Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

[PERSON] у поданій ним до суду 21.03.2018 р. позовній заяві по спору, виниклому до [PERSON], просить поділити в рівних частках по 1/2 частини кожній із сторін квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка є обєктом права спільної сумісної власності подружжя його та [PERSON], пославшись на таке: 19 липня 2006 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Перебуваючи в шлюбі, 02.08.2012 р. він придбав квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 22.12.2012 р. він є власником квартири з часткою 1/1. Ця квартира складається з однієї житлової кімнати 1-4, коридору 1-1, санвузла 1-2, кухні 1-3, житловою площею 16,20 кв. м., загальною площею 29,40 кв. м. У вищевказаній квартирі він та його дружина проживали разом до жовтня 2017 року. 13.10.2017 р. шлюб між ним та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу він зі своєю колишньою дружиною не може поділити квартиру за згодою сторін, оскільки відповідачка вважає, що він повинен сплатити за її частку вартості квартири від комерційних цін, які діють на ринку продажу нерухомості за згодою сторін договору купівлі-продажу. Ухвалою суду від 05.04.2018 р. відкрито спрощене провадження у справі за дійсним позовом з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність з посиланням на підтримання позову. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті у спрощеному провадженні, у судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання наявності законних підстав для задоволення позову, суд виходив з такого: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2006 року (копія свідоцтва про шлюб Серії І-НО №055275 на а.с.13). 13 жовтня 2017 року шлюб між сторонами розірвано (копія свідоцтва про розірвання шлюбу Серії І-НО №295770 на а.с.14). За час шлюбу сторонами було набуте майно у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS]. Ці обставини підтверджені: - копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 02.08.2012 р. (а.с.19,20), у відповідності до якого [PERSON] придбав у власність квартиру номер 1, що знаходиться у будинку номер 113 по проспекту Ломоносова у місті Костянтинівка Донецької області; - витягом про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру номер 1, що знаходиться у будинку номер 113 по проспекту Ломоносова у місті Костянтинівка Донецької області, яке зареєстроване у КП «Костянтинівське бюро технічної інвентаризації» 22.08.2012 р., номер запису 871 в книзі 159 (а.с.21). Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Враховуючи ту обставину, що спірне майно було придбано сторонами в період шлюбу, воно у розумінні діючого цивільного законодавства України є спільною сумісною власністю сторін. Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. <…> У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2008 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову (п.24). З огляду на визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за можливе прийняти доводи позивача до уваги при вирішенні питання поділу спільного майна сторін за запропонованим позивачем варіантом, тобто в рівних частках по 1/2 частини кожній із сторін. Тож позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved