Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, - житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], загальною площею 51,4 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги Позивач покликалася на те, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається із вказаного будинковолодіння. При зверненні Позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок. З огляду на вказане, у Позивача виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. В підготовче судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, не з'явилися. Позивач подала заяву, згідно з якою справу просить розглядати без її участі. Представник відповідача подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, проти позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, які просять справу вирішувати у їх відсутності, позовні вимоги задовольнити, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні, задовольнивши позов, виходячи з таких міркувань. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 жовтня 1991 року виконкомом Колодіївської сільської ради народних депутатів, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, що складається з 2-х членів, головою якого є [PERSON]. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Колодіївської Ради народних депутатів №52 від 26 вересня 1991 року. Відповідно до реєстрового напису, даний житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами зареєстровано в Тернопільському БТІ на праві особистої власності за колгоспним двором, що складається з 2-х членів, записаний в реєстрову книгу №1 стор. №111 за реєстром №56. До складу даного колгоспного двору станом на 1991 року входили: [PERSON], 1939 р.н. - голова двору; [PERSON], 1932 р.н., - сестра, що підтверджується довідкою №750 Архівного відділу Підволочиської районної державної адміністрації від 27 жовтня 2016 року (Фонд №78). Відповідно до ст. 120 ЦК Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р., який діяв на момент виникнення правовідносин (далі - ЦК УРСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а згідно ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Пленум Верховного Суду України у п. а) ч. 6 постанови №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснює, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частці будинковолодіння (кожному) по [ADDRESS], як членам колгоспного двору. Після припинення існування колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] свої частки не витребували і, продовжували брати участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства колишнього колгоспного двору. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України пункту 7 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності» - Судам слід враховувати, що відповідно до ст.55 Закону «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [INFO] померла [PERSON], про що Колодіївською сільською радою Підволочиського району 16 грудня 2002 року складено запис №25 (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 16 грудня 2002 року). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, - 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS]. Згідно з чч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР (чиного на день виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 529 ч. 1 передбачає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) (ст. 530 ч. 1 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. [PERSON], спадщину після смерті сестри [PERSON] прийняв (свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане 28 лютого 1958 року та серії [NUMBER], видане 19 березня 1952 року), що посвідчується довідкою №531 від 08.07.2014 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01 березня 2014 року виконкомом Колодіївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, [INFO] помер [PERSON]. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, інформації №59, довідкою про технічний опис об'єкта нерухомого майна №60 від 02 листопада 2018 року, виданими БТІ Підволочиського району, власником житлового будинку за адресою [ADDRESS], загальною площею 51,40 кв.м., житловою, - 36,30 м.кв., значиться [PERSON]. Підстава виникнення права власності, - свідоцтво про право власності від 30 жовтня 1991 року, видане згідно рішення виконкому №52 від 26 вересня 1991 року. Дані факти свідчать, що [PERSON] був власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за вказаною адресою. Позивач - [PERSON], - спадкоємець за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадщину прийняла, що стверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,6632 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Колодіївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, виданим приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу 30 серпня 2014 року, зареєстрованому в реєстрі за №1448. Спадкова справа №70/2014. Однак, позивачу постановою приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу від 12 грудня 2016 року №665/02-31, відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO] у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно З огляду на вказане Позивач, після смерті [PERSON] спадщину прийняла, однак через відсутність правовстановлюючого документа на успадковане будинковолодіння, не може оформити спадкове майно на себе, що свідчить про порушення її прав, які підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене,

Outcome: approved