Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] року в м. Вінниці помер їхній рідний брат [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на: квартиру під номером [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,0424 га, що розташована на території Агрономічноїсільської ради, цільове призначення якої - для садівництва, згідно Державного акта направо приватної власності на землю серії [NUMBER] від 06.08.1998 року, виданого на ім'я[PERSON] на підставі рішення 19 сесії 22 скликання Агрономічноїсільської ради народних депутатів від 11.12.1997 року, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1301. Позивачі зазначають, що спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає, так як він дітей, дружини не мав, проживав одиноко.Вони, позивачі по справі [PERSON] та [PERSON], як рідні сестри спадкодавця відповідно до ст.1262 ЦК України являються спадкоємцями другої черги в порядку спадкування за законом. Спадщину після смерті свого брата [PERSON] в порядку спадкування за законом вони прийняли, так як в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця подали до Другої Вінницької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, на підставі яких в держнотконторі було заведено спадкову справу за № 92/2017. 29.09.2017 року державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори було видано на ім'я [PERSON] та на ім'я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру під номером [ADDRESS] відповідно до яких вони успадкували після смерті брата [PERSON] по 1/2 частці вищевказаної квартири. Однак, оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку на спадкову земельну ділянку вони не мають можливості у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ було видано на ім'я [PERSON], а також у зв'язку з втратою цього документа. За вказаних обставин позивачі просять суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності правовстановлюючого документу спадкодавцю та визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на спадкову земельну ділянку по 1/2 частці за кожною. В підготовче засідання учасники справи не з'явились, однак попередньо подали суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивачі в поданих заявах зазначили, що позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, а представник відповідача - сільський голова Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом встановлено, що [INFO] року в місті Вінниці помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.03.2017 року (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого входить: квартира під номером [ADDRESS] земельна ділянка площею 0,0424 га, що розташована на території Агрономічноїсільської ради, цільове призначення якої - для садівництва, згідно Державного акта направо приватної власності на землю серії [NUMBER] від 06.08.1998 року, виданого на ім'я[PERSON] на підставі рішення 19 сесії 22 скликання Агрономічноїсільської ради народних депутатів від 11.12.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1301, що підтверджується ксерокопією вказаного державного акта (а.с. 12). Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. З копії спадкової справи № 92/2017, заведеної Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], є його рідні сестри: [PERSON] та [PERSON] (позивачі по справі). На спадкову квартиру вони отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/2 частці за кожною. Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку позивачі не мають можливості, оскільки Державний акт направо приватної власності на землю серії [NUMBER] від 06.08.1998 року був виданий на ім'я[PERSON], що підтверджується ксерокопією постанови державного нотаріуса Другої Вінницької державної нотаріальної контори Малая Н.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1837/02-31 від 08.11.2017 року (а.с. 31). Крім того, вказаний правовстановлюючий документ було втрачено, про що було надруковане оголошення про його втрату в газеті «Вінниччина» за 31.08.2018 року (а.с. 32). Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'я, по батькові, прізвищем, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В абз. 2 п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. З аналізу вищевикладеного вбачається, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення спадкових прав позивачів; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Так, той факт, що [PERSON], який помер [INFO] року дійсно належить земельна ділянка площею 0,0424 гектарів в межах згідно з планом, розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням - для садівництва, підтверджується ксерокопією самого Державного акта серії [NUMBER] на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення 19 сесії 22 скликання Агрономічної сільської Ради народних депутатів від 11.12.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1301, виданого 06 серпня 1998 року, в частині зазначення імені та по батькові спадкодавця (а.с. 12); копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № [NUMBER] від 08.02.2018 року (а.с. 13, 14); ксерокопією довідки № 465, виданої 11.05.2012 року Агрономічною сільською радою Вінницького району Вінницької області [PERSON] про те, що належна йому земельна ділянка площею 0,04 га для ведення садівництва розташована за адресою: СТ «Вишенька», д.25 ОСТ «Барський масив», за межами населеного пункту на території Агрономічної сільської ради Вінницького району (а.с. 23); ксерокопією довідки № 486, виданої Агрономічною сільською радою Вінницького району Вінницької області від 15.05.2012 року гр. [PERSON] про те, що земельною ділянкою [NUMBER] для ведення садівництва в СТ «Вишенька» ОСТ «Барський масив» він користується з 1992 року, земельна ділянка розташована на території Агрономічної сільської ради за межами населеного пункту (а.с. 24); довідкою № 383, виданою 31.08.2018 року Агрономічною сільською радою Вінницького району Вінницької області гр. [PERSON] про те, що земельна ділянка (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,0380га для ведення садівництва, яка належить померлому [PERSON], розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25); ксерокопією довідки № 30, виданої 16.05.2012 року головою ОСТ «Барський масив» [PERSON] гр. [PERSON] про те, що він дійсно є членом садового товариства «Вишенька», йому належить ділянка [ADDRESS] (а.с. 26); ксерокопією викопіювання із плану землекористування Агрономічної сільської ради (а.с. 28, 29); ксерокопією рішення 19 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 11.12.1997 року «Про погодження технічної документації про передачу земельних ділянок у приватну власність членам садівничого товариства «Вишенька (а.с. 30). Позивачі не мають іншої можливості встановити факт належності спадкодавцю вищевказаного Державного акта. Встановлення даного факту необхідно для подальшого оформлення ними своїх спадкових прав на спадкову земельну ділянку. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки судом є встановленим, що позивачі не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у них немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved