Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

[PERSON] просить постановити рішення про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що розташоване по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтував тим, що перебував у шлюбних відносинах з відповідачкою. З січня 2004 року [PERSON] забрала всі свої особисті речі та залишила житло за місцем реєстрації. В даний час шлюб розірвано, [PERSON] понад шість місяців не проживає за місцем реєстрації, проте добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає. В судовому засідання позивач свої вимоги із заявлених підстав та викладених в позовній заяві фактичних обставин підтримав в повному об'ємі. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що будинок почали будувати разом із позивачем під час шлюбу. Після його розірвання шлюбу залишила позивача і перейшла на проживання до своїх батьків, хоча періодично навідується в будинок. Вважає, що має право на частку в будинку, тому не згідна із заявленими вимогами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Із відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що позивач є єдиним власником будинку [ADDRESS]; його право на будинок зареєстроване 27.04.2016 року. З довідки Гущанської сільської ради Любомльського району Волинської області вбачається, що по [ADDRESS] зареєстровані, але фактично не проживають колишня дружина позивача [PERSON] та син [PERSON] Згідно із свідоцтвом серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 19.01.2004 року. Відповідно до витягу з архівної копії рішення Гущанської сільської Ради Любомльського району від 27.12.1996 року №8/1 [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку на території сільської ради. Відповідно із ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно з ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 3 ст.156 ЖК України встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Аналіз поданих сторонами доказів та відповідних їм положень закону дає підстави для такого висновку. З часу розірвання шлюбу між сторонами відповідачка набула статусу колишнього члена сім'ї позивача. Право власності на житловий будинок позивач набув через 12 років після розірвання шлюбу. На даний час таке його зареєстроване у встановленому порядку право не оспорене і не скасоване. Підстав для віднесення будинку до спільної сумісної власності подружжя під час розгляду справи не встановлено, з цього приводу позивачка не надала жодних доказів і своїм правом подати зустрічний позов не скористалась. Не подано позивачкою і доказів поважності причин непроживання в будинку, хоча право проживання за собою вона вважає наявним із заявлених в судовому засіданні міркувань. За таких обставин суд вважає, що відповідачка понад шість місяців не проживає в спірному будинку без поважних причин, а тому втратила право на користування жилим приміщенням. У зв'язку з наведеним позов є обґрунтованим та доведеним і підлягає повному задоволенню. Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідачку.

Outcome: approved