Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, в порядку визначеного ст.. 109 СК України, мотивуючи тим, що спільне життя не склалось, у зв'язку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях, звичках, внаслідок чого погіршились взаємовідносини сімейно-шлюбні відносини між ними припинено, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тому просять розірвати шлюб, при цьому [PERSON] та [PERSON] надали до суду копію нотаріально договору про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, але надали до суду заяву про слухання справи в їх відсутність, та просив задовольнити їх заяву про розірвання шлюбу, зазначаючи, що збереження шлюбу між ними є недоцільним. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, з 31 липня 1998 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, сімейне життя позивача та відповідача не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, в шлюбі народили дочку [PERSON] [INFO], та сина [PERSON] [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини подружжям не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, заперечують проти надання строку на примирення, за склавшихся обставин поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають, проти надання строку на примирення позивач категорично відмовився. Статтею 109 СК України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, що 17.04.2015 р. сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину. На час розгляду справи в суді сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] не були подані заяви про відкликання заяви про розірвання шлюбу, як це передбачено ч.4 статті 109 СК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких сторони наполягають на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, томузаява. про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved