Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю, внаслідок чого фактичні шлюбні відносини припинені. Як зазначає позивач, сім`я фактично розпалася, сторони не підтримують подружні відносини. Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Ухвалою судді від 26.12.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі , призначено у справі підготовче засідання. Позивач в засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, також зазначила, що останні 2 роки сторони разом не проживають з особистих причин, примирення не можливе, а тому не бачить сенсу продовжувати спільне проживання. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу та вказав на неможливість примирення. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 22.09.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1328, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11). Подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , як зазначено в копії свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с.12). Причинами розпаду сім`ї відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю, у зв`язку з чим сторони не підтримують подружні відносини, на примирення не згодні. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи, що у сторін сім`я розпалася, відповідач погодився на розірвання шлюбу, тому суд вважає, що надавати строк для примирення не доцільно, тому що це суперечить моральним засадам суспільства, отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і доказані, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved