Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач зазначала, що 25 липня 2003 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 320. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим по причині надмірного і регулярного вживання ним спиртних напоїв чи наркотичних речовин, через буйну і неконтрольовану поведінку в результаті алкогольного чи наркотичного сп'яніння. Протягом всього часу перебування у шлюбі, відповідач не приділяв часу дитині та не займався її вихованням, а лише подавав негідний приклад своєю поведінкою і формував у дитини хибне враження стосовно сімейних відносин. Від постійних суперечок і скандалів погіршився стан здоров'я позивача, вона стала перебувати в стані постійного психологічного стресу. Для неї і дитини вкрай неможливо терпіти зневажливе ставлення та вислуховувати погрози фізичною розправою в свою адресу. Фактично спільне господарство з відповідачем вони не ведуть з осені 2004 року, з того ж часу їхня сім'я припинила своє існування. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області в 2007 році шлюб був розірваний та 12 грудня 2007 року позивач отримала у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області свідоцтво про розірвання шлюбу. З осені 2004 року дитина проживає з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач з часу припинення шлюбних відносин не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям, станом здоров'я, фізичним, духовним розвитком. Він є молодою особою, однак матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У листопаді 2017 року позивач звернулася із заявою до органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно висновку від 26 грудня 2017 року за № 1-18/2299, орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків. На засідання комісії органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області [PERSON] не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. На даний час позивач є непрацюючою особою, знаходиться на утриманні свого чоловіка [PERSON] Матеріальну допомогу на дитину надає вітчим [PERSON]. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Посилаючись на викладене, позивач просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 27 жовтня 2003року народження, в розмірі ? частки його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області на офіційному веб-порталі «Судова влада України». В судове засідання представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Сундук Л.І. не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі. Судом встановлено, що 25 липня 2003 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 320 (а.с.7). Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Одруження виявилося невдалим, тому рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області в 2007 році шлюб був розірваний та 12 грудня 2007 року позивач [PERSON] отримала у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.9). 14 січня 2008 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 13 (а.с.10). Відповідно до довідки №132 від 28 вересня 2017 року, акту обстеження умов проживання №376 від 14 листопада 2017 року, акту обстеження житлово-побутових умов №29/17 від 25 вересня 2017 року, позивач [PERSON] з неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. Разом з ними в квартирі проживають матір позивача - [PERSON], власник квартири, та чоловік позивача - [PERSON] Трикімнатна квартира мебльована, наявна побутова техніка, створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Дівчинці виділена окрема кімната, має окреме спальне місце, багато іграшок, забезпечена одягом та продуктами харчування (а.с.11,12,13). Згідно характеристики, наданої класним керівником та директором Броварського навчально-виховного комплексу, за роки навчання [PERSON] з 5 класу до 9 клас, класний керівник жодного разу не бачила батька дитини [PERSON], не цікавився шкільним життям, навчанням дитини, добробутом сім'ї, матеріально не допомагає. На батьківські збори завжди приходили вітчим дитини та мати, ними оплачувалося шкільне приладдя, одяг, харчування (а.с.14,15). Відповідно до протоколу бесіди головного спеціаліста служби у справах дітей та сім'ї з неповнолітньою [PERSON], [INFO], від 13 листопада 2017 року з'ясувалося, що [PERSON] має гарні стосунки з мамою та вітчимом, навела приклади спільної діяльності. На прохання розповісти про біологічного батька, [PERSON] повідомила, що з біологічним батьком не знайома. З раннього дитинства (вітчим виховує [PERSON] з 2,5 років) вважала вітчима своїм батьком. Про існування біологічного батька дізналася декілька років тому, коли їй розповів вітчим. Наразі бажанням [PERSON] є зміна свого прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]». [PERSON] знає про наміри мами позбавити батька батьківських прав стосовно неї. [PERSON] цілком розуміє наслідки такого рішення та дає свою згоду на це (а.с.16). Згідно висновку від 26 грудня 2017 року за № 1-18/2299, орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків (а.с.18-19). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Згідно ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до правильного висновку про те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], що, відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], і, на підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, відповідач зобов'язана утримувати дочку до досягнення нею повноліття. В ст. 182 СК України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За таких обставин, з розрахунку на одну дитину, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі ? частини від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто з 05 лютого 2018 року по [INFO]. Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. (задоволення позовних вимог про стягнення аліментів).

Outcome: approved