overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

[PERSON] та в її інтересах представник-адвокат Шипіцин О.В. звернулися до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 жовтня 2017 року в Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, посилаючись на те, що шлюб існує формально, оскільки сторони після укладення шлюбу проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дітей не мають та сімейно шлюбних відносин не підтримують, збереження сім`ї неможливе і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, її представник [PERSON] подав заяву про підтримання позову та розгляд справи у відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи; із відзивом на позов до суду не звертався. Тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні. З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13 жовтня 2017 року в Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області; шлюб їх існує формально, збереження сім`ї неможливе; сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються більше року. Зважаючи на те, що сторони не підтримують шлюбних відносин і одразу після укладення шлюбу проживали окремо, суд вважає, що сторони вже не повернуться до спільного подружнього життя і буде зайвим вживати заходи для збереження сім`ї та надавати їм строк для примирення; також як вбачається із позиції позивача у позовній заяві, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. За врахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин у зв`язку з чим позивач звернулася до суду, суд приходить до переконання про неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження сім`ї. При наведених вище обставинах суд прийшов висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача; і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Відтак, позов підставний і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

[PERSON] та в інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON] та в інтересах малолітньої [PERSON], звернулись до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що зареєстровані в [INFO]. Вказаний 4-ох квартирний житловий будинок знаходився на балансі колгоспу «Іскра», який 28.02.2000р. реорганізовано в ПСП «Кліводинське». Квартири у цьому будинку надавались для проживання спеціалістам (працівникам) колишнього колгоспу «Іскра» та ПСП «Кліводинське». Квартиру [ADDRESS] було надано їх батькові [PERSON], як спеціалісту, який в той час працював в колгоспі з 20.11.1980 року по 01.11.2005 року. Право власності за Кліводинською сільською радою на вказаний житловий будинок зареєстровано 23.01.2014р. Рішенням 13 позачергової сесії Кліводинської сільської ради від 31.01.2013р. за № 192-13/13 житловому будинку по вул. Буковинській, 80, надано статус житла соціального призначення. Вони у 2005 році звертались до ПСП з наміром приватизувати вказане житло, а у 2014 року до сільської ради про надання в оренду. У лютому 2016 року невідома особа змінила замки у вхідних дверях квартири і х мати [PERSON] зверталась до правоохоронних органів. 08.04.2016 року [PERSON] та [PERSON] самовільно замінили замок на вхідних дверях квартири. При зверненні до правоохоронних органів було встановлено, що [PERSON] вдався до таких дій, оскільки є власником квартири на підставі рішення 2 сесії 7 скликання Кліводинської сільської ради від 15.12.2015р. № 28-02/15. Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 55261140 від 16.03.2016р. підставою виникнення права власності у [PERSON] на спірну квартиру є акт приймання-передачі нерухомого майна, ордер на жиле приміщення від 26.01.2016р., рішення Кліводинської сільської ради від 23.02.2015р. № 368-29/15 та від 15.12.2015р. № 28-02/15. За таких обставин їх незаконно позбавлено права проживання у вказаній квартирі, тому рішення сільської ради від 15.12.2015р. № 24-02/15, від 15.12.2015р. № 28-02/15 та свідоцтво про право власності на житло є незаконними та такими, що порушують гарантоване Конституцією України право на житло, а тому вони підлягають скасуванню. Сільська рада не мала права передавати квартиру із житлового фонду соціального призначення (державного житлового фонду) до приватного житлового фонду, тобто знімати статус житла соціального призначення із квартири прямо заборонено законом. Сільською радою [PERSON] 26.01.2016р.,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

[PERSON] та в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.11.2016 року померла його дружина [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно: земельна ділянка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №125060. Спадкоємцями за законом є він та їх неповнолітні діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та їх повнолітні діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які на спадщину не претендують. Інших спадкоємців та утриманців померлої, передбачених законом, немає. Він, а також в інтересах неповнолітніх дітей, своєчасно вступив в управління спадковим майном: поховав померлу, розпорядився її речами та отримую дивіденди від оренди земельної ділянки згідно вищевказаного Державного акту. Однак, в нотаріальній конторі отримати свідоцтво на спадщину за законом не може, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, тому просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] подала письмову заяву про підтримання позову та про розгляд справу у її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали, наслідки визнання позову їм відомі, що вбачається із змісту поданих ними письмових заяв. Відповідно до ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~ статтями 206, 207\~цього Кодексу. Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у звзку з визнанням заявлених вимог відповідачами, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та оскільки позивач позбавлений можливості у інший спосіб визнати за собою відповідне право. Враховуючи наведене, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1235, 1258, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297, 1299 ЦК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] та законний представник [PERSON]- [PERSON] звернулися до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що 06 листопада 2006 року в с. Садковичі, Самбірського району, Львівської області, помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в селі Садковичі по вул. Шевченка, 88, Самбірського району, Львівської області. Після смерті [PERSON] його частку в майні колгоспного двору успадкувала його дружина та донька, однак не оформили своїх спадкових прав. 29 липня 2012 року померла [PERSON] в с. Садковичі, Самбірського району Львівської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в селі Садковичі по вул. Шевченка, 88, Самбірського району, Львівської області. Будинковолодіння в с. Садковичі по вул. Шевченка, 88, Самбірського району Львівської області належало до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був [PERSON] В даний час в держнотконторі не можуть оформити свідоцтво про право на спадщину, оскільки вказаний житловий будинок відноситься до суспільної групи колгоспний двір і частки спадкодавців не визначені. В судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] не зявилася, але подала до суду заяву в якій позов підтримала повністю, просила слухати справу у її відсутності, просила позов задовольнити. В судове засідання законний представник позивача [PERSON] [PERSON] не зявилася, але подала до суду заяву в якій позов підтримала повністю, просила слухати справу у її відсутності, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Самбірського району Львівської області, в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив слухати справу у його відсутності. Суд, розглянувши справу в порядку\~ст. 206 ч.4 ЦПК України\~приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі\~\~визнання відповідачем\~\~позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановивши вищезазначене, суд задовольняє вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] та її представник адвокат Мензак Ю.Ю., заінтересована особа Батівська селищна рада Берегівського району Закарпатської області в особі органу опіки та піклування, звернулись до суду із заявою про визнання особи недієздатною, а саме [PERSON] , [INFO] , встановити на нею опіку та призначити опікуном заявницю за поданням органу опіки і піклування. Заява мотивована тим, що стан здоров`я [PERSON] , [INFO] , з народження страждає на вроджену ваду розвитку головного мозку, судомний синдром, правобічний геміпарез. [PERSON] не може самостійно себе обслуговувати, потребує постійної сторонньої допомоги, не вміє говорити, не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Крім цього, [PERSON] є інвалідом з дитинства І - А групи. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просить визнати її доньку недієздатною та встановити над нею опіку, призначив її опікуном. Заявниця [PERSON] та її представник адвокат Мензак Ю.Ю. в судове засідання не з`явились. Подали заяву, в якій просили провести розгляд справи без їх участі, подану заяву підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Батівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області в особі органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, про місце дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. При цьому, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається із висновку судово-психіатричної експертизи № 121 від 09.09.2021 року [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді глибокої розумової відсталості. По психічному стану [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 38-41). Батівська селищна рада Берегівського району Закарпатської області в особі органу опіки та піклування подав в суд подання про призначення [PERSON] опікуном над її донькою [PERSON] (а.с. 47). Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, суд вважає необхідним визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною і призначити їй опікуна - її матір [PERSON] , задовольнивши подання органу опіки та піклування Батівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

[PERSON] та його представник адвокат Бабенко Р.В. просять суд стягнути з [PERSON] 13550 грн. понесених ним судових витрат за надану правничу допомогу по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Бедрата-Скляр Наталія Миколаївна, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Представник позивачки адвокат Кобринський В.О., представник відповідача [PERSON] ,- адвокат Полежака В.Ф. заяву визнають частково на суму 4900 грн., мотивуючи тим, що відзив на позов, заперечення на відповідь на відзив, доводи, промова в дебатах містять одну і ту же інформацію і фактично дублюються. Суд вислухавши учасників судового засідання дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. 24.07.2018 року між адвокатом Бабенко Р.В. та [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги по цивільній справі №694/970/18. Судом встановлено, що адвокатом Бабенко Р.В. сума витрат в сумі 13550 грн. відповідає фактичним обставинам наданої правої допомоги [PERSON] яка полягає в наданні консультацій, підготовка та складання відзиву на позовну заяву, складання клопотання про допит свідків, по підготовці до судових засідань, участь у судових засіданнях, підготовка та складання промови у судових дебатах, підготовка та складання заяви щодо вирішення питання про судові витрати У справі №821/1594/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи, у яких конкретизовано справу, в якій таку допомогу надано. При цьому суд виходив з практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до вимог ст.. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Відповідно до вимог ч.2 п.2, ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача у разі відмови від позову. На підставі вищенаведеного суд, вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] 13550 грн. судових витрат за надана професійну правничу допомогу адвоката Бабенко Р.В. На підставі ст.ст. 137.141 ЦПК України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

[PERSON] та Свято-Казанська парафія Донецької єпархії Української православної церкви міста Мар'їнки Донецької областізвернулись до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до, Військово-цивільної адміністрації міста Мар'їнка Мар'їнського району Донецької області про визнання права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що в 2005 році було укладено договір оренди земельної ділянки позивачем та Мар'їнською міською радою для будівництва Свято-Казанского Храму. В 2006 році закінчено будівництво храму, однак до сьогодні свідоцтво про право власності на комплекс будівель і споруд, у зв'язку з чим звернулись до суду. У судове засідання позивачі не з'явились, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не з'явився, подав до суду лист, просив розглянути справу без участі представника, проти позовних вимог не заперечують. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. 06.10.2005 року між Мар'їнською міською радою в особі Голови Мар'їнської міської ради Федорова С. К. (орендодавцем) та наястоятилем Свято-Казанської парафії Української православної церкви прт. [PERSON] (орендарем) було укладено договір оренди землі. Відповідно до п. 1 договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться у м. Мар'їнка, Мар'їнського району, Донецької області. Відповідно до п. 8 договір укладено на 49 років. Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки від 06.10.2005 року земельну ділянку площею 0,4147 га передано настоятелю Свято-Казанської парафії Української православної церкви для будівництва Свято-Казанського храму. Позивач вказує, що в 2006 році закінчено будівництво Свято-Казанського храму, який складається з комплексу будівель і споруджень. У зв'язку з тим, що будівництво відбулось без відповідних дозволів, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх майнових прав на комплекс будівель та споруд. Відповідно до п. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже збудоване нерухоме майно. Відповідно до п. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

[PERSON]-Т. звернулася до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 21.11.1992 року у селищній раді смт. Узлове Берегівського району, Закарпатської області, актовий запис №22, однак не змогли створити міцної сімї. Більше 8 років проживають окремо кожен своїм життям, у відповідача є співмешканка та створена інша сімя. Подружжя має двох спільних дітей: повнолітнього [PERSON], [INFO], та [PERSON] Домініка Бейловича, [INFO], який проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні та вихованні. І так як позивачка не в змозі сама утримувати дитину, а відповідач у добровільному порядку коштів на її утримання не надає, тому вона також просила стягувати аліменти на утримання спільної з відповідачем дитини, у розмірі по 500 гривень щомісячно в її користь. Позивачка [PERSON]-Т. у судове засідання не зявилася, однак подала заяву, згідно якої просила справу розглянути за її відсутності, позов підтримує, просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, однак подав заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, позов визнає. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини, що мають істотне значення по справі, суд вважає, що оскільки сторони за час спільного проживання не змогли створити міцної сімї, між ними виникали непорозуміння, внаслідок чого припинили спільне проживання, шлюб їх існує формально, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам малолітньої доньки, тому його слід розірвати. Частиною 1 ст.\~61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч.\~4 ст.\~174 ЦПК України). За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.\~61 ЦПК України, є обовязковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Тому слід також стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей, так як утримання дітей є обовязком батьків, згідно ст. 180 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] Тофік огли звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивував тим, що 5 вересня 2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], 21.08.2013 р., сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] Подружнє життя між ними не склалося, у звязку з тим, що між ними зникло взаєморозуміння, взаємоповага та через різні погляди на життя. Протягом тривалого часу вони припинили подружні відносини, ведення спільного господарства, та проживають за різними адресами. Подальше збереження шлюбу є недоцільним, неможливим і суперечить їх інтересам. Тому просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі . Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві до суду позовні вимоги визнала, погодилася на розірвання шлюбу, справу просила розглянути без її участі, залишити їй прізвище «Расулова». Суд, дослідивши матеріли справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання , якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. \~ \~ \~ \~Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити «Расулова». \~ \~ \~ \~

Outcome: approved