Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом, двічі уточненим до початку судового розгляду, до [PERSON], Прибузької сільської ради, 3/особи: [PERSON], [PERSON], Вознесенське МБТІ про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зазначивши, що в 2006 р. придбали у спільну часткову власність одну нежитлову будівлю корівника, з якого, 51/100 часток належать: їй - 22/100, її чоловікові [PERSON] - 20/100 і батьку [PERSON] - 9/100 та перебувають у їх спільній частковій власності, а решта - 49/100 часток належать відповідачеві [PERSON] Вказана будівля бувшого корівника, загальною площею 1555,6кв.м., розташована по вулиці Прищепенка, 1е в с.Прибужжя, Доманівського району, Миколаївської області, яку вони використовували спільно, відповідно до їх часток, а саме: площа часток - її, чоловіка і батька складає близько 793,36кв.м.; площа частки відповідача складає близько 762,24кв.м., також вони спільно користувались земельною ділянкою, на якій розташована вказана будівля. Проте, як стало відомо, [PERSON] ще в 2007 р. виділив свою частку у спільній частковій власності, та за рішенням виконавчого комітету Прибузької сільської ради від 25.12.2006р. №49 частині будівлі була присвоєна окрема адреса: вул.Прищепенка, 1е/1, а також вказано не 49/100 будівлі, а 1/1, тобто ціла будівля. Вказує, що ознайомившись в 2016р. з технічним паспортом на частку [PERSON], встановила, що згідно технічної документації площа його часток (49/100) складає 798,3кв.м., що фактично є більше 51/100 часток від загальної площі всієї будівлі, що порушує право власності її та 3/осіб: чоловіка і батька. Посилаючись на ст.ст. 358 ч.1, 364 ч.1, ч.3 ЦК України, позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно: нежитлову будівлю, розташовану за адресою: вул.Прищепенка, 1е/1 в с.Прибужжя Доманівського району Миколаївської області. У судовому засіданні позивач і її представник уточнені позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених в уточненій позовній заяві та просили уточнений позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача - Прибузької сільської ради Доманівського району у судове засідання не з'явився тричі, належно повідомлений, про що свідчать поштові листівки, письмової заяви не подавав та не просив відкласти справу слуханням. В судовому засіданні 3/особи: [PERSON] та [PERSON] О,Ф. проти задоволення позовних вимог не заперечували, подали суду заяви про розгляд справи без їх присутності; начальник Вознесенського МБТІ направив суду заяву, в якій просив розглянути справу без представника МБТІ. Заслухавши пояснення сторін, інших учасників судового розгляду, взявши до уваги їх позиції, встановивши обставини та перевіривши їх доказами, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов може бути задоволений з наступних підстав. За визначенням ч.1 ст.356 ЦК України, право спільної часткової власності, - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. З матеріалів справи вбачається, що нежитлова будівля №1е по вул.Прищепенка в с.Прибужжя Доманівського району Миколаївської обласиті перебуває у спільній частковій власності сторін і двох 3/осіб, на підставі: свідоцтва про право власності на нерухоме майно ( 51/100 часток нежитлової будівлі - корівника), виданого виконкомом Прибузької сільської ради 27.02.2012 року серія САЕ №274081, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності нерухомого майна, а також оспорюваного свідоцтва про право власності на нерухоме майно (1/1 частку нежитлової будівлі -складу, розташованого по вул.Прищепенка, 1е/1), виданого виконкомом Прибузької сільської ради 02.03.2007р. серія ЯЯЯ №710848, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно. У ході розгляду справи сторони визнали той факт, що між співвласниками 51/100 частин і 49/100 частин, загальною площею 1555,60кв.м., склався порядок користування, за яким всі співвласники користуються нежитловою будівлею відповідно до належних їм часток. Тобто, у фактичному користуванні всіх співвлвсників перебуває одна нежитлова будівля загальною площею 1555,60 кв.м., що не відповідає належним їм ідеальним часткам 51/100 та 49/100 у спільній частковій власності, а становить відповідно: понад 51/100 (796,37кв.м.) та понад 51/100 (798,3кв.м.), тобто частка відповідача [PERSON] більша від частки трьох інших співвласників на 39,07 кв.м., що не відповідає дійсності. Жодна із сторін проти цього факту не заперечувала. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК учасники спільної часткової власності здійснюють свої права за їх згодою та можуть домовитись про порядок користування і володіння майном, яке перебуває у їх спільній власності. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч.1 ст.183ЦК). На підставі викладеного,

Outcome: approved