Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] (с. Хороше Петропавлівського району Дніпропетровської області) звернувся з позовом до суду та, відповідно до уточненої позовної заяви, що надійшла до суду 22.02.2017р., просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта» (с. Хороше Петропавлівського району Дніпропетровської області) неотриману орендну плату за 2007-2009 роки в сумі 15 070, 76 грн., матеріальну шкоду, причиненої незаконним використанням земельної ділянки за період 2010-2012 роки в сумі 15 795, 20 грн., витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги фахівця в галузі права в сумі 5 000, 00 грн. та моральну шкоду в сумі 20 000, 00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що за умовами договорів оренди від 02.01.2005 року, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліта» та [PERSON], яка є бабою позивача, остання передала в оренду земельну ділянку загальною площею 9,9417 га, яка розділена на дві земельні ділянки, строком на 5 років. [INFO] [PERSON] померла, залишивши заповітне розпорядження щодо спадкування спірної земельної ділянки загальною площею 9,9417 га. Правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку позивач отримав лише 12.12.2012р. на підставі рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12.12.2012 року. Зазначав, що договір оренди на вказаних земельних ділянок, між померлою [PERSON] та ТОВ «Еліта» закінчився у 2010 році, проте до 2007 року відповідач виплачував йому орендну плату за користування земельною ділянкою. 24.12.2013 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про виплату орендної плати за період 2007 року по 2009 рік, матеріальної шкоди, причиненої незаконним використанням земельної ділянки за період 2010-2012 роки, але відповідач йому відмовив, що і є причиною спору і зумовило позивача звернутися до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали змінені позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на заперечення, наявні в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, 02.01.2005р. [PERSON] (с. Хороше Петропавлівського району Дніпропетровської області), як орендодавець, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта» (с. Хороше Петропавлівського району Дніпропетровської області), як орендар, уклали два договори оренди земельної ділянки (паю) (надалі-Договори оренди), за яким орендодавець, на підставі сертифікату від 12.05.1997 року, передала, а орендар прийняв в оренду дві земельні ділянки площею по 5,55 умовних кадастрових гектарів кожна, розташованих на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Початок дії договорів є 1 лютого 2005 року, закінчення 31 грудня 2009 року. [INFO] [PERSON] померла. На випадок своєї смерті [PERSON] зробила заповітне розпорядження, яким [PERSON] та позивачу заповіла сертифікати на право земельної частки (паю). Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12.12.2012 року за позивачем було визнано право власності на земельну ділянку площею 9,9417 га, яка розташована на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] На підставі даного рішення суду реєстраційна служба Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвала за [PERSON] право власності на земельні ділянки площами 4,9706 га та 4,9711 га, місце розташування яких наведено вище. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.09.2013 року рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12.12.2012р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено [PERSON] в задоволенні позову до Хорошівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2015 року, яке набрало законної сили, за позивачем визнано право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку 9,9417 га, яка розташована на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області та яка належала спадкодавцю [PERSON] Позивач посилається на наявність боргу відповідача по орендній платі станом на 2009 рік, спричиненням відповідачем позивачу матеріальної шкоди, причиненої незаконним використанням земельної ділянки за період 2010-2012 роки, та спричиненням моральної шкоди в сумі 20 000, 00 грн. в зв'язку з вищевикладеним, що і є причиною спору. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ст.ст. 12, 13, 15, 20 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення, яке особа здійснює на свій розсуд у спосіб, передбачений законом або договором (ст. 16 ЦК України), залежно від змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідків, що спричинені цим порушенням. Способи можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до п. 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння (ст.ст. 391, 396 ЦК України). Як зазначалось вище, [INFO] [PERSON] померла, між тим, на випадок своєї смерті [PERSON] зробила заповітне розпорядження, яким [PERSON] заповіла сертифікати на право земельної частки (паю). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Виходячи з аналізу ст.ст. 1216, 1218, ч. 2 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223 ЦК України з моменту смерті особи до спадкоємців переходять права та обов'язки спадкодавця, які належали йому на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, враховуючи вищевикладене, до позивача перейшли всі права, які належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі і щодо отримання орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 02.01.2005 року, укладеного на строк до 31.12.2009 року. Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача боргу з орендної плати з урахуванням індексу інфляції, що безпосередньо передбачено п. 10 умов Договору оренди земельної ділянки, заявлені правомірно та підлягають задоволенню. Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги фахівця в галузі права в сумі 5 000, 00 грн., як такі, що підтверджуються матеріалами справи та не суперечать вимогам чинного законодавства. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, причиненої незаконним використанням земельної ділянки за період 2010-2012 роки в сумі 15 795, 20 грн. та моральної шкоди в сумі 20 000, 00 грн., суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ч. 2 ст. 57 ЦПК України). Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як встановлено в судовому засіданні, представник відповідача не визнає позовні вимоги в повному обсязі та заперечує проти їх задоволення в тому числі по причині, що позивачем не надано доказів в їх підтвердження, а саме: докази його неправомірного користування земельною ділянкою у 2010-2012 роках та спричинення ним в зв'язку з чим матеріальної та моральної шкоди позивачу. Дослідивши докази, надані сторонами, суд вважає, що вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів на їх підтвердження, позивач в судовому засіданні не довів обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог в цій частині. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial