Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] (далі - позивачі) звернулись до суду з позовом до Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області (далі - відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку, в якому вказують, що вони є власниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Право власності на вищевказану нерухомість підтверджується: свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого 04 листопада 2017 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області за реєстром № 1777, що зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04 листопада 2017 року, номер запису про право власності: 23186529, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна№ 1317999918247 та свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 04 листопада 2017 року Мітніцьким Ю.Г., приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області за реєстром №1778, що зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.11.2017 року, номер запису про право власності: 23186530, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1317999918247. Належний позивачам житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0.26 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства. Рішенням № 44 виконавчого комітету Андрушківської сільської ради від 26 листопада 1993 року, земельна ділянка площею 0.26 га по [ADDRESS] , була передана у приватну власність [PERSON] , попередньому власнику житлового будинку, яка не оформила на своє ім`я правовстановлюючі документи на вищевказану земельну ділянку. На підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 20 січня 1995 року державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області за реєстром № 98, [PERSON] , продала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, [PERSON] , спадкоємцями якого являються позивачі, відповідно до вищевказаних свідоцтв про право на спадщину. Але питання щодо земельної ділянки в договорі не вирішувалось через відсутність на неї документів. Вулицю «[ADDRESS]» в селі Андрушки, Попільнянського району, Житомирської області, рішенням сільської ради перейменовано на вулицю «[ADDRESS]». Позивачі просять визнати за ними: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , право власності, в рівних частках за кожним, на земельну ділянку загальною площею 0.26 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та ведення особистого селянського господарства, що розташована у [ADDRESS] . Позивачі в підготовче судове засідання не з`явились, в позовній заяві просили справу розглядати без їх участі. Представник відповідача Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з договору купівлі - продажу житлового будинку посвідченого 20 січня 1995 року державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори, [PERSON] продавець, передала, а [PERSON] , покупець, прийняла у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у селі Андрушки, Попільнянського району, Житомирської області. Будинок цегляний, критий желізом, загальний розмір жилої площі становить 43 кв. м., який знаходиться на земельній ділянці 0.26 га. Рішенням VI скликання 39 сесії Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області від 12 серпня 2015 року вулицю «[ADDRESS]» перейменовано на вулицю «[ADDRESS]». Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 04 листопада 2017 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області за реєстром № 1777, що зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04 листопада 2017 року, номер запису про право власності: 23186529, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна№ 1317999918247 та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим 04 листопада 2017 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області за реєстром №1778, що зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.11.2017 року, номер запису про право власності: 23186530, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1317999918247, [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зареєстрували своє право власності на нерухоме майно, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 листопада 2017 року, розмір частки по Ѕ за кожним. Рішенням Виконавчого комітету № 44 від 26 листопада 1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» виданого Андрушківською сільською радою Попільнянського району Житомирської області передбачено, що [PERSON] передану у приватну власність земельну ділянку площею 0.26 га, земельна ділянка розташована по [ADDRESS] . Відповідно до листа Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області від 16 березня 2020 року № 02-13/420, сільська рада не має правової підстави для передачі у приватну власність вищевказаної земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] , оскільки вона передана у приватну власність [PERSON] , попередньому власнику житлового будинку Згідно повідомлення № 245/02-14 від 17 листопада 2020 року приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, [PERSON] та [PERSON] відмовлено в оформленні спадкових прав і у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності [PERSON] на вищевказану земельну ділянку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частин 1, 2 статті 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частина 1 статті 81 Земельного Кодексу України визначає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Як вбачається з частини 1 статті 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Нормами статті 125 Земельного Кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації, цих прав, а відповідно до статті 126 цього ж Кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно до статті 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Частиною 1 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державний реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації. Таким чином, зібрані у справі докази, їх належна оцінка та враховуючи вимоги ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачами, права власності на вищевказану земельну ділянку площею 0.26 га.

Outcome: approved