Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON], яка діє за себе та в інтересах [PERSON], [PERSON], звернулися до суду з вищевказаним позовом, зазначивши наступне. З 1992 року [PERSON] перебуває в шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] Реалізуючи право на приватизацію державного житлового фонду, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та батьки відповідача- Перевозов В.Б., [PERSON] приватизували на праві спільної сумісної власності [ADDRESS]. Мати відповідача- Перевозова Н.С. померла 21.10.2003 року. Батько відповідача- Перевозов В.Б. помер 14.05.2008 року. Рішенням суду від 16.01.2008 року встановлено розмір часток за кожним із співвласників квартири. На теперішній час право власності на спірну квартиру розподілене наступним чином: [PERSON]- 1/2 частка; [PERSON]- 1/6 частка, [PERSON]- 1/6 частка; [PERSON]- 1/6 частка. На теперішній час [PERSON] та [PERSON] фактично проживають у м. Києві. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] не розірваний, але виникло питання стосовно встановлення порядку користування квартирою, яке відповідач у добровільному порядку вирушити не бажає. Загальна площа квартири складає 70,8 кв.м. Квартира обладнана лоджіями розміром 3,0 кв.м. та 1,9 кв.м., та складається з: 3-х жилих кімнат розміром 20,0 кв.м.; 11,5 кв.м.; 9,5 кв.м., а також нежитлової площі: коридору розміром 12,4 кв. м. , кухні розміром 9,6 кв. м., ванної кімнати розміром 2,6 кв, м. , санвузла розміром 1,3 кв.м. Жила площа цієї квартири складає 41,0 кв.м. Таким чином, її частка відповідача складає 20,5 кв.м. житлової площі. Кімнати саме такого розміру у квартирі немає. Вважає, що повивачі мають право в цій ситуації говорити про виділення кімнат в наступному порядку: в користування [PERSON] виділити кімнату розміром 20,0 кв.м., [PERSON], [PERSON], [PERSON] кімнату розміром 9,5 кв.м. і лоджію, що до неї прилягає, розміром 1,9 кв. м., та кімнату розміром 11,5 кв.м. Різниця між квадратними метрами, якими буде користуватись відповідач і позивачі, складає 0,5 кв.м. на користь позивачів. Просять позов задовольнити у повному обсязі. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с. 44, 45, 65). Відповідач [PERSON] надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с. 66). Представник третьої особи також надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову (а.с. 58). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Стронам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], жила площа якої 41,0 кв.м. (а.с. 5-6, 7). Добровільно вирішити питання про порядок користування жилим приміщенням з відповідачем не вдається. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей І мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду- обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється власниками за їхньою згодою. Частиною 2 вищеназваної статті передбачено, що власники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч. з ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику по справам про захист прав приватної власності» № 20 «... квартира, яка є спільною сумісною або спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає розподілу в натурі, коли можливо виділити сторонами ізольовані житлові і інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, або які можна перепланувати в такі квартири. В іншому випадку може бути визначений порядок користування згідно з законодавством України». Ізольовані кімнати в квартирі відповідають вимогам ЖК України щодо укладення окремого договору найму на жилі приміщення. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і на підставі ст.130 ЦПК України може бути винесене рішення у порядку ст. 174 названого Кодексу, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими письмовими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ви ще ви кладеного,

Outcome: approved