Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . При житті батько 25 січня 2008 року склав заповіт, відповідно до якого Ѕ частину житлового будинку під [ADDRESS] заповідав - дочці [PERSON] . Спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України після смерті батька позивачка прийняла шляхом подання у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу. 19 вересня 2018 року приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецька О.Ю. видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна - 12/25 часток житлового будинку під [ADDRESS] , є [PERSON] .. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1116127605206. 13/25 часток житлового будинку під [ADDRESS] належать моїй сестрі [PERSON] . Житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці площею 0,1336 га, кадастровий номер 0520655300:02:008:0124, за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.10.2013 року належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 182170305206. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.10.2013 року розмір часток кожного співвласника у праві власності на земельну ділянку не визначено. Тому необхідно визначити частки [PERSON] та [PERSON] у майні, що було у їх спільній сумісній власності, а саме: земельній ділянці площею 0,1336 га, кадастровий номер 0520655300:02:008:0124, за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки батькові позивачки [PERSON] належало на праві власності 12/25 часток житлового будинку під [ADDRESS] , а сестрі [PERSON] - 13/25 часток вказаного будинку, відповідно їх частки у праві власності на земельну ділянку становлять 12/25 і 13/25. Оскільки [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 вересня 2018 року набула право власності на 12/25 часток житлового будинку під [ADDRESS] , до позивачки згідно з вимогами закону перейшло право власності на 12/25 часток земельної ділянки площею 0,1336 га, кадастровий номер 0520655300:02:008:0124, за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З огляду на вищевикладене позивачка звернулась з даним позовом до суду, яким просять визначити частки у праві спільної сумісної власності для подальшої реєстрації права власності. В судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач [PERSON] надала суду заяву, згідно якої справу просить слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовільнити. Змін та доповнень не має. Представник позивача адвокат Байдак В.Г. надав суду заяву згідно якої позов підтримує в повному обсязі та просить його вимоги задовольнити, змін та доповнень не має, справу просить слухати за його відсутності та відсутності позивача [PERSON] . Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, слухання справи просить проводити за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер батько сторін [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). При житті [PERSON] 25 січня 2008 року склав заповіт, відповідно до якого Ѕ частину житлового будинку під [ADDRESS] заповідав - дочці [PERSON] (а.с.13). 19 вересня 2018 року приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецька О.Ю. видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна - 12/25 часток житлового будинку під [ADDRESS] , є [PERSON] . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1116127605206 (а.с.17,18,19-20). Житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці площею 0,1336 га, кадастровий номер 0520655300:02:008:0124, за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.10.2013 року належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 182170305206 (а.с. 19,20,21,22). Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки ТОВ «ВІТ-ОКС» вартість земельної ділянки площею 0,1336 га станом на 01.07.2019 року складає 71700,00 гривень, відповідно вартість 12/25 часток земельної ділянки і ціна позову складає 34416 гривень (а.с.23-31). За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з частиною 1 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною 4 статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як зазначено у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем права власності і за таких обставин визнання права власності на майно є компетенцією суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved