overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON]»янчук А.О. звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатним і встановлення над ним опіки. В суді заявниця , обґрунтовуючи заявлені вимоги, вказує, що [PERSON] являється їй рідним дядьком і є психічно хворою людиною. Згідно довідки Кам»янець- Подільської міської поліклініки № 1 він перебуває на обліку у лікаря - психіатра з діагнозом : деменція внаслідок епілепсії. Крім того, являється інвалідом першої групи загального захворювання з дитинства і потребує стороннього догляду, тому просить визнати дядька недієздатним та призначити її опікуном над її хворим дядьком. Представник заявниці [PERSON] в судовому засіданні заяву своєї довірительки підтримала в повному обсязі. Представник Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам»янець-Подільської міської ради [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала . Заслухавши заявницю та її представника, представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи , суд вважає , що заява підлягає задоволенню. Встановлено, що заявниця є рідною племінницею [PERSON] , [INFO]. Останній перебуває на обліку у лікаря - психіатра з діагнозом : деменція внаслідок епілепсії. Крім того, являється інвалідом першої групи загального захворювання з дитинства. Внаслідок хвороби він нездатний до самообслуговування , тому потребує стороннього догляду, що підтверджується витягом із акту огляду у МСЕК за № 178/3 від 19.09.2000 року, довідкою серії МСЕ № 278399 від 01.09.2000 року, довідкою Кам»янець-Подільської міської поліклініки від 20.03.2017 року. Мати заявниці , [PERSON] , є рідною сестрою [PERSON], яка постійно проживає за межами України , у зв»язку з чим не має змоги здійснювати за ним догляд . [PERSON] проживає за адресою м. Кам»янець- Подільський вул. Жукова, 9/3 Хмельницької області, а [PERSON] здійснює за ним постійний догляд, що підтверджується поданням виконавчого комітету Кам»янець-Подільської міської ради за № 6/02-25-2129 від 28.04.2017 року, довідкою КП «Житловик» № 06-02/502 від 23.03.2017 року, довідкою ККП «Господар» № 170 від 23.03.2017 року, характеристикою по місцю проживання , виданою КП «Житловик» за № 06-02/ від 23.03.2017 року. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 228 від 27.04.2017 року [PERSON], [INFO], страждає стійким хронічним психічним захворюванням у вигляді деменції внаслідок епілепсії, через що не розуміє значення своїх дій і не може керувати ними. Відповідно до ст. 39 ЦК України - фізична особа може бути визнана судом недієздатною , якщо вона внаслідок хронічного , стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 58 ЦК Ураїни - опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування , та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ст.60 ЦК України - суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За таких обставин, [PERSON] слід визнати недієздатним і встановити над ним опіку, призначивши опікуном [PERSON]»янчук [PERSON] , яка може виконувати функції опікуна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

[PERSON]»янчук М.О. звернулась до суду з позовом до Дем»янчука М.В. про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 04.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис №1195. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей : сина [PERSON]»янчука [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON]»янчук [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, несумісність характерів, різні погляди на життя, різні життєві принципи та цілі та різне уявлення сімейних відносин. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, судові витрати просить залишити за нею. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб між сторонами триває лише формально, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач витрати зі сплати судового збору просила залишити за нею. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

[PERSON]»янчук Н.О. звернулася до Лук»янчука М.М. з позовом про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 15.08.2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Місце реєстрації шлюбу відділ реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 290 від 15 серпня 2009 року. В період перебування у шлюбних відносинах в них народилася дитина син [PERSON]»янчук [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, ведення господарства та спілкування в сімї. Сімейні відносини припинені з листопада 2015 року, майнових спорів між ними не має. Просить шлюб з відповідачем розірвати, примирення не можливе. В судовому засіданні позивачка [PERSON] наполягала на позовних вимогах, викладених на підставі позову, просила позов задовольнити в повному обсязі, витрати, судові витрати стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON]»янчук М.М., будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, в судове засідання не зявився, і не повідомив суд про причини своєї неявки. Приймаючи до уваги, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, згідно зі ст.224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, так як, на сьогоднішній день шлюбні відносини фактично розірвані і сторони проживають окремо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

[PERSON]»я О.М. та [PERSON]»як М.П. перебувають у шлюбі, що зареєстрований 12 серпня 2002 року у Рогізненській сільській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис за №11. Від спільного подружнього життя сторони мають двох дітей: сина [PERSON]»яка [PERSON], [INFO] та сина [PERSON]»яка [PERSON], [INFO], які є малолітніми і проживають з позивачем. Позивач в заяві до суду просить постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем покликаючись на те, що їхнє подружнє життя спочатку складалося непогано. Але протягом останніх років відносини між ними погіршилися, відповідач почав зневажливо відноситися до неї як дружини та її батьків і всі ці непорозуміння привели до того, що вони вже чотири роки проживають окремо, не підтримуючи жодних подружніх відносин. Всі її неодноразові прохання до відповідача змінити своє ставлення до сім»ї виявилися марними. Надалі вона не бажає проживати з відповідачем таким подружнім життям, підстав для збереження сімї не вбачає, а тому прийшла до переконання, що такий шлюб потрібно розірвати, відмовляючись від примирення. До суду позивач [PERSON]»як О.М. подала письму заяву в якій підтримує свої позовні вимоги, просить позов задовольнити і просить також слухати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON]»як М.П. теж подалав до суду письмову заяву в якій погоджується на розірвання шлюбу, жодних заперечень з цього приводу не має і просить справу слухати у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що зберегти сімю, в якій немає взаємопорозуміння, взаємоповаги та любові неможливо, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

[PERSON]»яченко М.А. звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Свої вимоги заявник мотивує тим, що у державному акті на право власності на земельну ділянку площею 2,20 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Вознесенської сільської ради, його по батькові помилково було написано «Анатоійович» замість «Анатолійович». Іншим чином, крім звернення до суду, заявник не має можливості встановити факт належності документу. У судове засідання заявник [PERSON]»яченко М.А. та його представник [PERSON] не зявилися, але представник заявника скерував до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи у його відсутність. Представник Вознесенської сільської ради не зявився, але направив до суду листа, в якому просив розгляд заяви проводити без їх участі, заперечень проти заяви не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно даних паспорта заявника серії НЕ № 155860, виданого 23.10.2002 року Золотоніським МРВ УМВС України в Черкаській області, по батькові заявника зазначено Кир»яченко [PERSON]. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серії 1-ЧР №047698, від 11.03.2002р., зазначено, що він виданий Кир»яченку [PERSON]. Згідно довідки № 531 від 19.04.07.2017 року, виданої виконкомом Вознесенської сільської ради вбачається, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії 1-ЧР №047698 від 11.03.2002 року площею 2,20 га, що належить Кир»яченку [PERSON] на праві власності, була допущена помилка в його по батькові, а саме, сказано «Анатоійович», вірно «Анатолійович». Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заявника, встановивши факт належності правовстановлюючого документу державного акту на право власності на земельну ділянку, виданий на імя Кир»яченку [PERSON] Кир»яченку [PERSON], оскільки на думку суду при внесенні запису в державний акт на право власності на земельну ділянку була допущена технічна помилка. Встановлення вказаного факту необхідне заявнику для можливості розпоряджатися своєю власністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Rеруючись ст.6, п.2 ч.2 ст. 18, ст. ст. 180, 182, 184, ч. 1 ст. 191 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

ААБ Н.А. звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що її донька [PERSON] є наймачем квартири № 1 будинку № 1 по бул. Краматорський в м. Краматорську Донецькій області. В вищевказаної квартирі зареєстровані її доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та її онуки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З квітня 2015 року відповідач за вказаною адресою не проживає, його особистих речей у квартирі не має, житлово-комунальні послуги не сплачує, однак у квартирі залишається зареєстрованою. Позивач змушена за неї оплачувати комунальні послуги, також не може оформити субсидію. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 1 будинку № 1 по бул. Краматорський в м. Краматорську Донецькій області. В судове засідання позивачка не зявилася, але надала суду заяву з якої вбачається, що вона просить справу розглянути за її відсутності та наполягає на задоволенні заявлених вимогах, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, повідомлень про причини неявки від відповідача не надійшло, згідно ст. 224 ЦПК України, суд на підставі наявних у справі доказів, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Згідно довідки ОСББ «Север» від 11.05.2017 року з місця мешкання про склад сімї та реєстрації [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою [INFO] бул. Краматорський, б. 1 кв. 1. Згідно акту про не проживання від 11.05.2017 р., відповідач в квартирі № 1 будинку № 1 по бул. Краматорський в м. Краматорську Донецької області не мешкає з квітня 2015 року. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 1 будинку № 1 по бул. Краматорський в м. Краматорську Донецької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Аакціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 13838,68 грн. за кредитним договором без № (далі - Договір), укладеного між сторонами 17.11.2016 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у виді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку. У зв'язку з неповерненням в строк боргу згідно умов Договору позивач просить стягнути з відповідача 13838,68 грн., стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1762,00 грн. Представник позивача згідно заяви підтримав заявлені позовні вимоги повністю, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений у відповідності до ст.128-130 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України у відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Наявність зобов'язань відповідача перед позивачем підтверджує надана суду копія Договору, з якого вбачається, що сторони 17.11.2016 року уклали Договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит, за умовами якого відповідач отримав кредит у виді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Загальна сума заборгованості згідно розрахунків позивача складає 13838,68 гривні, з чим суд погоджується. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до правил ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а в судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений Договір, всупереч умовам якого у визначений строк гроші не повернуті. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Ст. 530 ЦК України передбачає, що у випадку встановлення строку виконання зобов'язання, воно підлягає виконанню у цей строк. Нарахування заборгованості згідно розрахункових таблиць кредиту, відсотків, пені, комісії позивачем проведено вірно. З відповідача на користь позивача слід стягнути 13838,68 грн. боргу по Договору та відповідно до ст. 141 ЦПК України суму документально підтверджених судових витрат - 1762 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 550, 612, 625, 1046-1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

АБ «Експрес-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 10651/30/к3 від 08.08.2013р. станом на 10.12.2015р. в розмірі 8360,45 грн. В позові вказано, що 08.08.2013р. між сторонами укладено договір № 10651/30/к3 за умовами якого відповідачотримав від позивача кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 24 місяці з 08.08.2013р. по 08.08.2015р та зобовязався його повернути зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % річних, а також зі сплатою інших виплат. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення кредитного договору, на поточний рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії кредитного договору становить 38% річних згідно умов кредитного договору. Відповідач порушив умови договору і тому станом на 10.12.2015р. має заборгованість в розмірі 8360,45 грн., яка складається із: сума боргу за простроченим кредитом 3051,95 грн.; сума боргу за простроченими відсотками 1809,31 грн.; сума штрафу за порушення умов кредитного договору 500,00 грн.; сума пені за простроченим кредитом 1163,59 грн., сума пені за простроченими відсотками 446,47 грн.; інфляційні нарахування за простроченим кредитом 1028,50 грн.; інфляційні нарахування за простроченими відсотками 360,63 грн.Просить стягнути з відповідача вищевказаний розмір заборгованості та понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218,00 грн. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій просить задовольнити позов та розгляд справи провести за відсутністю представника позивача. В судовому засіданні відповідач позов визнав, про що подав письмову заяву. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, позов підлягає задоволенню, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати, понесені позивачем, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Автопідприємство Івано-Франківської обласної ради звернулося до суду з цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої ним в дорожньо-транспортній пригоді та відшкодованій позивачем третій особі у розмірі 84447,62 грн. в порядку регресу. У судовому засіданні відповідач позов фактично визнав, однак вказав, що знаходиться у скрутному матеріальному становищі і не може сплатити вказану в позові суму. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та суду пояснила, що працівник автопідприємства Івано-Франківської обласної ради [PERSON] вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої позивач виплатив за рішенням суду завдану цим шкоду. Виплачену шкоду слід стягнути з працівника [PERSON] в порядку регресу. Просила позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про належну обґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦПК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2013 року з автопідприємства Івано-Франківської обласної ради на користь потерпілої у дорожньо-транспортній пригоді за участю [PERSON] стягнуто завдану шкоду у розмірі 84447,62 грн. (а.с. 18). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Автотранспортне господарство Управління МВС України в Івано-Франківській області (далі - АТГ УМВСУ) звернулося з позовом до суду до [PERSON] про відшкодування 57788,86 грн. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок злочинних дій відповідача майну установи - автомобілю «Нива-Шевроле», а також 500 грн. витрат по оплаті експертизи транспортного засобу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 31.10.2012 внаслідок грубого порушення Правил дорожнього руху [PERSON], що керував автомобілем «Шевроле Авео», допущено зіткнення з автомобілем «Нива-Шевроле» чергової частини Калуського МВ УМВСУ, внаслідок чого пошкоджено вказаний автомобіль та спричинено тілесні ушкодження водію [PERSON] З даного приводу вироком Калуського міськрайонного суду [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності, однак матеріальна шкода, завдана АТГ УМВСУ пошкодженням автомобіля «Нива-Шевроле» не відшкодована. Для визначення розміру матеріальних збитків за ініціативою АТГ УМВСУ проведено автотоварознавче дослідження, вартість якого становить 500 грн, що також належить стягнути з відповідача. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідач подав суду письмове заперечення проти позову, за змістом якого визнав спричинення пошкоджень автомобілю «Нива- Шевроле», однак не погодився з розміром заподіяних збитків. Вказав, що експертом неправильно визначено коефіцієнт фізичного зносу даного транспортного засобу, що впливають на зменшення вартості авто, зокрема, попередні ушкодження даного автомобіля внаслідок ДТП в 2009 році, фактичну експлуатацію в інтенсивному режимі, попередні відновлення ремонтом складових частин кузова, кабіни, рами, їх корозійні руйнування та пошкодження у вигляді деформації. Окремі деталі автомобіля можливо відремонтувати, однак експертом вказано на їх заміну. Крім того, автомобіль як речовий доказ зберігався неналежно, до нього був доступ сторонніх осіб, які чинили на нього фізичний вплив і могли понівечити, зняти або замінити його деталі з метою збільшення вартості ремонту. У судовому засіданні відповідач та представник відповідача заперечили проти задоволення позову з мотивів, викладених у запереченні. Суд роз'яснював сторонам їх права та обов'язки, а також наслідки їх невиконання і постановляє судове рішення на підставі тих доказів, що були надані сторонами. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність,

Outcome: approved