Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Кам`янець-Подільської міської ради, треті особи без самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на квартиру. В обгрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до протоколу загальних зборів від 14 серпня 1991 року № 8 колективу житлово-будівельного кооперативу №35 «Жовтневий» та ордеру на житлове приміщення № 158 від 09.01.1992 р. вселилась разом з членами сім`ї двокімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 27,6 кв.м. Згідно довідки ОСББ «Родина 2006» кінцевий розрахунок позивачем проведений 29 липня 1992 р. і заборгованості по сплаті немає, а тому набула право власності на зазначену квартиру. Однак, своєчасно правовстановлюючий документ на квартиру не отримала, в зв`язку з чим не може зареєструвати право власності на квартиру. Просить визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 47 кв. м., з них житловою 27,6 кв. м. Позивач та її представник в суді позов підтримали, просили задовольнити. Представник Кам`янець-Подільської міської ради в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні справи покладається на думку суду. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили. Суд, заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] була членом житлово-будівельного кооперативу № 35 «Жовтневий», створеного для будівництва житлового будинку по [ADDRESS] . Їй на склад сім`ї з 3 осіб у тому числі вона, чоловік [PERSON] , донька [PERSON] була надана кооперативна квартира [ADDRESS] , в яку вони вселились на підставі ордера №158 від 02.01.1992 року. За період з 1991 по 1992 року позивач повністю сплатила пайовий внесок за квартиру, що підтверджується довідкою ОСББ «Родина 2006». Частиною 2 статті 12 Закону Українивід 7 лютого 1991 року № 697-ХІІ «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане в наслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чиіншого кооперативу аботовариства, якийповністювніссвійпайовийвнесок за квартиру, дачу, гараж, іншубудівлюабоприміщення, наданійому в користування, набуває права власності на цемайно. Громадянин, який став власникомцього майна, має право розпоряджатися ним на свійрозсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладатиінші угоди, не заборонені законом. Пунктом 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельнікооперативи», згідноіз ст. 15 Закону України «Про власність», передбачено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частку будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку вінзаймає в будинку кооперативу, якщо він не викупивїї. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відсутність правовстановлюючих документів на квартиру є обмеженням права власності. Державним реєстратором відмовлено в оформленні права власності на квартиру через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджується рішенням № 30933604 від 15 серпня 2016 року. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з технічного паспорту зазначена квартира [ADDRESS] загальною площею 49,8 кв. м. в тому числі житловою площею 27,5 кв. м., складається з двох кімнат площею 16,2 кв. м, 11,3 кв., кухні 7,6 кв. м, вбиральні 1,2 кв. м, ванни 2,5 кв. м, коридору площею 8,0 кв. м, вбудованої шафи площею 0,3 кв. м. Суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved