Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

[PERSON] ( надалі позивач) 18 лютого 2015 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON], які народились в один день - [INFO] року народження, в якому просить суд стягнути з батька дітей аліменти на їх утримання сина в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку, доходу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем з 2002 року проживали без реєстрації шлюбу, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, від фактичного шлюбу мають сина та доньку, батько дітей не надає матеріальної допомоги на їх утримання, згоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Вказує, що нікому іншому відповідач аліменти не сплачує, інших утриманців не має, працездатний, може працювати та надавати матеріальну допомогу на дітей. В судове засідання позивач не з'явилась, в заяві до суду на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини. Відповідач в судове засідання також не з'явився, будучи повідомленим про дату розгляду в суді. Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату розгляду справи в суді, оскільки поштові відправлення повернулись до суду з відміткою про особисте отримання повістки. Дослідивши докази, що є в матеріалах справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3 - 15, 17-20, 84, 180-182 Сімейного кодексу України, Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. Суд вважає що позов підлягає задоволенню частково, оскільки батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а відповідач від такого обов'язку ухиляється та не надає допомоги на їх утримання. Приймаючи до уваги матеріальне забезпечення відповідача, наявність на утриманні позивача двох малолітніх дітей, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на їх утримання. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання двох дітей, не в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку, доходу на утримання дитини щомісячно, як просить позивач, а в розмірі визначеному законом, саме 1/3 частину з усіх видів заробітку, доходу відповідача на утримання двох дітей, як визначено законодавством. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, працює, іншим особам аліменти не сплачує, а тому зобов'язаний утримувати дітей до повноліття. Суд також приймає до уваги, що позивач не має доходу, необхідного для витрат на забезпечення її та дітей їжею та достатніх витрат на прожиття, а діти потребують матеріальної допомоги, яку відповідач має змогу надати. Приймаючи до уваги відсутність доказів про доходи відповідача, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, доходу але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання кожної дитини щомісячно. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: partial