Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням, який обґрунтовують тим, що у липні 1990 року їх сімя у складі 4 осіб на підставі ордеру № 433 від 07. 07. 1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Центрально-Міської районної у місті [PERSON] ради від 07. 07. 1990 року № 244 одержала двокімнатну квартиру за адресою: м. Кривий Ріг вул. Умнікова 2/2. Відповідальним квартиро найманцем даної квартири згідно ордеру є [PERSON]. Вказана квартира є неприватизованою та й досі належить до комунального житлового фонду. За час спільного життя чоловік постійно десь пропадав, заводив любовні романи, і в серпні 2004 року подружжя [PERSON] та [PERSON] прийняли сумісне рішення розлучитися, Оскільки сумісних дітей вони не мали, то розірвали шлюб через органи РАЦС. Після розлучення [PERSON] переїхав мешкати в інше місце. Після цього він зявлявся до квартири у 2009 році, але потім знов переїхав мешкати до іншого місця. Відповідач вже більше ніж 6 років як добровільно пішов із спірного житла, вивіз свої речі та не проживає разом з позивачами, не оплачує за спірну квартиру комунальні послуги, а це призводить до того, що сімя позивача повинна сплачувати за нього комунальні послуги, які нараховуються з урахуванням його місця реєстрації у квартирі. Постійне місцезнаходження [PERSON] позивачам невідоме, але добровільно він зніматися з реєстраційного обліку з квартири не бажає. Просять суд винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням на підставі, що він не проживаю у цій квартирі понад 6 місяців без поважних причин. Позивачі, представник позивача, в судове засідання не зявилися, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово, належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав до суду жодної заяви, або клопотання, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи (на час подання позову до суду - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області) до залу судового засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності та згідно норм чинного законодавства. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що у липні 1990 року їх сімя у складі 4 осіб на підставі ордеру № 433 від 07. 07. 1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Центрально-Міської районної у місті [PERSON] ради від 07. 07. 1990 року № 244 одержала двокімнатну квартиру за адресою: м. Кривий Ріг вул. Умнікова 2/2. Відповідальним квартиро найманцем даної квартири згідно ордеру є [PERSON]. Вказана квартира є неприватизованою та й досі належить до комунального житлового фонду. За час спільного життя чоловік постійно десь пропадав, заводив любовні романи, і в серпні 2004 року подружжя [PERSON] та [PERSON] прийняли сумісне рішення розлучитися, Оскільки сумісних дітей вони не мали, то розірвали шлюб через органи РАЦС. Після розлучення [PERSON] переїхав мешкати в інше місце. Після цього він зявлявся до квартири у 2009 році, але потім знов переїхав мешкати до іншого місця. Відповідач вже більше ніж 6 років як добровільно пішов із спірного житла, вивіз свої речі та не проживає разом з позивачами, не оплачує за спірну квартиру комунальні послуги, а це призводить до того, що сімя позивача повинна сплачувати за нього комунальні послуги, які нараховуються з урахуванням його місця реєстрації у квартирі. Постійне місцезнаходження [PERSON] позивачам невідоме, але добровільно він зніматися з реєстраційного обліку з квартири не бажає. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання що виникли в практиці застосування судами ЖК України № 2 від 12. 04. 1985 року, за відсутності поважних причин у мешканця житла щодо його постійного не проживання за місцем знаходження житла, він може бути визнаний судом особою, такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визначається, що визнання особи такою, що втатила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Таким чином вбачається, що інакше як з допомогою суду позивачі не зможуть захистити свої права, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved