Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з цивільним позовом до відповідача [PERSON], третя особа [PERSON] У своїй позовній заяві та під час надання пояснень у суді, позивачі вказали, що вони є співвласниками двох земельних ділянок площею 0,45 га та 0,25 га (для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства), що обидві знаходяться за адресою: вулиця Жовтнева, 46 в селі Новоселиця, Попільнянського району, Житомирської області. Право власності належить їм згідно договорів дарування №765, 766 від 30.04.2013 року. 26.10.2015 року [PERSON], який користується суміжною земельною ділянкою, власником якої є [PERSON], на власному тракторі пошкодив межові знаки між їх земельними ділянками із земельною ділянкою, яка знаходиться в його користуванні та вкопав два бетонних стовпчики, самовільно захопивши, таким чином, близько двох метрів уздовж їх ділянки. З цього приводу вони звертались до поліції та до Новоселицької сільської ради Попільнянського району Житомирської області. Від поліції вони отримали відповідь про не встановлення ознак складу правопорушення в діях [PERSON], тоді як сільською радою складено Протоколи виїзного засідання комісії з розгляду земельних спорів при виконкомі сільської ради, якими встановлено факт порушення меж земельної ділянки та рекомендовано звернутись до суду. Вважають, що дії відповідача [PERSON], які порушили їх право на приватну власність, завдали їм моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, що призвели до сильного головного болю, втрати працездатності, душевної рівноваги, спокою та нормального сну. До того ж вказали, що [PERSON] є інвалідом 3 групи. Крім того, шкоди завдано їхній репутації. Згідно первісних позовних вимог, позивачі просили суд зобовязати [PERSON] відновити межі земельної ділянки, повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки та відшкодувати моральну шкоду 5000 гривень. Враховуючи, що на момент розгляду справи в суді межа земельної ділянки відновлена, межові знаки встановлені, 07.04.2017 року представник позивачів подав заяву про зменшення первинних позовних вимог. З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просили зобовязати відповідача відшкодувати їм моральну шкоду, розмір якої вони оцінюють у 5000 тисяч гривень, а також стягнути понесені судові витрати. У судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали, просили його задовольнити. Представники [PERSON] та [PERSON] ці позовні вимоги не визнали. Представник [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] не переорював земельну ділянку [PERSON] та [PERSON], і він не є належним відповідачем у справі, оскільки власником суміжної з позивачами земельної ділянки є [PERSON], а він лише робітник тракторист. До будь-якої юридичної відповідальності за самовільне захоплення земельної ділянки [PERSON] притягнуто не було, отже стверджувати, що ним здійснено таке захоплення, немає підстав. Просив у задоволенні позову відмовити. [PERSON] також звернулась до суду з позовом до Новоселицької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], третя особа приватний нотаріус Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] про визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Новоселицької сільської ради від 22.12.1994 року, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та цивільно-правових угод, на підставі яких ділянка загальною площею 0,7 га належить [PERSON] та [PERSON] З позовної заяви та пояснень представника [PERSON] у суді слідує, що вона є сусідом та суміжним землевласником [PERSON] та [PERSON] Раніше власником сусідського будинку був [PERSON], після смерті якого, у 2007 році власником стала його донька [PERSON] (співвідповідачка). Площа земельної ділянки, що була передана [PERSON], згідно наявним документам сільської ради, складає 0,6063 га. Фактично площа ділянки, що була у власності мешканців суміжного домоволодіння №46 по вулиці Жовтневій завжди складала не більше 0,62 га. Така площа ділянки [PERSON] була визначена відповідно до рішення виконкому Новоселицької сільської ради від 14.01.1994 року. Проте 22.12.1994 року виконком Новоселицької сільської ради, не скасувавши це своє рішення від 14.01.1994 року, прийняв рішення про переоформлення присадибної земельної ділянки площею 0,70 га на відповідачку [PERSON], збільшивши при цьому площу земельної ділянки до 0,70 га всупереч вимогам чинного на той час законодавства, без відповідного звернення [PERSON] Того ж дня, 22.12.1994 року, [PERSON] отримала на своє імя Державний акт ЖТ № 04-15-000650 на земельну ділянку площею 0,70 га, в якому міститься посилання, як на підставу, на рішення виконкому Новоселицької сільської ради від 14.01.1994 року №1 про передачу земельної ділянки меншої площі [PERSON] Тому цей Державний акт вона просить визнати недійсним. Вважає, що рішенням виконкому від 22.12.1994 року та означеним Державним актом порушено її права, як користувача суміжної земельної ділянки, оскільки збільшення земельної ділянки відбулося за рахунок її земельної ділянки. Відведення земельної ділянки [PERSON] в натурі не було, акт погодження меж земельної ділянки з сусідами не складався. Надалі, 30.04.2013 року [PERSON] подарувала всю земельну ділянку загальною площею 0,7 га [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Акт погодження меж земельної ділянки ними не складався, отже своїми діями власники суміжної земельної ділянки по вулиці Жовтнева, 46 порушили її право власності на землю, так як для збільшення площі своєї земельної ділянки, захопили частину її земельної ділянки, а вона змушена була розробляти «неугіддя». Про те, що у власності [PERSON] та [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 0,7 га вона дізналась лише тоді, коли вони звернулись до суду з позовом. Вважає, що й договори дарування є недійсними, оскільки суперечать закону, бо земельні ділянки не були відведені в натурі. Крім того, у власність було передано площу більшу, ніж громадяни мали право отримати від місцевої ради. Крім того, представник [PERSON] в судовому засіданні визнав, що межі земельної ділянки самої [PERSON] в натурі також не виносились. Водночас, зазначив, що [PERSON] теж має Державний акт на право приватної власності на свою земельну ділянку площею 06063 га, виданий 16.05.1997 року Новоселицькою сільською радою, в якому визначені межі належної їй земельної ділянки. В теперішній час ділянка має кадастровий номер. Представник [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що межі належної їй земельної ділянки у державному акті дійсно визначені і що [PERSON] не має претензій щодо збільшення площі своєї земельної ділянки. Натомість вона вважає, що не визначеною є фактична межа між цими ділянками через те, що сусіди частину ділянки захопили при незаконному збільшенні виділеної їм площі до 0,7 га. Також представник зазначив, що сторона [PERSON] не має наміру змінювати позовні вимоги, або подавати позов про відновлення межі суміжних земельних ділянок. Окрім вищенаведеного змісту позовних вимог, просив стягнути на користь [PERSON] понесені судові витрати. Ухвалою суду від 16 вересня 2016 року цивільну справу №288/578/16-ц за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] обєднано в одне провадження з цивільною справою 288/899/16-ц за позовом [PERSON] до Новоселицької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] проти позову [PERSON] заперечили з підстав того, що [PERSON] не доведено порушення її прав внаслідок оформлення права власності на майно [PERSON] та [PERSON] Пояснили, що технічна документація з землеустрою щодо їх земельної ділянки існує і включає всі необхідні документи і погодження. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги [PERSON] до неї не визнала, пояснила, що земельна ділянка була оформлена нею свого часу законно, на підставі рішення органу місцевого самоврядування, який передав їй земельну ділянку. Вважає, що права [PERSON] порушені не були. [PERSON], що мешкає разом з [PERSON], постійно провокував конфлікти і саме тому тривалий час між ними існують особисті неприязні відносини. Земельна ділянка [PERSON] оформлена, цим займався [PERSON], він у 2013 році отримав на цю ділянку кадастровий номер. Треті особи: Новоселицька сільська рада Попільнянського району Житомирської області та приватний нотаріус Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] надіслали до суду письмові звернення про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, у листі до суду Новоселицької сільської ради Попільнянського району Житомирської області (Т.1 а.