Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

[PERSON] у своїй заяві, поданій до суду його представником - адвокатом Римлянською Г.О., посилається на те, що він народився [INFO] в с.Ожеве Сокирянського району Чернівецької області. Його матір`ю була жителька станції Романківці Сокирянського району [PERSON] , 1947 року народження, а батьком житель с.Ожеве Сокирянського району [PERSON] , [INFO] . На момент народження заявника батько та мати проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом з батьками батька дідом [PERSON] та бабою [PERSON] , в будинку останніх в с.Ожеве Сокирянського району Чернівецької області. Оскільки батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі, не придавали великого значення формальностям реєстрації народження заявника, то за відсутності спільної заяви батьків про реєстрацію [PERSON] батьком, в графі «батько» актового запису про народження [PERSON] , зазначено: « [PERSON] ». Згідно діючого на той час законодавства запис про батька дитини під час реєстрації її народження зазначався довільно, або ж зовсім не зазначався і ставився прочерк. В 1971 році, коли [PERSON] виповнилося близько 3-х років, батьки посварилися і мати, забравши його, переїхала жити до своїх батьків на станцію [PERSON] . Приблизно через місяць мати на станції Романківці зупинила випадковий автомобіль, посадила заявника в нього і чужий чоловік привіз дитину в с.Ожеве та висадив біля будинку рідної сестри батька [PERSON] [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , розташованого по [ADDRESS] . Після того, свою матір він живою бачив двічі, а ріс та виховувався в сім`ї рідної сестри батька, в якій не було інших дітей. При цьому, на підставі заповіту, складеного дядьком [PERSON] після смерті тітки та дядька у 1996 році успадкував належне їм майно. Дід [PERSON] та баба [PERSON] за свого життя визнавали [PERSON] своїм онуком, а коли вони померли, то він проводив обряд їх поховання та на підставі заповіту, складеного [PERSON] в 1985 році, успадкував їхній житловий будинок, в якому також проживав і батько, [PERSON] . Батько, який помер [INFO] в с.Ожеве, за свого життя визнавав його своїм сином. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) в колгоспі «Прапор Перемоги», с.Ожеве, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай), серія ЧВ №009083, виданим Сокирянською районною державною адміністрацією. З метою прийняття спадщини, заявник звернувся до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Гапчука В.В., який надав йому Роз`яснення №22/02-14 від 19.04.2021 року, в якому зазначив, що за відсутності доказів, які підтверджують факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] , нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом, а рекомендує звернутися до суду. Просив суд: встановити факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] ; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , відповідно до рішення суду, де у відомостях про батька вказати батьком дитини [PERSON] , з видачею [PERSON] нового свідоцтва про народження. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак представник заявника адвокат Римлянська Г.О.подала до суду заяву, в якій підтримала заяву з наведених в ній підстав, просила справу розглянути без її присутності та присутності заявника. Представник заінтересованої особи Сокирянської міської ради у судове засідання не з`явився, проте секретар Сокирянської міської ради Степаненко Л.І. подала до суду заяву, в якій не заперечила проти задоволення заяви [PERSON] та просила розглянути справу без участі представника міської ради. Представник заінтересованої особи Сокирянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) у судове засідання також не з`явився, проте начальник відділу Ткач С.А. подала до суду заяву, в якій не заперечила проти задоволення заяви [PERSON] та просила розглянути справу без її присутності. Ст.211 ч.3 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Підставі, передбачених ст.223\~ЦПК України для відкладення розгляду справи судом не встановлено, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлені наступні обставини справи. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Ожівської сільської ради 06.07.1968 року встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с.Ожеве Сокирянського району Чернівецької області. З копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Ожівської сільської ради 02.09.1975 року встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с.Ожеве Сокирянського району Чернівецької області і його батьками є [PERSON] та [PERSON] . З копії повторного свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Ожівської сільської ради Сокирянського району 11.05.1979 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружилися в с.Ожеве 10.01.1948 року і подружжю після одруження присвоєно прізвища: чоловікові « [PERSON] » та дружині « [PERSON] ». Копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Ожівською сільською радою Сокирянського району Чернівецької області 05.02.1998 року підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] в с.Ожеве Сокирянського району Чернівецької області. Копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого виконкомом Ожівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області 01.03.2004 року підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] в с.Ожеве Сокирянського району Чернівецької області. Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданою державним нотаріусом Новодністровської державної нотаріальної контори Банковською О.Ю. від 09.11.2006 року підтверджується, що спадкоємцем за заповітом на майно у вигляді права на земельні частки (паї) після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] є [PERSON] . Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданою державним нотаріусом Сокирянської державної нотаріальної контори Геровським Б.М. від 30.11.1985 року підтверджується, що спадкоємцем за заповітом на майно у вигляді житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] . З копії військового квитка, серія [NUMBER] , виданого Кельменецьким військовим комісаріатом на ім`я [PERSON] , з обліково-послужною карткою до нього встановлено, що як члени сім`ї [PERSON] зазначені: мати [PERSON] , батько [PERSON] , дружина [PERSON] та син [PERSON] , 1968 року народження. Згідно копії довідки Ожівського старостинського округу Сокирянської міської ради №162 від 05.04.2021 року встановлено, що зареєстрований в [ADDRESS] [PERSON] , 1931 року народження, перебував на реєстраційному обліку за вказаною вище адресою з 28.07.1979 року по день своєї смерті. На день смерті [PERSON] разом з ним в одному будинку були зареєстровані і проживали: [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] невістка та [PERSON] онук. Фототаблицею підтверджується, що [PERSON] визнавав [PERSON] своїм сином, був присутній під час прийняття останнім військової присяги у військовій частині. Також, підтверджується, що батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] вважали заявника онуком, оскільки останній з трьохрічного віку проживав в їх сім`ї, як її член. Копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого виконкомом Ожівської сільської ради 18.02.2000 року підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] . Копією сертифіката на право на земельну частку (пай), серія ЧВ №009083, виданим Сокирянською районною державною адміністрацією підтверджується, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) в колгоспі «Прапор Перемоги», с.Ожеве, розміром 1,102 умовних кадастрових гектари. Дане право на майно має намір успадкувати заявник. Зазначені вище докази, в своїй сукупності, повністю підтверджують факти проживання батьків заявника в с.Ожеве, в будинку батьків [PERSON] , однією сім`єю до моменту його народження, а також ще протягом 3-х років після його народження, ведення ними спільного господарства та спільного піклування про нього та утримання його, проживання заявника з трьохрічного віку і до дня смерті батька [PERSON] з останнім, а також визнання [PERSON] , який помер [INFO] , свого батьківства щодо заявника [PERSON] . Тобто, вищевказані докази повністю підтверджують факт батьківства [PERSON] щодо заявника [PERSON] . З метою прийняття спадщини, заявник звернувся до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Гапчука В.В., який надав йому Роз`яснення №22/02-14 від 19.04.2021 року, в якому зазначив, що за відсутності доказів родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] , як батьком і сином, нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , та рекомендував звернутися до суду. Ухвалюючи дане рішення, суд керується наступними нормами права, що регулюють дані правовідносини: У частині 1 ст.315 ЦПК України визначено, які факти, що мають юридичне значення, можуть бути встановлені судом, серед переліку яких зазначено факт родинних відносин між фізичними особами. В частині 2 цієї статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Частиною 3 статті 128 СК України регламентовано, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою. В частинах 2,3 статті 53 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР зазначено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановлення батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.ст.128,130 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися, слід виходити з дати народження заявника. Так, станом на день народження заявника [INFO] , порядок реєстрації народження регулювався Кодексом законів про сім`ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР від 30.05.1926 року, в редакції Указу Президії Верховної Ради УРСР від 15.09.1945 року, а також Указом Президії Верховної Ради СРСР від 08.07.1944 року «Про збільшення державної допомоги вагітним жінкам, багатодітним та одиноким матерям, посилення охорони материнства та дитинства, про встановлення вищого ступеню заохочення звання «Мати-героїня» та запровадження ордена «Материнська слава» та медалі «Медаль материнства», які заборонили такі звернення до суду з позовами про визнання батьківства й наклали на державу обов`язок утримувати дітей, народжених поза шлюбом. Відповідно до ст.3 Основ законодавства СРСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, які були прийняті 27.06.1968 року і є чинними та підлягають застосуванню згідно з Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 року «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів Союзу РСР», у тому разі, коли дитина народилася до [INFO] , її ймовірний батько помер і батьківство не було оформлене у добровільному порядку, факт визнання батьківства може бути встановлений у судовому порядку. Згідно даної норми спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Ст.7 Указу Президії Верховної Ради УРСР від 29.12.1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» судове встановлення батьківства могло мати місце лише відносно дітей, що народилися після 1 жовтня 1968 року. Названим Указом зворотна дія закону була передбачена лише в одному випадку: жінка мала право звернутися до суду із заявою про встановлення факту визнання батьківства, якщо це визнання мало місце саме до 1 жовтня 1968 року. Також, у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року зазначено, що наведений у ст.273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства тощо. У пункті 15 вказаної Постанови роз`яснено, що заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадку, коли померла особа визнавала себе батьком дитини з цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Як зазначено в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка була діючою на час дії КпШС України, згідно зі ст.53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або є докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. В п.14 цієї ж постанови зазначено, що суд може встановити факт визнання батьківства за наявності таких підстав, як: дитина була народжена, а не зачата до [INFO] ; припускаємий батько дитини помер; дитина знаходилася на утриманні померлого; померлий визнавав себе батьком дитини. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 «положення про встановлення батьківства, викладені у ч.3 ст.53 КпШС України, дають підстави для визнання ознаками сім`ї фактичних шлюбних відносин». Тобто, встановлення факту батьківства [PERSON] щодо [PERSON] , який народився [INFO] , допускається згідно законодавства, що діє на даний час та дозволяє встановлення судом факту батьківства щодо осіб, народжених до 1 жовтня 1968 року, з урахуванням певних обставин, які відносно заявника повністю підтверджуються долученими до даної заяви доказами. Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджені Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином, у разі задоволення вимоги про встановлення факту батьківства, виникає необхідність у внесенні до актового запису про народження заявника відповідного запису щодо його батька. Тобто, [PERSON] не має іншої можливості встановити факт батьківства свого батька, [PERSON] , який помер [INFO] , ніж шляхом звернення до суду з даною заявою. Встановлення даного факту породжує для заявника юридичні наслідки у виді отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на належне покійному батькові право на земельну частку (пай), посвідчене відповідним сертифікатом, які він має намір реалізувати. За таких обставин, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.3 Основ законодавства СРСР і союзних республік про шлюб та сім`ю від 27.06.1968 року, Постанови Верховної Ради України від 12.09.1991 року «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів Союзу РСР», ст.7 Указу Президії Верховної Ради УРСР від 29.12.1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР», пунктів 1,13,14,15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99, п.2.16.4 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджені Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, ст.ст.128,130,134,135 Сімейного Кодексу України, ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України та

Outcome: approved