Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до ВАТ « Сарненський комбінат хлібопродуктів» ( далі ВАТ « Сарненський КХП») про стягнення на її користь 47180 грн. 65 коп. середнього заробітку за час не проведення виплати належної їй заробітної плати за період з 30 травня 2009 року по 06. 03. 2014 року. Вказує , що по 29 травня 2009 року працювала у ВАТ « Сарненський КХП», була звільнена з посади на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату та чисельності працюючих . На день звільнення відповідачем не було виплачено їй заборгованість по заробітній платі . З часу звільнення не дивлячись на неодноразові звернення до керівництва підприємства їй не виплачено існуючого боргу по заробітній платі . Просить стягнути 47180 грн. 65 коп. середнього заробітку час весь невиплати належної їй заборгованості по заробітній платі , та поновити пропущений строк пред'явлення до виконання судових наказів про стягнення з відповідача на її користь 4454 грн. 46 коп. заробітної плати . Підтримавши позов в суді позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача 47180 грн. 65 коп. середнього заробітку за час не проведення з нею розрахунку після звільнення 30 травня 2009 року , оскільки протягом тривалого часу відповідач в добровільному порядку розрахунку не проводить , залишаючи її законні вимоги без уваги . Також просить поновити строк пред'явлення до виконання судового наказу № 2н-248 від 27. 07. 2009 року та № 2н-93 від 07. 05. 2009 року, оскільки виконавчі провадження по вказаним судовим наказам постановами начальника відділу ДВС Сарненського РУЮ від 06. 08. 2009 року були закінчені в зв'язку з надходженням від ВАТ « Сарненський КХП» повідомлення про припинення товариства шляхом самоліквідації та призначення ліквідаційної комісії. Просить стягнути заборгованість по заробітній в розмірі 4454 грн. 46 коп. , яка не стягнута на підставі вказаних судових наказів . Позивачкою надано суду розрахунок середнього заробітку за час не проведення виплати заборгованості по заробітній платі . Представники відповідача ВАТ « Сарненський КХП» Бицюк Н.П. позовні вимоги не визнала, просить в задоволенні позову відмовити з таких підстав. Не заперечуючи боргу підприємства по заробітній платі позивачки та його невиплаті протягом тривалого часу , вказує , що невиплата заробітної плати пов'язана з тим , що з 2009 року товариство за рішенням власника знаходиться в процедурі припинення юридичної особи , а саме в процесі самоліквідації . З 2009 року припинена виробничо -господарська діяльність . Товариство має значну заборгованість до бюджету України , тому перебуваючи в процедурі ліквідації , товариством було створено проміжний ліквідаційний баланс . Для виплати грошових сум кредиторам встановлена спеціальна черговість , яка визначена ст.. 112 ЦК України та ст.. 89 Закону України « Про акціонерні товариства» , відповідно до якої в першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди , завданої ушкодженням здоров»я , вимоги кредиторів , забезпечених заставою чи іним способом . Вимоги працівників в частині виплати заборгованості по заробітній платі задовольняються у другу чергу. Оскільки розрахунки з кредиторами не завершені , ліквідаційний баланс остаточно не був складений та затверджений .Оскільки вини підприємства у невиплаті належних [PERSON] сум при звільнені немає , вважає , що положення ст.. 117 КЗпП України в даному випадку не мають братись до уваги при вирішенні спору . Крім того , оскільки відносно ВАТ « Сарненський КХП» порушено справа про банкрутство , кредиторські вимоги, в тому числі по заробітній платі , підлягають розгляду у господарському суді Рівненської області в межах провадження у справі про банкрутство № 5019/2076/12 від 02. 01 2013 року. В задоволенні вимог [PERSON], в частині поновлення строку пред'явлення до стягнення судових наказів про стягнення з ВАТ « Сарненський КХП» на її користь заборгованості по заробітній платі також просить відмовити , оскільки суми заробітної плати по вказаним судовим наказам мають бути включені до ліквідаційного балансу товариством. Крім того , звертає увагу суду на те , що протягом року після звільнення [PERSON] перебувала на обліку в Сарненському районному центра зайнятості та отримувала державну допомогу по безробіттю. Суд , заслухавши показання позивача та представника відповідача, дослідивши надані письмові докази , прийшов до висновку , що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Факт існування боргу по заробітній платі [PERSON] в сумі 4454грн. 46 коп. , не виплаченій позивачеві ВАТ « Сарненський КХП» вбачається із судових наказів № 2н-248 від 27. 07. 2009 року та № 2н-93 від 07. 05. 2009 року та не заперечується відповідачем . Сума заборгованості по заробітній платі становить 4454 грн. 46 коп. Факт припинення трудових відносин позивача з ВАТ « Сарненський КХП» вбачається з трудової книжки позивачки де вказано , що вона була звільнена з роботи на підставі наказу № 5-к від 29. 05. 2009 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП. Судом встановлено , що судові накази про стягнення заборгованості по заробітній платі [PERSON] не були виконані , виконавчі провадження були закінчені в зв»язку з ліквідацією підприємства. Відповідно до ст.. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Як вбачається з наведеного , питання поновлення пропущеного строку вирішується на підставі заяви в порядку виконання судового рішення та не має розглядатись в рамках цивільного позову , тому в цій частині вимог [PERSON] слід відмовити , роз'яснивши про її право звернення до суду з окремою заявою . Крім того , суд знаходить безпідставною вимогу позивачки в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 4454 грн. 46 коп., оскільки вказана сума заборгованості стягнута на підставі вказаних судових наказів , тобто є таке , що набуло чинності рішення суду про ті ж саме вимоги . Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення середнього заробітку за час невиплати розрахунку , суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строк , визначений ст.. 116 КЗпП України , тобто у день звільнення , організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Представник відповідача , посилаючись на Закон України « Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» наполягає на тому , що відповідно до норм цього Закону заяви кредиторів щодо вимог грошового характеру розглядаються згідно з підсудністю господарським судом , в провадженні якого перебуває справа про банкрутство . Також вказана процедура передбачена п.7 ст. 12 ГПК України . Оскільки 02. 01. 2013 року ухвалою господарського суду Рівненської області порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ « Сарненський КХП» № 5019/2076/12 , представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити та роз'яснити позивачці її право звернення до господарського суду Рівненської області з вимогою про стягнення заборгованості по заробітній платі . Суд не погоджується з доводами відповідача щодо підсудності даного спору господарському суду , оскільки як вбачається з листа Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07. 05. 2013 року № 709/0/4-13 , вирішуючи питання про визначення юрисдикції справи за позовом про стягнення заробітної плати з роботодавця , судам слід враховувати положення пункту 11 розділу Х « Прикінцеві та перехідні положення» Закону України « Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»,вимоги ст. 15 ЦПК , ст. 12 ГПК та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника , якщо таку ухвалу постановлено після 19 січня 2013 року . Справи про банкрутство боржника , порушені господарськими судами до 19 січня 2013 року, не впливають на визначення юрисдикції справ про стягнення з боржника зарплати, їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства. Таким чином , суд приходить до висновку , що позов [PERSON] про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час не проведення розрахунку має розглядатись в порядку цивільного судочинства , оскільки як вбачається з ухвали господарського суду в Рівненській області справа про банкрутство ВАТ « Сарненський КХП» порушена 02. 01. 2013 року. Як вбачається з виданої ВАТ « Сарненський КХП» довідки № 417 від 29. 05. 2009 року середня заробітна плата в день [PERSON] складає 39 грн. 35 коп. ( 650 грн. 36 коп. зарплата за березень 2009 року + 1002 грн. 41 коп. зарплата за квітень 2009 року : 42 робочих дня ). Час невиплати заборгованості по заробітній платі за період з 30. 05. 2009 року по 06. 03. 2014 року становить 1199 днів , тому середній заробіток за час невиплати заробітної плати складає 47180 грн. 65 коп. ( 39 грн. 35 коп. х 1199 днів ). Разом з тим , суд знаходить , що з огляду на те , що під час перебування [PERSON] на обліку в Сарненському районному центрі зайнятості з червня 2009 року по червень 2010 року їй було виплачено 5941 грн. 67 коп. допомоги по безробіттю , вказана сума має бути врахована при вирішенні спору в частині стягнення середнього заробітку за час невиплати заборгованості по зарплаті. Таким чином , суд приходить до висновку про стягнення з ВАТ « Сарненський КХП» на користь [PERSON] 41239 грн. 00 коп. ( 47180 грн. 65 коп. середнього заробітку за час невиплати розрахункових - 5941 грн. 67 коп. отриманої допомоги по безробіттю ). На підставі ст. 117 КЗпП , України постанови КМУ № 159 від 21. 02. 2001 року, ЗУ « Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»,

Outcome: partial