Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якому просять усунути перешкоди у праві користування квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначають, що на підставі ордеру №02127, виданого виконавчим комітетом Дзержинської районної ради депутатів трудящих міста Харкова від 07.09.1977 року, батько позивача [PERSON] - [PERSON] 08.09.1977 року разом із членами його сім`ї отримав право на зайняття 3-х кімнатної ізольованої квартири за адресою [ADDRESS] . До складу сім`ї основного наймача [PERSON] набули право на постійне проживання у вказаному житловому приміщенні наступні особи: дружина [PERSON] та доньки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В подальшому шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] були припинені і останній вибув із вказаного житлового приміщення для проживання в іншому місці, на підставі чого, рішенням Дзержинської районної ради народних депутатів міста Харкова за №69/1 від 10.03.1989 року особовий рахунок на користування квартирою [ADDRESS] було переоформлено на єдиного повнолітнього члена родини, який залишився проживати у вказаній квартирі - на матір [PERSON] . [INFO] у [PERSON] народилась ще одна донька [PERSON] , яка також була зареєстрована і проживала у вказаній квартирі. [INFO] у позивача, [PERSON] народився син [PERSON] , який також був зареєстрований і проживає у зазначеній квартирі. Згідно Акту про встановлення фактичного місця проживання зареєстрованих осіб від 13.03.2020 року, позивачі [PERSON] та [PERSON] безперервно та фактично проживають у квартирі [ADDRESS] . Крім того, у вказаній квартирі до 01.02.2020 року також була зареєстрована та постійно проживала мати [PERSON] - [PERSON] , яка [INFO] померла. Водночас у вказаній квартирі залишаються зареєстрованими рідні сестри позивачки - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В той же час, зазначені особи, не зважаючи на факт реєстрації, фактично не проживають за місцем своєї реєстрації, за комунальні послуги не сплачують, оскільки після укладення шлюбу проживають разом зі своїми сім`ями у власних житлових приміщеннях за іншими адресами. Позивачі зазначають, що саме вони утримують вказану квартиру, постійно сплачують комунальні платежі які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб. У зв`язку з тим, що така бездіяльність відповідачів завдає їм матеріальної шкоди та спричиняє інші формальні незручності, позивачі вбачають достатність правових та фактичних підстав для визнання відповідачів, зареєстрованих у квартирі [ADDRESS] такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. Представником третьої особи Харківської міської ради надані до суду письмові пояснення, згідно яких зазначає, що позивачами не надано суду доказів, які б підтверджували їх законне право на проживання у спірній квартирі. Також звертає увагу, що позивачі належним чином не обґрунтовують позовні вимоги щодо визнання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та не надано доказів на підтвердження факту тривалого не проживання відповідачів у спірній квартирі. Вважає позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Позивачами надано до суду письмові пояснення, в яких зазначають, що факт їхнього правомірного проживання у вказаній квартирі підтверджується копією ордеру №02127 від 07.09.1977 року, зі змісту якого вбачається, що 08.09.1977 року [PERSON] - батько позивача [PERSON] разом із членами своєї родини отримав право на зайняття спірної квартири. Син [PERSON] - [PERSON] з моменту народження був вселений у спірну квартиру як член сім`ї наймача. Також позивачі зазначають, що на підтвердження факту не проживання відповідачів у спірній квартирі протягом тривалого часу, ними був наданий Акт про встановлення фактичного місця проживання зареєстрованих осіб від 13.03.2020 року, згідно якого вбачається, що [PERSON] фактично не проживає у спірній квартирі з березня 2012 року, [PERSON] з 06.08.1994 року, [PERSON] починаючи з 18.12.1993 року. Вищевказані факти своїми підписами у Акті підтвердили свідки, які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази. Вказаним Актом також засвідчуються ті факти, що відповідачі багато років тому уклали шлюб, створили власні сім`ї, народили дітей і проживають разом зі своїми сім`ями у інших власних житлових приміщеннях. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.05.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.06.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.09.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 08.12.2020 року за клопотанням позивачів витребувано з Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Департаменту реєстрації Харківської міської ради та Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» інформацію та відповідні документи про склад сім`ї відповідачів, інформацію з приводу зареєстрованого місця проживання членів родини відповідачів та інформацію про зареєстровані права власності за відповідними адресами. В судовому засіданні позивачі, представники позивачів позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові та письмових поясненнях. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, про що надала відповідну письмову заяву. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі [PERSON] та [PERSON] , згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. У відповідності до ч.1, 3, 4 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. З цього приводу Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності за наявними матеріалами справи. Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона є сусідкою позивачів, з [PERSON] та відповідачами знайома з дитинства. Зазначила, що відповідачі після того як одружились за адресою [ADDRESS] не проживають. [PERSON] з`їхала у 1994 році до чоловіка, [PERSON] у 1993 році, [PERSON] бачила востаннє у 2009-2010 році. Після цього відповідачі до вказаної квартири не повертались. В квартирі постійно проживають [PERSON] та [PERSON] , та проживала мати [PERSON] , яка померла у 2020 році. Також зазначила, що жодних перешкод зі сторони позивачів стосовно проживання відповідачів у спірній квартирі не чинилось. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона з 2014 року є подругою позивача [PERSON] . Зазначила, що відповідачі є сестрами [PERSON] , але особисто з ними свідок не знайома, жодного разу у квартирі позивачів їх не бачила. Зі слів позивача знає, що вони переїхали з квартири через те, що вийшли заміж. У квартирі проживають лише позивачі, раніше також проживала мати [PERSON] яка померла у 2020 році. Також зазначила, що жодних перешкод зі сторони позивачів стосовно проживання відповідачів у спірній квартирі не чинилось. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона є сусідкою позивачів. [PERSON] знає з 1977 року, [PERSON] мати позивача, була її приятелькою. Відповідачів також знає з дитинства. Свідок зазначила що в 1993 році [PERSON] вийшла заміж і більше свідок її не бачила. [PERSON] вийшла заміж у 1994 році і переїхала до чоловіка, народила двох дітей, іноді приходила в гості до своєї матері та сестри. [PERSON] свідок востаннє бачила 10-12 років тому, після того як вона вийшла заміж, переїхали жити до чоловіка. Зазначила, що жодних перешкод зі сторони позивачів стосовно проживання відповідачів у спірній квартирі не чинилось. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона є рідною сестрою [PERSON] та тіткою [PERSON] . Відповідачі є її рідними сестрами. Повідомила, що за місцем реєстрації не проживає з 06.08.1994 року, так як вийшла заміж і переїхала жити до чоловіка. Відповідач [PERSON] не проживає у квартирі з грудня 1993 року, [PERSON] переїхала близько 10 років потому. Зазначила, що ні їй, ні іншим відповідачам жодних перешкод стосовно проживання у квартирі за адресою [ADDRESS] зі сторони позивачів не чинилось. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він є однокласником позивача [PERSON] . Особисто з відповідачами не знайомий, [PERSON] бачив декілька разів. До позивачів в квартиру приходив дуже часто у гості, бачив там лише позивачів та бабусю [PERSON] . Стосовно чинення позивачами перешкод у проживанні відповідачів у квартирі свідку не відомо. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , показала що у квартирі за адресою [ADDRESS] проживає з 1977 року, з моменту видачі ордеру на квартиру її батькові. Позивач [PERSON] є її сином, відповідачі рідними сестрами. Зазначила, що старша сестра [PERSON] у 1993 році вийшла заміж та з тих пір не проживає у спірній квартирі. [PERSON] вийшла заміж у 1994 році і також переїхала з вказаної квартири. [PERSON] приблизно у 2010 році вийшла заміж, з тих пір свідок її більше не бачила. Зі слів свідка, всі відповідачі добровільно з`їхали з вказаної квартири. Повідомила, що з сестрами перебуває у складних відносинах, з [PERSON] майже не спілкується, з [PERSON] іноді бачиться, а [PERSON] наскільки їй відомо вже рік проживає за межами України. Зазначила, що у спірній квартирі проживає лише вона та [PERSON] . Також зазначила, що жодних перешкод стосовно повернення відповідачів до квартири з її боку, чи зі сторони її сина не чинилось. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , показав що він проживає у квартирі за адресою [ADDRESS] вже 23 роки, за цей час відповідачів у вказаній квартирі жодного разу не бачив. Повідомив, що відповідачі раніше проживали у спірній квартирі, але після того як вийшли заміж переїхали за іншими адресами. У вказаній квартирі постійно проживає його мати [PERSON] , а також проживала бабуся, яка померла у 2020 році.. Жодних перешкод у користуванні відповідачами спірною квартири не він, ні його мати ніколи не чинили. Суд, заслухавши вступне слово позивачів, представника позивача, відповідача, допитавши свідків, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивачів обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Зокрема, у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено та підтверджується копією ордеру №02127, виданого виконавчим комітетом Дзержинської районної ради депутатів трудящих міста Харкова від 07.09.1977 року, що [PERSON] разом із членами своєї родини, а саме дружиною [PERSON] та доньками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримав право на зайняття 3-х кімнатної квартири [ADDRESS] . Рішенням Дзержинської районної ради народних депутатів м.Харкова за №69/1 від 10.03.1989 року особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] було переоформлено на ім'я [PERSON] . Як встановлено судом та не оспорюється сторонами по справі, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є доньками [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] є донькою [PERSON] , які зареєстровані за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідками з Реєстру територіальної громади міста Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 07.02.2020 року та 17.02.2020 року. [INFO] у [PERSON] народився син - [PERSON] , який також був зареєстрований за зазначеною адресою, що також підтверджується довідками про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 07.02.2020 року та 17.02.2020 року. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.02.2020 року. В подальшому особовий рахунок № [NUMBER] по квартирі [ADDRESS] з 01.02.2020 року переоформлено на [PERSON] та змінена кількість зареєстрованих осіб у квартирі з 6-ти на 5 осіб, що підтверджується копією відповіді КП «Харківські теплові мережі» №3/Б-2456/20/18 від 26.03.2020 року. Відповідно до ст.ст.47, 48 Конституції України кожній особі гарантовано право на житло. Згідно з ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 ЖК України. Відповідно до статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верхового суду України від 03.04.1987 року №2 «Про практику застосування судами житлового законодавства», за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї житлове приміщення зберігається протягом шести місяців. Якщо людина відсутня в житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, вона вважається такою, що втратила право на житлове приміщення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року із наступними змінами, про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України - у справах про визнання наймача або членів його сім`ї такими, що втратили право користування жилим приміщення (ст.71 ЖК), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім`ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім`ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суду вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Згідно довідок з Реєстру територіальної громади міста Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 07.02.2020 року та 17.02.2020 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із вступного слова позивачів, відповідача [PERSON] , представників позивачів, показів свідків, наданих у судовому засіданні, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою реєстрації не проживають більше 10 років, за комунальні послуги не сплачують, в підтвердження чого надано копії квитанцій, досліджених в судовому засіданні. Факт відсутності відповідачів за адресою [ADDRESS] також підтверджується копією Акта про встановлення фактичного місця проживання зареєстрованих осіб від 13.03.2020 року за підписом сусідів позивачів - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також, факт тривалої відсутності відповідачів за адресою [ADDRESS] підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідками позивачів, показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які є друзями позивачів, показами свідка [PERSON] , яка є рідною сестрою позивача та є відповідачем по справі, показами позивачів [PERSON] та [PERSON] , які були допитані в якості свідків, які в судовому засіданні показали, що вони відповідачів не бачили за адресою реєстрації більше 10 років, так як вони вийшли заміж та переїхали проживати до своїх чоловіків. У суду немає підстав для сумнівів у достовірності показів свідків, які попереджені про кримінальну відповідальність та приведені до присяги. Згідно наданої суду інформації на виконання ухвали про витребування доказів встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про шлюб №1356 від 18.12.1993 року, наданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями актових записів про народження №331 від 01.06.1994 року та №5 від 17.01.2001 року, наданих Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно інформації, наданої КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради та з Департаменту реєстрації Харківської міської ради, за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.01.2000 року Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради №6-00-190550-Ш, зареєстрована квартира [ADDRESS] , в якій зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Також судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про шлюб №490 від 28.10.2011 року, наданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про народження №102 від 15.02.2012 року, наданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно інформації, наданої КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради та з Департаменту реєстрації Харківської міської ради, на праві спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстрована квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.05.2006 року Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради №3-06-267981., в якій зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про шлюб №1036 від 06.08.1994 року, наданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Таким чином, надана суду інформація підтверджує той факт, що відповідачі вже достатньо тривалий проміжок часу не проживають у квартирі [ADDRESS] , оскільки відповідачі знаходяться у зареєстрованих шлюбах, відповідачі [PERSON] та [PERSON] від цих шлюбів мають дітей, які в свою чергу зареєстровані за місцем реєстрації своїх батьків - [PERSON] та [PERSON] . На підставі вищевикладеного, суд вважає доведеним той факт, що відповідачі не користуються житловим приміщенням, де вони зареєстровані. Не проживають за цією адресою, за комунальні послуги не сплачують. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових, електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки позивачі на виконання свого процесуального обов`язку надали належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позивачі обґрунтовано та правомірно ставлять вимоги до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , так як вони добровільно залишили вказане приміщення і на час розгляду справи не проживають в ньому більше шести місяців, що дає суду підстави визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Згідно ч.1 ст.71 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 61, 71, 72, 163 ЖК України,

Outcome: approved