Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - [PERSON], про визнання поруки такою, що припинена, визнання дій по списанню грошових коштів незаконними, стягнення незаконно списаних грошових коштів, стягнення пені та 3% річних, відшкодування моральної шкоди та відшкодування витрат на правову допомогу. В обґрунтування заявлених вимог Позивачка зазначила, що в 2011-2014 роках з її банківських зарплатних карток № [NUMBER] та № [NUMBER], емітованих ПАТ КБ «ПриватБанк», стали зникати грошові кошти, які зараховувались на ці картки як зарплата, при цьому позивачка отримує зарплату на одному підприємстві, яка перераховується на рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк», карток зарплатних було дві, останньою позивачка користується і зараз, вона була випущена після закінчення терміну дії першої. Всього, в період з 11 травня 2011 року по 27 січня 2014 року зникли, були незаконно списані з вказаних зарплатних банківських карток грошові кошти в сумі 2407,01 грн. Позивачка неодноразово письмово зверталась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогами припинити незаконне списання грошових коштів, які їй перераховувались як зарплата та повернути незаконно списані грошові кошти. Відповідач в своїх письмових відповідях відмовляв позивачці в задоволені її вимог та не вказував розрахунок суми, періоди виникнення боргу. Такі відповіді Банку Позивачка пов'язує з тим, що ніякого боргу у неї перед Відповідачем не існувало і не існує. Останню відповідь на своє звернення позивачка отримала від Відповідача 10 лютого 2014 року. В обґрунтування списання грошових коштів з зарплатних карток позивачки ПАТ КБ «ПриватБанк» надав не завірені належним чином ксерокопії договору поруки між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» від 20 березня 2001 року та кредитного договору №210 від 27 березня 2001 року між КБ «Приватбанк» та [PERSON]. Раніше, у 2001 році, Позивачка не отримувала від КБ «Приватбанк» її екземпляр договору поруки, також вона не була ознайомлена з Кредитним договором №210 від 27.03.2001 року. Зазначений договір поруки має ознаки неукладеного договору, так як датований 20.03.2001 року, а Кредитний договір укладений 27.03.2001 року, тобто при укладанні Договору поруки поручитель не мав можливості ознайомитися з усіма істотними умовами Кредитного договору. Також Позивачка вважає, що ця порука є припиненою, та не є підставою для стягнення з неї грошових коштів, оскільки минув строк позовної давності. Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» ще в липні 2006 р. звертався до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 210 від 27.03.2001 р. та Договором поруки від 20.03.2001 року в розмірі 10560,39 грн., що на думку Банку складалась з наступного: 1084,00 грн. - заборгованість за кредитом, 2161,29 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитними коштами; 7315,10 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Під час судового розгляду вказаної справи ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовився від частини позовних вимог та від пред'явлення вимог до поручителів, залишивши тільки вимогу про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 1084,00 грн. з [PERSON]. Про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» від вказаних позовних вимог зазначено в рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2006 р. по справі 2-1843/2006. У зв'язку з цим ПАТ КБ «ПриватБанк» не має права на звернення до суду з позовами ані до Позивачки, ані до [PERSON] про стягнення пені, відсотків за користування кредитними коштами та інше в зв'язку з відмовою від позовних вимог в цій частині і прийняття судом такої відмови. Виходячи з цього, Позивачка й просить стягнути з Відповідача на її користь грошові кошти в сумі 2407,01 грн., які були списані з її карток у 2011-2014 роках. Крім того, Позивачка просить стягнути на її користь з Відповідача й грошові кошти у розмірі 2180,23 грн. - в рахунок пені згідно п. 32.3.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи в Україні» та 166,58 грн. - в рахунок 3 % річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України, нарахованих на вказану суму незаконно списаних коштів з її зарплатних карток. Позивачка також зазначає, що у зв'язку з фактичним позбавленням її частини зарплати Відповідачем, їй було завдано моральної шкоди у зв'язку зі стражданнями, які вона вимушена була переносити через недостатність засобів для існування її та її сім'ї. Через незаконне відбирання в неї Відповідачем зарплати Позивачка втратила душевне та соціальне благополуччя. Враховуючи глибину своїх моральних страждань, важливе значення для неї Конституційних права на її власність, зокрема - зарплату, яка є єдиним видом її доходів і засобів для її існування та існування членів її сім'ї, Позивачка вважає, що розмір завданої їй моральної шкоди не може оцінюватись менше ніж у 5000 грн., та цю суму грошових коштів Позивачка теж просить стягнути на її користь з Відповідача. Окрім того, Позивачка просить стягнути з Відповідача на її користь також і 1500 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу та 487 грн. 20 коп. - в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. У судове засідання Позивачка не прибула, подала до суду письмову заяву, згідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві. Представник Відповідача у судове засідання не прибув, подав до суду письмову заяву, згідно до якої просить розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечував. При цьому він послався на те, що відповідно п.2 Договорів поруки Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за Кредитним Договором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Тобто, порука є акцесорним зобов'язанням, залежним від долі основного, підставою припинення поруки є припинення основного зобов'язання, яке тягне автоматичне припинення поруки. В той же час, згідно п. 5.1 Кредитного договору, даний договір діє до повного виконання зобов'язань сторонами по цьому договору. Таким чином відповідно ч.2 ст.543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі та відповідно до п.10 Договору поруки, договір поруки діє до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором. У зв'язку з цим представник Відповідача вважає твердження Позивачки щодо пропуску 6-ти місячного строку таким, що не відповідає нормам чинного законодавства та умовам договору і суперечить вимогам ст.259 ЦК України. Посилаючись на п.1.1.3.2.11. «Умов та правил надання банківських послуг», представник Відповідача також зазначає, що Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у Клієнта (у тому числі який є працівником Банку, який заподіяв йому шкоду) зважаючи невиконаних зобов'язань перед Банком. Вимоги про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди, представник Відповідача вважає недоведеними, також як і вимоги про стягнення коштів в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, а до вимог про стягнення пені та 3% річних просить застосувати строк позовної даності. Третя особа в судове засідання не прибула, про причини нявки не повідомила, ніяких заяв та клопотань до суду не надіслала. Враховуючи заяви сторін про розгляд заяви без їх участі, суд вважає за можливе на підставі ст.169 ч. 4 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, надані Сторонами по справі з увагою на їх належність, допустимість та взаємний зв'язок між ними, судом встановлено такі обставини та визначені відповідні до них правовідносини: 20 березня 2001 р. між Позивачкою, [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір поруки до кредитного договору №210 від 27 березня 2001 року між КБ «Приватбанк» та [PERSON] (а.с.22). В свою чергу кредитний договір №210 між КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено лише 27 березня 2001 року (а.с.23-25). Згідно до листа Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції №15541/03 від 17.05.2010 р., виконавчий лист №2-1843 виданий 11.12.2006 р. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошової суми на погашення боргу у розмірі 1165,00 грн., знаходився на виконанні з 21.05.2007 по 22.08.2008 року, за заявою стягувача. За заявою боржника, стягнення провадилося з пенсії [PERSON] Виконавчий документ з 30.05.2007 по 22.08.2008 року знаходився в УПФУ Красногвардійського району м. Дніпропетровська. 22.08.2008 року державним виконавцем,

Outcome: partial