №638 від 02.04.2012р., вирішено видати у встановленому порядку державні акти, що посвідчують право власності на сформовані нові земельні ділянки: - [PERSON] по пров. Ясний, 33, площею 0,0482 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; - [PERSON] по пров. Ясний, 33, площею 0,0289 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. (п. 5.2 рішення) На виконання пункту 5.3 додатку 4 до рішення Вінницької міської ради від 08.06.2012р. №811 [PERSON] та [PERSON] передали, а управління Держкомзему у м. Вінниці Вінницької області прийняло оригінал державного акту серії ЯЛ №747670 на право власності на вищевказану земельну ділянку, площею 0,0780 га, що підтверджується актом приймання-передачі від 22.06.2012р. (а.с. 15) З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №85390413 сформованої судом 20.04.2017р. вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0298 га, кадастровий номер 0510100000:03:026:0158, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться у місті Вінниці по провулку Ясний, земельна ділянка 33. (а.с. 94) Отже, відповідачем отримано правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності САК №314985 від 22.05.2014р. на новоутворену земельну ділянку, натомість [PERSON] отримати документ на, що посвідчує право власності на земельну ділянку не змогла, оскільки 07 березня 2014 року померла, що вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-АМ №285089 від 07.03.2014р. (а.с. 7) В той же час, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0500413132013 від 26.05.2013р., у державному земельному кадастрі містяться відомості про земельну ділянку площею 0,0482 га, кадастровий номер 0510100000:03:026:0159, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться у місті Вінниці по провулку Ясний, 33, власником якої зазначено [PERSON]. (а.с. 11, 12) 11 липня 2014 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] заведена спадкова справа №55/2014 до майна померлої 07 березня 2014 року [PERSON]. Зі спадкової справи №55/2014 вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса звернулися: - 11.07.2014р. син померлої [PERSON]; - 11.07.2014р. чоловік померлої [PERSON]. Крім того, син померлої [PERSON], 11.07.2014р. звернувся до нотаріуса з заявою, якою відмовився від спадщини на користь чоловіка померлої [PERSON]. (а.с. 55-57) 18.11.2014р. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], видано свідоцтва про право на спадщину за законом, які зареєстровані в реєстрі за №2463 та №2464 та відповідно до яких спадкоємцями майна [PERSON], яка померла 07 березня 2014 року є її син [PERSON] в 1/3 частці, та її чоловік [PERSON] в 2/3 частках, в тому числі з урахуванням 1/3 частки спадщини від якої відмовився син померлої [PERSON]. Спадщина, на яку в указаних частках видано ці свідоцтва складається з 29/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями спорудами під номером 33, що знаходиться у місті Вінниці по провулку Ясному. (а.с. 86, 88). В той же час, 18.09.2015р. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] винесено постанову №1180/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку під номером 33, площею 0,0482 га., яка розташована в місті Вінниці по провулку Ясному. Зі вказаної постанови нотаріуса вбачається, що підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії слугувало те, що правовстановлюючий документ на вищевказану земельну ділянку на імя померлої у спадкоємців відсутній. (а.с. 18) Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з того, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.. 1218 ЦК) Однак, як зазначено вище 18.09.2015р. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] винесено постанову №1180/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку під номером 33, площею 0,0482 га., яка розташована в місті Вінниці по провулку Ясному, у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на вищевказану земельну ділянку на імя померлої у спадкоємців відсутній. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Статтею 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Разом з тим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормами статей 1217, 1218, 1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 -1265 цього Кодексу. Положеннями статті 1225 ЦК встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В судовому засіданні встановлено, що після смерті 07 березня 2014 року [PERSON] відкрилася спадщина до майна померлої, до складу якої увійшли: - 29/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями спорудами під номером 33, що знаходиться у місті Вінниці по провулку Ясному на які нотаріусом видано відповідні свідоцтва про право на спадщину (а.с. 86, 88); - земельна ділянка площею 0,0482 га, кадастровий номер 0510100000:03:026:0159, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться у місті Вінниці по провулку Ясний, 33, яка утворилася внаслідок поділу земельної ділянки площею 0,0780 га, яка перебувала у власності [PERSON] та [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №051013701001249 від 07.10.2011р. Згідно з частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. (ст. 1258 ЦК України) Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів справи вбачається, що позивачі - [PERSON] та [PERSON], як син та чоловік померлої 07 березня 2014 року [PERSON], являються спадкоємцями померлої та відповідно до статті 1261 ЦК України мають право на спадкування за законом у першу чергу. При цьому, як зазначено вище, окрім позивачів є ще спадкодавець за законом, а саме син померлої [PERSON], який 11.07.2014р. звернувся до нотаріуса з заявою, якою відмовився від спадщини на користь чоловіка померлої [PERSON]. В той же час, з матеріалів спадкової справи вбачається, що інших спадкоємців, окрім позивачів, які прийняли спадщину немає. Таким чином, позивач - [PERSON] являється спадкоємцем померлої [PERSON] в 1/3 частці майна та [PERSON] являється спадкоємцем померлої в 2/3 частках майна. Відповідно до частини першої та пятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Згідно з частиною першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Разом з тим, частиною першою статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Як встановлено судом, [PERSON], з незалежних від неї причин, за життя не встигла оформити право власності та отримати відповідний правовстановлюючий документ на земельну ділянку, передану їй для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0482 га (кадастровий номер 0510100000:03:026:0159), яка утворилася внаслідок поділу земельної ділянки площею 0,0780 га, розташованої по провулку Ясний, 33 в місті Вінниці, що перебувала у спільній власності [PERSON] та [PERSON]. Неможливість отримання правовстановлюючого документа на земельну ділянку повязано з тим, у момент смерті [PERSON] її цивільна правоздатність припинилась. Судом прийнято до уваги, що державна реєстрація означає, що держава визнала за суб'єктом наявність його прав на об'єкт нерухомості. Коли визнано існування права, то для зацікавлених осіб значення має не сам факт реєстрації, а власне наявність права, що породжує певні юридичні наслідки. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до частини першої статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність підстав та необхідність захисту прав позивачів шляхом визнання за ними права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, враховуючи характер спірних правовідносин, а також те, що позивачі просили залишити судові витрати за ними, суд дійшов висновку про необхідність залишення судових витрат без відшкодування. На підставі наведеного та

Outcome: approved