Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Позивач зазначала, що 11 листопада 2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №958. Від спільного подружнього життя мають одного неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . З 05 грудня 2019 року сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, спільного господарства не ведуть з цього ж періоду, тому позивачем було подано позов про розірвання шлюбу між ними. З грудня 2019 року і донині відповідач жодним чином не утримує їхнього сина. У позивача постійно виникають значні витрати на дитину, яка потребує постійних витрат на придбання їжі, одягу та її розвиток. Усі фінансові витрати, які необхідні для забезпечення дитини, покладені на неї, водночас, відповідач не несе ніяких фінансових витрат по забезпеченню сина, не допомагає та ніяким чином не сприяє повноцінному розвитку малолітньої дитини. Так, за зайняття раннього розвитку в закладі дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Перлинка» для розвитку дитини з січня 2020 р. по березень 2020 р. позивач сплатила 2525,59 грн., з яких 1500,00 грн. вона сплатила за зарахування сина до садочка. Також, на початку 2020 року дитина захворіла і після огляду у лікаря виявилося, що дитині необхідно проводити оперативне втручання щодо видалення мигдалин та поліпів, що і було зроблено, загалом на операцію було витрачено більше 10000,00 грн., але офіційно за квитанціями на придбання ліків витрачено лише 3791,50 грн. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також Ѕ частину додаткових витрат у розмірі 3158,55 грн. від суми 6317,10 грн. на лікування та розвиток малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Направили до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Направили до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього (а.с.6) і, на підставі ст.180 Сімейного Кодексу України, відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. Як розяснено п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки відповідач ухиляється від обов`язку щодо утримання дитини, право позивача на стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає захисту судом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 182 СК України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] працює в ТОВ «Новини 24 години», займає посаду кур`єра, загальна сума доходу за період з 01.04.2019 р. по 31.03.2020 р. після утримання податків становить 82578,67 грн., згідно довідки про доходи №23 від 28.04.2020 р. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та матеріальним становищем сторін, а також виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За таких обставин, з розрахунку на одну дитину та урахуванням того, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, батько участі в матеріальному забезпеченні дитини не приймає, домовленості між батьками про сплату аліментів не досягнуто, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі ј частини від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто з 17 грудня 2019 року по [INFO] . Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно довідки №07 від 03 березня 2020 року, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Перлинка», за зайняття раннього розвитку дитини з січня 2020 р. по березень 2020 р. позивач сплатила 2525,59 грн., з яких 1500,00 грн. - за зарахування дитини до садочка, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.20-22). За проведення оперативного втручання щодо видалення дитині мигдалин та поліпів, відповідно до наданих квитанцій на придбання ліків, позивачем витрачено суму в розмірі 3791,50 грн. (а.с.23-25). Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача половину витраченої суми на розвиток та лікування малолітньої дитини в розмірі 3158,55 грн. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved