Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

[PERSON] пред`явила до суду позов до [PERSON] , у якому просить стягнути з нього на її користь заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 15598.40 грн.. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, які присуджені рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 14.03.2001 у справі № 2-194 на утримання його доньки, [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що заборгованість сплатив, відзив на позов не надав. Заслухавши поясненняя сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 14.03.2001 у справі № 2-194 було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утриманння доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. [PERSON] аліменти на доньку в повному обсязі не сплачував, внаслідок чого в нього з 15.02.2007 року по 01.01.2014 рік виникла заборгованість у розмірі 155987.40 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком, складеною Ружинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с.10). Сторонами зазначена сума заборгованості не оспорюється. Таким чином, ні позивачкою, ні відповідачем правильність розрахунку заборгованості не оспорюється, а дійсним предметом позову фактично є повторне стягнення аліментів. Оскільки сторонами розмір заборгованості не оспорюється, то за відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення про стягнення заборгованості, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість стягнення заборгованості за аліментами, яка утворилася при виконанні судового рішення, шляхом подачі позову до суду в рамках іншої справи. Статтею 180 СК Українивстановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 74 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-ХІV «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленомуСК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленогоСК України. Відповідно до вимогст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України також і за її межами. Відповідно до ч.3ст.195СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Стягнення заборгованості за аліментами по виконавчому листу, який знаходиться на виконанні у державній виконавчій службі при відсутності спору про її розмір, є подвійним стягненням боргу і порушує права відповідача, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по виплаті аліментів у розмірі 155987.40 грн.. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed