Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

[PERSON] у лютому 2020 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у зв`язку із продовженням навчання. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що з відповідач є її батьком, надавав матеріальну допомогу на її утримання до досягнення нею повноліття. На теперішній час позивачка продовжує навчання у Харківському національному університеті внутрішніх справ, потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги. [PERSON] мешкає разом зі своє матір`ю [PERSON] , перебуває на утриманні матері, не працює, оскільки лише здобуває професію після закінчення загальноосвітньої школи, є студенткою університету за денною формою навчання, навчається у іншому населеному пункті, потребує додаткових витрат на проїзд, на придбання спеціалізованої навчальної літератури, на оплату проживання в гуртожитку. [PERSON] , за твердженням позивачки, є працездатним, працює, отримує доходи у виді заробітної плати та має змогу сплачувати аліменти. У добровільному порядку не було досягнуто домовленості між позивачкою і відповідачем щодо надання матеріальної допомоги доньці у зв`язку із продовженням навчання, тому [PERSON] змушена звертатись до суду для захисту своїх майнових прав, вважає достатнім для свого утримання матеріальну допомогу від батька в розмірі 1/4 частини його доходів (заробітку), просить стягувати аліменти з [PERSON] від дня пред`явлення позову і до закінчення нею навчання в університеті (до 10.06.2023 року). Позивачка [PERSON] була належним чином повідомлена по дату, час та місце розгляду справи судом, для участі в судовому засіданні не прибула, надала до суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, заявлені раніше позовні вимоги підтримала (а.с.52). Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений по дату, час та місце розгляду справи судом, для участі в судовому засіданні не прибув. [PERSON] надав до суду заяву, в якій частково визнав вимоги позивачки, вважав достатнім стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки у зв`язку із продовженням навчання в розмірі 1/6 частини його доходів (заробітку), оскільки відповідач також утримує малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.80). Залучена судом до участі в справі як третя особа, котра не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] була належним чином повідомлена по дату, час та місце розгляду справи судом, для участі в судовому засіданні не прибула, надала до суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, підтримала позицію відповідача у справі. Суд,з`ясувавши зміст позовних вимог, дослідивши письмові матеріали у справі, встановив такі обставини і визначив відповідні до них правовідносини. Позивачка [PERSON] є громадянкою України (а.с.8), внесена до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (а.с.9), народилась [INFO] в с. Колодязі Краснолиманського району Донецької області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження (повторним) серії [NUMBER] , виданим 19.10.2016 року Лиманським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області (а. с. 2). Шлюб між батьками позивачки [PERSON] та [PERSON] було розірвано 20.03.2008 року, актовий запис № 45 (а. с. 3), в подальшому батьки стали мешкати окремо, що не заперечується сторонами. Позивачка є фізично здоровою, що підтверджено довідкою міської амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Лиман від 18.02.2020 року (а.с.31), мешкає разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , перебуває на утриманні матері, що підтверджується актом органу місцевого самоврядування від 04.02.2020 року (а.с. 4). [PERSON] на теперішній час є студенткою І курсу Харківського національного університету внутрішніх справ за денною формою навчання (довідка освітнього закладу від 12.09.2019 року № 21487с; а.с. 28), надання освітньої послуги здійснюється на договірних засадах (договір від 10.08.2019 року № 349), предметом договору є підготовка фахівця з вищої освіти, ступінь вищої освіти - бакалавр, спеціальність 262 «Правоохоронна діяльність»,тривалість навчання становить 4 роки, замовником освітньої послуги є мати позивачки [PERSON] , загальна вартість освітньої послуги становить 51600,00 грн., замовник має вносити щомісячну оплату освітньої послуги у розмірі 1290,00 грн., початком періоду оплати освітньої послуги є 10.09.2019 року, завершенням періоду оплати є 10.06.2023 року (а.с.5). Матір`ю позивачки [PERSON] 03.09.2019 року здійснена оплата навчання [PERSON] в університеті на суму 7000,00 грн. (а.с.36). [PERSON] 06.10.2019 року здійснена оплата її проживання в гуртожитку університету на суму 500,00 грн. (а.с.38), 27.11.2019 року - на суму 250,00 грн., 06.11.2019 року - на суму 500,00 грн. (а.с.37). Позивачка навчається в іншій місцевості, для проїзду до м. Харкова користується послугами залізничного транспорту, вартість залізничного квитка за напрямком «Лиман-Харків» у лютому 2020 року складала 50,00 грн. (а.с.43). Поряд з цим, суд не бере до уваги надані позивачкою товарні чеки від 06.09.2019 року, від 29.10.2019 року, від 15.11.2019 року, від 28.01.2020 року про придбання сезонного одягу (а.с.32-35), товарні чеки від 27.09.2019 року, від 01.10.2019 року, від 10.10.2019 року, від 17.10.2019 року, від 27.11.2019 року, від 28.11.2019 року, від 05.12.2019 року, від 24.12.2019 року про придбання продуктів харчування (а.с.39-42) оскільки предметом позову є надання [PERSON] періодичної матеріальної допомоги, пов`язаної з продовженням нею навчання у вищому закладі освіти, а потреба у сезонному одязі та щоденному харчуванні для позивачки існує завжди, незалежно від продовження здобування вищої освіти. Відповідач [PERSON] є громадянином України, з 25.09.2009 року і до теперішнього часу перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.83), від цього шлюбу має малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.81). Малолітня донька відповідача перебуває під профілактичним наглядом лікаря - педіатра, має захворювання системи травлення, часто хворіє (довідка лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Лиманської міської ради Козацької О.В. від 13.03.2020 року, а.с.73). Відповідач [PERSON] та його дружина [PERSON] станом на березень 2020 року мають непогашену заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги на загальну суму 6389,95 грн. (а.с. 69,74-78). [PERSON] з 22.10.2012 року і дотепер є працівником ОКП «Донецьктеплокомуненерго», отримує доходи у виді заробітної плати (а.с. 94,95,96,97,98,99,100,101,102). Зокрема, за період з жовтня 2012 року до грудня 2012 року відповідачу нарахована заробітна плата на загальну суму 8460,23 грн., сплачені аліменти на суму 3506,40 грн.; за період з січня 2013 року до грудня 2013 року відповідачу нарахована заробітна плата на загальну суму 49720,44 грн., сплачені аліменти на суму 10184,19 грн.;за період з січня 2014 року до грудня 2014 року відповідачу нарахована заробітна плата на загальну суму 56566,02 грн., сплачені аліменти на суму 11390,88 грн.;за період з січня 2015 року до грудня 2015 року відповідачу нарахована заробітна плата на загальну суму 64816,73 грн., сплачені аліменти на суму 12897,35 грн.; за період з січня 2016 року до грудня 2016 року відповідачу нарахована заробітна плата на загальну суму 85938,05 грн., сплачені аліменти на суму 17295,05 грн.; за період з січня 2017 року до грудня 2017 року відповідачу нарахована заробітна плата на загальну суму 98590,00 грн., сплачені аліменти на суму 19854,46 грн.; за період з січня 2018 року до грудня 2018 року відповідачу нарахована заробітна плата на загальну суму 108615,97 грн., сплачені аліменти на суму 21852,84 грн.; за період з січня 2019 року до грудня 2019 року відповідачу нарахована заробітна плата на загальну суму 149100,35 грн., сплачені аліменти на суму 30006,46 грн.; за період січень 2020 року - лютий 2020 року відповідачу нарахована заробітна плата на загальну суму 26509,13 грн., сплачені аліменти на суму 2703,57 грн.. Державним виконавцем Лиманського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) здійснювалось примусове виконання виконавчого листа у справі № 2-307-08? виданого 27.02.2008 року Краснолиманським міським судом Донецької області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] до досягнення дитиною повноліття, виконавче провадження завершено 13.03.2020 року у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення (а.с. 70-72). Додатково до коштів, котрі були утримані роботодавцем із заробітної плати [PERSON] на підставі виконавчого листа, відповідач здійснював добровільне надання матеріальної допомоги позивачці шляхом поповнення її банківської картки, емітованої АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 55,59). Водночас суд не бере до уваги надані відповідачем квитанції про переказ коштів від 12.10.2019 року, від 19.10.2020 року,від 16.11.2019 року, від 23.11.2019 року, від 04.12.2019 року, від 07.12.2019 року, від 11.01.2020 року, від 18.01.2020 року, від 01.02.2020 року, від 15.02.2020 року(а.с.56,57,58, 60-68), оскільки зі змісту цих документів неможливо встановити, якій саме особі належить рахунок, на котрий здійснювався переказ коштів. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу (СК) України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, може бути примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку. Нормами ст. 199 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК. Згідно із ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2 ст. 200 СК України). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є повнолітньою фізичною особою, проживає разом зісвоєю матір`ю та перебуває на її матеріальному утриманні, продовжує навчання у Харківському національному університеті внутрішніх справ. Позивачкою не надано до суду доказів на підтвердження розміру доходів, отримуваного її матір`ю, наявності чи відсутності на утриманні матері інших близьких осіб, котрі за віком чи станом здоров`я потребували б постійного догляду. Позивачка на теперішній час не працює, лише здобуває професію, навчається в іншому населеному пункті,потребує матеріальної допомоги від [PERSON] , який таку допомогу може надавати, оскільки є працездатним та офіційно працевлаштованим. Отже, суд прийшов до висновку про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, бо є працездатним та зобов`язаний законом утримувати повнолітню доньку у зв`язку із продовженням нею навчання. Водночас [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі, виховує ще одну малолітню дитину, яка має задовільний стан здоров`я, часто хворіє, родина відповідача має непогашену заборгованість за спожиті комунальні послуги. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних способу регулювання сімейних відносин в Україні (ст. 7 СК України), суд за таких обставин вважає за можливе щомісячно стягувати з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки у зв`язку із продовженням нею навчання в розмірі 1/6 частини доходів відповідача, починаючи з 04.02.2020 року (день звернення позивачки до суду з відповідною позовною заявою) та до закінчення донькою навчання у Харківському національному університеті внутрішніх справ, тобто до 10.06.2023 року (така дата в уточненій позовній заяві визначена самою позивачкою як час закінчення нею навчання у вищому закладі освіти). Задовольняючи частково позовну заяву [PERSON] , суд бере до уваги розмір доходу відповідача, наявність у відповідача зобов`язань щодо утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття. При цьому на підставі ст. 430 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст.141 ЦПК України). Чинним законодавством України визначена ставка судового збору в таких справах 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому вираженні складає 840,80 грн. При цьому згідно з п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. З урахуванням часткового задоволення вимог позивача [PERSON] суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн..

Outcome: partial