Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 серпня 2012 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №910.17505, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 151030,62 грн зі сплатою 17,99% річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з умовами кредитного договору. Відповідач умови договору не виконав, у зв`язку з чим станом на 24.03.2020 утворилася заборгованість в сумі 56869,95, яка складається з: основний борг 0,00 грн, прострочений борг 26415,87 грн; прострочені проценти 3378,63 грн; строкові проценти 47,51 грн; пеня за несвоєчасне погашення платежів 4431,98 грн; дебіторська заборгованість 3717,11 грн; інші штрафні санкції 18878,85 грн. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, позивачем на адресу відповідача 07.02.2020 було направлено вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань. Однак, вказана вимога відповідачем не виконана. На підставі викладеного, АТ «Ідея Банк» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №910.17505 від 21 серпня 2012 року станом в сумі 56869,95 грн. Представник позивача, відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦПК України, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також не надав відзив на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання форми правочину, істотних умов договору та виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. З матеріалів справи вбачається, 21 серпня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк», правонаступником якого є АТ «Ідея Банк», та відповідачем було укладено кредитний договір №910.17505, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 151030,62 грн зі сплатою 17,99% річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів(а.с. 6-7). Погашення кредиту передбачено графіком щомісячних платежів - додаток №1, додаток №2 (а.с. 8-11). Відповідно до п. 1, п. 2 §1 умов кредитного договору, відповідачу було надано кредит для фінансування купівлі автомобіля марки Peugeot, моделі 308, 2012 року випуску, номер кузова VIN - [NUMBER] . Згідно з п.п.2,3 §9 кредитного договору, у разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів від 1 до 60 днів, банк має право нарахувати та стягнути з Позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,15% від простроченої суми боргу за кожен день прострочення. У разі порушення Позичальником термінів сплати щомісячних платежів більше ніж на 60 днів, Банк має право нарахувати та стягнути з Позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,65% від простроченої суми боргу за кожен і день прострочення. Сплата пені не звільняє від виконання зобов`язань за цим договором. Пунктом 4 §9 кредитного договору встановлено, що у разі неподання або несвоєчасного подання Позичальником документів, що підтверджують фінансовий стан позичальника за останні 6 місяців, та/або невиконання/несвоєчасного виконання поновлення дії договору (договорів) страхування заставного майна та/або неподання/несвоєчасного подання відповідно оформленого акту перевірки заставного майна має право вимагати від Позичальника сплати штрафу у розмірі 2,5% від початкової суми кредиту за кожний випадок порушення, стягнувши витрати із позичальника (в тому числі, але не обмежуючись, за рахунок предмету застави) або зарахувати найближчий платіж (платежі) Позичальника за договором, у погашення штрафних санкцій. Пунктом п. 1 §2 Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки збільшена на 1,8100% (Маржу Банку). Згідно з п. 4 §2 Кредитного договору, станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за Рішення Правління Банку, становить 16,1100% що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 17,9900%. Пунктом 5 §2 Кредитного договору, визначено, що Банк повідомляє позичальника про зміну розміру процентної ставки та надає позичальнику новий Графік щомісячних платежів листом або на електронну пошту без внесення змін (доповнень) до договору, не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої почне діяти нова ставка. Повідомлення про зміну розміру процентної ставки стає невід`ємною частиною цього договору. Позичальник стверджує, що розуміє суть і принципи визначення процентної ставки, усвідомлює ризики, які випливають із змінної частини ставки за весь період кредитування і погоджується на ці ризики (встановлено п. 4 §2 Кредитного договору). Банк повністю виконав свої зобов`язання згідно з умовами кредитного договору, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому кредитним договором (а.с.17,18). Відповідач допустив неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку із чим виникла заборгованість. 05 лютого 2020 року банком на адресу відповідача було направлено вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань (а.с. 32-33), однак, вказана вимога відповідачем не виконана. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором, позичальник має заборгованість перед банком станом на 24 березня 2020 року у розмірі 56869,95, яка складається з: основний борг 0,00 грн, прострочений борг 26415,87 грн; прострочені проценти 3378,63 грн; строкові проценти 47,51 грн; пеня за несвоєчасне погашення платежів 4431,98 грн; дебіторська заборгованість 3717,11 грн; інші штрафні санкції 18878,85 грн(а.с. 31). Випискою з рахунку № [NUMBER] підтверджується наявність сум виплати з зазначенням помісячно строків виплати суми дебіту та кредиту по кредитному договору (а.с. 19-30). Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідач має заборгованість перед банком у вказаному розмірі, яка ним добровільно не сплачується, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог АТ «Ідея Банк». Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2102,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved