Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із позовом до територіальної громади в особі Рудненської селищної ради, в якому просять визнати за [PERSON] право власності на ? частини житлового будинку за адресою: м.Львів-Рудно, вул.Лісна, 53 та на ? земельної ділянки, площею 0,028 га (з розмірами периметру згідно Додатку №1 до висновку будівельно-технічної експертизи: 7,0; 20,30; по будинку: 7,36; 5,95; по господарській будівлі: 38,76) для обслуговування житлового будинку, яка розташована по вул.Лісній, 53 в м.Львів-Рудно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на ? частини житлового будинку за адресою: м.Львів-Рудно, вул.Лісна, 53 та на ? земельної ділянки, площею 0,028 га (з розмірами периметру згідно Додатку №1 до висновку будівельно-технічної експертизи: 7,0; 20,30; по будинку: 7,36; 5,95; по господарській будівлі: 38,76) для обслуговування житлового будинку, яка розташована по вул.Лісній, 53 в м.Львів-Рудно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Свої позовні вимоги мотивують тим, що вони, як дружина і син померлого [PERSON] є спадкоємцями за законом після його смерті. У відповідності до ст.1219 ЦК України спадкоємцями було зареєстровано право на спадщину: витяг про державну реєстрацію прав № 35224110 від 20.08.2012р. на ім?я [PERSON] про реєстрацію права власності на 1/10 частку будинку №53 по вул.Лісній у смт.Рудне м. Львова; витяг про державну реєстрацію прав № 35224226 від 20.08.2012р. на ім?я [PERSON] про реєстрацію права власності на 1/10 частку будинку №53 по вул.Лісній у смт.Рудне м.Львова. При оформленні спадщини були враховані правовстановлюючі документи, які були у спадкодавця без врахування того, що будинковолодіння було розділено відповідно до ухвали про закриття провадження у справі в звязку з визнанням мирової угоди, прийнятої 18.05.2007 року Залізничним районним судом м.Львова, а згідно рішення виконкому Рудненської селищної ради № 113 від 18.07.2007 р. 4/5 частині будинку, що належить [PERSON], присвоєно новий номер №53а та зареєстровано за реєстраційним номером 21425107 на підставі свідоцтва про право власності від 14.12.2007 року. За 1/5 частиною будинку залишено поштовий номер 53, проте свідоцтво про право власності [PERSON] за життя не встиг переоформити. Дана обставина унеможливила подальшу реєстрацію права власності спадкоємцями на будинковолодіння №53 по вул.Лісній у смт.Рудно м.Львова із врахуванням розподілу, проведеного у 2007 році згідно мирової угоди. У свідоцтві про право на спадщину вказувалось, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] успадковують по 1/2 частки у спадщині, яка складається з 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться на вулиці Лісній в смт.Рудне м.Львова, будинок №53. При цьому зазначають, що за час свого життя померлий не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за адресою: вул.Лісна в м.Львів-Рудно у відповідності до ухвали про закриття провадження у справі в звязку з визнанням мирової угоди, прийнятої 18.05.2007р. Залізничним районним судом м. Львова у справі №2-1862 2007р. та виготовити на власне імя державний акт на право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову не заперечила, крім того, як вбачається із надісланої на адресу суду заяви №319/вих. від 08.06.2015 року Рудненська селищна рада не заперечує проти позову та визнання за позивачами права власності на земельну ділянку по вул.Лісна, 53 в смт.Рудно в порядку спадкування після смерті [PERSON], якщо інших спадкоємців немає (а.с.44а). Третя особа - [PERSON] державна нотаріальна контора, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не направила в суд свого представника, при цьому до суду подано заяву за підписом завідуючої нотконтори, в якій вона просить проводити розгляд справи за відсутності їх представника (а.с.44). Третя особа Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не направив в суд свого представника, при цьому до суду подано письмові пояснення, в якій зазначено, що відділ діє винятково в межах, визначених законом, а тому державна реєстрація буде проведена на підставі рішення суду (а.с.41-42). Треті особи [PERSON] та [PERSON], які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи, в судове засідання не зявилися, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не подали і про причини своєї неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Судом встановлено, що[PERSON] помер 25.06.2007 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ №101732 від 06.12.2007 року (а.с.6). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до положення ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВРР №146083 від 20.04.2012 року спадкоємцями [PERSON] є його син [PERSON], [INFO] (а.с.9, 10, 11) та дружина [PERSON], [INFO] (а.с.7, 8, 12), та засвідчено, що спадщина складається із 1/5 частини житлового будинку №53 з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться на вул.Лісній в м.Львів-Рудно, що належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Руднеською селищною радою народних депутатів 11.10.2002 року. Даний будинок (реєстраційний номер 2587688), позначений в плані (А-1) в цілому складався з восьми житлових кімнат та кухні загальною площею 195,4 кв.м., та житловою площею 71,1кв.м. (а.с.13). Згідно витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі №30250329 20.04.2012 року та №30250415 від 20.04.2012 року та витягів про Державну реєстрацію прав №35224110 від 20.08.2012 року та №35224226 від 20.08.2012 року [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить на підставі вказаних свідоцтв про право на спадщину за законом по 1/10 частини житлового будинку №53 по вул.Лісній в м.Львів-Рудно (а.с.14-18). Разом з тим, при оформленні позивачами спадщини були враховані правовстановлюючі документи, які були у спадкодавця, без врахування того, що будинковолодіння було розділено відповідно до ухвали про закриття провадження у справі в звязку з визнанням мирової угоди, прийнятої 18.05.2007р. Залізничним районним судом м. Львова у справі №2-1862 2007р. (а.с. 18-21), а згідно рішення виконкому Рудненської селищної ради № 113 від 18.07.2007р. на 4/5 частини будинку, що належить згідно вказаної ухвали [PERSON] присвоєно новий номер №53а (а.с.22) та зареєстровано за реєстраційним номером 21425107 на підставі свідоцтва про право власності від 14.12.2007р. (а.с.23). За 1/5 частиною будинку залишено поштовий номер 53 в цілому, свідоцтво про право власності померлий [PERSON] на цю частину будинку, яка належала йому згідно проведеного поділу, не встиг переоформити. Також встановлено, що у звязку з наведеними обставинами позивачі не змогли зареєструвати право власності. Як видно із рішення державного реєстратора № 14506637 від 17.07.2014 року (а.с. 24)згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 2587688 зареєстровано житловий будинок загальною площею 41, 1 кв.м., житловою площею 15,3 кв.м. у м. Львові смт. Рудно по вул. Лісна, номер 53. В технічний опис внесено зміни на підставі проведеного розподілу домоволодіння. Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальним правилом, закріпленим в ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У відповідності до ст.1299 ЦК України (в редакції, яка діяла на день виникнення спірних правовідносин), якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Як вбачається із розяснень, даних в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ №5 від 04.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). З матеріалів справи і пояснень сторін встановлено, що треті особи [PERSON] і [PERSON] є дітьми померлого, які не прийняли спадщини, з відповідними заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріуса не зверталися, а натомість при оформленні спадщини були повідомлені нотаріусом та жодних заперечень не подавали. Таким чином, об?єктом спадкування із врахуванням розподілу є будинок № 53 по вул. Лісній у смт. Рудне м.Львова, загальною площею 41,1 кв.м., житловою площею 15,3 кв.м., а відтак після розподілу будинковолодіння спадкоємцям [PERSON] і [PERSON], які прийняли спадщину і отримали відповідне свідоцтво ще у 2012 році, що ніким не оспорювалось, належиться по 1/2 частки будинку № 53 по вул. Лісній у смт.Рудно м.Львова в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Відтак, враховуючи наведені встановлені судом обставини, позов в цій частині є підставним, грунтується на законі і підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги позивачів про визнання за ними права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, то, розглядаючи таку, суд виходить з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, померлий [PERSON] на підставі рішення виконкому Рудненської селищної ради народних депутатів №51 від 17.07.1996 року отримав земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,14 га, яка розташована на вулиці Лісній в смт.Рудно м.Львова, державний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ 802075 (а.с. 26). Згідно з ухвалою про закриття провадження у справі в звязку з визнанням мирової угоди, прийнятої 18.05.2007 року Залізничним районним судом м.Львова у справі №2-1862 2007р. за [PERSON] було визнано право власності на 4/5 земельної ділянки, що належала [PERSON] згідно вказаного державного акту про право власності на землю. За [PERSON] залишено 1/5 земельної ділянки з наступними розмірами по периметру згідно Додатку №1 до висновку будівельно-технічної експертизи: 7,0; 20,30; по будинку : 7,36; 5,95; по господарській будівлі: 38,76. [PERSON] було виготовлено свідоцтво про право власності на землю відповідно до реального розподілу відповідно до вищезазначеної ухвали та отримано Державний акт на право власності серія ЯЖ 927697 на земельну ділянку площею 0,112 га, кадастровий номер 4610165500:02:001:0138 за адресою: смт.Рудно, вул.Лісна, 53а (а.с. 27). Однак, за час свого життя померлий [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку у відповідності до вказаної ухвали суду від 18.05.2007 року та виготовити на власне імя державний акт на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи те, що померлим не було зареєстровано право на земельну ділянку згідно з ухвалою про закриття провадження у справі в звязку з визнанням мирової угоди, прийнятої 18.05.2007р. Залізничним районним судом м. Львова, тому позивачі не мають можливості оформити дану земельну ділянку в порядку спадкування в нотаріальному порядку. Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою була надана відмова про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку вих.№1808/02-14 від 29.08.2014р., із посиланням на те, що частки співвласників земельної ділянки є невизначеними (а.с. 28). За таких обставин, суд вважає, що земельна ділянка, площею 0,028 га (з розмірами по периметру згідно Додатку №1 до висновку будівельно-технічної експертизи:7,0; 20,30; по будинку: 7,36; 5,95; по господарській будівлі: 38,76) для обслуговування житлового будинку, яка розташована по вул.Лісній, 53 в м.Львів-Рудно належала спадкодавцю відповідно до ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 18.05.2007 року, відповідно входить до складу спадкового майна і позивачі мають право, відповідно до наведених положень закону, на таке майно в порядку спадкування, проти чого не заперечив представник відповідача у суді. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи із наведеного, враховуючи встановлені обставини, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] та [PERSON] підставний і підлягає задоволенню.

Outcome: approved