Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] у вересні 2019 року звернулась до суду із позовом, згідно якого просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 7000 грн. з індексацією відповідно до закону, щомісячно починаючи з 22 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з вона перебувала у шлюбі з відповідачем у якому [INFO] народився син - [PERSON] , який від народження і до теперішнього часу проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.10.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно постанови Київського апеляційного суду рішення про розірвання шлюбу набрало законної сили 21.08.2019 року. В порядку досудового врегулювання спору та законодавчого врегулювання питання щодо незалежного здійснення батьківських прав [PERSON] направила проект договору про здійснення батьківських прав, але пропозицію [PERSON] залишив поза увагою. Так як, [PERSON] проживає разом з малолітньою дитиною на орендованій квартирі, а [PERSON] має стабільний дохід, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 04 вересня 2019 року у справі відкрито провадження, відповідно до положень ст.ст. 19,274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У встановлений строк, відповідач будучи повідомлений належним чином, надав відзив на позов. Просив відмовити у задоволенні позову щодо стягнення 7 000,00 грн. зв`язку з тим що він добровільно надає матеріальну допомогу на дитину в розмірі 3000 грн., а також купує необхідні речі. Зазначає, що має на утриманні вагітну дружину, а тому не має змоги сплачувати аліменти в такому розмірі. За таких обставин, просить прийняти рішення про стягнення з нього суми у розмірі 3 000,00 грн., що відповідає вимогам чинного законодавства. У відповідь на відзив позивач вказала на те, що станом на день подачі позову відповідач є власником трьох квартир в м. Києві та автомобіль, що має бути враховано при розгляді справи відповідно до положень ст. 182 СК України. В той час, позивач не має свого житла і має його винаймати. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Встановлено, і не заперечується відповідачем, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.10.2018 року. Також встановлено, що від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що після розірвання шлюбу дитина проживає разом із матір`ю - позивачем по справі [PERSON] . Позивач зазначає, що батько дитини [PERSON] надає матеріальну допомогу на утримання спільного сина, але коштів на утримання сина не достатньо. Так як, [PERSON] має стабільний дохід та відповідно до наданої інформації з Єдиного державного реєстру МВС від 26.03.2019 року придбав автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «TIGUAN» вартістю 307 693, 29 грн., то аліменти на утримання дитини в розмірі 7000 грн. не будуть впливати на його матеріальний стан. За довідками наданими позивачем - інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на праві власності [PERSON] належать частини квартир у м. Києві. Нерухоме майно зареєстроване за відповідачем потягом 2013р., 2016 та 2019 р. р. Відповідач [PERSON] у відзиві зазначає, що добровільно надає матеріальну допомогу в розмірі 3000 грн., купує необхідні речі. Вказує, що має на утриманні вагітну дружину, а тому не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, запропонованому позивачем. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує , зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до ч .2 ст. 182 СК України. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати, відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України.. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлюється Законом України про держаний бюджет на відповідний рік. Так, ст. 7 Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Приймаючи рішення по суті спору, суд має наголосити на наступному. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вимог чинного законодавства України, а саме положень СК України, обов`язок утримувати дитину мають обидва батьків. Так, як встановлено спільна дитина сторін, і дана обставина не заперечується відповідачем, проживає з матір`ю - позивачем по справі. Слід зазначити, що виконання батьком обов`язків щодо утримання дитини після розірвання шлюбу, не позбавляє позивача права та можливості отримувати аліменти за рішенням суду. Вказуючи на обставини, що відповідно до положень СК України, мають бути враховані під час прийняття рішення щодо розміру аліментів, відповідач [PERSON] надав докази перебування з 22.06.2019 р. у шлюбі з [PERSON] , яка перебуває у стані вагітності. Разом з тим, відповідачем не спростовані доводи [PERSON] щодо можливості надавати допомогу на утримання дитини у розмірі, зазначеному у позові, зважаючи на придбання нерухомого майна потягом останніх років. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, відповідно до ст. 80 ЦПК України. Зважаючи на те, що обоє батьків мають обов`язок утримувати дитину, оскільки малолітній син проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Статею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За таких обставин стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини має відбуватися з 28.08.2019 року - дати звернення до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved