Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (місцезнаходження: Україна, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, в якій просить стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області залишок недоотриманої пенсії у сумі 26303,71 грн., яка залишалася після смерті його матері [PERSON] та увійшла до складу спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.04.2019, з урахуванням фактично виплачених сум. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] у м. Луганськ померла його мати [PERSON] . Після смерті матері він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане 08.04.2019 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Короткеич О.Г., згідно якого спадщина складається з недоотриманої за життя пенсії [PERSON] у сумі 78884,90 грн. 09 квітня 2019 року він звернувся з даним свідоцтвом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з метою отримання недооотриманної при житті пенсії його матері. Однак йому було виплачено тільки 52581,19 грн. Згідно відповіді Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 04.11.2019 року № 363/К-5 на адвокатський запит сума недоотриманої пенсії пенсіонера [PERSON] з 01.07.2014 року по 31.08.2018 року становить 78884,90 грн. Йому виплатили частину недооотриманої пенсії в сумі 52581,19 грн. за період з 09.04.2016 року по 31.08.2018 року, посилаючись на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», обмежившись нібито трирічним терміном, який зазначено у вказаній статті, тобто за три роки до дня звернення за отриманням неодержаної пенсії. Днем звернення є 09.04.2019 року. Відповідач Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області надало письмовий відзив на позов, в якому вказало, що [PERSON] Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області була виплачена недоотримана пенсії його матері за період з 09.04.2016 року по 31.08.2018 року в розмірі 52581,19 грн., тому як згідно частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. [PERSON] померла [INFO] . Пенсія [PERSON] не була затребувана протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини членами її сім`ї та увійшла до складу спадщини. З даною заявою позивач звернувся 09 квітня 2019 року. Враховуючи викладене, розрахунок розміру недоотриманої пенсії для виплати позивачу проведено відповідно до вказаних норм Закону № 1058, які є спеціальними по відношенню до порядку нарахування та виплати пенсії, відтак вони мають застосовуватись при визначенні розміру пенсії, яка має бути виплачена спадкоємцю. Дана правова позиція узгоджується із позицією Пенсійного фонду України, викладеною у листі від 11.12.2017 року № 39481/02-22, яким була надана відповідь на лист головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 20.11.2017 року № 13476/02-02. Отже, управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача [PERSON] надав письмову відповідь на відзив, в якій вказав, що після прийняття спадщини [PERSON] сума недоотриманої його матір`ю [PERSON] пенсії змінила свій правовий статус і є вже не пенсією, недоотриманою пенсіонером, а коштами, які ввійшли до складу спадщини. Подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюється нормами Цивільного кодексу України, в даному випадку, про спадкові відносини. Отже, аргументи та заперечення, які викладені у відзиві є такими, що не відповідають положенням діючого законодавства України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні присутня не була, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.01.2019 року Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] померла [INFO] , про що 15 січня 2019 року складено відповідний актовий запис № 21. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом ННО № 311645, посвідченого 08.04.2019 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського натаріального округу Луганської області Короткевич О.Г., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії у сумі 78884 грн. 90 коп. Ця недоотримана пенсія належить померлій [PERSON] , що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 18.03.2019 р. № 6067/03-22. Згідно із копією відповіді Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 04.11.2019 року № 363/К-5 на адвокатський запит адвоката Гребенара О.В. сума недоотриманої пенсії пенсіонера [PERSON] з 01.07.2014 року по 31.08.2018 року становить 78884,90 грн. [PERSON] виплатили частину недооотриманої пенсії в сумі 52581,19 грн. за період з 09.04.2016 року по 31.08.2018 року, тобто за три роки до дня звернення, оскільки [PERSON] звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області за отриманням недоодержаної пенсії матері 09.04.2019 року. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна. За таких підстав, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь [PERSON] залишок недоотриманої пенсії, набутої ним в порядку спадкування за законом, яка належала за життя його матері [PERSON] , в розмірі 26303,71 грн. (78884,90 грн. належних до виплаті спадкоємцю - 52581,19 грн. фактично виплачених спадкоємцю = 26303,71 грн.) Також, суд вважає за необхідне окремо відзначити, що ця справа підлягала розгляду саме за правилами цивільного судочинства, адже предметом позовних вимог був захист цивільних (спадкових) прав спадкоємця на отримання належного їй спадкового майна, яке протиправно утримує у себе інша особа. При цьому, належним відповідачем за цими вимогами є саме Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, адже за змістом статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» саме на Пенсійний фонд покладено, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій. Правильність вищевказаних висновків суду в частині юрисдикції спору та в частині належності відповідача підтверджується практикою Верховного Суду, яка відображена в постанові від 14 червня 2018 року по справі № 527/346/16-ц. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 8 від 08.11.2019 року про сплату судового збору у сумі 768 грн. 40 коп. Враховуючи викладене, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved