Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON] у своєму позові посилається на те, що з 07.10.2011 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11.07.2016 року. Під час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Дитина здорова, на диспансерному обліку не перебуває. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. В даний час, матеріальний стан сина визначається її матеріальним станом. Вона ніде не працює. Стягнення по виконавчих документах з [PERSON] за місцем його реєстрації не проводиться. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Сторони в судове засідання не зявилися, проте подали до суду заяви, в яких позивач позовні вимоги підтримала повністю, а відповідач позовні вимоги визнав. При цьому, просили розглянути справу без їхньої присутності. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 01.12.2011 року серії І-МИ №148327. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11.07.216 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до довідки виконавчого комітету Гвіздівецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області №803 від 09.08.2016 року, позивач проживає в [INFO] разом із своїм сином [PERSON] Згідно довідки, виданої начальником відділу Сокирянського РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області за вих. №642/02/5 від 12.09.2016 року, стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] та на користь інших осіб, на виконанні відділу не перебуває. Відповідач ухиляється від надання позивачу матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку. Стаття 180 СК України, передбачає обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача. Згідно ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. Статтею 191 ч.1 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідач є здоровим і працездатним, обґрунтованих заперечень на позов щодо неспроможності сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному позивачем розмірі, до суду не подав. З урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, які мають значення при визначенні розміру аліментів, є підстави вважати, що відповідач зобовязаний та спроможний сплачувати на користь позивача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до повноліття дитини. Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону та обставини справи, підтверджені дослідженими судом доказами, а також визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі стягненням з відповідача на користь держави судового збору. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved