Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] ( надалі по тексту, - Позивач, [PERSON]) звернулась до суду з позовом, зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Київенерго (надалі по тексту - Відповідач) здійснити перерахунок суми заборгованості Позивача за період, починаючи з листопада 2015 року, провести експертно-технічну перевірку засобу обліку тип «НІК 2303L АП1Т 1000, заводський номер 7895184 на об`єкті Позивача, стягнути з Відповідача витрати по сплаті судового збору, посилаючись на те, що 11.04.2004 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір про постачання електроенергії (надалі по тесту - Договір). До 24.11.2015 року за адресою місця реєстрації Позивача, а саме: [ADDRESS] було встановлено звичайний електролічильник. До Позивача звернулися представники відповідача із пропозицією безкоштовно встановити новий трифазний електролічильник, на що Позивач погодився. 24.11.2015 року було виконано технічну перевірку засобів електричної енергії та опломбовано новий лічильник тип «НІК 2303L АП1Т 1000, заводський номер 7895184. Після цього споживання електричної енергії відповідно до показників нового засобу обліку зросли в декілька разів, що підтверджується роздруківкою з особистого кабінету споживача електроенергії, яку надали представнику позивача у відділенні ПАТ «Київенерго». 10.02.2016 року Позивач звернувся із заявою до начальника центру обслуговування клієнтів Печерського району про проведення перевірки, проведення перерахунку використання електроенергії з листопада 2015 року по березень 2016 року. 05.04.20166 року було виконано зміну лічильника з виконанням опломбування та технічної перевірки Структурним відокремленим підрозділом «Київські електричні мережі ПАТ «Київенерго» та складено акт, в якому зазначено, що схема підключення даного лічильника відповідає паспортній. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву з проханням розглядати позов без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час, місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився. Встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено Договір про постачання електроенергії на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Як зазначає Позивач, до 24.11.2015 року за адресою місця реєстрації Позивача, було встановлено звичайний електролічильник. До Позивача звернулися представники відповідача із пропозицією безкоштовно встановити новий трифазний електролічильник, на що Позивач погодився. 24.11.2015 року було виконано технічну перевірку засобів електричної енергії та опломбовано новий лічильник тип «НІК 2303L АП1Т 1000, заводський номер 7895184. Після цього споживання електричної енергії відповідно до показників нового засобу обліку зросли в декілька разів, що підтверджується роздруківкою з особистого кабінету споживача електроенергії, яку надали представнику позивача у відділенні ПАТ «Київенерго». 10.02.2016 року Позивач звернувся із заявою до начальника центру обслуговування клієнтів Печерського району про проведення перевірки, проведення перерахунку використання електроенергії з листопада 2015 року по березень 2016 року(а.с.11). 05.04.20166 року було виконано зміну лічильника з виконанням опломбування та технічної перевірки Структурним відокремленим підрозділом «Київські електричні мережі ПАТ «Київенерго» та складено акт, в якому зазначено, що схема підключення даного лічильника відповідає паспортній (а.с.17). Згідно ст.1 Закону України «Про електроенергетику» встановлено, що споживачами енергії є суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Відповідно до п.4 ст.4 ЦК України - постанови Кабінету міністрів є актами цивільного законодавства,тому Правила користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН), затвердженні Постановою Кабінету міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форми власності. Зокрема, ст. 714 ЦК України передбачає, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договром, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п.7 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються порушеними, якщо ціну визначено неналежним чином. Зокрема п.1 ст. 22 Закону України (про захист прав споживачів» передбача, зо споживач звертається за захистом своїх прав до суду. Відповідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні прав та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків,зокрема, є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно ст. 629 ЦК України. Договором про постачання електроенергії між Позивачем та Відповідачем передбачено, що при вирішення питань, які не обумовлені вищевказаним Договором, сторони зобов`язані керуватися чинним законодавством. За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у ст. 16 ЦК України. Одним із таких способів, як зазначено у п. 10 ч. 1 наведеної статті, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 16 ЦК України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживача. Тобто, за змістом вказаної норми суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акта. Тому, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що при таких обставинах позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial