Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

[PERSON] , через представника - адвоката Куцоконь В.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] та стягнення на її користь аліментів на утримання малолітнього сина. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідач є батьком їх спільної дитини, яку вона народила, не перебуваючи із ним у зареєстрованому шлюбі, - сина [PERSON] , [INFO] . Реєстрація народження дитини була проведена за спільною їхньою заявою. Вказує, що приблизно через місяць після народження сина [PERSON] відповідач покинув сім`ю, змінив номер телефону, та з того часу вони не бачилися з відповідачем та не спілкувалися. За вказаний час відповідач до їхньої спільної дитини не приїжджав, не цікавився її життям, здоров`ям чи вихованням, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, з дитиною фактично з народження не проживає, не цікавиться розвитком, інтересами дитини та її вихованням. Відповідач не надавав коштів на утримання дитини та на її утримання до досягнення дитиною трьох річного віку. Тому, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ј частки заробітку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Старосинявського районного суду від 25 січня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання, а також доручено органу опіки та піклування - Старосинявській селищній раді надати суду письмовий висновок стосовно розв`язання спору, а саме доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . 06 квітня 2021 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Куцоконь В.В. позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, викладених у позові. Також позивач додатково пояснила, що відповідач практично з часу народження дитини (досягнення дитиною місячного віку) проживає окремо та уже з цього часу самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, жодної допомоги не надає, зовсім не цікавиться дитиною, не спілкується із сином, навіть після її звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав жодного разу не бачився з дитиною та не намагався цього зробити. Зважаючи на викладене, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не подавав та жодних доказів суду не надав. 18 червня 2021 року на електронну адресу суду направив заяву, згідно якої просить розгляд цивільної справи провести без його участі, позов підтримує частково у частині стягнення аліментів та просить врахувати, що має ще одну неповнолітню дитину. Представник третьої особи органу опіки та піклування Старосинявської селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, попередньо на виконання ухвали суду направив до суду висновок органу опіки та піклування та акт обстеження житлово-побутових умов проживання сім?ї. Враховуючи наведені обставини, суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача та представника третьої особи, які подали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Старосинявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 17.10.2016 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки виконкому Старосинявської селищної ради Хмельницької області №2 від 12.01.2021 року [PERSON] проживає в [ADDRESS] , її син [PERSON] , [INFO] , знаходиться на утриманні матері, проживає разом з нею. Батько [PERSON] участі у вихованні сина не приймає. Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , [INFO] , проведеного комісією в складі головних спеціалістів ССД Хмельницької РДА Василенко Т.В., фахівця з соц..роботи ЦСССДМ Старосинявської селищної ради Поліщук Л.А., головного спеціаліста відділу освіти молоді, спорту, культури виконавчого комітету Старосинявської селищної ради Скригунець П.М. від 30.03.2021 року, встановлено, що санітарний стан помешкання за місцем проживання позивача із дитиною добрий, сім`я проживає в приватному будинку, у якому створені місця для відпочинку, сну та занять дитини. [PERSON] , як мати забезпечила всі необхідні умови для проживання та виховання малолітнього сина [PERSON] , дитина забезпечена усім необхідним. 05.04.2021 року рішенням виконавчого комітету Старосинявської селищної ради Хмельницької області №02/2021 затверджено висновок виконавчого комітету як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно вказаного висновку органу опіки та піклування позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] буде відповідати інтересам дитини, так як встановлено, що батько дитини не проживає з ним та не піклується про його духовний і фізичний розвиток, не займається вихованням та розвитком, підготовкою до самостійного життя, матеріально не забезпечує, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, тобто систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили обставини щодо невиконання відповідачем [PERSON] батьківських обов`язків щодо малолітнього сина [PERSON] . Так, свідок [PERSON] яка є хрещеною дитини, пояснила, що протягом 4,5 років батько жодного разу не відвідав сина та не цікавився його життям та здоров`ям, навіть на день народження та свята не вітав, не приїжджав до сина та вона особисто жодного разу не бачила його біля сина. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає разом із позивачкою та її сином, з часу народження [PERSON] відповідач протягом приблизно 1-2 тижнів приїжджав до дитини, а після чого взагалі не появлявся, жодного разу не відвідав дитини, не поцікавився сином, не вітав з днем народження, не телефонував, матеріально не допомагав, внаслідок чого дитина не знає батька, який самоусунувся від виконання своїх обов`язків. Жодних перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у вихованні відповідачу ніхто не чинив, після подачі даного позову також не приїжджав до сина та не бачився із ним. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Виходячи з положень ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. В силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Проаналізувавши письмові докази по справі, оцінивши покази свідків, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , 2016 року народження, так як встановлено, що [PERSON] при відсутності перешкод у спілкуванні батька з дитиною свідомо не проживає із сином майже із часу його народження, не займається вихованням та розвитком сина, підготовкою до самостійного життя, матеріально не забезпечує, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не вітає із днем народження та іншими святами, не приймає будь-якої участі у житті малолітньої дитини. Жодних доказів протилежного відповідачем надано не було. Також, в ході розгляду справи в суді не встановлено наявності у [PERSON] бажання на спілкування з дитиною та виконання ним своїх батьківських обов`язків. Так, відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про день та час проведення судових засідань у справі з`явився лише один раз під час підготовчого провадження, після чого тричі у судове засідання на розгляд справи по суті не з`явився, жодних доказів про участь у вихованні дитини не надавав, та навіть після подачі позову до суду, будучи обізнаним про розгляд справи, протягом січня - червня 2021 року не вчинив жодних дій для зустрічі із сином, на засідання комісії із захисту прав дитини також не з`являвся, що свідчить про його поведінку та відсутність інтересу як батька до дитини, що дає підстави для можливості застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Заява відповідача про розгляд справи у його відсутності однозначно не свідчить про інтерес відповідача [PERSON] до дитини та його бажання, як батька на виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина. Будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог та доказів своєї участі у вихованні дитини відповідач [PERSON] суду не надав. У матеріалах справи відсутні докази того, що позивачкою чи іншими особами чинились перешкоди у спілкуванні відповідача з сином, заяв чи позову про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні дитини [PERSON] не подавав. Таким чином, з врахуванням обставин справи, оскільки факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та протягом тривалого часу не приймає будь-якої участі у житті малолітньої дитини, враховуючи висновок органу опіки та піклування та те, що будь-яких контактів з дитиною за час розгляду справи судом з боку відповідача не відбувалось, суд приходить до висновку, що є підстави для позбавлення [PERSON] його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , згідно відповідних положень ст.164 Сімейного Кодексу України. В силу вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітнього сина, хоча має всі можливості брати матеріальну участь в його утриманні, так як за віком та станом здоров`я є працездатним, тобто має можливість брати участь в утриманні свого сина. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У силу положень статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, враховуючи те, що відповідач є працездатним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , слід визначити у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.01.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908 грн. понесених судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved