Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом в якому просять ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір комісії №5736 від 27.092019 року, сторонами якого зазначені ПП «Лідер Авто Захід» як комісіонер, та [PERSON] (дата смерті - [INFO] ) як комітент; визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №5736 від 27.09.2019 року, укладений між ПП «Лідер Авто Захід» та [PERSON] , об`єктом якого є транспортний засіб марки HYNDAI модель ACCENT, 2008 року випуску, колір синій, номер кузова (шасі, рама) № [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане 30.10.2008 року РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області; витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] вказаний транспортний засіб. При цьому позивачі посилаються на те, що [INFO] помер [PERSON] , після його смерті була відкрита спадкова справа, спадкоємцями першої черги після його смерті є [PERSON] як мати померлого та [PERSON] як дружина померлого. Позивачі у встановлений законодавством України строк подали заяви про прийняття спадщини. Також, із такою заявою до нотаріусу звернулася сестра померлого [PERSON] , яка при цьому не є особою, яка входить до переліку першої черги спадкування, відповідно до положень ст. 1261 ЦК України. До складу спадщини входить легковий автомобіль марки HYNDAI модель ACCENT, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , колір синій, об`єм двигуна 1399 куб. см., бензин, реєстраційний номер [NUMBER] , на який не було видано свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутній оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. З огляду на це, позивачі є фактичними власниками автомобіля з моменту відкриття спадщини, а саме - з 16.02.2010 року. Водночас, позивачі зазначають, що їх права на спадщину порушені відповідачами, за наступних обставин. Так, 27.09.2019 року, тобто майже через 9 років після смерті [PERSON] , [PERSON] уклала договір купівлі-продажу транспортного засобу №573, за умовами якого вона придбала автомобіль позивачів у ПП «Лідер Авто Захід». За умовами цього договору, вказане підприємство нібито діяло від імені власника автомобіля на підставі договору комісії №5736 від 27.09.2019 року, що нібито був укладений між [PERSON] (який на цей час вже майже 9 років був мертвий) як комітентом та ПП «Лідер Авто Захід» як комісіонером. Відповідно до вказаного договору комісії, ПП «Лідер Авто Захід» нібито прийняло зобов`язання «за дорученням комітента» (тобто мертвого на цей час [PERSON] ) від свого імені укласти договір купівлі-продажу автомобіля. Підписати жоден з вказаних договорів [PERSON] не міг, оскільки помер за 9 років до дат їх укладання. Так само, не міг він підписати 27.09.2019 року акт огляду транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер. На підставі зазначених документів [PERSON] була здійснена реєстрація автомобіля на своє ім`я у в органі ДАІ, а саме - ТСЦ №5142. За викладених фактичних обставин позивачі просять визнати оскаржені у справі договори недійсними та витребувати автомобіль у [PERSON] на їх користь. Нормативно-правовим обґрунтуванням своїх вимог позивачі зазначили ч.ч.1 та 4 ст.25, ч.ч.1, 3 та 5 ст.203, ч.1 ст.316, ч.1 ст.317, ч.1 ст.387, ч.1 ст.658, ч.1 ст.1011, ч. 1 ст.1216, ч.1 ст. 1218, ч.1 ст.1219, ч.ч.1 та 2 ст.1220, ч.1 ст.1267, ч.ч.1 та 5 ст.1268 Цивільного кодексу України. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 11 березня 2020 року справу було передано за підсудністю до Київського районного суду м.Одеси. Згідно автоматичного розподілу, вищезазначена справа передана на розгляд судді Київського районного суду м. Одеси Огренич І.В.. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 12 травня 2020 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження Адвокат [PERSON] - Племениченко Г.В. в засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення. Адвокат [PERSON] - Розенбойм Ю.О. - в засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, також зазначив, що позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись про місце, день і час явки за викликом суду належним чином, заяв по суті справи до суду не надали. З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України підстав для проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 08.04.2010 року, [INFO] помер [PERSON] та після його смерті приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В. була відкрита спадкова справа, що підтверджено наявним в справі витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 23025773 від 03.03.2010 року. Заяви про прийняття спадщини після його смерті у встановлений законом строк подали [PERSON] - мати померлого, [PERSON] - дружина померлого та [PERSON] - сестра померлого. Зазначене підтверджується довідкою приватного нотаріуса № 247 від 13 серпня 2019 року. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.1258 УК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Враховуючи це, спадкоємцями майна померлого [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які відносяться до першої черги спадкоємців за законом. Наведена обставина також вбачається з п.1. договору про поділ спадкового майна від 27.09.2019 року, який посвідчений ПН ОМНО Коваль Н.В. за номером в реєстрі 106, копія якого міститься в матеріалах справи. Відповідно до роз`яснення нотаріуса Коваль Н.В. № 279/02-14 від 27.09.2019 року, до спадкової маси входить легковий автомобіль марки HYNDAI модель ACCENT, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , колір синій, об`єм двигуна 1399 куб. см., бензин, реєстраційний номер [NUMBER] (далі також - автомобіль), на який не було видано свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутній оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 30.10.2008 року РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області. Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно із ч.5 ст.1268 ЦК України, ч.1 ст.1267 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Тобто, спірний автомобіль належить в рівних частках [PERSON] та [PERSON] з моменту відкриття спадщини, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1220 ЦК України, є датою смерті, а саме 16.02.2010 року. Відповідно до наявних в справі доказів, 27.09.2019 року, [PERSON] уклала договір купівлі-продажу транспортного засобу №5736, за умовами якого вона придбала автомобіль у ПП «Лідер Авто Захід», яке при цьому діяло від імені власника автомобіля на підставі договору комісії №5736 від 27.09.2019 року. Сторонами зазначеного договору комісії у ньому вказані [PERSON] як комітент та ПП «Лідер Авто Захід» як комісіонер. За умовами розділу І «Загальні положення» зазначеного договору комісії ПП Лідер Авто Захід», прийняло зобов`язання «за дорученням комітента» (тобто [PERSON] ) від свого імені укласти договір купівлі-продажу автомобіля. Як встановлено судом, [PERSON] помер [INFO] , а отже, не міг укласти договір комісії через 9 років після своєї смерті. Відповідно до ч.ч.1,2, 4 ст.25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. З урахуванням приписів ст.ст.25, 1216, 1220, 1268 ЦК України, право власності [PERSON] на автомобіль припинилося з моменту його смерті та з цього ж моменту належить в рівних частках позивачам. Враховуючи це, [PERSON] не міг укласти оскаржуваний договір комісії 27.09.2019 року, тобто більш ніж через 9 років після своєї смерті та припинення своєї цивільної правоздатності. Згідно до ч.1 ст.1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.ч. 3 та 5 ст.203 ЦК України). Згідно ч.1 ст.658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Спірний автомобіль належить в рівних частках [PERSON] та [PERSON] з моменту відкриття спадщини, які за наявних у справі доказів, не надавали право ПП «Лідер Авто Захід» укладати будь-які договори стосовно нього, зокрема - укладати договір купівлі-продажу з [PERSON] , а саме ПП «Лідер Авто Захід» не могло укладати будь-які договори, зокрема - оскаржуваний договір комісії, із особою, цивільна правоздатність якої припинена з моменту смерті. Зважаючи на викладене, суд погоджується з доводами позивачів щодо визнання оскаржуваних у справі правочинів недійсними. Відповідно до ч.1 ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Отже, обґрунтованою є й вимога позивачів про витребування автомобіля на їх користь. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.2 та 5 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним; примусове виконання обов`язку в натурі. Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При таких обставинах та враховуючи встановлені у ході розгляду справи факти та відповідні їм правові норми, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню.

Outcome: approved