Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору від 12.07.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 1010,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі та саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору, що свідчить про порушення умов кредитного договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.05.2019 року має заборгованість у загальній сумі 59311,71 грн., яка складається з наступного: 571,21 грн. заборгованість за кредитом, 50539,94 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4900,00 грн. заборгованість по пені та комісії, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2800,56 грн. штраф (процентна складова). Позивач просив суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 59311,71 грн. та вирішити питання про судові витрати. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти позовних вимог. Свою позицію обґрунтувала тим, що вона ніякого кредитного договору не укладала, а лише підписала заяву-анкету, яка не містила правил та умов кредитування. Жодних правочинів вона з позивачем не укладала.\~ Крім того, позивачем не надано доказів зарахування кредитних коштів на відкритий картковий рахунок, що може бути підтверджено лише меморіальним ордером чи платіжним дорученням. Заборгованість по штрафам та пені була нарахована в порушення приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Заявила про застосування строків позовної давності, оскільки заява про видачу кредиту підписана 12.07.2011 року, а з позовом банк звернувся до суду в липні 2019 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України, та після спливу однорічного року спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення штрафів та пені, встановленої ч. 2 ст. 258 ЦК України). Зазначене є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Представник позивача Гаренко Н.В. надала відповідь на відзив, в якому заперечувала проти доводів відповідача. Зазначила, що банк публічно пропонував невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, тобто Умови та правила є публічною офертою, а відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Таким чином, зміст кредитного договору було зафіксовано в декількох документах. На підставі укладеного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до якого є пластикова картка. Відповідач отримала кредитну картку «Універсальна». При цьому з Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,3% (27,6% на рік). Сторонами були погоджені усі умови договору. Умови та правила надання банківських послуг є загальнодоступними та розміщені на офіційному сайті банку. Розрахунок заборгованості та надана виписка про рух коштів відображує усі операції по картковому рахунку. З розрахунку заборгованості та наданої виписки з банківського рахунку вбачається, що відповідач частково погашала заборгованість за договором. Відповідачем зазначений розрахунок не спростований, контррозрахунок не наданий. Правовідносини між сторонами тривають, боржником зобов`язання належним чином не виконані та кредитором не прийняті. Відповідач мала можливість у будь-який доступний їй спосіб погашати заборгованість. Відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому твердження щодо не знання тарифів, умов та правил надання банківських послуг не відповідають дійсності. Договір з відповідачем був укладений 12.07.2011 року, саме тоді перевірялись її паспортні дані. У позивача була відсутня достовірна інформація щодо місця проживання відповідача на час проведення антитерористичної операції, тому штрафні санкції були нараховані.\~ До сьогоднішнього дня відповідач за списанням штрафних санкцій не зверталася. Дія кредитного договору пролонгується кожні 12 місяців, а картковий рахунок діє до повного виконання, строк дій картки зазначений на самій картці. Картка відповідача перевипускалась та строк її дії сплинув в останній день 04.2017 року. Банк звернувся з позовом до суду 30.06.2019 року. При цьому відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Таким чином, банк не пропустив строк звернення до суду. Наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судове засідання представник позивача Гребенюк [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. За таких обставин відповідно до приписів п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до анкети-заяви від 12.07.2011 року №0500131500231519403 відповідач [PERSON] виявила бажання отримати на своє ім`я «ідентифікацію з паспортом». Суд дійшов такого висновку, виходячи з того, що навпроти запису «ідентифікація з паспортом» стоїть відповідна позначка. Відомості про бажаний кредитний ліміт в зазначеній заяві-анкеті відсутні, як і відомості про те, що відповідач висловила бажання отримати кредитну картку, оскільки жодних позначок навпроти зазначення назв карток в заяві-анкеті відсутні. При цьому в анкеті-заяві від 12.07.2011 року №0500131500231519403, підписаної відповідачем, дійсно зазначено, що вказана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Згідно з листом АТ КБ «Приватбанк» від 21.08.2019 року №30.1.0.0/2-20190702/1102 клієнт [PERSON] \~ отримала в АТ КБ «Приватбанк» кредитні картки № [NUMBER] , [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 04.2017 року. Згідно із Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» базова відсоткова ставка на місяць складає 3,0% в валюті «UAH», строк погашення щомісячних платежів встановлений до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №б/н від 12.07.2011 року, зробленого позивачем, станом на 31.05.2019 року відповідач [PERSON] має заборгованість у загальній сумі 59311,71 грн., яка складається з наступного: 571,21 грн. заборгованість за кредитом, 50539,94 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4900,00 грн. заборгованість по пені та комісії, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2800,56 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання були розроблені АТ КБ «Приватбанк», то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника [PERSON] від 12.07.2011 року №0500131500231519403 взагалі процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором від 12.07.2011 року, просив стягнути тіло кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість, виходячи з розміру 27,6% річних, за користування кредитними коштами. Зазначені позовні вимоги обґрунтовані тим, що їх розмір і порядок нарахування, крім тіла кредиту, визначені у довідці про умови кредитування\~ з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку (https://privatbank.ua/terms/), і є невід`ємними частинами спірного договору. Як вбачається з зазначеного розрахунку заборгованість за процентами за користування кредитом розрахована, виходячи з розміру 27,6% річних (тобто 2,3% в місяць). Про такий розмір відсоткової ставки зазначає у відповіді на відзив і представник позивача [PERSON] В. При цьому у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», доданій до позовної заяви, базова відсоткова ставка на місяць складає 3,0%, тобто 36% річних.\~ Крім того, відповідач [PERSON] заперечувала проти того, що Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не були нею підписані. Доказів на підтвердження протилежного позивачем та його представником надано не було. При цьому в судовому засіданні не було встановлено, що саме з доданими до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг ознайомилась відповідач [PERSON] і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Не було встановлено і того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили саме такі умови щодо порядку нарахування, сплати і розміру процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів). При цьому у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», доданій до позовної заяви, зазначена базова відсоткова ставка на місяць в розмірі 3%, тобто 36% річних, а розрахунок заборгованості відповідача зроблений, виходячи з розміру 27,6% річних (тобто 2,3 % на місяць). Наведене свідчить про те, що позивач сам не може визначитись із розміром відсоткової ставки, яка не була встановлена умовами договору.\~ Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем Витяг з Тарифів та Умов та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем [PERSON] кредитного договору. Суд вважає, що АТ КБ «Приватбанк» в порушення приписів ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив [PERSON] про умови кредитування і не узгодив їх з нею. Таким чином, між сторонами був безпосередньо укладений кредитний договір від 12.07.2011 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, яка не містить строку повернення кредиту (користування ним), не встановлює розміру відсотків за користування кредитом та розмір штрафних санкцій. Доводи, викладені представником позивача у відповіді на відзив разом з доданими документами, не спростовують зазначених висновків суду, які в свою чергу, відповідають висновкам, зробленим Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17 за аналогічними правовідношеннями. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву зазначила, що позивач не надав виписки з карткового рахунку, який би підтверджував існування боргу та його розмір. АТ КБ «Приватбанк» надав виписку з карткового рахунку, згідно з яким відповідач [PERSON] фактично отримала в АТ КБ «Приватбанк» і використала на власний розсуд грошові кошти в сумі 571,21 грн. Доказів на підтвердження протилежного відповідач не надала. Судом було встановлено, що зазначені грошові кошти відповідач банку не повернула, що порушує права позивача та за змістом ч. 2 ст. 530 ЦК України надає йому право вимагати виконання боржником свого обов`язку в будь-який час шляхом звернення до суду з позовом про повернення фактично отриманої суми лише кредитних коштів в розмірі 571,21 грн. Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з цим позовом 25.06.2019 року, що підтверджується даними реєстру поштових відправлень №8893772. Виходячи з викладеного відсутні підстави для застосування строків позовної давності до вимог позивача, про що заявила відповідач, оскільки позивач не пропустив строку для звернення до суду з вимогою про повернення тіла кредиту, оскільки\~ укладений кредитний договір від 12.07.2011 року не містить строку повернення кредиту. До вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів строки позовної давності не застосовуються, оскільки їх нарахування є необґрунтованим. Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача тіла кредиту в сумі 571,21 грн., що має наслідком відмову в задоволенні решти позовних вимог. Щодо решти доводів сторін суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу відшкодовуються за рахунок відповідача в розмірі\~ 18,44 грн., оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial