Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

[PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позача [PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим по [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим їй на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частина будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою. Також 1/3 частка вказаного будинку належить дочці [PERSON] та 1/3 частка даного будинку належить чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] . На даний час частка майна, належного померлому чоловікові, не успадкована. В зазначеному будинку також зареєстрований її колишній зять [PERSON] . Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02.07.2004 року шлюб між її дочкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. З того часу [PERSON] в будинку не проживає, хоча залишився бути зареєстрованим. Таким чином, відповідач з 2005 року в її господарстві не проживає, не сплачує комунальні платежі, ніякої участі в його утриманні не бере, його особистих речей та речей повсякденного вжитку в будинку немає. В добровільному порядку вирішити даний спір не можливо, так як будь-якого зв`язку з відповідачем немає. Реєстрація відповідача у будинку не дозволяє їй розпоряджатися ним на власний розсуд та обмежує її законні права. З огляду на вищенаведене вважає, що відповідач втратив право на користування зазначеним житлом та просив визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 06.09.2019 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, з метою заслухання їх усних пояснень та показання свідків о 11 год. 00 хв. 09.10.2019 року. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. 09.10.2019 року розгляд справи було відкладено на 18.11.2019 року, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання та відсутністю відомостей про належне його повідомлення про розгляд справи. 18.11.2019 року розгляд спрви було відкладено за клопотанням позивача на 16 год. 00 хв. 27.11.2019 року. В судовому засіданні 18.11.2019 року позивач [PERSON] позов підтримала з підстав зазначених в ньому, просила його задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим по [ADDRESS] , яке належить їй, [PERSON] (третя особа) та померлому чоловікові [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частці кожному. В судове засідання 27.11.2019 року позивач [PERSON] не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій просила позов задовольнити та розгляд справи завершувати у її відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити та справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 67). У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Також, згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] , жителі с. Грушка Тлумацького району Івано-Франківської області, які є сусідами позивача, ствердили, що відповідач у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з 2005 року не проживає, витрат по утриманню житлового будинку не несе, речей повсякденного вжитку, які б належали йому, в будинку позивача немає. Вислухавши думку позивача, опитавши свідків, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.04.2004 року [PERSON] (померлий чоловік позивача), [PERSON] (позивач), [PERSON] (третя особа) на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частці кожному належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Дані відомості також підтверджуються копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3337858 від 14.04.2004 року та копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 178005436 від 19.08.2019 року (а.с. 6). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Відповідно до копії виписки з рішення по справі № 2-434/2004р. від 02.04.2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12.10.1993 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького РУЮ Івано-Франківської області, актовий запис № 13, розірвано (а.с. 11). Відповідно до довідки про склад сім`ї Грушківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 734 від 09.08.2019 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] , з 2005 року не проживає за місцем реєстрції. Місце його перебування не відоме (а.с. 8). Згідно акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації Грушківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 808 від 14.08.2019 року [PERSON] , [INFO] , (відповідач) по [ADDRESS] не проживає з 2005 року, ніякої участі по утриманні житла не приймає, його особистих речей та речей повсякденного вжитку у будику немає. Точне місце його проживання невідоме (а.с. 9). Отже, відповідач зареєстрований у вказаному домоволодінні, однак, як стверджують позивач та свідки, фактично з 2005 року в будинку, належному [PERSON] (позивач), померлому [PERSON] та [PERSON] (третя особа), не проживає, участі у його утриманні не приймає, не оплачує комунальні послуги, особистих речей та речей повсякденного використання, які б йому належали, в будинку не має. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що відповідач з 2005 року у домоволодінні, належному позивачу, не проживає, тобто відсутній більше року за місцем реєстрації без поважних причин, не подав суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач втратив право на проживання та користування домоволодінням розташованим за адресою: [ADDRESS] ,яке належить на праві приватної спільної часткової власності позивачу [PERSON] , її померлому чоловікові [PERSON] та третій особі [PERSON] , а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що позивач просила судові витрати віднести на її рахунок, суд приходить до висновку, що судові витрати по справі слід покласти на рахунок позивача. На підставі ст. ст. 71, 72, 107, 163 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved