Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Адвокат Ковальчук І.М. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Борозенської сільської ради Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер брат позивача [PERSON] , який на момент смерті проживав сам. Після його смерті залишилася спадщина, в тому числі земельна ділянка загальною площею 12,5458 га на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. На момент смерті спадкодавця позивач проживала та була зареєстрована за іншою адресою, тому фактично спадщину не прийняла. У відведений законодавством шестимісячний термін до нотаріальної контори не звернулася. Звернувшись до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав позивач отримала відмову та рекомендацію звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини або про визнання права власності на земельну частку в порядку спадкування. З метою оформлення спадкових прав позивач звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, адвокат Ковальчук І.М. надала заяву про розгляд справи у їх відсутність. На позовних вимогах наполягають. Борозенська сільська рада Бериславського району Херсонської області надала до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приймає до уваги наступне. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Факт родинних відносин позивача з померлим [PERSON] підтверджується довідкою із відділу ДРАЦС Дунаєвецького РУЮ Хмельницької області, Витягом ДРАЦС громадян про шлюб, копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про одруження позивача. З довідки виконкому Борозенської сільської ради вбачається, що [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Проживав сам. З інформації приватного нотаріуса Гідулян І.Ю. вбачається, що [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини [PERSON] вже після спливу 6-ти місяців після його смерті, тобто нею пропущено строк, встановлений діючим законодавством для подачі заяви на прийняття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Однак позивачем [PERSON] не ставиться питання про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки на час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів існування будь-яких перешкод для прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки доводи позивача не підтверджені належними та допустимими доказами, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed