Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Адвокат [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради. 19.10.2018 представником позивачів [PERSON] подана уточнена позовна заява. В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що вони є власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. В даній квартирі, крім позивачів, зареєстровані ще відповідачі: [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі з 2013 року фактично не мешкають в квартирі. Позивачі просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідачі не проживають тривалий час у вказаній квартирі і добровільно з реєстраційного обліку не знімаються. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Будучи допитаною в якості свідка пояснила, що у квартирі, яка є власністю її та [PERSON], зареєстровані її племінник [PERSON] та його син [PERSON], які фактично ніколи не мешкали в даній квартирі. В 2014 році відповідачі виїхали до Російської Федерації та більше не повертались. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходили. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористались. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідачі були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомили, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. На підставі клопотання позивача [PERSON], яке було задоволено судом, у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON]. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка позивачів вже 18 років. Як їй відомо [PERSON], який зареєстрований у квартирі позивачів, є племінником [PERSON] Вона його ніколи не бачила, як і його дитину. Вона часто буває у неї в гостях і бачить, що [PERSON] на теперішній час мешкає сама. Вислухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло [NUMBER] від 25.12.2006, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради, квартира розташована за адресою: [ADDRESS], на праві спільної часткової власності належить [PERSON] - 1/2 частки, [PERSON] - 1/2 частки. Згідно з довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб станом на 11.07.2018 за № 28991 від 11.07.2018, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Як вбачається з акту про встановлення факту проживання/не проживання № 912 від 12.07.2018, затвердженого директором КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», в квартирі за адресою: [ADDRESS], проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], окрім них з 2013 року ніхто не проживає. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачами свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації не проживають з 2013 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд вважає, що досліджені судом докази, свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову адвоката [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 0.0.1097614836.1 від 31.07.2018 у сумі 704, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачів. Враховуючи, що відповідач [PERSON], [INFO], є неповнолітнім, то сума сплаченого позивачами судового збору підлягає стягненню лише з відповідача [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON]

Outcome: approved