Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON] як фізична особа-підприємець (далі ФОП) звернувся до Старобільського районного суду Луганської області з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 10 січня 2014 року між ним та [PERSON] було укладено трудовий договір на невизначений строк, згідно з яким відповідача було прийнято як найманого працівника та він зобовязувався виконувати роботу охоронця, а позивач зобовязувався оплачувати його працю. Цей договір зареєстровано у Луганському міському центрі зайнятості за №12011400089. У звязку з проведенням АТО, відповідач направив на адресу позивача заяву, в якій просив звільнити його із займаної посади з 30 червня 2014 року за власним бажанням. Таким чином трудові відносини фактично припинились 30 червня 2014 року. В день звільнення з відповідачем були проведені усі розрахунки, відповідно до умов законодавства. На даний час зясувалось, що зазначений трудовий договір необхідно зняти з реєстрації у центрі зайнятості. 30 червня 2016 року позивач звернувся із зазначеним питанням до Луганського міського центру зайнятості, але йому було відмовлено, так як для цього потрібне одночасне звернення до центру обох сторін договору. Однак місце знаходження відповідача наразі позивачу невідоме. Таким чином на теперішній момент трудові відносини фактично припиненні, процедура розірвання трудового договору не виконана відповідно до законодавства України, оскільки найманий працівник не зявляється в службу зайнятості для зняття з реєстрації трудового договору, а тому позивач вимушений звернутися до суду із позовною заявою про розірвання трудового договору. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Урядовий Курєр», про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Луганського міського центу зайнятості - в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, та прийняти законне мотивоване рішення по справі. 20 вересня 2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.21 КЗпП України , трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.23 КЗпП України,трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Відповідно до\~ст.24-1 КЗпП України\~, у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення. Відповідно до п. 1ст. 36\~КЗпП України, підставою припинення трудового договору є угода сторін. Відповідно до п. 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого\~наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті\~Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Відповідно до п. 4\~Постанови Кабінету Міністрів України № 1168 від 29.10.2009 року «Про деякі питання застосування законодавства про працю фізичною особою, яка використовує найману працю», у разі розірвання трудового договору за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених\~Кодексом законів про працю України, така особа зобов'язана письмово повідомити про свій намір працівникові та у визначені строки провести передбачений законодавством розрахунок. Відповідно до п. 5 Постанови, зняття державною службою зайнятості з реєстрації трудового договору у випадках, передбачених пунктом 4 цієї\~постанови, проводиться за умови подання фізичною особою: примірника трудового договору; заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору; копій документів, що підтверджують: - надсилання працівникові повідомлення про намір розірвати з ним трудовий договір (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове відправлення неможливо, подаються копії підтвердних документів; - проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати. Відповідно до п. 6 Постанови, державна служба зайнятості протягом трьох робочих днів з дня надходження зазначених у пункті 5 цієїпостанови\~документів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів та повідомляє працівникові. Відповідно до п. 7 Постанови, за зверненням працівника, який не був присутній під час зняття трудового договору з реєстрації, посадова особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів з дня такого звернення робить відповідну відмітку у виданому йому примірнику трудового договору та засвідчує у трудовій книжці запис про звільнення з роботи, внесений фізичною особою. З матеріалів справи встановлено, що 10 січня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено трудовий договір на невизначений строк, згідно з яким відповідача було прийнято як найманого працівника та він зобовязувався виконувати роботу охоронця, а позивач зобовязувався оплачувати його працю. Цей договір зареєстровано у Луганському міському центрі зайнятості за №12011400089. Згідно з заяви [PERSON], він просив позивача звільнити його за власним бажанням з 30 червня 2014 року. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак зняти трудовий договір з реєстрації у Луганському міському центрі зайнятості позивач не має можливості, оскільки місце знаходження відповідача не відоме. Разом з тим суд приймає до уваги, що, враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивач позбавлений можливості самостійно зняти його з реєстрації і захистити своє порушене право. Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що на теперішній час трудові відносини між сторонами припиненні, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана з вини відповідача, оскільки він не з'являється до служби зайнятості для зняття з реєстрації трудового договору. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача про зняття з реєстрації трудового договору підлягають задоволенню, та необхідно визнати трудовий договір укладений 10 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] за № 12011400089 зареєстрованим в Луганському міському центрі зайнятості, розірваним.

Outcome: approved