Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] за участю третіх осіб - Інспекції ДАБК в Одеській області, [PERSON], [PERSON], Виконавчого комітету Одеської міської ради, в якому просила визнати декларацію [PERSON] про готовність до експлуатації об'єкта - 1/5 частки жилого будинку [ADDRESS], затвердженої рішенням Управління ДАБК в Одеській області за № ОД 18211081081 - недійсною. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що вона і співвласником житлового будинку [ADDRESS], який на праві спільної часткової власності належить також [PERSON] Позивачка також вказує, що у 2010 році власник 1/5 вказаного будинку [PERSON] самочинно здійснила реконструкцію приналежної їй частки, внаслідок чого частина будинку позивачки стала давати тріщини, погрожує обвалом та знищенням. [PERSON] зазначає, що 23.09.2011 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення по цивільній справі № 2-721/11, яким зобов'язано [PERSON] здійснити знесення самочинної прибудови за її рахунок. [PERSON] також вказує, що наприкінці грудня 2011 року їй стало відомо, що [PERSON] подала до Інспекції ДАБК в Одеській області декларацію про готовність об'єкту - реконструйованої 1/5 частини будинку по [ADDRESS] до експлуатації і що 18.11.2011 року декларація [PERSON] була затверджена рішенням Інспекції ДАБК в Одеській області за № ОД 18211081081 . Позивачка наполягає на тому, що подана [PERSON] декларація не відповідає вимогам закону, а саме - п. 3.2 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, відповідно до якого заява про прийняття в експлуатацію об'єкта підписується також співвласниками земельної ділянки та зазначеного об'єкта (у разі їх наявності). Оскільки подана в Інспекцію ДАБК декларація не містить підписів усіх співвласників домоволодіння (позивачки, [PERSON] та [PERSON]), [PERSON] вважає, що вона має бути визнана недійсною судом на підставі ст. 203 ЦК України. У судовому засіданні представники позивачки наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник [PERSON] у судове засідання з'явився, позов не визнав. Треті особи [PERSON], [PERSON] та представники третіх осіб - Інспекції ДАБК в Одеській області, Виконавчого комітету Одеської міської ради у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином (а.с. 130-133). Вислухавши пояснення представників позивачки та відповідачки, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні [PERSON] на підставі договору дарування від 26.11.1986 року належить 3/20 житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] (а.с. 6-6а). Відповідачці [PERSON] належить 1/5 даного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30.06.2006 року (а.с. 117) та у 2010 році вона самочинно здійснила реконструкцію приналежної їй частки. 23.09.2011 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення по цивільній справі № 2-721/11, яким зобов'язано [PERSON] здійснити знесення самочинної прибудови до житлового будинку [ADDRESS] за її рахунок (а.с. 168-169). Рішення суду набрало законної сили. Судом також встановлено, що [PERSON] звернулася із заявою про прийняття в експлуатацію об'єкта (а.с. 91) та подала до Інспекції ДАБК в Одеській області декларацію про готовність об'єкту - реконструйованої 1/5 частини будинку по [ADDRESS] до експлуатації і що 18.11.2011 року декларація [PERSON] була зареєстрована Інспекцією ДАБК в Одеській області за № ОД 18211081081 (а.с. 87-90). Відповідно до п. 3.2 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, що був чинним на момент реєстрації декларації Інспекцією ДАБК, заява про прийняття в експлуатацію об'єкта підписується також співвласниками земельної ділянки та зазначеного об'єкта (у разі їх наявності). Суд вважає, що оскільки подана в Інспекцію ДАБК заява про прийняття об'єкту в експлуатацію не містить підписів усіх співвласників домоволодіння (позивачки [PERSON], [PERSON] та [PERSON]), дії Інспекції ДАБК щодо реєстрації декларації є протиправними та не відповідають вимогам п. 3.2 вищевказаного порядку, однак це не є підставою для визнання недійсною судом самої декларації на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України. Так, згідно положень п.2 та п. 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація). Датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Отже, чинне законодавство імперативно встановлює, що датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації в Інспекції ДАБК, тобто сама по собі декларація про готовність об'єкта до експлуатації є лише документом, який не спричиняє ніяких правових наслідків та не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, а тому і визнати її недійсною та застосувати до спірних правовідносин положення ст.ст. 203, 215 ЦК України суд не може. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з того, що [PERSON] обрано невірний спосіб захисту її порушеного права. Одночасно суд роз'яснює позивачці, що вона не позбавлена можливості звернутися до суду із адміністративним позовом про визнання протиправними дій Інспекції ДАБК щодо реєстрації декларації [PERSON]. У зв'язку із відмовою у задоволені позову судові витрати [PERSON] не відшкодовуються.

Outcome: dismissed