Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, відповідно до якої просили встановити факт, що [PERSON] , яка народилась [INFO] у місті Києві шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій, є донькою громадянина Швейцарської Конфедерації [PERSON] , [INFO] , та його дружини - громадянки України [PERSON] , [INFO] . Заява обґрунтована тим, що 16 січня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований в місті Берн. [INFO] сурогатна мати [PERSON] народила дитину та надала згоду, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О.І., на запис заявників батьками новонародженої нею дівчинки Лopx Софії, яку вона народила [INFO] у місті Києві у результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства. Нормами законодавств Швейцарської Конфедерації не передбачено визнання законною процедури народження дитини шляхом сурогатного материнства, а також не передбачено і визнання законними на території Швейцарської Конфедерації і свідоцтв про народження дитини, виданої в іноземній державі, єдиний шлях для заявників на визнання їх доньки дійсно їх дитиною для офіційних установ та органів Швейцарської Конфедерації, це надання (та подальша легалізація у Швейцарській Конфедерації) рішення суду України про встановленні походження (батьківства) заявників. У зв`язку з вищевикладеним, заявники звернулися до суду із вказаною заявою. Заявники у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про розгляд справи. Представник заявників в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому просив проводити розгляд справи у його відсутність, заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання судом повідомлений належним чином. Направив на адресу суду заяву, у якій просив розглядати справу без представників відділу за наявними документами та доказами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 496 ЦПК України іноземці та інші іноземні особи, мають право звертатись до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересі. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2. ст. 123 Сімейного кодексу України у разі перенесення в організм іншої жінки ембріона людини, зачатого подружжям в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, батьками дитини є подружжя. Як вбачається з витягу з реєстру про укладення шлюбу від 06.03.2015 року, громадянин Швейцарської Конфедерації [PERSON] , [INFO] , та громадянка України [PERSON] , [INFO] , 16.01.2015 року уклали шлюб. Судом встановлено, що згідно до наданого заявниками копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [INFO] , у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , про що зроблено актовий запис за №228. Вбачається, що [PERSON] була народжена сурогатною матір`ю - [PERSON] , громадянкою України, [INFO] , в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій. Факт народження дитини жіночої статі підтверджується медичними свідоцтвами №137 від 23.01.2021 р. Генетична спорідненість дитини [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] підтверджується довідкою про генетичну спорідненість батьків (матері чи батька) з плодом, №258/12 від 23.12.2020 р., видана КРМ «Надія». Судом встановлено, що громадянка України [PERSON] , своєю заявою, засвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О.І. за №249 від 25.01.2021 року, надала згоду на те, щоб батьками народженої нею [INFO] дитини жіночої статі [PERSON] , в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства, та яка мають генетичну спорідненість зі своїм генетичним батьком громадянином Швейцарської Конфедерації [PERSON] та генетичною матір`ю громадянкою України - [PERSON] , були записані ці особи, які є генетичними батьками новонародженої дитини. Реєстрація факту народження дітей була здійснена відповідно до п. 11 наказу Міністерства юстиції України №52/2 від 18.10.2000 р. (в редакції наказу №3307/5 від 24.10.2010 р), що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00030304687 від 10.04.2021 року. В державному реєстрі актів цивільного стану записано, що заявники [PERSON] є матір`ю, а її чоловік [PERSON] є батьком дитини - [PERSON] . Судом встановлено, що правом Швейцарської Конфедерації, громадянином якої є [PERSON] , сурогатне материнство заборонене. З матеріалів справи вбачається, що на звернення заявників до швейцарського адвоката Карін Хохль було надано відповідь від 01.06.2021 р., в якій зазначається, що згідно норм права Швейцарської Конфедерації, необхідно наявність рішення суду України для визнання батьківства осіб, що звернулися за послугами сурогатного материнства, на території Швейцарії. А відповідний актовий запис та свідоцтво про народження не змінює таке правове становище. Таким чином, здійснений в Україні актовий запис про батьків в реєстрі актів цивільного стану громадян, та видане на цій підставі свідоцтво про народження дитини не визнається в Швейцарській Конфедерації як рішення (акт) компетентного органу України, зокрема, не визнається і свідоцтво про народження, в якому матір`ю народженої в Україні записана [PERSON] , а батьком [PERSON] . Згідно ч.3. ст. 8 Закону України «Про міжнародне приватне право» особи, які беруть участь у справі, мають право подавати документи, що підтверджують зміст норм права іноземної держави, на які вони посилаються в обґрунтуванні своїх вимог або заперечень, іншим чином сприяти суду чи іншому органу у встановленні змісту цих норм. Згідно ст. 4. Закону України «Про міжнародне приватне право» (надалі -Закон») право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Статтею 65 цього Закону передбачено, що встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження. Відповідно до ст. 16 цього Закону особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Статтею 7 Закону України «Про громадянство в Україні» встановлено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. У рішеннях від 26 червня 2014 року у справі «Меннессон проти Франції» скарга №65192/11 та у справі «Лабассе проти Франції» скарга №65941/11, Європейський суд з прав людини зазначив, що кожна країна має право заборонити сурогатне материнство на її території. Однак Суд також визначив, що заборона сурогатного материнства не може впливати на дітей, народжених у такий спосіб за кордоном. У цьому контексті Суд висловив позицію, що країни, де сурогатне материнство заборонене, повинні визнати родинний зв`язок між дітьми, народженими від сурогатної матері за кордоном, та їхніми біологічними батьками, інакше буде мати місце порушення прав дітей на повагу до приватного та сімейного життя, гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У зв`язку із вищевикладеним, для необхідності захисту інтересів дитини і її батьків, суд вважає за необхідне задовольнити заяву і встановити факт, що [PERSON] , яка народилася [INFO] у місті Києві шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій, є дочкою громадянина Швейцарської Конфедерації [PERSON] , [INFO] та його дружини - громадянки України [PERSON] , [INFO] . З огляду на наведене, та

Outcome: approved