Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (надалі по тексту, - Відповідач, АТ КБ «Приватбанк»), в якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 102 790, 63 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № SAMDN03000032832838 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки від 22.03.2010 року та Додаткової угоди № 1 до Договору про надання банківських послуг від 26.07.2012 року у розмірі 165 843, 09 грн, судовий збір у розмірі 1658, 43 грн. 30.07.2019 року державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Суховольцем Р.А. була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № 59659540. Разом з цим, 03.03.2021 року Святошинським районним судом м. Києва по справі №759/14898/14-ц було розглянуто скаргу [PERSON] на дії та рішення державного виконавця, за наслідками якої була постановлена ухвала, якою скаргу [PERSON] було задоволено частково, а саме: було визнано протиправними дії державного виконавця Святошинського ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження № 59659540 від 30.07.2019 року; скасовано постанову державного виконавця Святошинського ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження за № 59659540 від 30.07.2019 року та вжиті заходи примусового виконання рішення здійснені в межах даного виконавчого провадження. Позивач посилається на те, що в рамках виконавчого провадження № 59659540 з примусового виконання рішення суду з позивача було стягнуто 102 790, 63 грн. у рахунок погашення боргу. Таким чином, позивач вважає, що грошові кошти, які були стягнуті в рамках виконавчого провадження № 59659540 з примусового виконання рішення суду з позивача в розмірі 102 790, 63 грн. є безпідставно набутими, оскільки виконавче провадження № 59659540 було відкрито з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», дії виконавця визнано протиправними та виконавчий лист було повернуто стягувачу/відповідачу, тобто правові підстави для набуття грошових коштів відпали. За таких обставин, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача за захистом своїх порушених прав. Так, згідно з положеннями процесуального закону, та врахувавши пункти 1-8 частини 3 статті 274 ЦПК України, при вирішенні питання визначення порядку розгляду позовного провадження, вбачається можливість розгляду справи у спрощеному порядку без виклику сторін. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. 10.08.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» Стаднікова Д.В., в якому він повністю заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, представник відповідача у відзиві зазначив, що позивачем не надано жодного доказу, що дані кошти були стягнуті та отримані АТ КБ «Приватбанк». Крім того, позивач не надав до суду належних та допустимих доказів порушення його прав. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 102 790, 63 грн., які він вважає безпідставно набутими зі сторони відповідача. Як зазначив позивач у позовній заяві, рішенням Святошинського районного суду м. Києва було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № SAMDN03000032832838 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки від 22.03.2010 року та Додаткової угоди № 1 до Договору про надання банківських послуг від 26.07.2012 року у розмірі 165 843, 09 грн, судовий збір у розмірі 1658, 43 грн. Крім того, 30.07.2019 року державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Суховольцем Р.А. була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № 59659540. Разом з цим, 03.03.2021 року Святошинським районним судом м. Києва по справі №759/14898/14-ц було розглянуто скаргу [PERSON] на дії та рішення державного виконавця, за наслідками якої була постановлена ухвала, якою скаргу [PERSON] було задоволено частково, а саме: було визнано протиправними дії державного виконавця Святошинського ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження № 59659540 від 30.07.2019 року; скасовано постанову державного виконавця Святошинського ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження за № 59659540 від 30.07.2019 року та вжиті заходи примусового виконання рішення здійснені в межах даного виконавчого провадження. Таким чином, позивач посилається на те, що в рамках виконавчого провадження № 59659540 з примусового виконання рішення суду з позивача було стягнуто 102 790, 63 грн. у рахунок погашення боргу. Тому вважає, що грошові кошти, які були стягнуті в рамках виконавчого провадження № 59659540 з примусового виконання рішення суду з позивача в розмірі 102 790, 63 грн. є безпідставно набутими, оскільки виконавче провадження № 59659540 було відкрито з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», дії виконавця визнано протиправними та виконавчий лист було повернуто стягувачу/відповідачу, тобто правові підстави для набуття грошових коштів відпали. Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. П. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам. Ст. 78 ЦПК України вказано, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 80 ЦПК України). Згідно ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. За таких обставин, чинним законодавством передбачено, що доказування лежить на сторонах судового процесу. Так, підставою ж виникнення прав та обов`язків сторін, а також підставою набуття АТ КБ «Приватбанк» коштів від [PERSON] у даному випадку є укладений з АТ КБ «Приватбанк» кредитний договір № № SAMDN03000032832838, який встановлює заборгованість (чи її відсутність) та по якому був виданий виконавчий лист визнаний в подальшому в судовому порядку таким, що не підлягає виконанню. В матеріалах справи відсутні докази того, що таки договір був розірваний сторонами чи визнаний недійсним в судовому порядку. Так, згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Таким чином, оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти які позивач просить стягнути , набуті відповідачем як заборгованість за кредитним договором , їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне набуття. Крім цього, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Згідно із п.3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення глави 83 цього Кодексу застосовується лише до вимог про повернення виконаного одного із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави, чого в цьому спорі не відбулося. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку із безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину, або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичного змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження своєї позиції, позивачем було надано в якості доказів копію ухвали Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/14898/14-ц, якою було визнано протиправними дії державного виконавця Святошинського ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження № 59659540 від 30.07.2019 року; скасовано постанову державного виконавця Святошинського ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження за № 59659540 від 30.07.2019 року та вжиті заходи примусового виконання рішення здійснені в межах даного виконавчого провадження; інформацію про виконавче провадження № 59659540; копію листа в.о. начальника відділу Святошинського РВДВС у м. Києві від 20.05.2021 року за № 42994, в якому вказано, що у рамках виконавчого провадження № 59659540 було стягнуто 102790, 63 у рахунок погашення суми боргу та виконавчого збору 6795, 18 грн. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, з`ясувавши всі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, судом встановлено відсутність доказів на підтвердження того факту, що дані кошти були стягнуті та отримані АТ КБ «Приватбанк» як безпідставно набуті, тобто не надано належного, достовірного, допустимого та достатнього доказу, а представлена копія листа в.о. начальника відділу Святошинського РВДВС у м. Києві від 20.05.2021 року за № 42994, в якому вказано, що у рамках виконавчого провадження № 59659540 було стягнуто 102790, 63 у рахунок погашення суми боргу та виконавчого збору 6795, 18 грн. не може бути прийнята судом, як належний доказ у справі, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову повністю, в зв`язку з недоведеністю.

Outcome: dismissed