Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Русанівської сільської ради Броварського району Київської області про встановлення фактів родинних відносин та постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позивач зазначала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження (повторним), виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 18 травня 1999 року серії [NUMBER] та свідоцтвом про смерть, виданим Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 12 липня 2019 року серія [NUMBER] . Спадкодавець заповіту не залишив, після його смерті залишилася спадщина, яку вона прийняла у встановленому порядку та строки, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Спадкове майно складається як з майна, на яке спадкодавцем оформлено та зареєстровано в установленому порядку право власності (частка в квартирі [ADDRESS] ) так і майна, на яке її померлий чоловік мав право в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] , яке він прийняв, однак за життя не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину. Право на частку у вищевказаній квартирі позивач має можливість оформити в установленому порядку шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. А у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які були прийняті ним як спадщина його матері [PERSON] , їй було відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 жовтня 2019 року, виданої державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Гасс В.Ю. Посилаючись на викладене, позивач просила суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] , матір`ю, та [PERSON] , сином, встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на день смерті [PERSON] , визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку кадастровий номер 32212880001:01:032:0039, площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку кадастровий номер 32212880001:01:045:0013, площею 0,300 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] » в порядку спадкування. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили про задоволення позову в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Русанівської сільської ради Броварського району Київської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є двоюрідною сестрою чоловіка позивача, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , він жив разом з нею до її смерті, доглядав за матір`ю. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є двоюрідною сестрою чоловіка позивача, [PERSON] є її тіткою та матір`ю [PERSON] , він жив разом з нею до її смерті, доглядав за матір`ю. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження (повторним), виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 18 травня 1999 року серії [NUMBER] та свідоцтвом про смерть, виданим Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 12 липня 2019 року серія [NUMBER] (а.с.11,12). Позивач [PERSON] у встановленому порядку та строки звернулася із заявою до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.13). Постановою державного нотаріусу Сьомої київської державної нотаріальної контори Гасс В.Ю. №3140/02-31 від 23.10.2019 р. відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, які належали померлій [INFO] [PERSON] (а.с.17). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Русанівської сільської ради Броварського району Київської області 09 серпня 2017 року (а.с.14). На момент смерті вона була власником земельної ділянки кадастровий номер 32212880001:01:045:0013, площею 0,300 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] », що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 335522, виданого управлінням Держкомзему у Броварському районі 16 червня 2010 року та земельної ділянки кадастровий номер 32212880001:01:032:0039, площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 335521, виданого управлінням Держкомзему у Броварському районі 16 червня 2010 року (а.с.15,16). Згідно відомостей Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області, що викладені у листі від 22 червня 2018 року вих.№ 1840/02-14, [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини та доказів постійного проживання разом з померлою [PERSON] на час смерті не мав. Згідно відомостей зі Спадкового реєстру № 58017437 від 23 жовтня 2019 року спадкова справа після смерті [PERSON] не зареєстрована (а.с.18,21). 22 червня 2018 року [PERSON] звернувся до Броварської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] . Заява оформлена державним нотаріусом та прийнята з вхідним № 1157/02-14 від 22 червня 2018 року (а.с.22). Відповідно до заповіту, що був посвідчений секретарем виконавчого комітету Русанівської сільської ради Броварського району Київської області 20 жовтня 2010 року, зареєстрований в реєстрі за №300, [PERSON] заповіла своє майно сину [PERSON] (а.с.25). Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 30 жовтня 1957 року, складене російською мовою на ім`я « [PERSON] , [INFO] , место рождения с. Русанов, Броварского района Киевской области, в книге записей актов гражданского состояния о рождении была сделана запись № 60. Родители, мать - [PERSON] » (а.с.26). В експертному висновку кандидата філологічних наук Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України [PERSON] зазначено, що з практики лінгвістичних експертиз відомі випадки зближення в усному мовленні (із перенесенням в офіційні документи) етимологічно віддалених імен на зразок [PERSON] і [PERSON] (рос. [PERSON] ). Таке зближення (до ступеня змішування) відбувається здебільшого за посередництвом здрібнілих форм зазначених імен, а саме [PERSON] , утвореного від [PERSON] і варіантного ряду здрібнілих форм [PERSON] , [PERSON] , [PERSON]., утворених від імені [PERSON] . Це зумовлює виникнення орфографічно відмінних записів особового імені в різних документах однієї особи або членів однієї родини. З урахуванням зазначеного записи особового імені рос. [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON] , запис російською мовою мать [PERSON] ), [PERSON] (свідоцтво про смерть, заповіт, довідка, запис [PERSON] ) та [PERSON] (свідоцтво про народження, запис [PERSON] ) у документах зазначеної особи, наданих для експертизи, є ідентичним. Прізвища [PERSON] (свідоцтво про смерть, заповіт, довідка, запис [PERSON] ) та [PERSON] (паспорт, зазначений заповіт, запис [PERSON] ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, є ідентичним. (а.с.27-31). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] також підтверджується текстами 2 заповітів, де [PERSON] , усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно на випадок смерті заповідала своє майно сину - [PERSON] (в заповіті, датованому 05 вересня 2007 року) [PERSON] (в заповіті, датованому 20 жовтня 2010 року) [PERSON] . Відповідно до довідки виконкому Русанівської сільської ради Броварського району Київської області від 09 серпня 2017 року №951, [PERSON] постійно проживав з матір`ю [PERSON] до її смерті [INFO] та вів з нею спільне господарство (а.с.32). Актами від 22 вересня 2015 року, від 19 серпня 2016 року та від 21 липня 2017 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - власник, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син. [PERSON] фактично не проживає з червня 2015 року, його особисті речі, речі вжитку, спальне місце та інші ознаки, що вказують на його фактичне проживання в квартирі, не виявлені (а.с.37-39). Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який постійно проживав разом з нею на день її смерті [INFO] . Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з пунктом 3.1. роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верхового суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивач [PERSON] , згідно чинного законодавства, має право на прийняття та належним чином оформлення права власності на спадкове майно після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved