Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] (надалі також «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі також «Відповідач»), в якому просили визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки CITROEN, модель Jumper, тип фургон малотоннажний-В, 1999 року випуску, колір білий, номер шасі (кузов, рама, коляска) № VF7231А4215682903, реєстраційний номер [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] укладеним та дійсним; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки CITROEN, модель Jumper, тип фургон малотоннажний-В, 1999 року випуску, колір білий, номер шасі (кузов, рама, коляска) № VF7231А4215682903, реєстраційний номер [NUMBER]. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 грудня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] на підставі письмової розписки було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки CITROEN, модель Jumper, тип фургон малотоннажний-В, 1999 року випуску, колір білий, номер шасі (кузов, рама, коляска) № VF7231А4215682903, реєстраційний номер [NUMBER]. Як зазначив в судовому засіданні Позивач, на підставі та на виконання укладеного усного договору [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] укладати правочини щодо експлуатації транспортного засобу, видавши довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] Отже, на думку Позивача, дії [PERSON] та [PERSON] щодо надання та отримання коштів у сумі 49 600,00 грн., надання розписки та оформлення нотаріальної довіреності свідчать про укладення між ними договору купівлі-продажу автомобіля та перехід права власності на вказаний автомобіль до Позивача. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про дату та час судових засідань був повідомлений належним чином, письмового відношення до заявлених позовних вимог суду не надав, клопотань чи заяв до суду не направляв. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СРГ 552296, виданого 1-шим МРВ ДАІ м. Івано-Франківськ 25 липня 2008 року, власником автомобіля марки CITROEN, модель Jumper, тип фургон малотоннажний-В, 1999 року випуску, колір білий, номер шасі (кузов, рама, коляска) № VF7231А4215682903, реєстраційний номер [NUMBER] є Відповідач [PERSON] (а.с. 5). 21 грудня 2010 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено довіреність, видану [PERSON], якою він уповноважив, зокрема, [PERSON] розпоряджатись, в тому числі продати, обміняти, передати в оренду (позику, заставу), за ціну та на умовах на розсуд уповноваженого, зняти з обліку в органах Державтоінспекції, а також керувати, користуватися вказаним вище автомобілем під час здійснення визначених цією довіреністю повноважень до часу його відчуження і передачі набувачу належним [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СРГ 552296, виданого 1-шим МРВ ДАІ м. Івано-Франківськ 25 липня 2008 року автомобілем марки CITROEN, модель Jumper, тип фургон малотоннажний-В, 1999 року випуску, колір білий, номер шасі (кузов, рама, коляска) № VF7231А4215682903, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.7). 21 грудня 2010 року [PERSON] написав розписку про те, що він отримав від [PERSON] кошти в сумі 49 600,00 грн. за продажу (відчуження) ним [PERSON] автомобіля марки CITROEN, модель Jumper, тип фургон малотоннажний-В, 1999 року випуску, колір білий, номер шасі (кузов, рама, коляска) № VF7231А4215682903, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.6). Як зазначив Позивач в судовому засіданні, він користувався автомобілем у своїх цілях, вважає його своєю власністю, купував запасні частини, проводив ремонти, техогляд. Згодом збирався його переоформити, однак у звязку з фінансовими труднощами не зробив цього. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що дії сторін щодо видачі довіреності, написання розписки є належним доказом дійсності укладеного між [PERSON] та [PERSON] транспортного засобу. Відповідно до частини 2 статті 218 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Письмову форму договору купівлі-продажу автомобіля передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (надалі «Правила»), згідно з пунктом 2 яких вони є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Відповідно до пункту 8 зазначених Правил державна реєстрація транспортних засобів здійснюється за умови його попереднього зняття його з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно з пунктом 40 Правил зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. Відповідно до частини 4 статті 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за [PERSON] Заява від [PERSON] про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався. Не надходила така заява й від Позивача, який мав на те повноваження за дорученням від представника власника автомобіля. Пунктом 42 Правил передбачено, що у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: «Транспортний засіб знято з обліку для реалізації». Відповідно до пункту 8 зазначених Правил, правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з до датком №1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Сукупність зібраних судом доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля його власником [PERSON] та Позивачем [PERSON] укладений не був. Доводи Позивача про те, що підставою для визнання договору купівлі-продажу дійсним та набуття права власності на автомобіль є довіреність та розписка від 21 грудня 2010 року є безпідставним, оскільки такі доводи суперечать вищезазначеним вимогам законодавства. За своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво, оскільки повірений зобовязується діяти від імені довірителя. Крім того, згідно з частиною 3 статті 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Розписка про отримання коштів також не може вважатися письмовою формою договору купівлі-продажу, оскільки при її укладенні сторони не досягли істотних умов договору купівлі-продажу автомобіля. За таких обставин, враховуючи специфіку норм чинного законодавства України щодо укладення договору купівлі-продажу автомобіля, Суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання укладеним та дійсним договору-купівлі-продажу автомобіля та визнання за Позивачем права власності на нього. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed