Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння та договору купівлі-продажу земельної ділянки. Ухвалою суду залучено в якості третьої особи по справі приватного нотаріуса Камянець-Подільського міського нотаріального округу [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 30.09.2016 р. між нею та відповідачем були укладені договори купівлі-продажу домоволодіння за за № 123 по вул.Чкалова в с. Мукша Китайгородська (Жовтневе) Камянець- Подільського району та земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий № 6822487400:03:002:0074 для ведення будівництва і обслуговування житлового будинку за цією ж адресою. Передумовою укладання вищеназваних спірних правочинів послужило те, що відповідач як медсестра фельдшерського медпункту с.Мукша Китайгородська (с.Жовтневе) часто відвідувала її для надання медичної допомоги оскільки позивач постійно знаходилася в хворобливому стані, є інвалідом 2-ї групи загального захворювання. Поведінка відповідача давала підстави вважати є порядною та доброзичливою. На передодні укладання правочинів відповідач разом зі своїм чоловіком та батьками приїхала до неї, запропонували їй надати допомогу по її утриманню. Отримавши пропозицію від відповідачки та її рідних, враховуючи свій похилий вік та неналежний стан здоровя погодилася на укладання з відповідачкою договору довічного утримання та на умовах, які були запропоновані вказаними особами, а саме: постійно їй доглядати та опікувати, надавати матеріальну допомогу, яка була б достатньою для нормального її фізичного існування, здійснювати інші дії, повязані з підтримкою та утриманням домоволодіння в належному стані, що вона залишається проживати у вказаному будинковолодінні на правах господині до дня її смерті. Попередньо проконсультувавшись з нотаріусами на предмет понесення витрат при оформленні договору довічного утримання відповідачка запропонувала позивачці укласти з нею не договір довічного утримання, а договір купівлі продажу, як будинковолодіння так і земельної ділянки, пояснюючи тим, що під час оформлення останнього виникають менші податкові зобовязання у позивачки, що їхня домовленість після укладання договорів купівлі-продажу залишаються в силі та беззаперечно буде виконуватися відповідачкою до дня її смерті. Погодилась із відповідачкою, яка увійшла в її довіру, оскільки вважала запропоновану пропозицію відповідачки слушною. Після підписання вказаних правочинів відповідач не проводила з нею ніяких розрахунків за продаж вищеназваного домоволодіння та земельної ділянки, продажна ціна, яка визначена умовами вищеназваних договорів є символічною, не відповідає риночній ціні зазначених обєктів не зважаючи на те, що в спірних договорах було прописано, що розрахунки за вказаними правочинами проведені між сторонами до їх підписання. При цьому вона після підписання спірних правочинів продовжує проживати у своєму помешканню по теперішній час, сплачувати комунальні послуги за споживання газу, електроенергії, водопостачання та водовідведення, телекомунікацію, оформляти субсидію на утримання вказаного будинковолодіння по теперішній час. Після укладання спірних правочинів відповідач протягом двох місяців добросовісно виконувала взяті на себе усні домовленості та здійснювала догляд за позивачкою. Між ними склалися неприязні відносини в звязку із введенням відповідачем її в оману. Фактично відповідач припинила здійснювати за нею догляд, надавати їй необхідну допомогу. На час звернення з позовом до суду між ними склалися неприязні стосунки. Позивач вказує, що вона взагалі не мала наміру продавати своє помешкання відповідачу за вказаною ціною оскільки іншого помешкання для поживання у неї не було, а за кошти, які зазначені в оспорюваних правочинах неможливо було б придбати інше житло для належного проживання з відповідними зручностями. Позивач вказує, що вищеназвані правочини були укладені під впливом помилки, так як мала на меті, що передає на користь відповідачки своє єдине житло при умові в обмін на те, що відповідачка буде її доглядати, лікувати, утримувати та не зможе його відчужити до дня її смерті, так як при укладанні вказаних правочинів була в похилому віці, хворобливому стані, окрім пенсії не мала інших доходів тому потребувала як фізичного догляду так і матеріальної підтримки для придбання ліків, їжі, одягу та інше, після оформлення вказаних правочинів відповідач не посилилася в будинок, не користувалася ним. Оскільки відповідач ухиляється у добровільному порядку розірвати вищеназвані правочини через нотаріуса тому вимушена звернутися в суд. Позивач просить суд на підставі ст.