Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON] подав на розгляд суду позовну заяву до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Яблунівська селищна рада про усунення перешкод у користуванні заїзною дорогою. Позивач [PERSON] та його представники [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали повністю із підстав наведених у позовній заяві і просили його задовольнити. Із змісту позовних вимог [PERSON], вбачається, що він є власником житлового будинку № 56 та земельної ділянки розміром 0,0664 га. цільовим призначенням для обслуговування цього житлового будинку, що розташовані по вул. Шевченка у с-щі Яблунів Косівського району Івано-Франківської області. До цього господарства є єдина заїзна дорога з боку вулиці Мазепи. Дана дорога належить до доріг місцевого значення і є землею комунальної власності. Відповідачі у справі є сусідами позивача, які не бажають щоб позивач користувався цією дорогою та фактично протиправно захопили цю дорогу, а саме перегородили дорогу вантажним автомобілем та складували на дорозі дошки та різні будівельні матеріали. Такими діями відповідачі позбавили позивача можливості користування цією заїзною дорогою та доступу з господарства позивача до вулиці. На неодноразові вимоги позивача забрати з дороги вантажний автомобіль, будівельні матеріали та не чинити позивачу перешкод у використанні заїзної дороги, відповідачі не реагують. За зверненням позивача до селищної ради про захист від незаконних посягань відповідачів на заїзну дорогу, яка належить до комунальної власності селища та є дорогою для заїзду до господарства позивача, це питання було розглянуто на засіданні комісії з земельних відносин, яка своїм рішенням від 11 червня 2016 року підтвердила факт неправомірних дій відповідачів та зобовязала їх забрати вантажний автомобіль, будівельні матеріали та не чинити перешкод у користуванні заїзною дорогою. Однак відповідачі не виконали цих зобовязань комісії. Позивач звернувся із цього приводу із заявою до Яблунівської селищної ради. 22 червня 2016 року, на черговій сесії депутатами Яблунівської селищної ради було прийнято рішення, яким зобовязано [PERSON] прибрати з проїзної частини дороги будівельні матеріали та автомобілі до 10 липня 2016 року. Але і це рішення відповідачі не виконали. Таким чином, відповідачі вчинили порушення прав позивача на користування заїзною дорогою загального користування і він потребує захисту від таких протиправних дій. Просив зобовязати [PERSON] та [PERSON], протягом тридцяти днів з моменту набрання рішенням суду законної сили, забрати вантажний автомобіль, деревяні дошки та інші будівельні матеріали з проїзної частини заїзної дороги з вулиці Мазепи до житлового будинку № 56 по вул. Шевченка у с-щі Яблунів Косівського району Івано-Франківської області, та зобовязати [PERSON] та [PERSON] надалі не йому, перешкод у користуванні заїзною дорогою з вулиці Мазепи до будинку № 56 по вул. Шевченка у с-щі Яблунів Косівського району Івано-Франківської області, а також стягнути з [PERSON], [PERSON], на користь позивача, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. і судові витрати на правову допомогу у розмірі 800,00 грн. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали. Суду пояснили, що підстав для задоволення позову немає. Просили відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю. Вказали, що на місці на якій позивачем зазначається про єдину заїзну дорогу до його господарства з боку вулиці Мазепи у с-щі Яблунів Косівського району нема дороги, а навпаки на тому місці є комунікації, два стави, лінії електропередач, газопровід, телефонні стовпи. Що спростовує твердження позивача про наявність дороги, оскільки там не може бути дороги з обєктивних обставин. Крім того, зазначили, що до господарства [PERSON] є заїзд з іншої вулиці. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Яблунівської селищної ради селищний голова [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, щодо задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.32). Допитаний у статусі свідка представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Яблунівської селищної ради секретар Яблунівської селищної ради [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що на місце виходила комісія і зобовязала відповідача [PERSON] забрати з проїзної частини по вулиці Мазепи в с-щі Яблунів будівельні матеріали та автомобілі. Відповідно до планів забудови земельних ділянок сторін, до господарства [PERSON] є заїзна дорога з вулиці Мазепи у с-щі Яблунів. Свідки землевпорядник Яблунівської селищної ради [PERSON], депутат Яблунівської селищної ради [PERSON], які були членами земельної комісії Яблунівської селищної ради що склала 11 червня 2016 року акт, у судовому засіданні вказали, що згідно з планом забудови земельних ділянок сторін, до господарства [PERSON] є заїзна дорога з вулиці Мазепи у с-щі Яблунів. Відповідачі на проїзну частину дороги до господарства [PERSON] поставили будівельні матеріали, дошки та розмістили свої автомобілі. Заслухавши сторони, свідків та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Суд встановив, що сторони у справі є сусідніми землекористувачами. Із копії договору дарування житлового будинку від 16 липня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 412, суд встановив, що [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] належний йому на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с-щі Яблунів, вул. Т. Шевченка № 56, Косівського району Івано-Франківської області, який розміщений на земельній ділянці площею 0,0664 га., кадастровий номер 2623655800:01:001:0346, а [PERSON] прийняв у власність (в дар) вказаний житловий будинок (а.с.5). Право приватної власності на вказаний житловий будинок зареєстровано приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу 16 липня 2015 року, що стверджується копією витягу № 50725807 сформованого 24 грудня 2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6). Згідно з копією договору дарування земельної ділянки від 16 липня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 413, суд встановив, що [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,0664 га., кадастровий номер 2623655800:01:001:0346, що знаходиться у с-щі Яблунів вул. Т.Шевченка, Косівського району Івано-Франківської області, а [PERSON] прийняв у власність (в дар) вказану земельну ділянку (а.с.7, 82). Право приватної власності на вказану земельну ділянку зареєстровано приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу 16 липня 2015 року, що стверджується копією витягу № 40733136 сформованого 16 липня 2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.8). Із акту складеного земельною комісією Яблунівської селищної ради 11 червня 2016 року суд встановив, що комісія розглянувши заяву чотирьох жителів с-ща Яблунів про вїзд до будинку по вул. Шевченка, про перешкоджання [PERSON] в заїзді до житлового будинку, який знаходиться по вул. Шевченка, с-ще Яблунів, вирішила зобовязати вказаних чотирьох жителів включно з [PERSON], прибрати з проїжджої частини вул. Мазепи, будівельні матеріали та автомобілі і не перешкоджати в користуванні проїжджою частиною [PERSON] (а.с.11). Із рішення сесії Яблунівської селищної ради від 22 червня 2016 року Про вирішення конфлікту суд встановив, що розглянувши заяву [PERSON] про конфліктну ситуацію з сусідом [PERSON], щодо користування вулицею, сесія Яблунівської селищної ради вирішила згідно з актом постійної комісії з питань земельних відносин, екології та сільськогосподарського виробництва і розглянувши викопіювання земельної ділянки органу містобудування та архітектури, зобовязати [PERSON] прибрати з проїзної частини по вул. Мазепи в с-щі Яблунів будівельні матеріали та автомобілі до 10 липня 2016 року (а.с.12). Оглянутими в судовому засіданні трьома фотографіями підтверджується, що на проїзній частині заїзної дороги з вулиці Мазепи до житлового будинку № 56 по вул. Шевченка у с-щі Яблунів Косівського району Івано-Франківської області знаходиться вантажний автомобіль, деревяні дошки та інші будівельні матеріали (а.с.14). Крім того підтвердженням того, що до господарства [PERSON] є єдина заїзна дорога з боку вулиці Мазепи у с-щі Яблунів Косівського району, підтверджується оглянутими в судовому засіданні копією будівельного паспорту на забудову земельної ділянки в с-щі Яблунів по вул. Шевченка 56, Косівського району складеного районним архітектором у м. Косів у 2015 році, зокрема схеми забудови земельної ділянки (а.с.9, 9-зворот, 58-90), копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 851751 від 10 червня 2009 року виданого [PERSON] (а.с.10, 10-зворот). Тому надані відповідачем [PERSON] письмова відповідь заступника начальника Косівського відділення Снятинського КЕГГ з технічних питань № IF-ЛВ-4710-0916 (а.с.96) і письмова відповідь директора філії ПАТ «Косівський РЕМ» (а.с.97), а також фототаблиці (а.с.106-109) суд не вважає такими, що спростовують наявність дороги у зазначеному місці, а стосуються питань газопостачання та електропостачання на місці заїзду до господарства [PERSON], а не предмета позову. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається зі змісту\~ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з розясненням, що міститься в абз. 6 п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Отже, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 551,20 грн., відповідно до квитанції № ПН112 від 01 серпня 2016 року у розмірі 551,20 грн. (а.с.1), підлягає стягненню з відповідачів, у розмірі по 275,60 грн., з кожного, а судові витрати на правову допомогу, сплачені позивачем у розмірі 800,00 грн., відповідно до квитанції № 0187720 від 01 серпня 2016 року про надання правової допомоги адвокатом [PERSON] (а.с.22), підлягає стягненню з відповідачів у розмірі по 400,00 грн., з кожного.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі наведеного, ст. 152 ЗК України, ст. 13, 16 ЦК України,

Outcome: approved