Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Адвокат Пшеничний [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , відповідно до якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 17.05.2019 року в сумі 29\~000 грн.. Свої вимоги мотивував тим, що у травні 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] дав у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 29\~000 грн., а останній зобов`язався їх повернути за першою вимогою. Так, як [PERSON] знав відповідача і у нього була відповідна сума коштів, він на прохання відповідача, погодився надати йому грошові кошти у борг. На підтвердження передачі грошових коштів та їх отримання відповідачем, [PERSON] надав [PERSON] розписку від 17.05.2019 року, якою підтвердив факт отримання грошових кошів в позику. В січні [PERSON] пред`явив відповідачу письмову вимогу про повернення отриманих від нього грошових коштів за договором позики в сумі 29 000 грн., яку направив на його адресу реєстрації. 30 січня 2020 року відповідач отримав вимогу про повернення позики, однак кошти не повертає. Оскільки відповідач допустив невиконання зобов`язання з повернення позики, що підтверджується розпискою, [PERSON] змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Пшеничний О.Л. в судове засідання не з`явилися, представник направив клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечують, долучивши оригінал розписки. Відповідач [PERSON] , який належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву та будь-яких клопотань до суду не направив. Враховуючи відсутність сторін, зважаючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про день місце і час розгляду справи повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки та не надав суду відзиву, зважаючи на клопотання представника позивача суд вирішив на підставі ст.ст.\~247, 280 ЦПК України,\~провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16, у справі №\~723/304/16-ц від 23.10.2019 року, у справі № 464/3790/16-ц від 16.01.2019 року.\~ За змістом ст..ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до ч.1 та ч.3\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення. Згідно позиції, висловленої в постанові Верховного Суду у справі №367/135/16-ц від 05 вересня 2018 року, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів зробити відповідні правові висновки щодо дійсної природи існуючих між сторонами правовідносин; розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та зазначення дати отримання коштів. Згідно наданої розписка від 17.05.2019 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 29\~000 грн., зобов`язується повернути кошти за першою вимогою [PERSON] , у разі непред`явлення вимоги від [PERSON] протягом одного року з дня видачі розписки борг скасовується. Досліджуючи дану розпису, судом достовірно встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання договору позики. Як вбачається з матеріалів справи 20.01.2020 року [PERSON] була направлена вимога про повернення грошових коштів за розпискою у строк сім днів з моменту отримання вимоги. Згідно наданої роздруківки відстежень поштових відправлень за трек-номером, 30.01.2020 року відправлення вручено адресату особисто. Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За приписами\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК\~України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається, з матеріалів справи, зокрема, наявності оригіналу розписки, боржник свого обов`язку за договором позики, щодо її повернення за першою вимогою кредитора не виконав. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором позики, щодо повернення отриманої суми грошових коштів за першою вимогою [PERSON] не виконав, чим порушив взяті на себе зобов`язання, тож позов щодо стягнення вказаних коштів за договором позики, є обґрунтованим та законним, а тому підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст..141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати на сплату судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved