Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до відповідачів, і вточнивши, просила виселити відповідачів з квартири [ADDRESS], та стягнути на її користь матеріальну шкоду в розмірі 400 грн., спричинену моральну шкоду в розмірі 2000 грн., та комунальні послуги на користь комунальних підприємств, в розмірі 6452,98 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що відповідно до договору дарування ВРР № 800217 реєстр 4-736 від 17.05.2012 року їй належить квартира [ADDRESS], якою не може користуватися, оскільки відповідачі перешкоджають їй, та не допускають її до дому. В квартиру власника вказані особи у визначеному законом порядку вселені не були та реєстрації за вказаною адресою не отримували. За час проживання відповідачів в спірній квартирі утворилися борги за комунальні послуги, що спричинило позивачу матеріальну шкоду в зазначеному розмірі, які просить перерахувати на рахунок КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради, МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі», «ТОВ «Грінко-Дніпро». До того ж за час проживання в спірній квартирі позивачі пошкодили двері, шкоду позивач оцінює в розмірі 400 грн. Діями відповідачів їй завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює 2000 грн. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, виселити з квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON]. Стягнено солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за комунальні послуги у розмірі 6452,98, яка складається: 243,36 заборгованість по оплаті послуг ТОВ «Грінко-Дніпро», заборгованість за послуги МКП ДМТМ, у розмірі 3391,86 грн., заборгованість за оплату послуг КП «Житлове господарство Самарського району» ДМР у розмірі 3037,68 грн. Стягнено солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 500грн. Стягнено солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 487,20 грн. Стягнено солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 158,10 грн. В іншій частині позову відмовити. [PERSON] і [PERSON] звернулися з апеляційною скаргою на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2014 року, де ставлять питання про скасування рішення суду, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню в частині стягнення комунальних послуг та зміні в частині розподілу судових витрат, згідно згідно п.п.3,4 ст. 309 ЦПК України, та ухвалення нового рішення в цій частині з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині виселення відповідачів з квартири, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перешкоджають позивачу у користуванні квартирою, яка є власністю позивача. Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами щодо виселення відповідачів з квартири, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями учасників процесу. При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 316, 317, 319, 391, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про виселення відповідачів з квартири, яка є власністю позивача, оскільки відповідачі перешкоджають власнику користуватися власністю, та відшкодування моральної шкоди. Допущені судом порушення норм процесуального права, про які зазначено в апеляційній скарзі, на законність рішення суду в частині виселення, не вплинули. Посилання апелянтів на те, що позивачем не доведена моральна шкода, не може бути підставою для скасування рішення суду в частині стягнення моральної шкоди, оскільки суд першої інстанції, відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок порушення її прав відповідачами. Районний суд розглянув справу в частині позовних вимог про виселення та відшкодування моральної шкоди у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів. Щодо стягнення матеріальних збитків в рахунок оплати комунальних послуг, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, посилаючись на те, що факт спричинених матеріальних збитків підтверджується виписками з особових рахунків (а.с.21-23, 70-72) та поясненнями третіх осіб, що підтверджують наявність заборгованості у визначеному позивачем розмірі. З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач звернулася з позовними вимогами, зокрема про стягнення комунальних послуг та перерахування заборгованості на рахунки третіх осіб у справі. Рішенням суду першої інстанції стягнена заборгованість за комунальні послуги з відповідачів на користь позивача. На порушення зазначеного принципу диспозитивності цивільного судочинства суд першої інстанції вийшов за межі заявлених вимог та ухвалив рішення про стягнення заборгованості за комунальні послуги з відповідачів на користь позивача. За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за комунальні послуги підлягає скасуванню. Між тим відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України щодо змагальності сторін, на підставі наданих ними доказів, позивач не надала суду докази, які б підтверджували сплату нею суми заборгованості за комунальні послуги, зазначеної в позові. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Враховуючи, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги та її перерахування на користь третіх осіб фактично не розглянуті, у апеляційного суду відсутні підстави для перегляду та ухвалення судового рішення за позовом в зазначеній частині, оскільки ці позовні вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Не розгляд позову судом першої інстанції в цій частині не є перешкодою для повторного розгляду цього питання в судовому порядку за позовом позивача. Доводи апеляційної скарги щодо помилкового стягнення судових витрат в солідарному порядку є обґрунтованими, тому рішення суду в цій частині підлягає зміні з урахуванням ухваленого рішення апеляційним судом. Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду скасувати в частині стягнення заборгованості за комунальні послуги і змінити в частині стягнення судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Outcome: partial