Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, в якій просить стягнути щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 чатсини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти стягнути на користь [PERSON] в державний ощадний банк України, ТВБВ № 10024/009 у м. Чернігові на рахунок № [NUMBER]; стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти стягнути на користь [PERSON] в державний ощадний банк України, ТВБВ № 10024/009 у м. Чернігові на рахунок № [NUMBER]; позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON], [INFO]; всі судові витрати покласти на відповідачів солідарно. Вимоги обґрунтовує тим, що вона є бабусею [PERSON], [INFO]. Дитина тимчасово влаштована до родини позивача, відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 15 червня 2017 року № 50. Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] розлучені відповідно до рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 березня 2013 року. Батько, [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], він має іншу родину, про яку піклується і матеріально її утримує. Мати, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Онук позивача навчається в Чернігівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 3, але батьки не брали участі у його вихованні, не цікавилися його шкільним життям. Останні півроку навчанням та вихованням онука займається позивач. Батько, [PERSON] та мати, [PERSON], вихованням та матеріальним утриманням сина не займаються, про що свідчать їх нотаріально засвідчені згоди на позбавлення батьківських прав від 15 червня 2017 року та 04 липня 2017 року відповідно. В подальшому позивач має намір встановити піклування над її неповнолітнім онуком [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] самоусунулись від виконання своїх батьківських обов'язків, чим не виконують ст.ст. 150,155 СК України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». [PERSON] та [PERSON] не надають матеріальної допомоги на утримання свого сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що відповідачі зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але добровільної матеріальної допомоги на її утримання не надають, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що онук живе з нею з 19.12.2016 року. Мати не дає грошей зовсім, батько давав по 500 грн., зараз вже півтора року не надає. Батьки не хочуть забирати дитину, вони відмовилися від дитини. [PERSON] є сином позивача і вже 4 місяці не приходить до позивача і не розмовляє з сином - [PERSON]., [PERSON] взагалі не цікавиться життям сина. Дійсно, [PERSON] влаштував [PERSON] до навчального закладу - Професійне технічне училище, вона мала намір до іншог, але так вже вирішили. Якщо батьків позбавлять батьківських права, то буде влаштовувати онука до гуртожитку, так як він зараз змінив свою поведінку, її не слухається і батьки її не підтримують у вихованні. Спір з [PERSON] у позивача виник з приводу того, що вона вказує на необхідність виховання [PERSON], тому [PERSON] перестав приходити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні погодився на позбавлення його батьківських прав. Пояснив, що він влаштовував сина в училище, влітку син приїжджав до нього. Додав, що не може забрати сина жити до себе. Підтвердив що півтора року не допомагає сину, до цього намагався допомагати матері. З [PERSON] розлучилися в 2013 році, син жив з матір»ю, потім став приїжджати до відповідача. Як сина вигнали з дому, він не сказав відповідачу, просто прийшов до бабусі. Згоден сплачувати аліменти. Представник органу опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Згідно рішення виконавчого комітету Новозаводської районної ради м. Чернігова погоджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Відповідач [PERSON] в судове засідання вдруге не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у відповідності до ст. 74 ЦПК України. Про причини неявки суду не повідомлено. Суд ухвалив судове засідання проводити у відсутності відповідача [PERSON] на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані: піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Згідно рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28.03.2013 року шлюб, зареєстрований 26 вересня 1998 року Управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради, Чернігівської області, актовий запис № 1447, між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 13.06.2017 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 16.03.2010 року по теперішній час (а.с.7). Згідно довідки Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 від 13.06.2017 року № 114 рідний батько [PERSON], [PERSON] та мати [PERSON] не беруть участі у вихованні дитини, не цікавляться шкільним життя сина. За час навчання [PERSON] в школі № 3 на батьківських зборах не з»являлися, з класним керівником практично не спілкувалися. Мати на виклики класного керівника інколи з»являлася до школи. Останні півроку навчанням та вихованням [PERSON] цікавиться виключно бабуся - [PERSON] (а.с.9). Згідно акту обстеження умов проживання [ADDRESS], житло розміщене на 1 поверсі 5 поверхового будинку, складається з 3 кімнат, коридору, кухні, ванної та туалетної кімнати. Умови проживання є всі необхідні меблі та побутова техніка, санітарний стан задовільний. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окрема кімната, місце для занять та відпочинку, продукти харчування, одяг, книжки відповідного віку. За даною адресою зареєстровані і мають постійне місце проживання: [PERSON], [INFO] - проживає без реєстрації, [PERSON], [INFO] - його бабуся, [PERSON], [INFO] - його дідусь (а.с.10). Згідно заяви від 04 липня 2017 року посвідченої приватним нотаріусом Кезля В.І. і зареєстрованої в реєстрі за № 405, [PERSON] дала вільну і безумовну згоду на позбавлення її батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON], котрий народився [INFO] Згідно заяви від 15 червня 2017 року посвідченої приватним нотаріусом Кезля В.І. і зареєстрованої в реєстрі за № 367, [PERSON] дав вільну і безумовну згоду на позбавлення її батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON], котрий народився [INFO] Рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 10.07.2017 року № 147 затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.4). Відповідно до положень ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). У ч. 4-6 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Досліджений в судовому засіданні висновок органу опіки та піклування Новозаводської районної у місті Чернігові ради, затверджений рішенням виконавчого комітету № 147 від 10 липня 2017 року про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], не містить будь-яких конкретних фактів щодо ставлення батьків до дитини, прийнятих мір самим органом опіки та піклування для врегулювання питання участі батьків у вихованні дитини. За своїм змістом висновок є формальним, не містить аналізу взаємин батьків та дитини, не містить характеристики батьків, оцінки їх ставлення до дитини, не відображає дійсних підстав недодержання відповідачами прав і обов'язків визначених ст. 150, ст. 151 СК України, не підтверджує їх винуватість в ухиленні від виконання батьківських обов'язків. Наведене вище дає суду підстави вважати, що висновок органу опіки зроблено без достатнього з'ясування всіх обставин, він є необґрунтованим та невмотивованим, а також таким, що не відповідає обставинам справи та згідно зі ст. 212 ЦПК України не має наперед встановленого значення. Судом не приймається, як доказ нотаріально посвідчені заяви відповідачів про згоду на позбавлення батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки сама по собі згода батьків не звільняє їх від виконання покладених на них батьківських обов'язків, крім того з встановлених обставин вбачаться, що відповідач [PERSON] після закінчення неповнолітньою дитиною загальної освітньої школи приймав участь у його вихованні. Суду не надано будь-яких доказів і не зазначені обставини про причини невиконанням відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків, які учинялися дії з роз'яснення відповідними службами, наслідки невиконання останньою своїх обов'язків. Враховуючи, що відповідач [PERSON] проживає в іншому населеному пункті, ніж навчається дитина, суд не приймає, як доказ ухилення даного відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків в частині відвідування шкільного закладу. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд з урахуванням недоведеності винності поведінки відповідачів, з урахуванням фактичного часткового виконання батьком своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, обставин проживання дитини в іншому населеному пункті ніж мати і необізнаність суду про причини невиконання матір'ю своїх обов'язків, суд не знаходить правових визначених п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення відповідачів батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON] [INFO], а тому відмовляє у задоволені позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] судом відповідно до ст. 182 СК України враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платників аліментів, відсутність у них інших аліментних зобов'язань, визнання позову відповідачем [PERSON] і приходить до висновку, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідачів на утримання [PERSON] має становити 1/4 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 серпня 2017 року і до повноліття дитини. Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів в дольовому порядку підлягає стягненню судовий збір в розмірі 960 грн. 00 коп. на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України з кожного відповідача.

Outcome: partial