Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] у серпні 2018 року звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідачів, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO], призначити [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] та стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини від його доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] року у її сестри [PERSON] з [PERSON] (відповідач) у період шлюбу народилася донька [PERSON] (племінниця позивача). [INFO] року сестра позивача [PERSON] померла. Після смерті матері малолітня [PERSON] залишилася повністю на утриманні позивача, оскільки її біологічний батько відповідач [PERSON] після смерті сестри не приймає жодної участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються виключно позивачем та її чоловіком [PERSON] без участі та підтримки з боку відповідача, для розвитку дитини позивач прикладає всі свої зусилля та можливості. [PERSON] стверджує, що її сім'я є достатньо матеріально забезпеченою, яка працює, у зв'язку з чим має достатні додаткові кошти для фізичного і духовного розвитку дитини та забезпечення її усім необхідним. Окрім приватного будинку їм на праві приватної власності належить легковий автомобіль та самохідне судно. Позивач та її чоловік [PERSON] ніколи не притягувалися до кримінальної відповідальності, протипоказань для опікунства немає. Вже більше трьох років відповідач не виконує обов'язків батька по вихованню дитини, не цікавиться життям та станом здоров'я [PERSON], не намагається спілкуватися з донькою, взагалі не надає матеріальної допомоги, тобто свідомо усунувся від виховання дитини та знехтував своїми батьківськими обов'язками, у зв'язку з чим позивач вважає необхідним позбавити його батьківських прав та призначити її опікуном над малолітньою племінницею [PERSON] для повноцінного забезпечення прав дитини, яка позбавлена батьківського піклування. Також позивач наголошує, що відповідач не звільнений від обов'язку щодо утримання дитини, тому вважає необхідним стягувати на свою користь з нього аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року за вищевказаним позовом відкрито провадження. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, також зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Представник відповідача Служби у справах дітей Органу опіки та піклування Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року у сестри позивача [PERSON] з [PERSON] (відповідач) у період шлюбу народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження №163006, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.9). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03 квітня 2012 року шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. В подальшому сестра позивача змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що відображено в свідоцтві про зміну імені від 18.01.2013 (а.с.37-38). [INFO] року сестра позивача [PERSON] померла, про що складено відповідний актовий запис №15141 (а.с.39). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Малолітня [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Проте фактично проживає разом з позивачем та її чоловіком у приватному будинку [ADDRESS], який належить позивачу на праві приватної власності. У вказаному будинку створені всі умови для належного розвитку та виховання дитини. Вищевказане підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, що складений Службою у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с.49-50). На даний час малолітня [PERSON] відвідує школу №324 в м. Києві (а.с.11). Згідно висновку, наданого Оболонською районною у місті Києві державною адміністрацією від 01 листопада 2018 року № 104-9860 [PERSON] проживає разом з позивачем та її чоловіком [PERSON] у приватному будинку [ADDRESS]. Позивач та ї чоловік за станом здоров'я можуть бути опікунами, до кримінальної відповідальності не притягувалися. Також у вищевказаному висновку зазначено, що Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] та призначити над нею опікуном позивача [PERSON]. Судом було встановлено, що відповідач не виконує обов'язків батька по вихованню дитини, не цікавиться життям та станом здоров'я доньки, не намагається спілкуватися з нею, не надає ніякої матеріальної допомоги, тобто свідомо усунувся від виховання дитини. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13.07.2018 до відповідача [PERSON], як підозрюваного у вчиненні злочину, що передбачений ч. 3 ст. 187 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на строк 60 днів. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню дитини, тому суд приходить до висновку, що останнього необхідно позбавити батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитини» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 262 СК України сестра, брат, мачуха, вітчим мають право на самозахист своїх малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних братів, сестер, пасинка, падчерки. Сестра, брат, мачуха, вітчим мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних братів, сестер, пасинка, падчерки до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Як зазначено у ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування. У зв'язку з тим, що малолітня [PERSON] знаходиться повністю на утриманні позивача, її матір померла, а батька вирішено позбавити батьківських прав, оскільки дитина позбавлена батьківського піклування збоку свого біологічного батька, тому суд вважає необхідним призначити [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач не звільнений від обов'язку щодо утримання дитини, суд вважає необхідним стягувати на користь позивача з нього аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29 серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вбачає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів. На підставі викладеного, ст. 60 ЦК України, ст. 141, 150, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183, 191, 193 СК України, ст. 8, 12 ЗУ «Про охорону дитини», Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»;

Outcome: approved