overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2012 року. Від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Заявники звернулися в суд з заявою про розірвання їх шлюбу, посилаючись на те, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, переконані у неможливості поновлення нрмальних шлюбних відносин. Заявники також повідомили, що ними досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дочки та участі обох батьків у її вихованні та матеріальному забезпеченні, на підтвердження чого ними 27.03.2018 року укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участь батьків у її вихованні, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Манерко Л.М., зареєстровано в реєстрі за №130. Просили їх шлюб розірвати. У судовому засіданні заявники відсутні, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, повідомили суд, що заявлену вимогу про розірвання їх шлюбу підтримують, просять задовольнити. Правилами ч.3 ст. 293 ЦПК України визначено можливість вирішення судом у порядку окремого провадження питання про розірванню шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Суд, ознайомившись з заявою заявників, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню судом у порядку передбаченому ч. 3 ст. 293 ЦПК України, оскільки останні припинили подружні стосунки, прийшли до висновку, що подальше спільне життя буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, не мають матеріальних претензій один до одного, на виконання вимог ст.. 109 СК України уклали договір щодо визначення місця проживання їх малолітньої дочки, участь батька в її ж матеріальному забезпеченні та вихованні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2010 року. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], яка народилася [INFO] року. Заявники звернулися в суд з заявою про розірвання їх шлюбу, посилаючись на те, що за час спільного проживання переконалися, що не можуть жити однією сім»єю, втратили довіру один до одного, відсутній спільний інтерес. Відносини, що склалися між ними вкрай негативно впливають на виховання їх дитини. За таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим. Повідомили суд, що питання з приводу поділу їх спільного майна вирішено у добровільному порядку, укладено договір про утримання малолітньої дочки. Просили їх шлюб розірвати. У судовому засіданні заявники підтримали заявлені вимоги та обставини зазначені, як підстави для розірвання шлюбу. Наполягала на необхідності розірвання шлюбу, зазначивши, що збереження їх шлюбу є неможливим. Правилами ч.3 ст. 234 ЦПК України визначено можливість вирішення судом у порядку окремого провадження питання про розірванню шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Суд, вислухавши заявників, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню судом у порядку передбаченому ч. 3 ст. 234 ЦПК України, оскільки заявники протягом трьох останніх років мають складні подружні стосунки, що призвели до неможливості їх подальшого спільного проживання, а відтак і для збереження їх шлюбу, на виконання вимог ст. 109 СК України вирішили у добровільному порядку питання про розподіл спільного майна, уклали договір щодо визначення місця проживання їх малолітньої дочки, участь батька в її матеріальному забезпеченні та вихованні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 травня 2012 року і від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заявниця [PERSON] звернулася із заявою в суд про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], покликаючись, що спільне життя у них не склалось, так як між ними немає взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними характерами і поглядами на життя, між ними часто виникали конфлікти і суперечності та що вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, чому їх сім'я розпалася і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала, покликаючись на мотиви такої та зазначила, що подружнє життя із [PERSON] не склалося, з вересня 2012 року вони проживають окремо один від одного і не підтримують сімейних відносин та що вона втратила до [PERSON] хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Заінтересова особа [PERSON] подав до суду заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечив. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення зявниці та розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати, оскільки між ними вже тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з вересня 2012 року вони проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, що свідчить про стійкість і тривалість конфлікту між ними. Суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, оскільки вони вже довгий час не проживають разом і не підтримують сімейних відносин, заявниця втратила до [PERSON] хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому такий шлюб слід розірвати. На утриманні [PERSON] та [PERSON] залишається неповнолітня дитина. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215, 234 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.02.2009 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], яка народилася [INFO] року та сина - [PERSON], який народився [INFO] року. Заявники звернулися в суд з заявою про розірвання їх шлюбу, посилаючись на те, що сімейне життя між ними не склалося, фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. За таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить їхнім та їхніх дітей інтересам. Повідомили суд, що спори з приводу поділу їх спільного майна відсутні та досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільних дітей шляхом укладення 21 вересня 2016 року нотаріально посвідченого договору. Просили їх шлюб розірвати. У судовому засіданні заявники відсутні. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, повідомили, що підтримують заявлені вимоги та обставини зазначені, як підстави для розірвання шлюбу. Просили шлюб розірвати. Правилами ч. 3 ст. 234 ЦПК України визначено можливість вирішення судом у порядку окремого провадження питання про розірванню шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу, підлягає задоволенню судом у порядку передбаченому ч. 3 ст. 234 ЦПК України, оскільки останні припинили подружні стосунки, проживають окремо, на виконання вимог ст. 109 СК України вирішили у добровільному порядку питання про розподіл спільного майна, уклали 21 вересня 2016 року нотаріально посвідчений договір про утримання, місце проживання та виховання дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2010 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Заявники звернулися в суд з заявою про розірвання їх шлюбу, посилаючись на те, що вони мають несумісні характери та різні погляди на ведення спільного побуту. З 1 березня 2021 року шлюбні відносини між ними існують формально, спільного господарська не ведуть, переконані у неможливості поновлення нормальних шлюбних відносин. Заявники також повідомили, що ними досягнуто згоди щодо визначення місця проживання сина та участі обох батьків у його вихованні та утриманні, на підтвердження чого ними 25.06.2021 року укладено договір між батьками про визначення місця проживання дитини, участь у вихованні та утриманні дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борозенець Ю.Г., зареєстровано в реєстрі за №1889. Просили їх шлюб розірвати. У судовому засіданні заявники відсутні, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, повідомили суд, що заявлену вимогу про розірвання їх шлюбу підтримують, просять задовольнити. Правилами ч.3 ст. 293 ЦПК України визначено можливість вирішення судом у порядку окремого провадження питання про розірванню шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Суд, ознайомившись з заявою заявників, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню судом у порядку передбаченому ч. 3 ст. 293 ЦПК України, оскільки останні припинили подружні стосунки, прийшли до висновку, що подальше спільне життя буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, що мають істотне значення, не мають матеріальних претензій один до одного, на виконання вимог ст. 109 СК України уклали договір щодо визначення місця проживання їх малолітнього сина, участь батька в його ж матеріальному забезпеченні та вихованні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2014 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Заявники звернулися в суд з заявою про розірвання їх шлюбу, посилаючись на те, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, кожен із них має протилежні погляди на життя, переконані у неможливості поновлення нормальних шлюбних відносин. Заявники також повідомили, що ними досягнуто згоди щодо визначення місця проживання сина та участі обох батьків у його вихованні та утриманні, на підтвердження чого ними 25.04.2019 року укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мішеніним І.С., зареєстровано в реєстрі за №1169. Просили їх шлюб розірвати. У судовому засіданні заявники відсутні, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, повідомили суд, що заявлену вимогу про розірвання їх шлюбу підтримують, просять задовольнити. Правилами ч.3 ст. 293 ЦПК України визначено можливість вирішення судом у порядку окремого провадження питання про розірванню шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Суд, ознайомившись з заявою заявників, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню судом у порядку передбаченому ч. 3 ст. 293 ЦПК України, оскільки останні припинили подружні стосунки, прийшли до висновку, що подальше спільне життя буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, не мають матеріальних претензій один до одного, на виконання вимог ст.. 109 СК України уклали договір щодо визначення місця проживання їх малолітнього сина, участь батька в його ж матеріальному забезпеченні та вихованні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.04.2007 року. Від шлюбу мають двох дітей: сина - [PERSON], який народився [INFO] року та дочку - [PERSON], яка народилася [INFO] року. Заявники звернулися в суд з заявою про розірвання їх шлюбу, посилаючись на те, що сімейне життя між ними не склалося, фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. За таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить їхнім та їхніх дітей інтересам. Повідомили суд, що спори з приводу поділу їх спільного майна відсутні та досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільних дітей шляхом укладення 05 серпня 2015 року нотаріально посвідченого договору. Просили їх шлюб розірвати. У судовому засіданні заявники відсутні. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що підтримують заявлені вимоги та обставини зазначені, як підстави для розірвання шлюбу. Просили шлюб розірвати. Правилами ч. 3 ст. 234 ЦПК України визначено можливість вирішення судом у порядку окремого провадження питання про розірванню шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню судом у порядку передбаченому ч. 3 ст. 234 ЦПК України, оскільки останні припинили подружні стосунки, проживають окремо, на виконання вимог ст. 109 СК України вирішили у добровільному порядку питання про розподіл спільного майна, уклали 05 серпня 2015 року нотаріально посвідчений договір про утримання, місце проживання та виховання дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2012 року. Від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Заявники звернулися в суд з заявою про розірвання їх шлюбу, посилаючись на те, що через різні погляди на життя та побут, спільне життя між ними є неможливим. Заявники також повідомили, що ними досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дочки та участі обох батьків у її вихованні та утриманні, на підтвердження чого ними 03.12.2018 року укладено договір між батьками про визначення місця проживання дитини, участь у вихованні та утриманні дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М., зареєстровано в реєстрі за №5628. Просили їх шлюб розірвати. У судовому засіданні заявники відсутні, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, повідомили суд, що заявлену вимогу про розірвання їх шлюбу підтримують, просять задовольнити. Правилами ч.3 ст. 293 ЦПК України визначено можливість вирішення судом у порядку окремого провадження питання про розірванню шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Суд, ознайомившись з заявою заявників, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню судом у порядку передбаченому ч. 3 ст. 293 ЦПК України, оскільки останні припинили подружні стосунки, прийшли до висновку, що подальше спільне життя буде суперечити їхнім інтересам, що має істотне значення, не мають матеріальних претензій один до одного, на виконання вимог ст.. 109 СК України уклали договір щодо визначення місця проживання їх малолітньої дочки, участь батька в її ж матеріальному забезпеченні та вихованні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2015 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , який народився [INFO] . Заявники звернулися в суд з заявою про розірвання їх шлюбу, посилаючись на те, що фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться, а тому вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Вони досягли згоди стосовно визначення місця проживання сина після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, хто проживатиме окремо та розмір аліментів на дитину. Просили їх шлюб розірвати. У судове засідання заявники не з`явилися, суду подано клопотання про розгляд заяви за їх відсутності, заявлені вимоги про розірвання шлюбу просили задовольнити. Представник органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про його дату та місце повідомлено заінтересовану особу належним чином. Правилами ч.3 ст. 293 ЦПК України визначено можливість вирішення судом у порядку окремого провадження питання про розірванню шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню судом у порядку передбаченому ч. 3 ст. 293 ЦПК України, оскільки останні припинили подружні стосунки, проживають окремо, кожен із них переконався у неможливості збереження шлюбу, на виконання вимог ст. 109 СК України вирішили у добровільному порядку питання про розподіл спільного майна, уклали договір щодо визначення місця проживання їх малолітнього сина, а також участі кожного із них у його матеріальному забезпеченні та вихованні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2011 року. Від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Заявники звернулися до суду з заявою про розірвання їх шлюбу, посилаючись на те, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, переконані у неможливості поновлення нормальних шлюбних відносин. Заявники також повідомили, що ними досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дочки та участі обох батьків у її вихованні та утриманні, на підтвердження чого ними 23.07.2018 року укладено договір між батьками про визначення місця проживання дитини, участь у вихованні та утриманні дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комаровою Я.А., зареєстровано в реєстрі за №270. Просили їх шлюб розірвати. У судовому засіданні заявники відсутні, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, повідомили суд, що заявлену вимогу про розірвання їх шлюбу підтримують, просять задовольнити. Правилами ч.3 ст. 293 ЦПК України визначено можливість вирішення судом у порядку окремого провадження питання про розірванню шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Суд, ознайомившись з заявою заявників, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню судом у порядку передбаченому ч. 3 ст. 293 ЦПК України, оскільки останні припинили подружні стосунки, прийшли до висновку, що подальше спільне життя буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, не мають матеріальних претензій один до одного, на виконання вимог ст. 109 СК України уклали договір щодо визначення місця проживання їх малолітньої дочки, участь батька в її ж матеріальному забезпеченні та вихованні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.11.2007 року. Від цього шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що на даний час сім'я розпалась, відповідач по справі проживає окремо від них, та не надає матеріальної допомоги на її утримання та утримання неповнолітнього сина [PERSON], 2011 року народження. На підставі наведеного, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною 3 - річного віку в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача . В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги і просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 30.11.2007 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження якого батьком записаний [PERSON]. Мати дитини [PERSON] не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 - річного віку. Подружжя припинило шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. [PERSON] не надає кошти на утримання неповнолітнього сина та утримання [PERSON] Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина , має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, а саме - стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку відповідача починаючи з моменту подачі позову до суду по [INFO] На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання 10 квітня 2015 року в них народилась донька Злата. 11 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно і до досягнення донькою повноліття, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні проти вимог позову не заперечує. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як з'ясовано судом, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, на даний час має нерегулярний, мінливий дохід. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки Злати, [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 11 травня 2017 року і до її повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] та [PERSON] перебувають у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання 20 липня 2017 року в них народилась донька Евеліна. 2 липня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1000 грн. щомісячно і до повноліття доньки, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги не надає. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин, повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, не повідомивши про причини неявки. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 280 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. \~ \~ \~ \~Заслухавши учасника процесу, д ослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Як з'ясованосудом, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, на даний час має нерегулярний, мінливий дохід. \~ \~ \~ \~Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved