Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

[PERSON]І звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі продажу від 13.08.2001 року вона являється власником квартири за адресою: [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~В квартирі прописаний її син [PERSON], який з 2014 року в загаданій вище квартирі не проживає, не оплачує комунальні послуги та не бере участі в її утриманні. Місце перебування та проживання відповідача їй не відомо.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Прописка сина позивача не дозволяє їй розпоряджатися квартирою на власний розсуд та значно обмежує її права. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно акту обстеження житлово-побутових умов встановлено та підтверджено, що [PERSON]С не проживає за адресою: [INFO] з 2014 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, 17.09.2018 року на адресу суду надійшла заява [PERSON]С, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу від 13.08.2001року позивачці належить квартира в [ADDRESS] (а.с.6). У квартирі 15 кв.6 по вулиці Залінійна м. Новгород-Сіверський, крім позивача, зареєстрований [PERSON]С, що підтверджується довідкою про склад сімї, виданої Новгород-Сіверською міською радою\~(а.с.8). Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підстави\~втрати права на користування\~житловим приміщенням регулюються ст.\~71,72 ЖК України\~в разі\~користування\~житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду\~та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] є майном (житлом) позивача, відповідач є членом її сім'ї, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися\~відповідними нормами\~Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сімї власника втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В позові [PERSON]І стверджувала, що відповідач, який доводиться їй сином з 2014 року, тобто більше 1 року, не проживає в квартирі, належній позивачу. 04.05.2018 року, депутатом Новгород-Сіверської міської ради у присутності сусідів був складений акт, в якому зазначено, що [PERSON]С, в квартирі [ADDRESS] зареєстрований, але фактично не проживає з 2014 року (а.с.8). На думку суду позивач довів той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, отже на підставі вимог ч. 2\~ст. 405 ЦК України, [PERSON]С слід визнати таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

Outcome: approved