Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) 30.06.2021 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис\~№ 12984\~від 12.03.2021\~року (надалі\~ виконавчий\~напис),\~вчинений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу \~ Остапенком\~Євгеном Михайловичем\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінпром маркет»(надалі-\~відповідач) заборгованості в розмірі 26662,50 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на примусовому виконанні державного виконавця Вараського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Міщенко О.М. перебуває виконавче провадження № 67511894 з примусового виконання виконавчого напису № 12984 від 12.03.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~ \~ОстапенкомЄ.М. про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 26662,50\~грн. Позивачу не було відомо про вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису № 12984\~від 12.03.2021\~рокупро стягнення з позивача в користь відповідача заборгованості за кредитним договором та про існування такого виконавчого напису, а також про існування кредитного договору № 0679651714 від 20.04.2018 року. Про існування виконавчого напису позивач дізнався 10.06.2021 року після ознайомлення з постановою від 07.06.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67511894. Зазначає, що виконавчий напис № 12984\~від 12.03.2021\~рокувчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення коштів є неправомірним. Зокрема, відповідачем нотаріусу не було надано належні документи на підтвердження безспірності вимог, тому нотаріусом не було дотримано вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Окрім того, позивач не визнає факту укладення кредитного договору № 0679651714 від 20.04.2018 року та відповідно існування заборгованості зазначеної у виконавчому написі. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, однак представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача, який належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, які належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання повторно не з`явилися. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено з копії виконавчого напису, що відповідач обґрунтовує виникнення зобов`язань та відповідно заборгованості у позивача перед відповідачем на підставі відступлення права вимоги на користь відповідача Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», згідно Договору факторингу № 250121 ФК від 25.01.2021 року, якому, в свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №25/01/21 від 25.01.2021 року, якому, в свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», на підставі Договору факторингу № 26032019 від 26.03.2019 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 0679651714 від 20.04.2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та позивачем [PERSON] . Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачем заперечується факт укладення Кредитного договору № 0679651714 від 20.04.2018 року та існування заборгованості перед відповідачем за вказаним договором. Приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~ Остапенком\~Є.М.12.03.2021\~року вчинено\~виконавчий напис,\~ зареєстрований\~в реєстрі\~за №12984,\~про стягнення\~на користь відповідача з позивача заборгованості не сплаченої в строк за Кредитним договором № 0679651714 від 20.04.2018 року. Згідно з виконавчим написом, період за який провадиться стягнення з 25.03.2019 року по 12.03.2021 року. Загальна сума, що підлягає стягненню, складає 26662,50 грн., з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн.,заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією 21612,50 грн. та плати за вчинення виконавчого напису 50 грн. У виконавчому написі зазначено, що він вчинений на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. 07.06.2021 року державним виконавцем Вараського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Міщенко О.М. відкрито виконавче провадження № 65711894 про примусове виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості на загальну суму 26662, 50 грн., виконавчого збору на суму 2666,25 грн. та витрат виконавчого провадження 250 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею\~18 ЦК України\~передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі «Порядок вчинення нотаріальних дій», «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Пунктом 1 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п 3.1 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, хоча обов`язок доказування та подання доказів покладений на сторони, відповідно до ст.12 та ст.81 ЦПК України. Зважаючи на те, що в матеріалах справи відомості щодо безспірності заборгованості за Кредитним договором № 0679651714 від 20.04.2018 року відсутні, доказів протилежного суду не надано, то суд вважає, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що виконавчий напис за реєстровим № 12984, вчинений 12.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч.7\~ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved