Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Вінницької міської ради про визнання прав забудовника в порядку спадкування з правом здачі в експлуатацію та отримання правовстановлюючих документів. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] року помер батько позивачів - [PERSON], який ще за життя отримав дозвіл на закінчення будівництва одноквартирного житлового будинку. Однак, за життя [PERSON] так і не встиг добудувати будинок до кінця і житлова прибудова, що зображена в технічному паспорті «А1», так і залишилась недобудована. В прибудові «А1» виконані наступні будівельні роботи: зведено фундамент, стіни з бетонного блоку, перекрито дах з шиферу, вставлено двері. Внутрішні роботи взагалі не проведені, поли не постелені, стіни не поштукатурені, лише встановлені перестінки. Розмір прибудови «А1» складає 4,7 x 3,8 кв.м. [PERSON] не тільки не встиг добудувати будинок, а й оформити документи. Однак, коли після смерті батька позивачі почали оформляти спадщину нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори повідомила, що останні не можуть оформити спадок так, як відсутні правовстановлюючі документи. Таким чином, позивачі є спадкоємцями після свого батька [PERSON], що підтверджується рішенням Вінницького міського суду від 04 квітня 2016 року, який дійсно був забудовником житлової прибудови «А1» але оформити своє право на спадщину не можуть, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно. За таких обставин позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати за: - [PERSON] право забудовника на 1/2 частку незавершеного будівництвом житлової прибудови «А1» [ADDRESS] правом здачі його в експлуатацію та отримання на своє ім'я документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно, шляхом переведення в якості спадщини прав та обов'язків забудовника незавершеного будівництвом житлової прибудови «А1» [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. - [PERSON] право забудовника на 1/2 частку незавершеного будівництвом житлової прибудови «А1» [ADDRESS] правом здачі його в експлуатацію та отримання на своє ім'я документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно, шляхом переведення в якості спадщини прав та обов'язків забудовника незавершеного будівництвом житлової прибудови «А1» [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Разом з тим, 15 грудня 2016 року, позивачі уточнили позовні вимоги, подавши до суду клопотання про уточнення позовних вимог, в якому просили визнати за: - [PERSON] права і обов'язки забудовника на 1/2 частку незавершеного будівництвом житлової прибудови «А1» розміром 4,7 x 3,8 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року.? - [PERSON] права і обов'язки забудовника на 1/2 частку незавершеного будівництвом житлової прибудови «А1» розміром 4,7 x 3,8 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Представники позивачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи та спадкової справи № 150/2016, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням про надання дозволу громадянам району на закінчення самовільно розпочатого будівництва одноквартирних будинків №239 від 25.09.1982 року, [PERSON] дозволено, як виняток, закінчити самовільно розпочате спорудження індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів №675 від 28.10.1982 року про закріплення земельних ділянок, за домоволодінням [PERSON], який мешкає по [ADDRESS], закріплено земельну ділянку площею 600,00 кв.м. з земельної ділянки домоволодіння гр. [PERSON], яка мешкає по [ADDRESS]. (а.с. 11-13) В той же час, з акту про відвід земельної ділянки під забудову від 02.11.1982 року складеного представником управління головного архітектора міста, геодезистом [PERSON] вбачається, що відповідно до рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів №675 від 28.10.1982 року виконаний в натурі відвід земельної ділянки під індивідуальне будівництво житлового будинку забудовнику [PERSON], яка знаходиться в [ADDRESS], загальною площею 600 кв. м. (а.с. 54) Разом з тим, згідно з копією додатку до рішення виконкому №200 від 04.06.1987 року, нумерація будинку по вул. Маяковського змінена з №223 на №227.(а.с. 14) З схематичного плану будівельного кварталу № 106 у м. Вінниці по будинковолодінню [ADDRESS] що перебуває у користуванні [PERSON] вбачається, що: фундамент «Ф», площею ( 7,2 х 10,3 кв.м) + (2,78 х 3,8 кв.м.); житлова прибудова «А1», площею 4,7 х 3,8 кв. м., літня кухня «Б», площею 4,03 х 9,35 кв.м, погріб «п/б», площею 4,03 х 3,9 кв.м. та вбиральня «В», площею 1,18 х 1,2 кв.м. - збудовані самовільно і юридичні документи відсутні.(а.с. 17) [INFO] року [PERSON] помер, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 41 та підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане 04 червня 2013 року виконавчим комітетом Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області.(а.с. 6) Однак, як встановлено судом, [PERSON] за життя так і не встиг добудувати будинок до кінця і житлова прибудова, що зображена в технічному паспорті «А1», так і залишилась недобудована. Позивачі - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] являються дітьми померлого спадкодавця - [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження.(а.с. 7-8) Таким чином, позивачі є спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Рішенням Вінницького міського суду від 04.04. 2016 року встановлено факт того, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали однією сім'єю не менше як п'ять років з померлим [PERSON], а саме з 2008 року по день смерті [INFO] року, за адресою : [ADDRESS]) (а.с. 20) Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, оскільки [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали спільно зі своїм батьком [PERSON], вони вважаються таким що прийняли спадщину. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивачі 31.05.2016 року звернулися до Другої вінницької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Разом з тим, [PERSON] та [PERSON] у заявах про прийняття спадщини від 31.05.2016 року зазначили, що крім них є ще інші спадкоємець, а саме дружина померлого - [PERSON] Однак, як вбачається з копії спадкової справи №150/2016, [PERSON] не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] являються єдиними спадкоємцями за законом після померлого [PERSON] Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Проте, 16.06.2016 року та 17.06.2016р., державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого [INFO] року.(а.с.18-19) Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Статтею 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Разом з тим, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормами ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 -1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. (ст. 1258 ЦК України) Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки позивачі є дітьми спадкодавця, тому відповідно до ст. 1261 ЦК України, мають право на спадкування за законом у першу чергу. При цьому, як зазначено вище, окрім позивача є ще спадкодавець за законом, а саме дружина померлого - [PERSON], однак, як вбачається з копії спадкової справи №150/2016, остання не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В той же час, з матеріалів спадкової справи вбачається, що інших спадкоємців, окрім позивачів, які прийняли спадщину - немає. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Разом з тим, ч. 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Як встановлено судом, [PERSON] за життя не встиг завершити будівництво житлової прибудови «А1» розміром 4,7x3,8кв.м. [ADDRESS] та оформити право власності на неї. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1 листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначив, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Разом з тим, відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом визнання за [PERSON] та [PERSON] прав і обов'язків забудовника в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, на 1/2 частку незавершеного будівництвом житлової прибудови «А1» розміром 4,7 x 3,8 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS], а отже позов підлягає задоволенню. Враховуючи характер спірних правовідносин, судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved