Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

АБ Полтава-Банк (далі також-Банк) звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що, відповідно до укладеного 11.05.2007 року між АБ Полтава-Банк та [PERSON] Кредитного договору №592, відповідачу було надано споживчий кредит у сумі 3700,00грн. строком на 24 місяці зі сплатою 21% річних. Зазначають, що, згідно умов договору, позивач зобовязався забезпечити повернення одержаного кредиту та сплати відсотків за користування ним, сплатити суму пені, штрафу, збитків у випадках, передбачених договором, а Банк у випадках, передбачених п.4.3.2. Договору (при перевищенні заборгованості суми кредиту більш, як на 10%, затриманні сплати частини кредиту та відсотків щонаменша на один календарний місяць тощо), має право достроково розірвати договір і вимагати повернення кредиту. З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором позивачем 11.05.2007 року було укладено договір поруки №592 з [PERSON], згідноз якого Поручитель зобовязався при невиконанні Позичальником своїх зобовязань перед АБ Полтава-Банк погасити кредитну заборгованість в розмірі 3700,00грн, нараховані відсотки, суму пені, штрафу та ін. Вказують, що, з листопада 2008 року [PERSON] суму боргу та відсотки за користування кредитом не сплачує, внаслідок чого його заборгованість склала 2065,40грн. (у т.ч. сума простроченого боргу по тілу кредиту станом на 30.11.2010р.-406,25грн., сума прострочених відсотків за користування кредитом понад 31 день-79,18грн., сума пені- 1579,97грн.). У звязку з наведеним прохають Кредитний договір №592 від 11.05.2007 року між АБ Полтава-Банк та [PERSON]-розірвати, стягнути з відповідачів солідарно 2065,40грн. заборгованості за Кредитним договором №592 від 11.05.2007р. та 171,00грн. судових витрат (51,00грн. судового збору, 120,00грн. витрат на ІТЗ розгляду справи). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, прохаючи їх задовольнити, та, в доповнення пояснила, що відповідач спочатку вносив кошти на погашення кредиту, однак згодом припинив сплачувати кредит (останню проплату було зроблено у грудні 2009 року), несплачений залишок по тілу кредити склав 406,25грн., на які було нараховано відсотки, а також нараховувалася пеня. Зазначає, що з відповідачем як в письмовій, так і в усній формі велася претензійно-позовна робота, він постійно обіцяв сплатити кредит, однак цього не зробив, хоча сума була незначною. Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи завчасно. У судовому засіданні 19.01.2011 року представник позивача звернулася з заявою про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення. Тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Як установлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 11.05.2007 року між Полтавським акціонерним банком Полтава-банк (далі-Банк), з однієї сторони, та [PERSON] (далі-Позичальник), з іншої сторони, було укладено Кредитний договір №592 (далі-Дбговір, Кредитний договір) (а.с.10). Згідно п. 1.1,2.2,4.1.1,4.2.1,4.2.2 Кредитного договору Банк зобовязався надати Позичальнику споживчий кредит у сумі 3700,00грн. шляхом видачі готівкових коштів з каси Банку після безготівкового перерахування кредитних коштів з позикового рахунка на поточний (картковий) рахунок Позичальника строком на 24 місяці (з 11.05.2007р. по 11.05.2009р.) зі сплатою 21 процентів річних, а Позичальник зобов'язався забезпечити повернення; одержаного кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно, згідно Графіку погашення заборгованості (Додаток №1 до Договору, а.с.17), сплатити Банку суму пені, штрафу, а також суму збитків, у випадках, передбачених п.п.5.2,5.3 цього Договору. На підставі Заяви та заповненої Відповідачем 1 Анкети позичальника-фізичної особи від 01.08.2007р. (а.с.6-7), Банком цього ж дня було перераховано на відкритий Позичальнику поточний рахунок кредитні кошти в сумі 3700,00грн., які Відповідач-1 отримав готівкою через касу Банка, що підтверджується Меморіальним ордером №1022089 від 11.05.2007р. (а.с.12). Судом установлено та знайшло підтвердження матеріалами справи, що 11.05.2007р. між Полтавським акціонерним банком Полтава-банк (далі-Банк), з однієї сторони, та [PERSON] (далі-Поручитель), з іншої сторони, укладено Договір поруки №592, згідно п.2.2 якого Поручитель зобов»язався, при невиконанні Позичальником своїх зобов'язань перед Кредитором в терміни та на умовах, визначених Кредитним договором, погасити кредитну заборгованість в розмірі 3700,00грн., нараховані відсотки за користування кредитом з розрахунку 21% річних, суму пені, штрафу та збитків, що витікають з Кредитного договору №592 від 11.05.2007р. (а.с.13-14). Згідно з п.п.3.1,4.1 Договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобовязань по Кредитному договору, Поручитель і Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позову. Статтями 526,530 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору... якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У порушення умов договору та взятих на себе зобов»язань, [PERSON] свої зобов»язання за Кредитним договором виконув неналежним чином, повернення кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячними платежами, здійснював з порушенням Графіку погашення заборгованості, з листопада 2008 року кредит та відсотки взагалі не сплачував, внаслідок чого станом на 30.11.2010р. його заборгованість за кредитом становила 2065,40грн., у т.ч.: 406,25грн.-сума простроченого боргу по тілу кредиту; 79,18грн.-сума прострочених відсотків за користування кредитом понад 31 день; 1579,97грн.-сума пені (а.с.5,18-21). У звязку з невиконанням умов Кредитного договору відповідачам 09.11.2010р. було направлено Вимогу про усунення порушення зобовязань по Кредитному договору, яку [PERSON] та [PERSON] залишили без реагування (а.с.16-17). Відповідно до п. 4.2.4 Кредитного договору Позичальник зобовязався письмово сповіщати Банк про зміни свого сімейного стану, місця роботи, фактичного місця проживання не пізніше 5 днів з часу настання таких змін, а також негайно повідомити Банк про виникнення будь-якої події, що будь-яким чином може негативно вплинути на виконання ним даного договору, або на його фінансовий стан. З матеріалів справи вбачається, що, на момент укладення Договору [PERSON] працював у ТОВ Мангуст-Безпека (а.с.9). Як установлено в судовому засіданні, жодного письмового сповіщення, як це передбачено умовами договору, щодо зміни місця роботи, зміни фінансового стану тощо від Відповідача 1 до Банку не надходило. У відповідності до п.4.3.1 Договору, у разі виникнення простроченої заборгованості по кредиту або прострочення сплати відсотків по ньому, Банк має право стягувати пеню згідно умов п.п.5.2, 5.3 цього Договору. Пунктом 5.2 Кредитного договору передбачено, що, при порушенні строків погашення основної суми кредиту, або при неповній сплаті позичкової заборгованості, при порушенні строків погашення нарахованих процентів або при неповній сплаті нарахованих процентів, Позичальник сплачує Банку суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також пеню в розмірі одного відсотка від суми заборгованості за кожний день прострочення. У пункті 4.3.2 Договору вказано, що Банк має право дотсроково розірвати договір і вимагати повернення кредиту в разі: затримання сплати частини кредиту, та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; перевищення заборгованості суми кредиту більш, як на 10%; несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту; іншого істотного порушення умов договору про надання кредиту. Згідно ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу* процентів, неустойки, відшкодування збитків... Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 Позика. Кредит. Банківський вклад (ст.ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом (2) і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.І ст.1049, ст.1050 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором. Позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. За приписом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти, встановлені договором. У відповідності до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності і взаємозвязку, приходить до висновку про те, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання умов Кредитного договору та взятих на себе зобовязань відповідачами, внаслідок чого Банк значною мірою був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору. За таких обставин позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Платіжними дорученнями від 30.11.2010р. №№99,104 підтверджено сплату позивачем судових витрат в загальному розмірі 171,00грн. (у т.ч. судовий збір-51,00грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи - 120,00грн. (а.с.1-2), які підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved