Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. У позові вказувала, що 23.01.2015 року уклала шлюб з [PERSON] і прийняла його прізвище, її дошлюбне прізвище [PERSON]. Шлюб зареєстрований у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №04. У шлюбі 17.04.2015 року народився син [PERSON], який проживає є нею. Посилалася на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося по причині відсутності взаєморозуміння, він зловживає спиртним, не дбає про матеріальне забезпечення сімї, безпричинно влаштовує сварки. Все проходить у присутності дитини, що негативно впливає на її виховання, психічний стан та здоров'я. Вказана поведінка відповідача привела до припинення сімейно-шлюбних відносин і як подружжя не проживають. Вона прийшла до висновку, що примирення між ними неможливе, їх сімя розпалася з вини відповідача, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. Майном, що було придбано за час спільного проживання поділять добровільно, спору про місце проживання сина немає. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований 23.01.2015 року у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради, актовий запис №04, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутності, позовну вимогу про розірвання шлюбу підтримує повністю та відновити дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві просив справу розглядати у його відсутності, позов про розірвання шлюбу визнає повністю, на примирення не погоджується. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 23.01.2015 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради Вижницького району, актовий запис №04, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія І-МИ №102442 від 23.01.2015 року, виданого виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. У шлюбі 17.04.2015 року народився син, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серія І-МИ №220371 від 21.04.2015 року, виданого виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, спільно не проживають, не підтримують сімейних відносин, спільного господарства не ведуть, на примирення не згідні, позивач довела, а відповідач визнав, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, їх сімя розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача судового збору відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved