Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

[PERSON] у травні 2019 року звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] , призначити [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] та стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 25 [INFO] 2010 року у її доньки [PERSON] з [PERSON] (відповідач) у період шлюбу народився син [PERSON] (онук позивача). [INFO] донька позивача [PERSON] померла. Після смерті матері малолітній [PERSON] залишився повністю на утриманні позивача, оскільки його біологічний батько відповідач [PERSON] після смерті доньки не приймає жодної участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються виключно позивачем без участі та підтримки з боку відповідача, для розвитку дитини позивач прикладає всі свої зусилля та можливості. [PERSON] стверджує, що вона є достатньо матеріально забезпеченою, яка працює, у зв`язку з чим має достатні додаткові кошти для фізичного і духовного розвитку дитини та забезпечення її усім необхідним. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує обов`язків батька по вихованню дитини, не цікавиться життям та станом здоров`я [PERSON] , не намагається спілкуватися із сином, взагалі не надає матеріальної допомоги, тобто свідомо усунувся від виховання дитини та знехтував своїми батьківськими обов`язками, у зв`язку з чим позивач вважає необхідним позбавити його батьківських прав та призначити її опікуном над малолітнім онуком [PERSON] для повноцінного забезпечення прав дитини, яка позбавлена батьківського піклування. Також позивач наголошує, що відповідач не звільнений від обов`язку щодо утримання дитини, тому вважає необхідним стягувати на свою користь з нього аліменти у розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року за вищевказаним позовом відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 03 липня 2019 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, також зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні позов підтримала та повідомила, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25 листопада 2010 року у доньки позивача [PERSON] з [PERSON] (відповідач) у період шлюбу народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] , яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.15). [INFO] [PERSON] померла (а.с.19). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Малолітній [PERSON] разом з позивачем та рідною тіткою [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] .). У вказаній квартирі створені належні умови для розвитку та виховання дитини. Вищевказане підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, що складений Службою у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації. [PERSON] відповідно до висновку КНП «ЦПМСД №1» Оболонського району м. Києва є особою з інвалідністю з дитинства, у зв`язку з чим потребує постійного догляду та спостереження (а.с.17). У висновку від 24 липня 2019 року № 104-6736 зазначено, що Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] . Згідно подання, наданого Оболонською районною у місті Києві державною адміністрацією від 19 вересня 2019 року № 104-8423, позивач за станом здоров`я може бути опікуном, до кримінальної відповідальності не притягувалася. У зв`язку з чим орган опіки та піклування вважає доцільним призначити над [PERSON] опікуном позивача [PERSON] Судом було встановлено, що відповідач не виконує обов`язків батька по вихованню дитини, не цікавиться життям та станом здоров`я сина, не намагається спілкуватися з ним, не надає ніякої матеріальної допомоги, тобто свідомо усунувся від виховання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, тому суд приходить до висновку, що останнього необхідно позбавити батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 258 СК України баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Як зазначено у ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування. У зв`язку з тим, що малолітній [PERSON] знаходиться повністю на утриманні позивача, його матір померла, а батька вирішено позбавити батьківських прав, оскільки дитина позбавлена батьківського піклування збоку свого біологічного батька, тому суд вважає необхідним призначити [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач не звільнений від обов`язку щодо утримання дитини, суд вважає необхідним стягувати на користь позивача з нього аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вбачає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів та на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн за розгляд позовної вимоги про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного, ст. 60 ЦК України, ст. 141, 150, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183, 191, 193, 258 СК України, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»;

Outcome: approved