Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту також - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] (надалі по тексту також - відповідач) аліменти на її утримання у розмірі 2187 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і на період навчання, тобто до 30 червня 2023 року, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона досягла повноліття, її батьками є [PERSON] та [PERSON] , які уклали шлюб між собою 23.07.1994. Згідно з рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 22.07.2011, шлюб між батьками розірвано і її, як малолітню на той час, залишено для проживання з матір`ю [PERSON] . Обставини в сім`ї склались таким чином, що батьки давно проживають окремо, а позивач проживає з матір`ю, яка по мірі можливості надає її необхідну матеріальну допомогу. Позивач навчається на денній формі навчання, має витрати по оплаті за проїзд до місця навчання, харчування, лікування, придбання одягу, взуття, зошитів, підручників, тобто всього без чого неможливий навчальний процес. Зараз, внаслідок запровадження в державі карантинних заходів через поширення інфекційного захворювання, вона продовжує навчання онлайн, тобто, без виїзду до місця знаходження навчального закладу. У зв`язку з цим, за сприяння та допомоги матері, позивач придбала ноутбук за 22198 грн. та обладнала власну кімнату для дистанційного навчання, ремонт якої обійшовся у 30300 грн. Ці та інші побутові витрати виплачуються лише матір`ю. Таким чином, витрати становлять близько (52498:12) =4374 грн. на місяць, половину з яких у сумі 2187 грн. має нести відповідач. Спроби отримати допомогу від батька у добровільному порядку не мали результату. У зв`язку із тим, що вона є студенткою Національного університету харчових технологій на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги, позивач змушена звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів на себе, як на повнолітню дитину, що продовжує навчання. Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2021 року відкрито провадження в даній справі, розгляд якої призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. У поданому відзиві відповідач позов визнав частково та просив задовольнити його на суму 1500 гривень щомісячно. Вказує, що на даний час являється інвалідом 3 групи загального захворювання МВС України та отримує пенсію 3801,22 грн. Також відповідач має статус учасника АТО. В Любарській районній філії Житомирського ОЦЗ Державного центру зайнятості на обліку, як безробітній не перебуває, підприємницькою діяльністю не займається. Натомість, позивачу призначена соціальна стипендія, як дитині, батько якої є учасником антитерористичної операції, після чого їй навчальним закладом повернуто всі кошти за проживання в гуртожитку за 2020 рік. Враховуючи його майновий стан, а також те, що його дочка отримує соціальну стипендію, відповідач погоджується щомісячно сплачувати аліменти на користь позивача в сумі 1500 грн. із отриманої пенсії МВС. Ухвалою суду від 02 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду на 16 березня 2021 року. У судове засідання позивач не з`явилась, але подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , актовий запис №18, свідоцтво серії [NUMBER] . Її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки № №23-8118, виданої 16.12.2020 Національним університетом харчових технологій, вбачається, що [PERSON] являється студенткою другого курсу денної форми навчання, факультет готельно-ресторанного та туристичного бізнесу, і термін навчання закінчується 30 червня 2023 року. Відповідно до положень статті 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом статей 191, 200 СК України, аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності з ч.1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинна довести продовження навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач. Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що нею не надано належних доказів на підтвердження потреби в матеріальній допомозі саме у заявленому розмірі, оскільки понесені матір`ю позивача витрати на ремонт оселі та придбання побутової техніки не відносяться до витрат на навчання. Крім того, як вказує позивач у позовній заяві, на даний час навчання вона проходить дистанційно за місцем свого проживання, а тому не несе витрати на проїзд до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Разом з тим, враховуючи ту обставину, що повнолітня дочка відповідача у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги, а її батько, з урахуванням його матеріального стану, має можливість таку допомогу надавати та частково визнав позов, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial