Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (Далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту з ціною позову 14282,49 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору № б/н від 02.03.2015 р., укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Відповідно до ч. 2\~ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, повязаних зі зміною назви. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за договором не виконав і станом на 20.09.2018р. внаслідок невиконання ним взятих на себе кредитних зобовязань сума його заборгованості складає 14282,49грн., з яких: 1713,28 грн. тіло кредиту, 3090,25грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 8322,65грн. нарахованої пені, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. штраф (фіксована частина), 656,31грн. штраф (процентна складова). У звязку з невиконанням відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за договором кредиту № б/н від 02.03.2015 р., позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у сумі 14282,49 грн. та 1762 грн. судових витрат зі сплати судового збору. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 01.11.2018 року відповідачу був наданий строк, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач у визначений судом термін надав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві [PERSON], заперечив щодо задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та пояснив суду, що він дійсно 02.03.2015 року підписав заяву, згідно якої отримав кредит у розмірі 1000грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак отриманою карткою №5168755633542762, відповідач не користувався та іншим особам не передавав у користування. [PERSON] зазначив, що наданим кредитним лімітом не користувався, а тому позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є безпідставними та надуманими. Дослідивши надані позивачем письмові докази та відзив відповідача, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Статтею 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, у порядок визначений ч. 5\~ст. 81 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до договору № б/н від 02.03.2015 р., укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав та заперечив проти їх задоволення, однак до суду, не надано доказів у підтвердження обставин вказаних ним. А саме, відповідач підтвердив факт підписання анкети-заяви на отримання кредитних коштів та картки, а заперечення щодо використання кредитних коштів, спростовуються наданим позивачем розрахунку заборгованості, згідно якого вбачається, рух коштів по вказаному рахунку. На підставі вказаних обставин, у відповідача виникло кредитне зобовязання перед позивачем. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання\~повинен\~сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Згідно з\~п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг\~позичальник зобовязується\~погашати заборгованість за кредитом,відсотками за його використання,\~за перевитрати платіжного ліміту,\~а також оплачувати комісії на умовах,\~передбачених цим договором. Як вбачається з п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг -\~при порушенні позичальником\~строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів,\~позичальник зобовязаний сплатити\~банку штраф в розмірі 500 грн., +5% від суми позову. Нормами статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~визначено, що\~зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Із матеріалів справи судом встановлено, що у порушення умов договору та закону відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, суму коштів не повернув та ухиляється від її сплати. Відповідно до ч. 2 ст.\~1054\~та ч. 2 ст.\~1050 Цивільного кодексу України\~наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Разом із тим із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 02.03.2015 року, укладеного між позивачем та\~[PERSON], вбачається, що позивач включив до суми заборгованості нараховану пеню в сумі 8322,65грн. Поруч із вказаним позивач також нараховує штраф та процентну складову штрафу від суми позову, яка визначена\~умовами вказаного вище договору та разом складає 1156,31 грн. Однак, у своїй постанові від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17 Судова палата у цивільних та господарських справах Верховного Суду України зазначила, що відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином вбачається, що позивач намагається в подвійному розмірі стягнути кошти із відповідача за неналежне виконання умов договору. При вирішенні вказаної справи суд бере до уваги, що позивач знав про неналежне виконання відповідачем умов договору та своєчасно не звертався до суду для його розірвання продовжуючи при цьому безпідставно нараховувати пеню за неналежне виконання умов договору, яка як вбачається із матеріалів справи перевищила суму нарахованих відсотків за користування кредитом та тіло заборгованості по кредиту. Суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови кредитного договору №б/н від 02.03.2015 року та має понести відповідну відповідальність визначену нормами чинного законодавства та умовами договору, однак позивач своєчасно не звертався за захистом своїх порушених прав та невиправдано продовжував нараховувати пеню за невиконання умов договору. На підставі вказаного вище, задовольняючи позов банку суд,

Outcome: partial