Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до ПАТ АБ «Південний», в якому просить визнати за нею право на грошові вклади, які знаходяться на рахунках №№ 26355070419521, 26250000738103 з належними відсотками та компенсаціями, право на майно, що знаходиться в індивідуальному депозитному сейфі № 54 в ПАТ АБ «Південний» на підставі договору на користування індивідуальним депозитним сейфом №70 від 01 серпня 2006року, а також зобовязати ПАТ АБ «Південний» представити їй доступ до депозитного сейфу та майна, яке знаходиться в індивідуальному депозитному сейфі №54 на підставі договору на користування індивідуальним депозитним сейфом №70 від 01 серпня 2006року, укладеного між ПАТ АБ «Південний» та [PERSON]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 28.10.2013року, як зазначає позивачка, [PERSON] помер, на момент смерті він мав право на розпорядження грошовими коштами, які знаходились на банківських рахунках №№ 26355070419521, 26250000738103, а також мав право на розпорядження майном, яке було розміщено ним в індивідуальному депозитному сейфі №54 в ПАТ АБ «Південний» на підставі договору на користування індивідуальним депозитним сейфом № 70 від 01 серпня 2006 року. Позивачка вказує, що після смерті чоловіка, у встановлений законом термін, вона звернулася приватного нотаріуса Ялтинського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, а 11.11.2013року до спадкового реєстру було внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON]. Однак, як зазначає позивачка, вона не може реалізувати своє право на спадкове майно, оскільки 15 квітня 2014року Верховної радою України було прийнято Закон України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 9 вказаного Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, одночасно будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створю правових наслідків. Також, позивачка вказує, що відповідно до ст. 1221 ЦК, спадкова справа, після смерті її чоловіка - [PERSON], померлого 27.10.2013року, заведена та зберігається в архіві приватного нотаріуса на тимчасово окупованій території Криму. Позивачка зазначає, що на тимчасово окупованій території Криму відсутні нотаріуси, які б працювали відповідно до законодавства України, у звязку з чим, вона позбавлена можливості отримати легітимне свідоцтво про право на спадщину, а свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом Криму, в силу вимог ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. Також позивачка вказує, що реєстрація другої спадкової справи на не окупованій частині України неможлива, оскільки законодавством України не передбачено можливість заведення декількох спадкових справ щодо одного спадкодавця. Крім того, позивачка зазначає, що відповідач - ПАТ АБ «Південний» відмовляється визнавати свідоцтва, видані нотаріусом Криму про право на спадкове майно, посилаючись на ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». У звязку з тим, що отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно у позасудовому порядку не вбачається можливим, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. У судове засідання 01.10.2015року позивачка не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, її представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. У судове засідання 01.10.2015року представник відповідача не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, в частині визнання за [PERSON] право на грошові кошти, які знаходились на рахунках № 26200010555597 та № 26250000738103, та право на майно, що знаходилося в індивідуальному депозитному сейфі № 54 в Акціонерному банку «Південний» на підставі договору на користування індивідуальним депозитним сейфом № 70 від 01.08.2006 року, в іншій частині просив відмовити у задоволенні позову, з підстав, зазначених у письмових запереченнях на позов. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, з 16.08.1986року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Судом також встановлено, що 01.08.2006року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний» було укладено договір на користування індивідуальним сейфом №70, відповідно до якого, [PERSON] було надано в тимчасове користування індивідуальний депозитний сейф №54 для зберігання грошових коштів та цінностей, а також відкриті поточні рахунки №26200010555597 та №26250000738103 в Акціонерному банку «Південний». 27 жовтня 2013року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 28 жовтня 2013року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис №1146. Після його смерті, [PERSON] звернулася до нотаріуса Ялтинського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 27 жовтня 2013року. 05 вересня 2014року нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу Республіки Крим [PERSON] [PERSON] будо видано свідоцтво про право на спадщину по закону, після смерті [PERSON], померлого 27 жовтня 2013року, на грошові вклади, які зберігаються у Філії Акціонерного банку «Південний» на рахунках №№26355070419521, 26250000738103, з належними відсотками та компенсаціями. 15 вересня 2014року нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу Республіки Крим [PERSON] [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину по закону, після смерті [PERSON], померлого 27 жовтня 2013року, на індивідуальний депозитний сейф №54, який знаходиться в Акціонерному банку «Південний» згідно договору на користування індивідуальним депозитним сейфом №70 від 01 серпня 2006року. Після отримання вказаних свідоцтв про право на спадщину по закону, позивачка звернулася до ПАТ АБ «Південний» з заявою про видачу цінностей на підставі свідоцтв про право на спадщину по закону. Однак, листом від 03.10.2014року вих. №0-14-33520 ПАТ АБ «Південний» повідомило [PERSON] про те, що її заява про видачу цінностей на підставі свідоцтв про право на спадщину по закону, виданих нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу Республіки Крим [PERSON], не підлягають виконанню, оскільки надані документи не відповідають вимогам діючого законодавства України. Крім того, Міністерство юстиції України листом від 29.10.2014року №1-18764-13 повідомило позивачку про те, що свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 05.09.2014року та 15.09.2014року нотаріусом Російської Федерації [PERSON], яка здійснює свою діяльність на тимчасово окупованій території України, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсними і не створюють правових наслідків. Також, Головне управління юстиції у Херсонській області листом від 22.12.2014року за №І-955-5 повідомило [PERSON] про те, що законодавством України не передбачено можливість заведення кількох спадкових справ щодо одного спадкодавця. Зважаючи на це, у випадку заведення спадкової справи нотаріусом на території Автономної Республіки Крим нотаріус, який знаходиться на материковій частині України, позбавлений можливості завести ще одну спадкову справу щодо спадкового майна. Оформлення спадкових прав у випадку наявності заведеної спадкової справи на території Автономної Республіки Крим на даний час тимчасово обмежена. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до п. 2.1. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012року, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Судом встановлено, що [PERSON] проживав та помер на території Республіки Крим, а тому, після його смерті, відкриття спадщини та заведення спадкової справи було здійснено у Республіці Крим. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], яка своєчасно, (тобто в межах встановленого законом шестимісячного строку) звернулася до нотаріуса Ялтинського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, та нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу Республіки Крим [PERSON] 05 вересня 2014року та 15 вересня 2014року позивачці були видані свідоцтва про право на спадщину по закону. Однак, відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Приймаючи до уваги, що територія Республіки Крим була визнана тимчасово окупованою територією, з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд зазначає, що свідоцтва про право на спадщину за законном, які були видані нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу Республіки Крим [PERSON] 05 вересня 2014року та 15 вересня 2014року позивачці - [PERSON] після смерті її чоловіка - [PERSON], померлого 27 жовтня 2013року, є недійсними і не створюють правових наслідків. Крім того, відповідно до підпунктів 2.2., 2.4. пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012року, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та розяснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Таким чином, суд зазначає, що законодавством України не передбачено можливість заведення кількох спадкових справ щодо одного спадкодавця, і зважаючи на це, у випадку заведення спадкової справи нотаріусом на території Автономної Республіки Крим нотаріус, який знаходиться на материковій частині України, позбавлений можливості завести ще одну спадкову справу щодо спадкового майна. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] спадщину прийняла, оскільки подали нотаріусу заяву про її прийняття, із заявою про відмову від спадщини не зверталася. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що [PERSON] фактично спадщину прийняла, суд вважає, що вона отримала право на спадкове майно, яке складається з грошових вкладів, що знаходяться на рахунках у ПАТ АБ «Південний» з належними відсотками та компенсаціями, а також право на майно, що знаходиться в індивідуальному депозитному сейфі № 54 в ПАТ АБ «Південний», яке зберігалось спадкодавцем на підставі договору на користування індивідуальним депозитним сейфом №70 від 01 серпня 2006року. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні її вимог в частині визнання за нею права на грошові вклади, які знаходяться на рахунку №26355070419521 з належними відсотками та компенсаціями, оскільки доказів існування такого номеру рахунку, позивачкою, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, надано не було, а представником відповідача було надано довідку, зі змісту якої вбачається, що номерами поточних рахунків [PERSON] є рахунок №26200010555597 та рахунок №26250000738103. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: partial