ст. 15, 16, 203, 215, 216, 229, 235, 655, 691 ЦК України визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіннями від 30.09.2016 р., укладений між нею та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Камянець-Подільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 831, та визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 30.09.2018 р. площею 0,2500 га, кадастровий №6822487400:03:002:0074 для ведення будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Камянець-Подільський р-н, с.Мукша Китайгородська (Жовтневе) по вул.Чкалова, 123, посвідчений приватним нотаріусом Камянець-Подільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 833. В суді представник позивача позовні вимоги уточнив, просили суд визнати оспорювані договори недійсними на підставі ст.229 ЦК України. В суді представники позивача уточнені позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити. Позивач в суді позов підтримала, просить його задоволити. Суду позивач пояснила, що як одинока особа похилогово віку хворіє на цукровий діабет, має хвору підшлункову, поганий зір, а тому потребувала піклування; після того як залишилася без опіки сама подзвонила до відповідача яку знала раніше як медсестру яка їй на дому надавала медичну допомогу, відповідач зацікавилась, возила її до лікаря який спитавши про її стан здоровя видав довідку; поїхали з відповідачем до нотаріуса який запропонувала укласти договір довічного утримання однак відповідач відмовилась, потім в той же день поїхали до іншого нотаріуса в якого залишили документи; на наступний день зранку приїхав батько відповідача, завіз її до нотаріуса на пропозицію якого підписала тричі якісь папери, умови договорів нотаріус їй не розяснював та їх не зачитував; за оформлення документів відповідач сплачувала сама; між ними була домовленість що вона платить за ліки, решту витрат на продукти, комунальні відповідач здійснює сама, через деякий час відповідач почала привозити неякісні продукти, а після суперечок з січня 2018 р. відповідач ніякої допомоги не надає, взагалі відмовилась купувати продукти; мала кілька суперечок з батьками відповідача які планували будувати на її ділянці гараж, пропонували їхати жити до них в село; ніяких коштів за договорами, в т.ч. 10000 доларів від відповідача не отримувала. \~ \~ \~ \~Відповідач, її представники в суді позов не визнали, просять відмовити в його задоволені за безпідставністю. Відповідач подала суду відзив на позовну заяву(а.с.45-50), представник відповідача подав суду доповнення до відзиву на позовну заяву(а.с.70-73). В обґрунтування заперечень на позов представник відповідача просить суд врахувати, що позивач сама знайшла його довірителя оскільки знала її як працівника ФАПУ яка надавала їй кілька разів медичну допомогу на дому, запропонувала їй укласти з нею договори купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, перед укладенням договорів позивач була обстежена лікарем- психіатром Камянець-Подільської ЦРЛ який надав довідку, що вона здорова, перед оформленням договорів його довіритель та її батько сплатили позивачу обумовлену за усною угодою суму в розмірі 10000 доларів США за будинок та земельну ділянку однак розписку позивач відмовилась писати; кощти на придбання будинку та землі частково надав батько, а частково в сумі 4000 доларів США позичили у товариша чоловіка; крім оскаржуваних договорів позивач в той же день склала заповіт на користь його довірителя, що свідчить про те, що вона розуміла значення своїх дій; позивач на день укладення оспорюваних договорів не перебувала в безпорадному стані, так як ходить сама, користується мобільним телефоном; дійсно між сторонами була домовленість що позивач залишиться і на далі проживати в будинку, його довіритель не вчиняла жодних дій щоб обмежити позивача у праві проживання в будинку; певний період часу відповідач надавала позивачу посильну допомогу, в т.ч.: сплачувала комунальні послуги, забезпечувала продуктами харчування, купувала ліки, в звязку із погіршенням матеріального стану, погіршення взаємних відносин припинила надавати позивачу таку допомогу; не заперечив щодо розірвання договорів за умови повернення отриманих позивачем коштів. \~ \~ \~ \~Третя особа по справі - приватний нотаріус Камянець-Подільського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, направила суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Ч.1\~ст.215 ЦК України\~передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч.3\~ст.203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Позов про визнання договорів купівлі-продажу недійсними позивач предявив з підстав їх вчинення внаслідок помилки, оскільки [PERSON] мала намір укласти із відповідачем договір довічного утримання. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч.1\~ст.229 ЦК України). У п.19\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року за №9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними»\~судам роз'яснено, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до\~ст.655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Виходячи зі змісту ст.ст.203,\~655 ЦК України\~договір купівлі-продажу вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача та стан його здоров'я; наявність у позивача іншого житла, крім спірного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором купівлі-продажу покупцеві та продовження позивачем проживати в спірному будинку після укладення договору купівлі-продажу. Отже, наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору купівлі-продажу замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору купівлі-продажу та роз'яснення нотаріусом суті договору, а й за іншими вищеперерахованими обставинами. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] (Жовтневе) по вул.Чкалова, № 123; в неї інше житло відсутнє, є пенсіонером, людиною похилого віку, інвалідом другої групи довічно, за станом здоровя їй протипоказана важка фізична праця, рекомендовано стаціонарне лікування(а.с.11 т.1). У приватній власності позивача була земельна ділянка із розташованим на ній житловим будинком загальною площею 71,3 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м. з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Камянець-Подільський р-н, с.Мукша Китайгородська (Жовтневе) по вул.Чкалова, 123, яким останній користується як єдиним житлом і на час предявлення позову. 30 вересня 2016 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу домоволодіння за № 123, що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Камянець-Подільський р-н, с.Мукша Китайгородська (Жовтневе) по вул.Чкалова, яке складається із цегляного житлового будинку з верандою та підвалом за літерою «А-І», розміром житлової площі - 39,5 кв.м., загальною площею 71,3 кв.м.; цегляний сарай за літерою «Б»; цегляна вбиральня за літерою «В» та шлакоблочний сарай за літерою «Г», за ціною 21080,00 грн., посвідчений приватним нотаріусом Камянець-Подільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 831. Того ж\~дня між\~позивачем та\~відповідачем також\~був укладений\~договір купівлі-продажу\~земельної ділянки,\~площею 0,2500\~га,\~кадастровий №6822487400:03:002:0074\~для ведення\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд,\~на якій\~розташоване вищевказане\~будинковолодіння,\~яка знаходиться\~за адресою:\~Хмельницька обл.,\~Камянець-Подільський\~р-н,\~с.Мукша\~Китайгородська (Жовтневе)\~по вул.Чкалова,\~123,\~за ціною\~19672,00\~грн,\~який був,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Камянець-Подільського\~міського нотаріального\~округу [PERSON],\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 833. Після укладення спірних договорів [PERSON] продовжила проживати в будинку по вул.Чкалова, 123, в с.Мукша Китайгородська (Жовтневе) Камянець-Подільського району, а відповідач, в свою чергу, не вселилася у спірний будинок з моменту укладення спірних договорів, проте щомісячними платежами здійснювала оплату комунальних послуг по будинку з жовтня 2016 р. по грудень 2017 р., сплатила земельний податок за 2016 та 2017 р., що підтверджується копіями квитанцій(а.с.а.с.79-89) при цьому переоформивши особовий рахунок по будинку тільки в КП «Міськтепловоденергія»(а.с.85-89). Після оформлення договорів відповідач надавала позивачу допомогу по її утриманню, що в суді підтвердила допитана в якості свідка [PERSON] яка суду пояснила, що як соціальний працівник який здійснювала догляд за позивачем бачила з осені 2016 р. відповідача в будинку позивача щотижня, між ними була злагода, відповідач здійснювала догляд в будинку: утепляла восени вікна, міняла тюль; фактично з неї як соціального працівника було знято обовязки сплачувати комунальні платежі, купувати продукти та ліки; з часом від позивача почалися скарги на погане харчування, почала докуповувати продукти. Той факт, що позивач як одинока жінка похилого віку, інвалід потребувала сторонньої допомоги в звязку з чим викликала медичних працівників додому в суді підтвердили допитані в якості свідків працівники ФАПу с.Мукша Китайгородська [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що між нею та позивачем в 2013 р. також було укладено договір купівлі-продажу будинку позивача однак який вони в подальшому добровільно розірвали оскільки позивач потребувала і вимагала догляду за нею який не змогла їй забезпечити. Суд критично оцінює твердження представника відповідача що позивач усвідомлювала на час укладення договорів які вчиняє угоди та надану на обґрунтування цього твердження довідку лікаря-психіатра Камянець-Подільської центральної районної поліклініки [PERSON] від 29.09.2016 р. оскільки із змісту довідки видно, що [PERSON] на «Д» обліку у лікаря-психіатра не перебуває і за останні 5 років за допомогою не зверталась. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка лікар-психіатр [PERSON] суду повідомив, що дійсно видавав цю довідку, однак за спливом часу обставин видачі її не пригадує, перед видачею довідки опитує людину щоб визначитись як вона орієнтується, оцінює інтелектуальні здібності. На переконання суду вказана довідка та пояснення свідка [PERSON] в суді не можуть категорично вказувати, що позивач при укладанні угод не могла допустити помилку. Суд також критично оцінює твердження представника відповідача, що до укладення оспорюваних договорів відповідачем було сплачено позивачу 10000 доларів США оскільки позивач в суді факт отримання коштів заперечила. Пояснення на підтвердження цього твердження представника відповідача допитаних в якості свідків батька відповідача [PERSON] та чоловіка відповідача [PERSON], пояснення свідка [PERSON] який підтвердив, що позичив [PERSON] 4000 доларів США для купівлі будинку в с.Жовтневе, та пояснення свідка [PERSON], який суду пояснив, що підвозив відповідача з чоловіком до будинку в с.Жовтневе для передачі коштів за хату, суд також оцінює критично оскільки факт передачі коштів не підтверджено належним письмовим доказом. В той же час відповідно до п.8 договору купівлі-продажу домоволодіння від 30.09.2016 р., укладеного між сторонами і посвідченого нотаріусом продаж майна за домовленістю сторін вчинено за 21080,00 грн., які отримані продавцем від покупця до підписання договору. Крім цього п.2.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.09.2016 р., укладеного між сторонами, продаж земельної ділянки проведено за 19627,00 грн., які покупець повністю сплатив продавцю до підписання цього договору. Враховуючи вищевказані обставини та зазначені докази, суд дійшов висновку, що вони у своїй сукупності переконують у відсутності наміру та волі позивача на відчуження спірного будинку та земельної ділянки шляхом укладення саме договорів купівлі-продажу, адже житловий будинок, як був так і є його єдиним місцем проживання, а він потребував догляду в силу віку та життєвих обставин, що склалися. Встановлені обставини справи підтверджують вчинення правочинів внаслідок помилки, що охоплюється змістом\~ст.229 ЦК України, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до\~ч.2\~ст.229\~ЦК України\~у разі\~визнання правочину\~недійсним особа,\~яка помилилася\~в результаті\~її власного\~недбальства,\~зобов'язана\~відшкодувати другій\~стороні завдані\~їй збитки. Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Осільки відповідач із зустрічним позов не зверталась до позивача, вона не позбавлена права в майбутньому звертутися із вимогами в порядку ч.2 ст.229 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved