Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

[PERSON] , через свого представника - адвоката Римлянську Г.О., звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищевказаним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Посилалася на те, що вона являється власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Право власності на даний будинок вона набула 18.12.2019 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті свого діда, [PERSON] , який помер [INFO] . В цей же день її права зареєстровано шляхом внесення відповідних записів в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. На момент реєстрації нею свого права власності у вказаному будинку проживали та були зареєстровані за згодою попереднього власника [PERSON] : її батько та син спадкодавця [PERSON] [PERSON] та дружина спадкодавця і мати відповідача [PERSON] , яка померла [INFO] . Як спадкодавця [PERSON] , так і його дружину [PERSON] під час тяжкої хвороби доглядала вона з допомогою своєї матері, [PERSON] , вони ж і здійснювали обряд поховання діда та баби. [PERSON] , будучи їх сином, жодної участі в догляді за тяжкохворими батьками не приймав. Після смерті попереднього власника [PERSON] , ставши новим власником в порядку спадкування, вона не укладала з відповідачем жодних договорів щодо його реєстрації та проживання в будинку, згоду на його реєстрацію та проживання в ньому не давала, однак до дня смерті її баби питання щодо перебування та реєстрації [PERSON] в належному її будинку не піднімала. Однак, проживаючи в будинку, відповідач не поважаючи її право власності на будинковолодіння, почав руйнувати будинок та прибудинкові споруди, продавати з нього речі, які в порядку спадкування належать їй, користуючись комунальними послугами, не оплачував їх. На її вимогу 16.08.2021 року відповідач виселився із будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , однак знятися з реєстрації в ньому відмовляється. Реєстрація [PERSON] в належному їй на праві власності будинку створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. На звернення до Центру надання адміністративних послуг Сокирянської міської ради із заявою від 15.09.2021 року №8687, вона отримала відмову в знятті з реєстраційного обліку [PERSON] внаслідок неподання необхідних документів. Просила усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження належним їй на праві власності будинком за адресою: [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подала письмову заяву про розгляд справи без присутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином та завчасно повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов. Підстав, передбачених ч.4 статті 223\~ЦПК України для відкладення розгляду справи встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує позивачка. З досліджених судом письмових доказів судом встановлено наступні обставини: Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.12.2019 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Петришиною Р.В. та копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №193611941 від 18.12.2019 року, [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В належному позивачці будинку попереднім власником зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Будинкової книги та довідкою Сокирянської міської ради за №8162 від 30.08.2021 року. Суду не надано доказів на підтвердження факту укладення між сторонами після оформлення позивачкою свого права власності на спадковий будинок будь-яких договорів щодо збереження за відповідачем права реєстрації та проживання в будинку, надання позивачкою своєї згоди на це. [PERSON] за місцем реєстрації фактично не проживає з 16.08.2021 року по даний час, однак без дозволу власниці приходить до місця своєї реєстрації та руйнує належні позивачці будинок і прибудинкові споруди, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов №486 від 29.08.2021 року, фотографіями та письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] . Із змісту поданої [PERSON] на адресу Управління Центру надання адміністративних послуг Сокирянської міської ради Заяви про зняття з реєстрації місця проживання від 15.09.2021 року №8687 встановлено, що їй відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання [PERSON] у зв`язку з неподанням необхідних документів. Реєстрація [PERSON] у належному [PERSON] будинку створює останній перешкоди у здійсненні нею права власності на вказане майно. Статтею 41\~Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі статтею 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майно. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Право відповідача на користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] припинилося з припиненням права власності [PERSON] на це житло, тобто в момент його смерті, тому з цього часу він втратив право користування даним житлом, похідним від якого є право на реєстрацію в цьому будинку. Згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ця норма права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах: від 12.05.2021 року по справі №357/10747/18, провадження №61-16481св19; від 25.08.2021 року по справі №206/3425/18, провадження №61-9122св19; від 26.06.2019 року по справі №125/2625/17, провадження №61-4819св19. Суду не надано доказів на підтвердження наявності домовленостей між сторонами щодо збереження за відповідачем права користування житловим приміщенням в будинку позивачки, а реєстрація відповідача в будинку позивачки створює для позивачки перешкоди в реалізації свого права власності. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації місця проживання відповідача є похідною вимогою від основної та здійснюється органами реєстрації самостійно, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. З огляду на встановлені обставини та вимоги закону, є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та усунення їй перешкод в користуванні житловим будинком, що належить їй на праві власності, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування ним. Відповідно до положень ч.1 ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст. 4, 8, 15, 16, 319, 383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved