Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Черкаської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей, визначення способу участі батька у вихованні дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що 06.09.2014 вона уклала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1437. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Протягом останнього року їх сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З вини відповідача між ними виникають постійні сварки. З [INFO] відповідач переїхав проживати до своїх батьків в м. Золотоноша Черкаської області, де і мешкає по даний час. Примирення між ними не можливе, а тому просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Оскільки відповідач та його мати декілька разів висловлювалися з погрозами на її адресу, що заберуть дітей до себе, просить суд визначити місце проживання їх синів з нею за адресою: [ADDRESS]. Визначити відповідачу [PERSON] такі способи участі у вихованні дітей: побачення з обома дітьми два рази на тиждень, тривалістю не більше трьох годин на день, з обов'язковою присутністю матері [PERSON], у місці обраному за згодою обох батьків. Судові витрати покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду у частині визначення місця проживання дитини. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Суду пояснив, що підставою для розірвання шлюбу укладеного між сторонами до досягнення дітьми одного року є здійснення відповідачем протиправних дій відносно позивача, що підтверджується листом Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 14.07.2016 № 8647/46/02-2016. Позовні вимоги про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір'ю заявлені в зв'язку з неодноразовою погрозою відповідача про їх відібрання у неї. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем, а також не заперечував проти того, щоби діти проживали разом з матір'ю. Стосовно визначення способу його участі у вихованні дітей суду пояснив, що після того, як дружина не давала йому бачитися з дітьми він звернувся до органу опіки та піклування служби у справах дітей Черкаської міської ради з заявою про встановлення йому графіку зустрічі з дітьми, але відразу ж після його звернення позивачка звернулася з даним позовом до суду, а тому органом опіки та піклування дане питання не було розглянуто. Представник третьої особи органу опіки та піклування Черкаської міської ради за довіреністю Зубалій Н.А. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, пояснила, що відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один з подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Позивач не надала доказів щодо протиправної поведінки відповідача. Щодо визначення місця проживання малолітніх дітей між сторонами відсутній спір, оскільки відповідач [PERSON] не заперечує проти того, щоби діти проживали з матір'ю. Стосовно визначення батькові способу участі у вихованні дітей також відсутній спір між сторонами, крім того, відповідно до ст. 159 СК України позивач [PERSON] не може виступати позивачем по справі, оскільки до суду повинен звертатися той з батьків хто проживає окремо. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого 06.09.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції сторони уклали шлюб 06.09.2014 у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1437. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження видане 24.09.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1096) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження видане 24.09.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1096). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. З матеріалів справи вбачається, що діти сторін народилися [INFO], тобто на час розгляду справи їм не виповнилося ще одного року. Посилання представника позивача на лист Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 14.07.2016 № 8647/46/02-2016, як на доказ протиправної поведінки відповідача, не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки викладені в ньому відомості не підтверджують факт вчинення відповідачем кримінального правопорушення стосовно дружини або дитини. Статтею 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні та систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересам дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Стаття 153 СК України передбачає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. З вищевказаних норм закону вбачається, що ст. 159 СК України встановлює право того з батьків, хто проживає окремо від дитини, на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. В даному випадку позивачка звернулася до суду з позовом про вирішення спору щодо участі відповідача у вихованні дітей, який, як встановлено в судовому засіданні, проживає окремо від дітей. Зустрічного позову щодо його участі у вихованні дітей відповідач не подавав, його звернення до органу опіки та піклування розглянуто не було в зв'язку зі зверненням позивача до суду. На підставі вищевикладеного, оскільки, позивач не є особою, яка може звертатися з такою вимогою, так як діти проживають з нею, в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України місце проживання дитини визначається за згодою батьків. Згідно з положеннями ч.ч. 1,2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місяця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передавати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом встановлено, що діти весь час проживали та проживають зі своєю матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], відповідач не заперечує проти проживання дітей з позивачем та з зустрічними позовними вимогами про визначення місця проживання дитини з ним не звертався. В зв'язку з цим, оскільки спір стосовно визначення місця проживання дітей відсутній, права жодної із сторін не порушені, позов в цієї частині також не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed