Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом, який мотивують тим, що 26 серпня 2013 року помер їх чоловік та батько відповідно [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з будинку № 44 по вул. Партизанській в с. Туря-Пасіка Перечинського району Закарпатської області. Оскільки фактом спільного проживання вони прийняли спадщину за останнім, однак нотаріусом у оформленні такої їм було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок, тому просять позов задовольнити. У судове засідання позивачі не зявилися, однак подали заяви, в яких просили розгляд справи провести без їх участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача у судове засідання також не зявився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 26 серпня 2013 року помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 162325, виданим виконкомом Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 27 серпня 2013 року (а. с. 7, 8, 9, 10, 11). Також встановлено, що згідно довідок Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, виданих відповідно до даних погосподарської книги за 2011-2016 роки, [PERSON], який помер 26 серпня 2013 року, був головою домогосподарства № 44 по вул. Партизанській в с. Туря-Пасіка Перечинського району Закарпатської області, де на момент смерті останнього були зареєстровані та проживали його дружина [PERSON] та син [PERSON] (а. с. 13, 14). Крім позивачів, у вказаному будинку на момент смерті спадкодавця також був зареєстрований його син [PERSON], однак такий за даною адресою не проживав (а. с. 14). Відповідно до ст. ст. 35-36 ЦПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) [PERSON] було розяснено його право заявити про свою участь у цій справі, на що від нього надійшла заява, в якій вказав, що заявляти про участь у справі не буде, проти задоволення позову не заперечує (а. с. 38, 50). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49902911 від 16 листопада 2017 року та повідомлення Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 507/02-26 від 03 листопада 2017 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], який помер 26 серпня 2013 року, відсутня (а. с. 32, 34-35). Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 114/01-16 від 04 жовтня 2017 року позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], який помер 26 серпня 2013 року, оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 44 по вул. Партизанській в с. Туря-Пасіка Перечинського району, відсутній (а. с. 12). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилися від неї, а інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], не встановлено (а. с. 14, 32, 34-35, 50), відтак позивачі прийняли таку по 1/2 частині кожен. Оскільки у них існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved