Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» (надалі за текстом - відповідач), третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.12.2019 року приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В. В. вчинив виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 23 299,67 гривень. Позивач не погоджується з підставами для вчинення виконавчого напису, зокрема, в частині безспірності заборгованості перед кредитором. Крім того, позивач зазначив, що ним було втрачено паспорт громадянина України, на підставі якого невстановленою особою було оформлено кредитний договір, право вимоги за яким отримало ТОВ «Женева» і звернулося до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити позовні вимоги з викладених у позові підстав. Відповідач у відзиві на адресу суду позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з викладених у відзиві підстав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 07.12.2019 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. із заявою про вчинення виконавчого напису, у якій як підставу для його вчинення зазначив наявність заборгованості за кредитним договором № 007-29131-050114 від 05 січня 2014 року в розмірі 23 299,67 грн, яка виникла в період з 11.05.2018 року по 03.12.2019 року, зокрема заборгованості за кредитом - 16 864,90 гривень, заборгованості за процентами та комісією - 6 434,77 гривень. До заяви відповідачем також було долучено виписку з рахунку позивача № [NUMBER] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором. 21.12.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В. вчинено виконавчий напис, відповідно до якого з позивача стягнуто заборгованість в розмірі 16 131,12 грн, яка виникла в період з 25.09.2016 року по 25.09.2017 року, зокрема простроченої заборгованості за кредитом - 16 864,90 гривень, простроченої заборгованості за несплаченими відсотками - 0,61 гривень, строкової заборгованості за комісією в розмірі 2 619,61 гривень та строкової заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом в розмірі 3 814,55 гривень (а.с. 38). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо а) подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; б) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, а також встановлення моменту виникнення права вимоги. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Як вбачається з матеріалів справи, кредит позивачу був наданий на період з 05 січня 2014 року на 24 місяці, тобто до 05 січня 2016 року, у той час, як у заяві про вчинення виконавчого напису зазначено, що заборгованість виникла в період з 11.05.2018 року до 03.12.2019 року, що, вочевидь, суперечить умовам кредитного договору і не може свідчити про безспірність заборгованості. Крім того, про відсутність безспірності заборгованості свідчить та обставина, що позивачем до правоохоронних органів було подано відповідну заяву про втрату паспорта громадянина України, а той документ, на підставі якого було укладено кредитний договір, не містив фото відповідача, до паспорта було вклеєно фото невстановленої особи, що беззаперечно свідчить про наявність спору між сторонами щодо самого факту укладення кредитного договору з позивачем. Вказані обставини не дають суду підстав вважати вказаний у виконавчому написі розрахунок заборгованості безспірним, а виконавчий напис таким, що вчинений відповідного до чинного законодавства України. Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б переконливо доводили наявність підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості з позивача. За таких обставини, суд встановив, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги чинного законодавства щодо процедури його винесення та перевірки безспірності вимог відповідача, а отже, вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved