Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

[PERSON] народився [INFO] у м. Красноармійськ. У свідоцтві про народження батьками зазначені: мати - [PERSON], батько - [PERSON] (а.с.12). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 13.02.2006 року (а.с.13). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 6.08.2004 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання синів [PERSON]. [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO], та по 1/4 % частині всіх видів доходів відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.14-15). Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 29.11.2017 року задоволено позов [PERSON] та надано дозвіл на тимчасове переміщення через лінію зіткнення у межах Донецької області неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO] строком на 1 (один) рік. Рішення набрало законної сили 15.12.2017 року (а.с. 16-20). В даному рішенні зазначено, що суд прийшов до висновку про те, що за станом здоров'я наявна потреба у переміщенні повнолітнього [PERSON], [INFO], через лінію зіткнення у межах Донецької області для його періодичного лікування в КЛПУ «Донецький обласний науково-практичний центр реабілітації церебрального паралічу і органічних захворювань нервової системи з порушенням психіки дітей», батько якого [PERSON] невмотивовано не дає згоду на таке переміщення, у зв'язку з чим суд вважає за можливе позов задовольнити повністю і надати дозвіл на тимчасове переміщення через лінію зіткнення у межах Донецької області неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в супроводі матері [PERSON], без згоди та супроводу батька [PERSON] строком на 1 (один) рік. Згідно довідки КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 07.03.2018 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Має склад сім'ї: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати, [PERSON] - син, [PERSON] - син (а.с.21). Згідно характеристики на учня 8 класу багатопрофільної гімназії Покровської міської ради [PERSON], 2004р.н., дитина характеризується позитивно. Мати постійно цікавиться навчанням сина, допомагає досягти успіхів, бере активну участь у житті класу, надає допомогу класному керівнику. Батько не приділяє уваги вихованню сина: не відвідував гімназію, не цікавився успіхами дитини, жодного разу не був присутній на батьківських зборах, святах, заходах, які проводились в класі (а.с.22). Згідно характеристики на випускника 2016 року багатопрофільної гімназії Покровської міської ради [PERSON], він характеризується позитивно. Мати приділяє належну увагу вихованню сина, контролює навчальні досягнення. Батько не бере участі у вихованні сина (а.с.23). За місцем роботи - Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» [PERSON] характеризується позитивно (а.с.24). З характеристики КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 10712 від 02.03.2018р. вбачається, що [PERSON] виховує дитину-інваліда, до дитини ставиться турботливо і уважливо, справляється з будь-якими побутовими важностями, приймає правильних виховних і освітніх заходів, дуже багато часу приділяє лікуванню дитини. За весь час проживання за адресою: [ADDRESS] з квітня 2007 року батька дитини [PERSON] жодного разу не бачили (а.с.25). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 06.02.2018 року за адресою: [ADDRESS], створені всі належні умови для повноцінного проживання та навчання дитини (а.с.26). Відповідно до довідки Українського науково-дослідного інституту протезування, протезобудування та відновлення працездатності від 24.11.2017р. [PERSON], перебував в 3 хірургічному відділенні на контрольному огляді 24.11.2017р., за період з квітня 2016 року по листопад 2017 року у дитини відмічається бурне прогресування сколіозу (з 45 градусів до 78 градусів) (а.с.29). У січні 2018 року [PERSON] знаходився на лікуванні, та у виписці з історії хвороби зазначено, що тяжкість захворювання обумовлена тривалим періодом відсутності спеціалізованої медичної допомоги в межах реабілітаційного лікування (а.с.28). Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради, вивчив документи малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у зв'язку з позбавленням батьківських прав [PERSON], [INFO], та надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Висновком встановлено, що [PERSON] - дитина-інвалід віком до 16 років, що підтверджується медичним висновком від 24.06.2004 № 117. Згідно довідки амбулаторії № З КМУ «ЦПМСД» від 12.09.2017 дитина потребує постійного стаціонарного лікування до 4-х разів на рік в КЛПУ «Донецький обласний центр нейрореабілітації», має діагноз - вроджена структурна міопатія з численним артрогриппозом. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулось 11.04.2018. Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради дійшов висновку, що [PERSON], [INFO], не виконує батьківські обов'язки з виховання свого сина, тому є підстави позбавити його батьківських прав у відношенні [PERSON], [INFO] (а.с.50). Свідок [PERSON], яка є тренером-реабілітологом дитини, суду пояснила, що займається з [PERSON] три роки. Коли дитина лікувалась вчасно у неї були гарні результати. [PERSON] з матір'ю їздив до м. Донецьк на лікування раз на три місяці. Дитиною займається тільки мати, інколи дідусь приводить на заняття. Батька ніколи не бачила, навіть не знає як він виглядає. Свідок [PERSON], яка є керівником позивача, суду пояснила, що знає її як відповідальну та порядну людину. Позивач сама виховує двох синів. Колеги входять в ситуацію яка склалась у позивачки, та завжди їдуть їй на зустріч, коли позивачу треба відпустка або відлучитись з роботи, щоб зустріти сина зі школи. Батько участь у вихованні хворого не приймає. Інколи дитина заходить до матері на роботу, та колеги бачать як покращується його здоров'я після лікування. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, що знайшло повне відображення в поведінці відповідача. Суд дійшов висновку про свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками по вихованню дитини, він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не створює належних умов для розвитку сина, не виявляє турботи про стан здоров'я сина, що передбачає застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу на осіб, які не виконують батьківських прав, як позбавлення батьківських прав. Матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню дитини, оскільки протягом тривалого часу відповідач ухиляється від обов'язку по вихованню сина, не піклується про стан його здоров'я та розвитку, а навпаки створює перешкоди для вчасного лікування сина. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню, оскільки це є в інтересах неповнолітньої дитини. Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved