Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] через представника своїх інтересів [PERSON] 18 серпня 2015 року звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії (а. с. 3-5). У позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що [PERSON] є клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», а саме: є держателем платинової платіжної картки у гривні № 4627055009149732. На початку липня 2015 року відповідний банківський рахунок був заблокований з мотивів виникнення підозр у відповідача щодо законності проведення позивачем фінансових операцій за вказаним рахунком. У звязку із зазначеним позивач просила суд визнати дії відповідача щодо зупинення операцій за рахунком № 4627055009149732 на строк понад 2-хднів протиправними; зобовязати відповідача припинити дії, що порушують право та не перешкоджати позивачу у користуванні та розпорядженні банківським рахунком № 4627055009149732, відкритим у відділенні № 2 ПАТ КБ «Приватбанк», розташованим за адресою: м. Харків, вул. Карла Маркса, 38д-д; зобовязати відповідача зупинити дії, що порушують поновити операції за рахунком позивачки [PERSON] за № 4627055009149732, відкритим у відділенні № 2 ПАТ КБ «Приватбанк», розташованим за адресою: м. Харків, вул. Карла Маркса, 38д-д. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, посилаючись на те, блокування рахунку позивача відбулось внаслідок виявлення співробітниками банку незаконних фінансових операцій, що проводились за відповідним банківським рахунком, відкритим в ПАТ КБ «Приватбанк» на імя [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти:. Листом від 25 травня 2015 року за № Г.26.0.0.0/05-54-015 керівник відділення № 29 ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON], посилаючись на ст. 64 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» звернулась на адресу [PERSON] щодо надання останньою інформації та документів, на підстав яких здійснювались операції за рахунком № 4627055009149732 за період з 01 січня 2015 року по 25 травня 2015 року, зокрема: пояснення характеру та економічної суті операцій, що були проведенні за рахунком; інформацію про подальший рух коштів (з якою метою перераховувались грошові кошти та рахунки третіх осіб, надати документи, які підтверджують); відповісти на питання про те, чи здійснювались будь-якого виду операції за вказаним рахунком в інтересах третіх осіб (у разі, якщо подібні операції здійснювались вказати у чиїх інтересах вони проводились); чи здійснювала [PERSON] будь-яку підприємницьку діяльність (якщо так які види діяльності); як довго позивач співробітничає з контрагентом; вказати економічну мету співробітництва; який основний вид господарської діяльності підприємства. Також просили вказати на які цілі використовуються отримані грошові кошти (надати документи, що це підтверджують) (а. с. 8). [PERSON] 06 липня 2015 року надіслала на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» лист, в якому повідомила, що веде підприємницьку діяльність з партнером ТОВ «Эвокос» у сфері вантажоперевезень на підставі на підставі відповідного договору. Треті особи отримують перерахування від [PERSON] на підставі договорів та заявок на дизельне паливо для здійснення перевезень. До даного листа були додані копії вказаних в ньому документів. Крім того гора О.І. просила відповідача дозволити здійснювати рух коштів за її рахунками довіреній особі- Назаровій К.В. (а. с. 9). Керівник відділення № 2 ПАТ КБ «Приватбанк» листом від 06 липня 2015 року за №Г.26.0.0.0/07-21-015 запросив від [PERSON] податкову декларацію, а також пояснення щодо підстав для проведення в період з 01 січня 2015 року по 25 травня 2015 року операцій, повязаних з підприємницькою діяльністю за рахунком [PERSON] О.І.№ 4627055009149732. Дані вимоги банк також обґрунтував ст. 64 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» (а. с. 15). У липні 2015 року [PERSON] пять разів направила на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» листи з вимогами обґрунтування блокування рахунку та надання пояснень з приводу причин запитування податкової декларації (а. с. 10-14), про відповіді на дані листи ПАТ КБ «Приватбанк» надано не було. Частиною 1 ст. 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Згідно з п. 6.12 постанови правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» Емітент має право прийняти рішення про призупинення здійснення операцій з використанням певного спеціального платіжного засобу, а також про вилучення спеціального платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання спеціального платіжного засобу або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором. Емітент зобов'язаний інформувати користувача про блокування спеціального платіжного засобу та причини такого блокування в спосіб, установлений договором, у разі можливості, перед тим, як спеціальний платіжний засіб буде заблокований, і негайно після цього, якщо надання такої інформації не скомпрометує об'єктивно виправданих заходів з безпеки або якщо це не заборонено законодавством України. Емітент має право розблокувати спеціальний платіжний засіб або надати новий після усунення причини блокування спеціального платіжного засобу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» субєкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобовязаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, повязаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) субєктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки субєкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно). Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до пяти робочих днів, про що зобовязаний негайно повідомити субєкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи суд вважає за можливе визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо зупинення проведення операцій за рахунком № 4627055009149732 на строк більше 2-х днів протиправними, а також поновити проведення операцій за рахунком [PERSON] за № 4627055009149732, відкритому у відділенні № 2 ПАТ КБ «Приватбанк», розташованому за адресою: м. Харків, вул. К.Маркса, 38д-д. Роблячи такий висновок суд виходив з того, що, по-перше, посилання банку на ст. 64 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» як на підставу для запитування документів та даних, вказаних у листах адресованих [PERSON] за № Г.26.0.0.0/05-54-015 від 26 травня 2015 року та №Г.26.0.0.0/07-21-015 від 06 липня 2015, є необґрунтованими, оскільки вказана норма права не містить положень про те, що банк має право запитувати у клієнта зазначену інформацію, а у разі її ненадання блокувати банківський рахунок. Крім того, у судовому засіданні представник відповідача пояснила суду, що блокування рахунку позивача відбулось у звязку з виникненням підозр про протиправну фінансову діяльність за банківським рахунком [PERSON] № 4627055009149732, проте до фіскальних або правоохоронних органів з відповідними заявами ПАТ КБ «Приватбанк» не звертався. Також, в ході розгляду даної цивільної справи стороною відповідача не було надано суду жодних доказів на підтвердження ведення [PERSON] сумнівних фінансових операцій за вказаним банківським рахунком, у звязку з чим блокування даного рахунку відповідачем є протиправним. Вирішуючи позовні вимоги в частині зобовязання відповідача припинити дії, що порушують право та не перешкоджати позивачу у користуванні та розпорядженні банківським рахунком № 4627055009149732, відкритим у відділенні № 2 ПАТ КБ «Приватбанк», розташованим за адресою: м. Харків, вул. Карла Маркса, 38д-д суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, оскільки у суду відсутні підстави для зобовязання відповідача вчиняти/не вчиняти в майбутньому вказані дії, з огляду на можливість виникнення певних обставин, при настанні яких такі дії банку можуть бути виправдані та ґрунтуватись на законних підставах, прогнозувати що на час ухвалення даного рішення неможливо. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial