Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) 13 грудня 2013 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення аліментів на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] та аліменти на її утримання, в якій просить суд стягнути з батька дітей аліменти на утримання дітей та на її утримання до досягнення меншою дитиною трирічного віку в розмірі по 1/6 частини усіх видів заробітку, доходу, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є її чоловіком, вони одружились 30 липня 2010 року, від шлюбу мають двох синів, з жовтня 2012 року вони проживають окремо, однак він не надає матеріальної допомоги на її утримання та на утримання дітей, згоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Вказує, що нікому іншому відповідач аліменти не сплачує, інших утриманців не має, працездатний, може працювати та надавати матеріальну допомогу на неї та на дітей. В судове засідання позивач не з'явилась, в заяві до суду на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини. Відповідач в судове засідання також не з'явився, будучи повідомленим про дату розгляду в суді, в заяві до суду погоджується розглянути справу за його відсутності та повідомити його про прийняте судом рішення. Дослідивши докази, що є в матеріалах справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач є працездатним, здоровим, іншим особам аліменти не сплачує. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3 - 15, 17-20, 84, 180-182 Сімейного кодексу України, Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення нею трирічного віку. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а відповідач від такого обов'язку ухиляється та не надає допомоги на їх утримання. Приймаючи до уваги матеріальне забезпечення відповідача, наявність на утриманні позивача малолітніх дітей, суд вважає за необхідне задовольнити повністю позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на їх утримання. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, працює, іншим особам аліменти не сплачує, а тому зобов'язаний утримувати дитину до повноліття. Суд також приймає до уваги, що позивач перебуває у відпустці по догляду за меншою дитиною, оскільки дитині в липні 2014 року виповниться два роки, вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, не має доходу, необхідного для витрат на забезпечення її та дитини їжею та достатніх витрат на прожиття, а тому і діти і вона потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має змогу надати. Приймаючи до уваги докази про доходи відповідача, оскільки відповідач працює, отримує доходи, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, доходу але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання двох дітей щомісячно та в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, доходу щомісячно на утримання матері дітей. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: approved