Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом зняття арешту. Позивачі зазначали, що вони є співвласникам квартири [ADDRESS] в таких частинах: 1/3 - [PERSON] , зареєстровано в Реєстрі прав на нерухоме майно 16.12.2005 р. на підставі свідоцтва про право власності б/н від 05.12.2005 р.; 1/3 - [PERSON] , зареєстровано в Реєстрі прав на нерухоме майно 16.12.2005 р. на підставі свідоцтва про право власності б/н від 05.12.2005 р.; 1/3 - [PERSON] , зареєстровано в Реєстрі прав на нерухоме майно 03.02.2012 р., на підставі договору дарування № 85 від 27.01.2012 р. Так, з метою реалізації належного позивачам майна, а саме: квартири [ADDRESS] , 27.05.2019 р. [PERSON] звернулась до державного реєстратора виконавчого комітету Броварської міської ради для отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Згідно відомостей з Єдиного реєстра заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, виявлено запис № 12294838 про обтяження: арешт нерухомого майна, а саме: квартири, частини квартири [ADDRESS] . Заборону відчуження зареєстровано ДП «Інформаційний центр»: тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстровано 20 березня 2012 року, підстава обтяження: постанова, без номеру від 15.03.2012 р., СУ ГУ МВС України в Київській області, об`єкт обтяження: квартира, частина квартири, яка в рівних частинах належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , обтяжувач: СУ ГУ МВС України в Київській області. Для зняття арешту із нерухомого майна позивачі 27.05.2019 р. звернулась із листом до Слідчого управління Національної поліції в Київській області. З листа Слідчого управління № 24/29 вх-3865 від 27.05.2019 р. вбачається, що вирішити питання зняття арешту необхідно у судовому порядку, оскільки постанову від 15.03.2012 р. про арешт було винесено щодо 1/3 частини квартири, яка належить [PERSON] , відносно якого слухалася кримінальна справа. Вирок винесений 02.10.2012 р. (КПК 1960 року). Позивачі не є учасниками кримінальної справи, що вбачається з відповіді Слідчого управління № 24/29 вх-3865. Більше того, 15.03.2012 р. (дата внесення відомостей до Реєстру обтяжень - [PERSON] не мав у власності будь-якої частини вказаного майна (квартири), що вбачається з інформації з Реєстру речових прав. Тобто, запис внесено помилково, так як квартира або її частка не перебувала у власності [PERSON] на момент внесення запису. Проте, відповідач вбачає можливість відновлення порушених прав позивачів лише в судовому порядку. Отже, порушено право власності [PERSON] та [PERSON] . Посилаючись на викладене, позивачі просили суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном шляхом звільнення майна з під арешту (зняття арешту), зареєстрованого 20.03.2012 р. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер 12294838, тип обтяження: арешт нерухомого майна; підстава обтяження: постанова, без номеру, від 15.03.2012 р., СУ ГУ МВС України в Київській області, об`єкт обтяження: квартира, частина квартири, яка в рівних частинах належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , обтяжувач: СУ ГУ МВС України в Київській області. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області не з`явився, направили до суду листа, в якому повідомили про те, що дійсно Слідчим управління ГУМВС України в Київській області проводилося досудове розслідування у кримінальній справі № 07-8128, за обвинуваченням [PERSON] , під час якого 15.03.2012 р. слідчим винесено постанову про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно обвинуваченого [PERSON] , а саме 1/3 квартири [ADDRESS] . На сьогоднішній день у застосуванні цього заходу потреба відпала у зв`язку із закінченням досудового розслідування та прийняттям відповідного рішення судом 02.10.2012 р. Також, просили вирішити спір на розсуд суду та розглянути справу без участі їхнього представника. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласникам квартири [ADDRESS] в таких частинах: 1/3 - [PERSON] , зареєстровано в Реєстрі прав на нерухоме майно 16.12.2005 р. на підставі свідоцтва про право власності б/н від 05.12.2005 р. (а.с.8,9); 1/3 - [PERSON] , зареєстровано в Реєстрі прав на нерухоме майно 16.12.2005 р. на підставі свідоцтва про право власності б/н від 05.12.2005 р. (а.с.8,9); 1/3 - [PERSON] , зареєстровано в Реєстрі прав на нерухоме майно 03.02.2012 р., на підставі договору дарування № 85 від 27.01.2012 р. (а.с.10,11). 27.05.2019 р. позивачам стало відомо, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, виявлено запис № 12294838 про обтяження: арешт нерухомого майна, а саме: квартири, частини квартири [ADDRESS] . Заборону відчуження зареєстровано ДП «Інформаційний центр»: тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстровано 20 березня 2012 року, підстава обтяження: постанова, без номеру від 15.03.2012 р., СУ ГУ МВС України в Київській області, об`єкт обтяження: квартира, частина квартири, яка в рівних частинах належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , обтяжувач: СУ ГУ МВС України в Київській області (а.с.6-7). 27.05.2019 р. позивач [PERSON] звернулася до Слідчого управління Національної поліції України в Київській області із заявою про зняття арешту з належного їй майна (а.с.13). З листа Слідчого управління № 24/29 вх-3865 від 27.05.2019 р. вбачається, що вирішити питання зняття арешту необхідно у судовому порядку, оскільки постанову від 15.03.2012 р. про арешт було винесено щодо 1/3 частини квартири, яка належить [PERSON] , відносно якого слухалася кримінальна справа (а.с.14). Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З матеріалів справи встановлено, що на момент внесення відомостей про обтяження спірної квартири 05.03.2012 р. [PERSON] не мав у власності будь-якої частини вказаного майна, тобто запис було зроблено помилково. Крім того, приймаючи до уваги пояснення відповідача про те, що на теперішній час відсутні підстави для подальшого перебування під арештом майна позивачів, а саме: квартири [ADDRESS] , суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved