Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

[PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот» звернулось до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про відшкодування коштів, посилаючись на наступне. 24.07.2012 року між [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот», [PERSON] та Технологічним інститутом Східноукраїнського національного університету імені [PERSON] було укладено договір №021к про підготовку фахівця з вищою освітою. Предметом зазначеного договору, відповідно до п. 1.1, є підготовка фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст» або «магістр» за напрямом «Автоматизоване управління технологічними процесами» з терміном навчання 1 рік з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2013 року. Форма навчання денна. Відповідно до умов зазначеного договору оплату за навчання здійснює позивач, яка становить 8 901 грн. за рік. На підставі договору №021к від 24.07.2012 року, між позивачем та відповідачем було укладено Індивідуальний договір №36/УЦ-93 від 08.08.2012 року про цільову підготовку спеціаліста у Технологічному інституті Східноукраїнського національного університету імені [PERSON] по денній формі навчання на платній основі за рахунок коштів [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот». Відповідно до п. 1 зазначеного договору позивач бере на себе зобов'язання за рахунок власних коштів забезпечити навчання відповідача у Східноукраїнському національному університеті імені [PERSON] по денній формі навчання за спеціальністю «Автоматизоване управління технологічними процесами», а відповідач бере на себе зобов'язання успішно оволодіти знаннями за спеціальністю та після завершення навчання продовжити працювати у позивача. Відповідно до п. 3.4 Індивідуального договору №36/УЦ-93 від 08.08.2012 року після закінчення навчального закладу, відповідач зобов'язаний пропрацювати на підприємстві позивача не менше 3-х років. Пунктом 3.6 зазначеного договору передбачено, що відповідач у повному обсязі відшкодовує позивачу грошові кошти, перераховані позивачем на користь учбового закладу за навчання відповідача, а також виплачену стипендію з урахуванням індексу інфляції у випадку звільнення за власним бажанням, або звільнення за ініціативою роботодавця згідно п. 3, 4, 7, 8 ст. 40, ст. 41 Кодексу законів про працю України, до спливу строку, встановленого п. 3.4 цього договору. Отже, враховуючи, що строк навчання за договором №021к від 24.07.2012 року закінчується 30 червня 2013 року. Відповідач зобов'язується, відповідно до умов Індивідуального договору №36/УЦ-93 від 08.08.2012 року, пропрацювати на підприємстві позивача, як мінімум, до кінця червня 2016 року (З роки). Відповідно до наказу №0089-КП від 15.08.2014 року відповідач був звільнений з підприємства Позивача на підставі п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України за прогул. Таким чином, відповідачем не дотримано умови Індивідуального договору №36/УЦ-93 від 08.08.2012 року в частині взятих на себе зобов'язань щодо відпрацювання на підприємстві позивача встановленого терміну після закінчення навчання, а, отже, кошти, сплачені позивачем на користь начального закладу за договором №021к від 24.07.2012 року та виплачені на користь відповідача у вигляді стипендії, повинні бути відшкодовані відповідачем на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до умов договору №021к від 24.07.2012 року позивачем на користь Технологічного інституту Східноукраїнського національного університету імені [PERSON] було перераховано 8901грн. у якості оплати за навчання відповідача, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та банківськими виписками. Крім того, відповідач, у період свого навчання протягом десяти місяців, а саме з вересня 2012 року по червень 2013 року, отримував від позивача стипендію у розмірі 797,16 грн. на місяць, що підтверджується відомостями на виплату грошей. Загалом сума виплаченої позивачем на користь відповідача стипендії складає 797,16 * 10 = 7 971.60 грн.. Умовами Індивідуального договору №36/УЦ-93 від 08.08.2012 передбачено, що відповідач, у разі розірвання трудового договору з позивачем до закінчення трирічного терміну, відшкодовує позивачу грошові кошти, перераховані позивачем на користь учбового закладу за навчання відповідача, з урахуванням індексу інфляції. Інфляційне збільшення суми відшкодування складає 3 547,43 грн.. Три проценти річних від суми заборгованості відповідача складають 341.15 грн.. Отже, сума, яку відповідач зобов'язаний перерахувати на користь позивача у зв'язку з не дотриманням ним умов Індивідуального договору №36/УЦ-93 від 08.08.2012, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає 20 761,18грн.. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача 20761,18 грн., а також судові витрати по справі. Під час розгляду справи представник позивача до суду надав заяву про уточнення позовних вимог, а саме: включити до суми позову витрати, що повязані з публікацією оголошення в газеті «Урядовий курєр» про виклик відповідача у сумі 420 грн.. В судове засідання представник позивача [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот» [PERSON] в судове засідання не зявивсь. До початку судового засідання до суду надійшла його письмова заява про розгляд справи без його участі, в якій він підтримав позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що згідно п.п. 1.1, 2.2 Договору № 021к про підготовку фахівця з вищою освітою від 24.07.2012 року укладеного між Технологічним інститутом СУНУ ім. В. [PERSON] (далі виконавець) та [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот» (далі замовник), [PERSON] (далі студент), предметом договору є навчання студента за освітньо-професійною програмою підготовки «Спеціаліст» або «Магістр» на базі освітньо-професійної програми підготовки «Бакалавр» за рахунок замовника за спеціальністю «Автоматизоване управління технологічними процесами» протягом з 01.09.2012 року по 30.06.2013 року. Форма навчання денна. Інститут і замовник досягли угоди, що вартість підготовки студента складає 8901 грн.. Відповідно п.п. 1.1, 3.4, 3.6.5 копії Індивідуального договору № 36/УЦ-93 від 08.08.2012 року, укладеного між [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот» (далі роботодавець) та [PERSON] (далі студент), роботодавець бере на себе зобовязання за рахунок своїх коштів забезпечити навчання студента у ТІ ВНУ ім. В. [PERSON] на денній формі навчання за спеціальністю «Автоматизоване управління технологічними процесами». Студент зобовязаний: Пропрацювати у роботодавця після закінчення навчання не менше трьох років. Повністю відшкодувати роботодавцю грошові кошти, перераховані ним за навчання в учбовому закладі, а також виплачену стипендію з урахуванням індексу інфляції у випадку звільнення за власним бажанням чи звільнення за ініціативою роботодавця згідно пунктів 3, 4, 7, 8 статті 40, статті 41 КЗпП України, до настання строку, встановленого п. 3.4 даного договору. Згідно копії рахунку № 207 від 24.07.2012 року та копії платіжного доручення № 13175 від 21.08.2012 року [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот» перерахувало Технологічному інституту СУНУ ім. В. [PERSON] за період навчання [PERSON] з 01.09.2012р. по 31.01.2013р. 4450,50грн.. Відповідно копії рахунку № 87 від 22.07.2012 року та копії платіжного доручення № 4628 від 26.03.2013 року [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот» перерахувало Технологічному інституту СУНУ ім. В. [PERSON] за період навчання [PERSON] з 01.02.2013р. по 30.06.2013р. 4450,50грн.. Відомостями на виплату грошей № 9 за вересень 2012 року, № 10 за жовтень 2012 року, № 11 за листопад 2012 року, № 12 за грудень 2012 року, № 1 за січень 2013 року, № 2 за лютий 2013 року, № 3 за березень 2013 року, № 4 за квітень 2013 року, № 5 за травень 2013 року, № 6 за червень 2013 року підтверджено, що [PERSON] отримував щомісячно 797,16грн.. Копією виписки з наказу № 0089-КП від 15.08.2014 року підтверджено, що 18.07.2014 року [PERSON] звільнено за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Згідно розрахунку суми відшкодування, наданого [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот», сума заборгованості відповідача з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних складає 20761,18грн.. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот» до [PERSON] про відшкодування коштів підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60грн. та витрати, що повязані з публікацією оголошення в газеті «Урядовий курєр» про виклик відповідача у сумі 420грн..

Outcome: approved