Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

АКіБ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що між АКіБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 11225359000 (11225359001) від 27.09.2007 року на суму 192000доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 11,90% до 26.09.2022року. В забезпечення виконання 27.09.2007 року укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] зобов'язується солі рано виконувати умови кредитного договору №11225359000 від 27.09.2007 року. Розділом 1.3 договорів встановлений обов'язок позичальника щомісячно сплачувати частину кредиту та відсотки за його використання. Згідно розділу «Відповідальність сторін» договору за порушення позичальником термінів повернення кредиту та нарахованих процентів банк має право стягнути пеню в розмірі, який встановлений договором. За порушення термінів взятих на себе зобов'язань позичальник має сплатити банку неустойку в розмірі 500грн. В зв'язку з неналежним виконанням умов договору утворилась заборгованість, а саме: 1453867,83грн. - заборгованість за кредитами та нарахованими відсотками, 4447,13грн. - пеня, 500грн. - неустойка, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів та судові витрати в розмірі 1820грн. 18.11.2011року представник позивача надав суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно яких просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 11225359000 від 27.09.2007 року, яка складається з 212226,82 доларів США, що еквівалентно 1693718,58 грн. - заборгованість за кредитом та відсотками, 3869,54 доларів США, що еквівалентно 31097,15грн. - пеня, 500грн. - неустойка та судові витрати (Т№1а.с.112-113). Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.06.2012 року залучено до участі в справі правонаступника АКіБ «УкрСиббанк» - ПАТ «Дельта Банк» (Т№1а.с.191). В судове засідання представник позивача не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, заперечив щодо його задоволення. Враховуючи думку представника позивача, вимоги ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача. Заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно договору про надання споживчого кредиту № 11225359000 від 27.09.2007 року укладеного між АКіБ «УкрСиббанк» та [PERSON], останній отримав в кредит грошові кошти в сумі 192000доларів, що еквівалентно 969600 грн., зі сплатою відсотків в розмірі 11,90% річних, строком до 26.09.2022 року (Т№1а.с.7-10). Згідно договору поруки № 145813 від 27.09.2007 року укладеного між АКіБ «УкрСиббанк» та [PERSON], остання зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 11225359000 від 27.09.2007року укладеного між кредитором та боржником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (Т№1а.с.13). З наданих матеріалів справи вбачається, що відповідачі мають заборгованість по кредитному договорі №11225359000 від 27.09.2007 року, яка складається з 212226,82 доларів США, що еквівалентно 1693718,58 грн. - заборгованість за кредитом та відсотками, 3869,54 доларів США, що еквівалентно 31097,15грн. - пеня, 500грн. - неустойка та судові витрати (Т№1а.с.114-119). Згідно висновку експерта за результатами проведення судово - економічної експертизи № 1886/13-21 від 29.04.2014 року заборгованість по сплаті тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, пенні за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, яка виникла у [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» станом на 08.11.2011 рік за кредитним договором № 11225359000 від 27.09.2007 року з наступними змінами та додатковими угодами до нього, укладеними між АКіБ» УкрСиббанк» та [PERSON] в сумі 1725315,73грн. наданими на дослідження матеріалами - не підтверджується. В зв'язку з відсутністю платіжних доручень, заяв на видачу готівки, меморіальних ордерів, виписок з рахунків банку, які є первинною бухгалтерською документацією, розрахунок заборгованості по сплаті тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам [PERSON] за кредитним договором №11225359000 від 27.09.2007 року з наступними змінами та додатковими угодами до нього, наданий АТ «УкрСиббанк» станом на 08.11.2011 рік не підтверджується (Т№2а.с.66-75). Згідно ст. 626 ЦК України договір є правовою формою (засобом) узгодження волі двох чи декількох осіб, спрямованої на досягнення певного правового результату. За своєю правовою природою будь - який цивільно- правовий договір є правочином. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). У відповідності до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000року № 21221- ІІІ, відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно - правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком. Згідно матеріалів справи, між АКіБ «УкрСиббанк» в особі начальника відділення №313 АКіБ «УкрСиббанк» Журавської Т.М. та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 11225359000 від 27.09.2007 року. Відповідно до п.2.1 кредитного договору визначено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника банком приймається порука, а саме порука [PERSON] Позичальник зобов'язується в термін до 27.03.2008 року докласти всіх необхідних зусиль та здійснити всі необхідні дії щодо надання забезпечення та здійснити всі необхідні дії щодо надання забезпечення та здійснити укладення або забезпечити укладення відповідного договору застави нерухомості, а саме земельної ділянки, загальною площею 0,1299га, кадастровий номер 0520655900:02:009:0582 з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є власністю [PERSON] та власністю [PERSON] та застава нерухомості, а саме приватного будинку, загальною площею 255,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є власністю [PERSON] та власністю [PERSON] Пунктом 1.6 договору визначено, що сторони погодили наступну черговість погашення грошових зобов'язань позичальника за цим договором, а саме прострочені комісії, строкові комісії, прострочені проценти, строкові проценти, прострочена сума основного боргу, строкова сума основного боргу, штрафні санкції за договором. Умовами п. 1.7 кредитного договору визначено, що у випадку переказу/перерахування грошових коштів на погашення будь - яких грошових зобов'язань позичальника за цим договором з порушенням п. 1.6 договору черговості, банк вправі самостійно перерозподіляти кошти, що надійшли в рахунок погашення таких грошових зобов'язань, відповідно до викладеної в п. 1.6 договору черговості шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок. З наданого додатку №1 «Графік погашення кредиту» до договору про надання споживчого кредиту №11225359000 вбачається, що зазначений документ, в розрізі дат з 27.09.2007 року по 26.09.2022 року відображає залишок максимальної заборгованості за кредитом, тобто фактично являє собою перелік сум строкової дозволеної заборгованості за основним боргом, проте не містить даних щодо сум погашення основного боргу, процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, розрахованих банком до сплати відповідно до кожного періоду, визначеного згідно розділу І договору. Відповідно до додатку №1 «Графік погашення кредиту» до договору про надання споживчого кредиту №11225359000 від 27.09.2007 року не є узгодженим графіком платежів позичальника на користь банку, тому, що за змістом «Графік» не містить обумовлених розділом І договору даних про суми коштів, що належить до сплати у кожному платіжному періоді у погашення кредиту та по сплаті процентів за користування кредитом, а ні в числовому, а ні в процентному виразі. Виходячи з даних «Графіку погашення кредиту», позичальнику належало здійснювати щомісячне погашення основного боргу у сумі не менше 1066,67 доларів США, визначене шляхом поділу загальної суми кредиту у розмірі 192000 доларів США на 180 місяців. В матеріалах справи наявний додаток №2 «Графік погашення платежів, визначення сукупної вартості кредиту в якому зазначено, що «Даний Графік є невід'ємною частиною Договору №11225359000 від 27.09.2007 року» на який відсутні посилання в договорі про надання споживчого кредиту №11225359000 від 27.09.2007 року, однак в даному графіку №2 проценти за користування кредитом наведені в доларах США, а розмір процентної ставки відсутній. Згідно з п. 1.3 кредитного договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11,9% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки перегляду у відповідності до умов договору. У випадку якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісії, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. При цьому банк може використовувати таке право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання за цим договором. Позичальник повинен сплатити пеню за цим договором за першою вимогою банку. Відповідно до вимог законодавства України, зокрема ст. 611 ЦК України позичальник, який порушив будь - яке із своїх зобов'язань, що передбачені пунктом 3.4.2 цього договору, зобов'язаний сплатити банку неустойку за таке порушення у розмірі 500 гривень. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день простроченого виконання. Тобто пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Заявлені позивачем вимоги про одночасне стягнення з відповідачів штрафу та пені за прострочення сплати суми кредиту та відсотків свідчать про безпідставне намагання кредитора застосувати до боржника подвійну цивільно - правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В матеріалах справи відсутні касові документи про фактичне надання споживчого кредиту [PERSON] в сумі 192000доларів США та меморіальні ордери, складені по операціям погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, тобто позивачем не в повному обсязі надано первинні документи по проведеним операціям договірного списування грошових коштів з рахунку [NUMBER], що не відповідає п.п.7.2 кредитного договору та п. 6.6 ст. 6 Постанови НБУ «Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні і національній валюті» від 21.01.2004 року №22, а саме банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору про розрахунково - касове обслуговування або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначає інформацію про платіж і номер, дату договору, за яким передбачено можливість застосування договірного списання. З наданих довідок - розрахунків за кредитним договором № 0011225359000 від 27.09.2007 року станом на 08.11.2011 року за [PERSON] рахується заборгованість: довідка - розрахунок заборгованості за кредитом - сума заборгованості за кредитом - 0,00доларів США, довідка - розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом - відсотки за користування кредитом - 0,00 доларів США, довідка - розрахунок заборгованості по комісії - заборгованість по комісії -0,00 доларів США (Т№1а.с.114-120). В матеріалах справи наявні довідки - розрахунки заборгованості за кредитом [PERSON] станом на 08.11.2011 за кредитним договором № 0011225359001 від 25.02.2009 року, згідно яких заборгованість складає: довідка - розрахунок заборгованості за кредитом - сума заборгованості за кредитом - 178006,05 доларів США (Т№1а.с.120-121), довідка - розрахунок пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - сума заборгованості пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом -3930,59 грн. (Т№1а.с.127-128), довідка- розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом - сума заборгованості по процентам за користування кредитом - 34220,77 доларів США (Т№1а.с.121-126), довідка- розрахунок пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом - сума заборгованості пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом - 27166,56грн. (Т№1а.с.128-129). Згідно ст. 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність» бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачем достовірної інформації про стан активів і зобов'язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року № 2346-ІІІ, п. 6.5 ст. 6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті №22 від 21.01.2004 року, банк здійснюючи договірне списання коштів з рахунку, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання. Дата складання меморіального ордера має відповідати даті списання коштів з рахунку платника. Меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно - правових актів Національного банку. Внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами. До меморіальних документів, що використовуються для безготівкових розрахунків, належить такі розрахункові документи: меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги - доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки, інші документи. У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України, в якому мають містити обов'язкові реквізити: назву документа, дату і місце складання, назву підприємства (банку), що склало документ, зміст та обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру, посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення, особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції, назва одержувача коштів, сума операції (цифрами та словами), номери рахунків, назва банку (одержувача та платника коштів). Виписки з особових рахунків є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до вимог чинного законодавства саме платіжні документи, зокрема платіжне доручення, заява на видачу готівки, меморіальний ордер та виписки з рахунку в банку, які містять відомості стосовно перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів є документальним підтвердженням переказу визначених в цих документах сум з рахунку платника на рахунок отримувача. Таким чином, в зв'язку з відсутністю платіжних доручень, заяв на видачу готівки, меморіальних ордерів, виписок з рахунків банку, які є первинною бухгалтерською документацією, розрахунок заборгованості по сплаті тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам [PERSON] за кредитним договором № 11225359000 від 27.09.2007 року з наступними змінами та додатковими угодами до нього, наданий АТ «УкрСиббанк» станом на 08.11.2011 рік не підтверджується. Згідно довідки - розрахунку заборгованості за кредитом [PERSON] станом на 08.11.2011 року за кредитним договором № 0011225359000 від 27.09.2007 року в якій за період з 02.11.2007 року по 13.11.2008 року фактично сплачено за наданий кредит 13870,43 доларів США, а 25.02.2009 року відображено сплату за наданий кредит в сумі 178129,57 доларів США, тобто заборгованість в сумі 192000 доларів США за кредитним договором №0011225359000 від 27.09.2007 року погашена. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК). Судом встановлено, що позивачами не надано належних доказів у підтвердження своїх позовних вимог. Враховуючи викладене, зважаючи на положення ст. 212, ст. 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладено,

Outcome: dismissed