Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вищевказаною позовною заявою. Позовну заяву обгрунтовують тим, що [INFO] помер їхній батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,6960 га, кадастровий номер 0520684900:06:003:0064, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯА №235352, виданого на підставі розпорядження Вінницької РДА від 17.02.2003 №136. Позивачі є спадкоємицями першої черги, інші спадкоємці першої черги відсутні, так як батько на день смерті в шлюбі не перебував. Оскільки позивачі були зареєстровані та проживали зі спадкодавцем [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] , та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину. 08.10.2019 вони звернулись з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину до Вінницької районної державної нотаріальної контори, але їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії постановою №214/02-31, оскільки ними не надано оригіналу документу, що посвідчував би право власності на земельну ділянку спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Надати правовстановлюючий документ про право на земельну ділянку позивачі не мають можливості, оскільки такий документ втрачений. Про втрату державного акту про право на земельну ділянку ними розміщено оголошення в газеті «Подільска зоря» в номері від 24.10.2019, тому позивачі просять суд визнати за ними в порядку спадкування за законом 1/2 частки земельної ділянки кожному, площею 1,6960 га, після смерті [INFO] батька [PERSON] . В судове засідання 16.03.2021 учасники справи не з`явилися, хоч в установленому законом порядку повідомлялися про дату, час та місце проведення судового розгляду. Попередньо через канцелярію суду від представника позивачів згідно з ордером Гуменюк Н.В. надійшла письмова заява, в якій остання просить справу слухати у їх відсутність, також в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Ще до закриття підготовчого провадження представник відповідача голова Хижинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області Мельничук Л.Д. попередньо через канцелярію суду подавав письмову заяву про розгляд справи без представника селищної ради, у заяві зазначив, що у вирішенні позову сільська рада покладається на думку суду. Після закриття підготовчого провадження будь-яких заяв чи клопотань від відповідача не надходило. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Тому суд вважає за можливе провести судове засідання 16.03.2021 у відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, надані учасниками справи та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 04.06.2019 (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,6960 га, кадастровий номер 0520684900:06:003:0064, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯА №235352, виданого на підставі розпорядження Вінницької РДА від 17.02.2003 №136 (а.с. 5-6). Згідно з постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 08.10.2019 № 214/02-31 позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки ними не надано документ, що посвідчує право власності [PERSON] на спадкове майно (а.с. 8). Факт родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як дочки, сина і батька, підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 9, 10). 23.10.2005 [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище « [PERSON] » на прізвище в шлюбі « [PERSON] », згодом даний шлюб розірвала та 12.03.2014 зареєструвала повторний шлюб, в якому прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище в шлюбі « [PERSON] », що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб, серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 11,12). Відповідно до довідки, виданої Хижинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області 23.10.2019 за № 2394, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований, але не проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). Довідкою, виданою Хижинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області 19.11.2020 за № 1132, підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] на момент смерті їхнього батька [PERSON] були зареєстровані разом з ним за адресою: [ADDRESS] (а.с. 77). На вимогу ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 16.07.2020, Вінницька районна державна нотаріальна контора повідомила, що відповідно до Спадкового реєстру спадкоємці померлого [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не звертались, справа не заводилась (а.с. 39). Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223\~ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами першою та другою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною першою\~статті 1296 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України). Таким чином, для оформлення спадкових прав після померлого необхідно звернутися до державної нотаріальної контори за місцем його проживання (реєстрації), оскільки відповідно до частини першої статті 1221\~ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Установлено, що після смерті [INFO] [PERSON] єдиними спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця були зареєстровані з ним за однією адресою, є дочка померлого [PERSON] та син [PERSON] , однак отримати свідоцтво про право вланості на спадкове майно позивачі не мають змоги у зв`язку з втратою документу, що посвідчує право власності [PERSON] на спадкове майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною першою статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим виникає цивільно-правовий спір. Судом установлено, що державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким Є.В. позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки у спадкоємців відсутній документ, який посвідчує право власності [PERSON] на спадкове майно, а право власності не зареєстровано відповідно до діючого законодавства. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року в справі № 2-7055/12 (провадження № 61-1322св18) вказано, що «з позовом про визнання права власності може звернутися особа, яка вже є власником майна, проте її права не визнаються іншої особою (особами). Стаття 392 ЦК України, у якій регламентується, зокрема, визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Тобто, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до статті 328\~ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статті 392 цього Кодексу». В газеті «Подільська Зоря» у випуску від 24.10.2019 надруковано оголошення про втрату Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯА 235352, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів 06.06.2005 на ім`я [PERSON] , що підтверджується копією цього друкованого оголошення (а.с. 7). Судом установлено, що [PERSON] при житті дійсно належала земельна ділянка площею 1,6960 га, кадастровий номер 0520684900:06:003:0064, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯА №235352, виданого на підставі розпорядження Вінницької РДА від 17.02.2003 №136, що підтверджується наявними доказами, які містяться в матеріалах даної справи. Оскільки судом є установленим, що позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у них немає, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За клопотанням позивачів [PERSON] та [PERSON] суд вважає залишити за позивачами судові витрати по справі.

Outcome: approved