с.144) висловлено визнання позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Почувши пояснення сторін та їх представників, дослідивши подані сторонами докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Згідно копії державного акта серії ЖТ №04-15-000650 від 22.11.1994 року, [PERSON] на підставі рішення виконкому Новоселицької сільської ради народних депутатів від 14.01.1994 року №1 отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,70 га. (а.с.5) Копії Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.10.2015 року свідчать, що [PERSON] та [PERSON] належать по ? частці у праві приватної власності на земельні ділянки площею 0,25 га та 0,45 га на підставі «цивільно-правового договору» № 765 від 30.04.2013 року та №766 від 30.04.2013 року (а.с.6-11). Документ без назви, затверджений начальником Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області про результати розгляду повідомлення [PERSON] від 08.12.2015 року №443 свідчить, про те, що [PERSON] зверталася до відділення поліції з приводу конфлікту з «розподілу спірної земельної ділянки», та їй рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства (а.с.12,13). З протоколів виїзного засідання комісії з розгляду земельних спорів при виконкомі Новоселицької сільської ради №1 від 03.12.2015 р., № 3 від.18.02.2016р., № 4 від 02.03.2016 року вбачається, що Висновок комісії від 03.12.2015 року (протокол №3 від 18.02.2016р.) доповнено пунктом 2, згідно якому, земельну ділянку, яка належить [PERSON] переорано близько одного метра вздовж всієї ділянки. Висновок комісії від 03.12.2016 року (протокол №4 від 02.03.2016р) доповнено пунктом в якому вказано, що земельну ділянку, яка належить [PERSON] переорано близько один метр на початку ділянки та приблизно на шість метрів в кінці ділянки. Довжина ділянки 136 метрів (а.с.14-16). Згідно витягу з Рішення виконкому Новоселицької сільської ради від 14.01.1994 року, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,62 га (а.с.142). З Рішення виконкому Новоселицької сільської ради від 22.12.1994 року вбачається, що [PERSON] надано право переоформити присадибну земельну ділянку площею 0,70 га на [PERSON] при наявності державного акта на право приватної власності (а.с.141). Згідно договору дарування від 30.04.2013 року (Т.2 а.с.2-3) [PERSON] подарувала [PERSON], та [PERSON] по ? частці у праві власності на земельну ділянку площею 0,45 га що розташована в с. Новоселиця Попільнянського району Житомирської області по вул. Жовтневій, 46. Згідно договору дарування від 30.04.2013 року (Т.2 а.с.27), [PERSON] подарувала [PERSON], та [PERSON] по ? частці у праві власності на земельну ділянку площею 0,25 га що розташована в с. Новоселиця Попільнянського району Житомирської області по вул. Жовтневій, 46. Згідно копії письмової інформації Новоселицької сільської ради від 08.12.2016 року №02-21, зокрема зазначено, що земельна ділянка в с. Новоселиця по вул. Жовтневій 46 рішенням виконкому сільської ради з 0,62 га на 0,70 га не змінювалася (Т.2 а.с.54). Згідно копії письмової інформації Новоселицької сільської ради від 25.11.2016 року №02-21, [PERSON] стала власником домоволодіння в селі Новоселиця по вул. Жовтневій, 46 після смерті батька [PERSON], та із заявою до виконкому Новоселицької сільської ради про надання їй у власність земельної ділянки в с. Новоселиця по вул. Жовтневій, 46 не зверталась (Т.2 а.с.55). Згідно довідок Новоселицької сільської ради від 19.05.2016 року № 64/02-21 та від 15.11.2006 р. №02/21, рішенням виконавчого комітету №1 Новоселицької сільської ради від 14.01.1994 року [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0,62 га, що знаходиться по вул. Жовтневій, 46 в селі Новоселиця (Т.2 а.с.57, 58). Представником [PERSON] та [PERSON] суду подано копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж земельної ділянки та внесення інформації про земельну ділянку до бази даних АС ДЗК площею 0,70 га (Т.2 а.с.102-118), серед якої міститься, зокрема, копія рішення вісімнадцятої сесії VI скликання Новоселицької сільської ради Попільнянського району про розмежування земельної ділянки [PERSON] загальною площею 0,70 га по вулиці Жовтневій, 46 в селі Новоселиця на дві частини: 0,25 га та 0,45 га (Т.2 а.с.109). Згідно поданих суду копії документів з іншої цивільної справи №288/689/13ц, що знаходилась в провадженні Попільнянського районного суду Житомирської області, встановлено, що між сторонами мав місце спір з приводу заборони будівництва на земельній ділянці у 2012 році. Також встановлено, що [PERSON] згідно поданої копії державному акту на право власності на землю серії ЖТ №04-15-003470 від 16.05.1997 року, належить право власності на земельну ділянку площею 0,6063 га, розташовану по вулиці Жовтневій в селі Новоселиця. Своїми усними заявами у судовому засіданні сторони визнали, що вказана копія державного акту містить дійсні відомості про наявність у [PERSON] права власності на її земельну ділянку, а також те, що межі цієї ділянки внесені до цього державного акту. Згідно копії посвідчення серії АА №970140 від 20.03.2002 р. встановлено, що позивачка [PERSON] дійсно є інвалідом 3 групи (Т.2 а.с.56). Дослідивши надані сторонами фактичні дані про обставини справи, суд прийшов до висновку, що обидва позови не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Суд вважає, що подавши суду позов про відшкодування моральної шкоди, позивачі [PERSON] та [PERSON] не виконали вищезазначений обовязок з подання доказів і жодним чином не довели ані фактичного настання моральної шкоди, ані розмежування її ступеню між позивачами, ані заявленого розміру шкоди. Крім того, подавши позов до [PERSON], позивачі [PERSON] та [PERSON] послались на документ, виданий відділенням поліції, що немістить навіть назви і не встановлює жодних обставин, окрім того, що підтверджує сам факт звернення до поліції. Натомість у наданих протоколах комісії з розгляду земельних спорів, в якості порушника прямо вказані інша особа [PERSON] (Т.1 а.с.14). Довід про інвалідність позивачки [PERSON] дійсно підтверджений поданим суду документом, проте з цього документу не слідує, що інвалідність позивачки є наслідком дій відповідача [PERSON] Тож позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає. Згідно ст.3 ЦПК України, в судовому порядку у цивільному судочинстві здійснюється захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~ [PERSON] звернулась до суду з позовом, стверджуючи, що захищає своє порушене право власності на земельну ділянку. Водночас, сторона [PERSON] визнала, що її право власності оформлене державним актом, в якому визначені межі земельної ділянки, які відповідають обсягу її прав і внесені до Державного земельного кадастру. Вона не претендує на збільшення розміру цієї земельної ділянки, зокрема, за рахунок суміжної земельної ділянки, а лише вважає, що фактична межа не встановлена належним чином. Проте відповідний позов про відновлення межі земельної ділянки сторона [PERSON] не заявляла. За таких обставин суд не вбачає порушення прав [PERSON] в обставинах оформлення права власності на суміжну земельну ділянку відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу… Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Вимагаючи скасувати акти сільської ради стосовно прав та обовязків [PERSON], а також визнати недійсними правовстановлюючі документи [PERSON] та [PERSON], позивачка [PERSON] фактично намагається діяти в інтересах місцевої громади, представники якої у судовому засіданні, в особі сільської ради, ніяких вимог з цього приводу не заявляли. Тим самим, звернувшись з таким позовом, [PERSON] вийшла за межі наданих законом процесуальних повноважень у цивільному судочинстві. Більш того, з поданих письмових доказів, зокрема, копій рішень сільської ради від 22.12.1994 року (Т.1 а.с.141), від 05.12.2012 року (Т.2 а.с.109) слідує, що отримання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,7 га від уповноваженого власником органу сільської ради, здійснено з усвідомлення і згоди останнього. Суд не вбачає також підстав для задоволення позову [PERSON] в частині визнання недійсними та скасування договорів дарування земельних ділянок, укладених між [PERSON] з одного боку та [PERSON] і [PERSON] з іншого. По-перше, вимоги про визнання недійсними цивільно-правових угод з одночасним їх скасуванням є взаємовиключними. По-друге, відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~\~статті 203 цього Кодексу. Таких невідповідностей в досліджених договорах дарування від 30.04.2013 року суд не вбачає. Судові витрати, з огляду на прийняте судом рішення, перерозподілу не підлягають. У звязку зі зменшенням позовних вимог [PERSON] та [PERSON], відповідна частина судового збору згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» підлягає поверненню. Спираючись на вищевикладені обставини, на підставі ст. 3, 41 Конституції України, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 11, 16, 23, 203-216, 1167 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed