Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

[PERSON] у жовтні 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19.06.2004, який рішенням Пирятинського районного від 18.08.2016 розірвано. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], народження [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість і зобов'язаний надавати таку допомогу. Позивач у судовому зсіданні позов підтримала, просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення донькою повноліття, Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 19.06.2004 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Пирятинського районного від 18.08.2016 розірвано (а.с.6). У шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 12.05.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області (а.с.5). Малолітня [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст.ст. 180-182, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При визначені розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує матеріальний стан відповідача, який не працює, стан здоров'я та матеріальне становище задовільне, інших утриманців не має. З огляду на викладене, враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial