Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

[PERSON], яка діє через свого уповноваженого представника [PERSON], звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати недійсною заяву від 06.10.2015 року, подану нею до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області про скасування її заяви при прийняття спадщини після померлого [PERSON] та про відмову від спадщини після нього на користь [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] в с. Уди Золочівського району Харківської області помер [PERSON]. За життя [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено секретарем Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області, за яким все належне йому майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося і все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він, згідно із законом, буде мати право, заповів [PERSON] Починаючи з січня 2006 року по день смерті [PERSON] [PERSON] спільно проживала з останнім, хоча спадкодавець перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Після смерті [PERSON] [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини до Золочівської державної нотаріальної контори та у відповідь отримала лист від 23.09.2015 р. за № 1129/02-14 від державного нотаріуса Борисенко К.В. з повідомленням, що її заява про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] зареєстрована в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №535 та долучена до матеріалів спадкової справи № 251/2015. Рідна сестра померлого [PERSON] - [PERSON], яка є дружиною та матір'ю відповідачів [PERSON] та [PERSON], також звернулася в межах встановленого діючим законодавством України процесуального строку для прийняття спадщини із заявою про прийняття спадщини до Золочівської державної нотаріальної контори. Дізнавшись про наявність заповіту [PERSON] та про звернення [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, [PERSON], застосовуючи психологічний тиск та погрози, змусила звернутися 06 жовтня 2015 року до Золочівської державної нотаріальної контори із заявою про скасування заяви позивача про прийняття спадщини після померлого [PERSON] та відмову від спадщини після нього на користь його першої дружини - відповідача [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] в смт. Золочів Харківської області. Після неї спадкоємцями стали відповідачі - її чоловік [PERSON] та її донька [PERSON], що постійно проживали разом з нею за вищевказаною їх адресою. З метою захисту свого права на спадщину після [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, оскільки подана нею заява про відмову від спадщини не відповідала її дійсній волі та подана під примусом. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання 07.08.2017 не з'явилися, надали заяви про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за їх відсутності. В попередніх судових засіданнях даний позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Додатково пояснили, що [PERSON] станом на 6 жовтня 2015 року хворіла на онкологічне захворювання, перебувала у пригніченому стані і не витримала психологічний тиск [PERSON], яка телефонувала і погрожувала розповісти таємні подробиці її життя, та написала заяву про відмову від спадщини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання 07.08.2017 не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та про визнання позовних вимог у повному обсязі. В попередніх судових засіданнях надали пояснення, що є спадкоємцями [PERSON], про обставини розмов останньої із [PERSON] їм невідомо, на спадщину після смерті [PERSON] не претендують, проти задоволення позову не заперечували, визнавши його. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання 07.08.2017 також не з'явився,. подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позовних вимог. В попередніх судових засіданнях пояснив, що [PERSON] станом на день смерті [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із останнім, але тривалий час спільно не проживали. [PERSON], як дружина померлого має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] Представник третьої особи - Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з'явився. Державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області в порядку виконання обов'язків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Борисенко К.В. подано заяву про розгляд справи за відсутності представника контори та при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області, актовий запис №09 (а.с.49). 24.03.2015 року [PERSON] складено заповіт, за яким все належне йому майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося і все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він, згідно із законом, буде мати право, заповів [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS]. Заповіт посвідчено секретарем Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області Мигалевич В.А., зареєстровано в реєстрі за №43 (а.с.48 звор.). 22 вересня 2015 року позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, подала заяву до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 47). 02.10.2015 року [PERSON], [INFO], яка є сестрою померлого, на підставі ст.1262 ЦК України також подала заяву до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області про прийняття спадщини після [PERSON] (а.с. 51 звор.). 06.10.2015 року [PERSON] подала заяву до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області про відмову від спадщини після [PERSON] на користь [PERSON] та про скасування своєї заяви про прийняття спадщини за заповітом від 22.09.2015 року (а.с. 53). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00018329132 від 08.07.2017 року 02.08.1999 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], Удянською сільською радою Золочівського району Харківської області зареєстровано шлюб., про що також свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с.98-99, 59). 27.07.2015 року [PERSON] довіреністю, посвідченою Липчанською сільською радою Хустського району Закарпатської області, уповноважено [PERSON] на представництво її інтересів у відповідній нотаріальній конторі з питань оформлення спадкових прав після [PERSON] (а.с.56 звор.). 02.10.2015 року за вих. №1178/01-16 Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області на адресу [PERSON] надіслано лист з роз'ясненням порядку звернення щодо оформлення спадщини (а.с.60). Відомості про вчинення відповідних дій [PERSON] чи [PERSON] у матеріалах спадкової справи №251/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON], витребувані на підставі ухвали Золочівського районного суду Харківської області від 27.04.2017 року, відсутні. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. В силу ч.1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже, відмова від спадщини є безумовною та беззастережною. Якщо у спадкоємця протягом шести місяців з дня відкриття спадщини виникає бажання отримати спадщину, то він або його представники можуть відкликати заяву про відмову від спадщини та в встановленому законом порядку подати заяву про прийняття спадщини. Відмова від спадщини на користь іншого спадкоємця має носити добровільний характер та повинна бути здійснена згідно правил про дійсність правочинів. Тобто заява повинна бути здійснена особою, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, в момент здійснення заяви особа не повинна знаходитись під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини. Якщо така заява мала місце, то вона в судовому порядку може бути визнана недійсною. Згідно ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За приписами статті 216 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу, тобто недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відмова від спадщини - це односторонній правочин, а згідно ч.1 ст.231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається недійсним. Як роз'яснено у п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними » №9 від 06 листопада 2009 року при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК України), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов'язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі. Згідно з п. 25 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. У разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених статтями 225, 229-231, 233 ЦК України. Згідно довідок Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області від 10.06.2016 року № 02-16/147, від 29.05.2017 р. №02-16/145 та від 07.07.2017 року №02-16/178 [PERSON] проживала з [PERSON] у незареєстрованому шлюбі з 2006 року по день смерті останнього - 05.04.2015 р. за адресою: [ADDRESS]. Вели спільне господарство та мали спільний бюджет. За даною адресою був зареєстрований лише [PERSON] Судом було встановлено, що позивач [PERSON] під впливом насильства - психологічного тиску з боку [PERSON], перебуваючи в глибокій емоційній депресії внаслідок онкологічного захворювання, відмовилася від спадщини на користь його дружини - [PERSON], яка спадщину не прийняла. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO], спадщину після [PERSON] прийняла, але її спадкоємці - [PERSON] та [PERSON] не бажають приймати спадщину, яку успадкувала [PERSON] після смерті [PERSON], не наполягають та не заперечують проти прийняття спадщини [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON], представник відповідача [PERSON] [PERSON] визнали позов, про що подали письмові заяви. Згідно ч.1, 4 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом роз'яснено відповідачам наслідки визнання позову, перевірено повноваження представника [PERSON] на визнання позову, та встановлено, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки на момент звернення до нотаріуса позивач при учиненні нею одностороннього правочину - подання заяви про відмову від спадщини, діяла проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї психічного тиску з боку сестри спадкодавця - [PERSON], та враховуючи невчинення дій щодо прийняття спадщини з боку [PERSON], визнання позову відповідачами, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved