Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 02.02.2017 року звернулися до Вінницького міського суду Вінницької області позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, в якій просять встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що позивачі є рідними племінниками [PERSON], який помер 10.06.2015 року. Позов мотивований тим, що 10.06.2015 року помер рідний дядько позивачів [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира №9,17, що розташована в будинку №100 по вул. Магістратській в м. Вінниці. Мати позивачів [PERSON] була рідною сестрою померлого [PERSON], померла 28.06.2001 року. Інша сестра померлого [PERSON] - [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті свого брата. Згідно доводів позивачів вони є спадкоємцями другої черги після смерті їх дядька [PERSON] за правом представлення. Позивачі у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлого дядька [PERSON], однак нотаріусом було відмовлено у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки із наданих документів неможливо було встановити факт родинних відносин позивачів з померлим [PERSON] Встановлення факту родинних відносин із [PERSON] позивачам необхідно для реалізації їх права на оформлення спадщини, яка залишилась після смерті їх дядька. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її рідним дядьком по материній лінії, якій він приходився рідним братом. З позивачем [PERSON] вони брат і сестра по матері, зазначила, що [PERSON] часто до них приходив в гості, вони всі постійно спілкувалися. Після смерті дружини [PERSON] він проживав з сином, після смерті сина в 2012 році проживав сам - одиноко. Позивач [PERSON] часто (1 раз на тиждень, або 1 раз в дві неділі) приходила до дядька. [PERSON] сам себе обходив, їжу з магазину йому приносила вона або [PERSON], деколи інші родичі чи знайомі. [PERSON] всі називали «дядя [PERSON]», мати позивачів за життя часто спілкувалася з братом [PERSON], в той час він проживав на П»ятничанах з дружиною. Коли мати позивачів, [PERSON] та [PERSON] були малими, всі вони проживали на вулиці Першотравневій, біля Цегельного заводу в бараках. У бабусі позивача було 4 дітей: її мати, яка померла в 2001 році, її тітка [PERSON], померла в 2013 році, її дядько [PERSON] ([PERSON]), помер в 2015 році та тітка [PERSON] ([PERSON]), нині жива. Нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки прізвище батьків їх матері та прізвище батьків [PERSON] в різних документах по різному записані, просила позов задоволити. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що [PERSON] є його рідним дядьком по материній лінії та його хрещеним батьком, його мати була рідною сестрою померлого, вони часто зустрічалися на свята та просто контактували, за життя він провідував дядька раз на місяць, інколи приносив йому їжу і ніколи відповідача за місцем проживання дядька не бачив. У [PERSON] був син, який загинув в ДТП в 2012 році. Окрім того, в матері позивача та [PERSON] є нині жива сестра [PERSON], яка не підтримувала з ними відносини, та не бажає зявитись до суду з метою підтвердити факт родинних відносин, оскільки вона відмовилась від спадкування після смерті [PERSON] на користь відповідача по справі. Нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивач не зміг довести свою кровну спорідненість з померлим [PERSON], як рідний племінник та дядько, просив позов задоволити. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказав, що підставою для звернення до суду з позовом стала відсутність документів, що підтвердили б родинні відносини позивачів з їх дядьком - померлим [PERSON], в тому числі, враховуючи невірність написання ПІБ батьків [PERSON] та матері позивачів. Звернув увагу суду на ту обставину, що відповідач по справі визнав, що [PERSON] є рідною (нині живою) сестрою померлого [PERSON], а тому вказана обставина в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується факт родинних відносин позивачів з померлим [PERSON], як рідних племінників та дядька просив позов задоволити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову, вказав, що за весь період його спілкування з [PERSON] останній жодного разу не згадував, що у нього є племінники, зазначив, що визнає ту обставину, що у [PERSON] є рідна сестра [PERSON], вказав, що про інших родичів [PERSON] ніколи не згадував, пояснив, що [PERSON] мав поганий стан здоровя, оскільки в 2003 році його збила машина, просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що позивач [PERSON] є його колишньою дружиною, йому відомо, що у його колишньої дружини було дві тітки і дядько [PERSON], якого за життя всі звали [PERSON]. Його теща [PERSON] і [PERSON] рідні брат та сестра, сестер його тещі звали [PERSON] та [PERSON], які були рідні і по батьку і по матері. З [PERSON] Вітьою ([PERSON]) свідок спілкувався до самої його смерті, останній проживав одиноко, [PERSON] його рідна сестра. В судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що його старший брат був одружений на сестрі [PERSON] - [PERSON], від цього шлюбу у них народилася донька - позивач по справі [PERSON]. За життя [PERSON] називали [PERSON], з ним свідок познайомився, коли йому (свідку) було 10-11 років. Йому також достовірно відомо, що [PERSON] і [PERSON] мати позивачів, були рідними братом та сестрою. Свідок памятає, той час, коли в 50-х роках він проживав разом зі своїми батьками, з ними також проживала [PERSON] мати позивачів, [PERSON] (його рідний брат), свідок тоді був ще малим. Вони всі ходили в гості до [PERSON] на вул. Першотравневу в м. Вінниці, проводили час разом на різні свята, тощо. Він памятає той час коли [PERSON] та три його сестри [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сімєю на Першотравневій. В судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що він перебував в сусідських відносинах з померлим [PERSON] [PERSON] з 2010 року по день його смерті, [PERSON] проживав на 1 поверсі будинку, свідок на другому. Свідок знайомий з [PERSON], той часто просив свідка передати дядьку продукти. За життя [PERSON] розповідав, що [PERSON] та [PERSON] (позивачі) є його племінниками, казав, що [PERSON] назвали на честь матері [PERSON] та [PERSON] яку також звали [PERSON]. За життя [PERSON] любив порозмовляти, розказати про свою сімю, за свого сина [PERSON]. У [PERSON] за життя боліла нога, тому йому було важко пересуватись, свідку відомо, що у [PERSON] було ще дві сестри, як їх звали і де вони свідок не знає. Він зазначив, що позивачі регулярно провідували [PERSON], приносили йому продукти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона перебуває з усіма в гарних відносинах, що вона знала [PERSON] протягом 40 років, вони з ним були сусідами та приятелями, [PERSON] проживав сам, позивачі у справі є його племінниками. Вони були дітьми [PERSON] рідної сестри [PERSON], про цю обставину їй розповідав сам [PERSON]. Те що у [PERSON] була сестра [PERSON] вона знає з розповідей сусідів. В судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона проживає в будинку, в якому проживав [PERSON], по сусідству вони проживали 52 роки. [PERSON] ніколи їй не розповідав про будь-яких родичів, чи були у нього брати чи сестри свідку не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона є сусідкою [PERSON], про те, що у нього були брати чи сестри вона знає, однак хто саме їй невідомо. Хто така [PERSON] вона не знає, останні роки у квартирі [PERSON] бував відповідач та його мати, позивачів вона ніколи не бачила, [PERSON] за життя про родичів нічого не розповідав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона проживала по сусідству з [PERSON] протягом 30 років, він за життя був контактною людиною, мав сестру [PERSON], яка приходила до нього, та [PERSON], останню свідок ніколи не бачила. Позивачів у [PERSON] вона ніколи не бачила, відповідач є далеким родичем покійного [PERSON], а саме сином двоюрідної сестри сина [PERSON] [PERSON]. [PERSON] за життя зазивали Вітьою. Суд, заслухавши учасників розгляду справи, враховуючи показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно зі статтею 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів. З матеріалів справи, а саме з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей другого з подружжя №00016298211 від 10.02.2016 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], 12.12.1956 року уклала шлюб з [PERSON], після одруження змінила прізвище на «Ковальова» (а.с.9). За час шлюбу у подружжя 20.03.1958 року народилася донька [PERSON] (а.с.7), яка є позивачем в даній справі. 17.09.1968 року [PERSON], [INFO], уклала шлюб з [PERSON], після одруження змінила прізвище на «Розгон», що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей другого з подружжя №00016298124 від 10.02.2016 року (а.с.10). За час шлюбу у подружжя 18.08.1969 року народився син [PERSON] (а.с.8), який є позивачем в даній справі. [PERSON] померла 28.06.2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-АМ №192018, долученої до матеріалів справи (а.с.6). З викладеного вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] ([PERSON], [PERSON]) [PERSON], [INFO]. Відповідно до архівної довідки №07-322/7, виданої Державним архівом Вінницької області 01.02.2017 року, в книзі актових записів про шлюб громадян м. Вінниця за 1930 рік є актовий запис №421 за 24.06.1930 року про одруження [PERSON], 20 р., та [PERSON] Микифоріни, 24 р., першим шлюбом, прізвище подружжя після шлюбу «Новохацькі» (а.с.101). Згідно довідки №56-537, виданої міським відділом реєстрації актів громадянського стану Управління юстиції Вінницької області 29.01.2002 року [PERSON], та архівної довідки №07-129/7, виданої Державним архівом Вінницької області 22.01.2016 року, [PERSON] народилася 24.04.1935 року, її батьками, згідно запису №260 від 07.05.1935 року в книзі реєстрації актів про народження, зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.15-16). Відповідно до архівної довідки №07-1756/7, виданої Державним архівом Вінницької області 16.05.2017 року, [PERSON] народився 23.12.1938 року, його батьками в актовому записі про народження №2606 від 31.12.1938 року зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.87-88). Відповідно до архівної довідки №07-1805/7, виданої Державним архівом Вінницької області 16.05.2017 року, [PERSON] Олександр* (*так в документі) народилася 10.10.1931 року, її батьками в актовому записі про народження №846 від 13.10.1931 року зазначені [PERSON] (*так в документі) та [PERSON] (а.с.85). [PERSON] помер 10.06.2015 року (а.с.5). Після його смерті відкрилася спадщина. Позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом, однак нотаріусом було відмовлено у видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом через неможливість встановлення родинних відносин між заявниками та померлим. (а.с.58-59, 64). Крім позивачів до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини померлого звернувся відповідач [PERSON] та як зазначено в заяві про прийняття спадщини - сестра померлого [PERSON], яка згодом відмовилася від спадщини. (а.с.51,56-57). Згідно спадкової справи №791/15 до майна померлого [PERSON] свідоцтво про право на спадщину видано не було (а.с.50-64). Встановлення факту родинних відносин між позивачами та [PERSON] як між рідними племінниками та дядьком має для позивачів юридичне значення, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення їх майнових прав, а саме прав на спадкування майна [PERSON] Проте у позивачів відсутні докази, які б беззаперечно підтверджували для нотаріуса факт того, що померлий [PERSON] був рідним братом їх матері [PERSON] (Новохатської, [PERSON]) [PERSON]. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що дівоче прізвище матері позивачів [PERSON] та прізвище померлого [PERSON] в актових записах та архівних документах записані по різному, по батькові у них спільне «[PERSON]/[PERSON]», як і спільне (в архівних довідках по актових записах про їх народження) по батькові їх батька «Федорович». З досліджених вище доказів вбачається, що розбіжність в написанні прізвищ в актових записах та архівних довідках по актових записах про народження [PERSON] та [PERSON] обумовлено неправильним перекладом прізвища «Наухатский» - прізвища батька [PERSON] на українську мову. З описаних вище архівних довідок також вбачається, що в записах про народження [PERSON] та [PERSON] по різному зазначено прізвище батька, відповідно «[PERSON]/[PERSON]» та по батькові матері відповідно «Микитівна/Миколаївна», разом з тим співпадає імя матері «Іра» - «Ірина», що з огляду на співзвучність «по батькові» Микитівна/Миколаївна також обумовлено помилкою у виконанні актових записів за 1935 та 1938 роки. (а.с. 16, 87,88). Крім того, в записі про народження [PERSON], так само як і в записі про народження [PERSON] ([PERSON]) [PERSON] батьком зазначено [PERSON] (скорочено Федорів.), в записах в імені та по батькові матері містяться відмінності відповідно «Новохацька Ярина Микифорівна» та «Новохацька Іра Микитівна», що з огляду на співзвучність імен [PERSON]/[PERSON]/[PERSON] в народному обіході в ті часи також обумовило різне написанням імені «Ірина» в актових записах про народження вказаних осіб за 1931 та 1935 роки. (а.с. 16,86). У звязку з наведеним суд також звертає увагу на те, що відповідач [PERSON] визнав фактичну обставину того, що [PERSON] (до одруження [PERSON]) є рідною сестрою померлого [PERSON], а тому вказана фактична обставина в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Посилання відповідача на недоцільність встановлення факту родинних відносин у зв'язку з тим, що він ніколи не бачив позивачів, та з огляду на те, що померлий [PERSON] йому ніколи не розповідав про них, як на підставу для відмови в задоволенні позову не приймається судом до уваги, оскільки встановлення факту родинних відносин необхідне позивачам для реалізації своїх спадкових прав. Встановивши зазначені обставини справи, заслухавши пояснення свідків та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] ([PERSON], [PERSON]) Г.О. (мати позивачів), яка померла 28.06.2001 року та [PERSON], що помер 20.06.2015 року є рідними сестрою та братом, оскільки вказана обставина вбачається як з архівних довідок, що досліджені в судовому засіданні, так і показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які за життя [PERSON] спілкуючись з останнім та [PERSON], були обізнані про ступінь родинного звязку між вказаними особами, що ними повідомлено також і суду. Різне написання прізвища [PERSON] та [PERSON] в актових записах про їх народження обумовлено неправильним перекладом прізвища «Наухатский» на українську мову, оскільки оригінальний актовий запис про народження [PERSON] виконано на російській мові. (а.с. 88). До вказаного висновку суд приходить також з огляду на те, що в архівних довідках з актових записів про народження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] походять від одного батька [PERSON], а відповідач по справі визнав фактичну обставину того, що [PERSON] (при народження [PERSON]) [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] За таких обставин судом встановлено, що [PERSON] (померла 28.06.2001 року), як і [PERSON] є рідними сестрами [PERSON], який помер 10.06.2015 року. Заперечення відповідача проти позову є для суду зрозумілим, оскільки у випадку підтвердження позивачами перед нотаріусом факту родинних відносин з померлим, вони відповідно до ст. 1266 ЦК України отримають право на спадкування майна померлого за правом представлення, чим усунуть відповідача, який теж претендує на спадкове майно, як спадкоємець четвертої черги, від права на спадкування. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.256 ЦПК України, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, зокрема права на спадщину. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд відповідно до п.1 ст.273 ЦПК України, вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, зокрема, свідоцтва про право на спадщину. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що факт родинних відносин між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як між рідними племінниками та дядьком знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду та необхідний позивачам для подальшої реалізації ними спадкових прав, в той час як встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із встановленням вказаного факту, який знайшов своє підтвердження в судовому засіданні належними, допустимими та достатніми доказами в їх сукупності. Разом з тим суд вказує на те, що встановлення факту родинних відносин між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] має за мету виключно визначення статусу позивачів та можливості включення до суб'єктного складу спадкоємців після смерті спадкодавця з правом на реалізацію таких повноважень у встановленому законом порядку. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати у виді судового збору в розмірі по 640 гривень на користь кожного.

Outcome: approved