Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON], як один із співвласників квартири [ADDRESS] звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що відповідачка по справі здійснила переобладнання балкону, що відноситься до її квартири без проектної документації, без погодження із сусідами та «Житлобудом» та у зв'язку з чим вода, яка відбивається від її балкону призводить по погіршення стану належного йому балкону, а тому просить суд зобов'язати [PERSON] привести балкон у попередній стан. В судовому засіданні відповідач підтримав свої вимоги та при цьому пояснив, що вода, яка попадає з балкону відповідачки на його балкон, коли йде дощ створює сильний шум, а краплі шкодять дерев'яну раму та покриття. Відповідачка в судовому засіданні позовних вимог не визнала та при цьому пояснила, що дійсно, зняла стару обшивку балкону, яка прийшла у негодність у зв'язку зі впливом атмосферних опадів та сонця на неї, та встановила новий пластиковий склопакет на тому ж місці, не змінюючи площі балкону. Вважає вимоги позивача необґрунтованими, оскільки ніяких санітарних та пожежних норм при цьому не порушувала, як і не порушує прав позивача. При цьому відповідачка зазначила, що неодноразово зверталася до відповідача з різними пропозиціями щодо поліпшення стану його балкону, який також прийшов у негодність , як і в неї, але він категорично відмовляється та примушує знести її балкон, вигадуючи надумані для цього причини. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися та не повідомили про причини своєї неявки, хоча про день та час судового засідання були повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази по справі, суд приходить до наступного висновку: Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло (а.с.17). Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 27). Так, у своїй позовній заяві позивач вказував на порушення відповідачкою положень ст.152 ЖК України, з чим суд не може погодитися з наступних підстав: Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно зі ст. 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується. За статтею 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 1.4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Державного комітету України з питання житлово-комунального господарства від 17 травня 2002 року № 76, встановлено Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, зокрема, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Як було встановлено в судовому засіданні , фактично ніяких перепланувань та перебудов відповідачкою здійснено не було, а відбулася заміна дерев'яних склопакетів на пластикові. Аналізуючи вищенаведені положення, слід дійти висновку про те, що фактично засклення балкона не належить до самочинно встановленого об?єкта, яке порушує або може порушувати умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі. Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об?єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 1327, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, зі змінами та доповненнями згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 01 червня 2010 року № 167; в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 09 серпня 2012 року № 404 не належать до самочинного будівництва, зокрема: засклення балконів, лоджій, веранд, терас, крім будинків, що занесені до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, заміна матеріалу стін будинків, господарських будівель без збільшення розміру фундаменту та поверховості. Постановою від 30.09.2009р. «Деякі питання надання дозволів на виконання підготовчих та будівельних робіт» Кабінет Міністрів України затвердив Перелік будівельних робіт, на виконання яких не потрібен дозвіл (№ 1104). До таких робіт відносять перепланування квартир у багатоквартирних житлових будинках, а також об'єктів громадського призначення із збереженням несучої конструкції, без перевищення допустимих навантажень на перекриття, стіни і фундамент за умови дотримання існуючих архітектурно-планувальних вимог, державних будівельних норм, міських правил забудови. Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держкомбуду, архітектури та промислової політики України 24.05.2001г. в редакції Наказу від 01.06.2010р. № 582/5773, не належать до самочинного будівництва в багатоквартирних житлових будинках, гуртожитках: перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу перегородок (крім великопанельних будинків), комор, знесення печей, камінів, печей, вітрин, без зміни призначення приміщень, без порушення несучих конструкцій; скління балконів і лоджій; зменшення житлової або підсобної площі за рахунок утеплення та оздоблення стін; влаштування або закриття дверних прорізів у внутрішніх некапітальних стінах (крім великопанельних будинків); перестановка обладнання в межах призначених приміщень. При цьому судам слід враховувати наявність технічного висновку про відповідність виконаних робіт будівельним нормам і правилам, висновку про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки, наявність даних про непорушення прав власників інших квартир та правил експлуатації будинку. Як доказ порушення прав позивача, суд не може прийняти до уваги листи Виконкому Прилуцької міської ради та КП «Прилукижитлобуд» про порушення [PERSON] ст.152 ЖК України, оскільки викладені в ньому обставини суперечать діючому законодавству. Для перевірки усих посилань позивача, що містяться в його позовній заяві та вказані в судовому засіданні, необхідні спеціальні знання в галузі будівництва, тобто мається потреба у призначенні по справі судової будівельно-технічної експертизи, але позивачем такого клопотання заявлено не було, навіть після відповідного роз'яснення судом [PERSON] відмовився від призначення та оплати такої експертизи, а тому суд приймає рішення на підставі тих доводів та доказів сторін, які були надані в судовому засіданні. Із наданих в судовому засіданні позивачем пояснень не було підтверджено жодним належним та допустимим доказом те, що відповідачка здійснила саме перебудову балкону та з порушенням санітарних та пожежних норм, як і не доведено яким саме чином вказана перебудова порушує його законні права, як власника квартири, що знаходиться поверхом вище. А тому, зважаючи на досліджені в судовому засіданні докази суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в повному обсязі. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON], суд вважає за необхідне питання щодо понесених позивачем судових витрат, а саме сплаченого судового збору, вирішити відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.383 ЦК України, ст.ст.152,179 ЖК України, ст.ст. 212-218 ЦПК України, суд-

Outcome: dismissed