Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Адвокат Какулія Отарі Євгенович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.09.1996, виданого Виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області, позивач є власницею ј частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Разом з позивачем співвласниками квартири є відповідачі. На даний час в зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі. Однак, відповідачі не проживають у вищезазначеній квартирі, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймають, особистих речей у квартирі не мають і взагалі нею не цікавляться. В 2015 році відповідачі виїхали на постійне місце проживання до Росії. Однак, формальна реєстрація місця проживання відповідачів в квартирі призводить до сплати позивачем надмірних комунальних платежів, а також створює труднощі з оформлення субсидії, оскільки враховуються всі зареєстровані в квартирі особи та їх доходи. Мати відповідача 1 неповнолітнього [PERSON] відмовляється приїжджати до України для добровільного зняття з реєстрації місця проживання в квартирі позивача, але не заперечує проти зняття з реєстрації його місця проживання в спірній квартирі. Такої ж позиції дотримується і відповідач 2 [PERSON] , він не заперечує проти зняття з реєстрації його місця проживання в спірній квартирі, але приїжджати на територію України для цього відмовляється. Відповідачі самостійно з реєстраційного обліку за вищенаведеною адресою не знімаються. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в поданому позові просили розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялися належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги визнали у повному обсязі. Представник органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, заяв до суду не надходило, причини неявки суду невідомі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Судом встановлено, щодо копії свідоцтва про право власності на житло виданого 16.09.1996 сектором приватизації житла міськвиконкому м. Сєвєродонецька Луганської області, [PERSON] є співвласником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 24.06.2021 № 12671, наданою Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, у вказаній квартирі зареєстровані син позивачки [PERSON] та її онук [PERSON] . Позивач стверджує, що відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі, не приймають участі у сплаті за комунальні послуги, квартирою не користуються. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 72 Житлового кодексу України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Оскільки відповідачі не проживають за місцем його реєстрації, тому суд вважає, що вони втратили право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідачів за адресою: [ADDRESS] , яка на праві спільної власності належить позивачу [PERSON] , створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження майном, оскільки вона змушена сплачувати додаткові комунальні послуги за зареєстрованих відповідачів. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

Outcome: approved