Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернулася в Суд з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про заміну розмірів аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 12.12.2012 року стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 18.02.2013 року шлюб укладений між Позивачем та Відповідачем розірвано. 14 травня 2014 року від спільного проживання Позивача та Відповідача народилася дочка [PERSON]. Відповідач працевлаштований в Ратнівському ВП ГУНП у Волинській області та отримує регулярний щомісячний дохід у виді заробітної плати. Матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] добровільно не надає і надавати її відмовляється. Позивач в судове засідання не з'явилась, скерувала до Суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просить справу розглянути у її відсутності. Відповідач скерував до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги частково визнає. Дослідивши матеріали справи, Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Так, Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 18 лютого 2013 року розірвано. Згідно свідоцтв про народження батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є сторони у справі. Відповідно до рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 12.12.2012 року зобов`язано Відповідача сплачувати аліменти на користь Позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач добровільно сплачувати матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON] відмовляється. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як передбачає ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу Українирозмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За таких обставин підставною є вимога Позивача про зміну розміру аліментів на утримання дітей. Враховуючи інтереси дітей на користь яких стягуються аліменти, їх стан здоров'я, матеріальне становище та обставини викладені вище, суд приходить до висновку, що з Відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей на користь Позивача у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, частково задовольнивши позов. Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., оскільки Позивач звільнена від їх сплати, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з Відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: partial