overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами припинилися, спільне господарство подружжя не веде. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. За позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу ухвалою судді відкрите провадження у справі та справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Сторони в судове засідання не з'явилися, надавши до суду спільну заяву про розгляд справи без їх участі, одночасно позивач просив після розірвання шлюбу поновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач позов визнав. Право відповідача у повному чи частковому визнанні позову закріплено статтею 31 Цивільного процесуального кодексу України. Справу вирішено судом з урахуванням заяви сторін, наявних в матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказів, на підставі яких встановлені наступні обставини: [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04 лютого 2011 року, про що Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 83. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на «[PERSON]». Статтею 51 Конституції України задекларовано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу за допомогою будь-яких видів насильства. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. Сторони до судового засідання не з'явились. Позивач надав заяву про підтримку позовних вимог та просив справу слухати без його участі. Відповідачка шляхом телефонограми повідомила про неможливість з'явитись у судове засідання та згоду на розірвання шлюбу, оскільки не бачить сенсу у подальшому збереженні відносин. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON]та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.11.1998 року, про що Гаївською сільською радою Роздільнянського району Одеської області зроблено актовий запис № 9. [INFO] у подружжя [PERSON] народився син - [PERSON], Майнового спору та спору з приводу місця проживання дитини на час розгляду справи судом не встановлено. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 17.06.2014 року подружжю надався строк на примирення терміном шість місяців, однак стосунки між сторонами за цей час не поліпшились. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. Крім того, позивач вказує, що від шлюбу в сторін дітей немає. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, якими позов просили задовольнити, розглянувши справу без їх участі. Право відповідача у повному чи частковому визнанні позову закріплено статтею 31 Цивільного процесуального кодексу України. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03 січня 2013 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 8. Майнового спору на час розгляду справи судом не встановлено. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу за допомогою будь-яких видів насильства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. Крім того, позивач вказує, що від шлюбу в сторін дітей немає. Сторони в судове засідання не з'явилися, позивач надав до суду заяву, якою позов просить задовольнити, розглянувши справу без його участі. Відповідач шляхом телефонограми повідомила про згоду на розірвання шлюбу та неможливість з'явитись до суду у зв'язку із перебуванням за межами міста Одеси до 01 листопада 2014 року. Право відповідача у повному чи частковому визнанні позову закріплено статтею 31 Цивільного процесуального кодексу України. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 лютого 2003 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ананьївського районного управління юстиції Одеської області складено відповідний актовий запис № 2. Майнового спору між подружжям на час розгляду справи судом не встановлено. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу за допомогою будь-яких видів насильства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. Позивач вказує, що між сторонами не існує майнового спору. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, якими позов просили задовольнити, розглянувши справу без їх участі. Право відповідача у повному чи частковому визнанні позову закріплено статтею 31 Цивільного процесуального кодексу України. Справу вирішено судом з урахуванням заяв сторін, наявних в матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказів, на підставі яких встановлені наступні обставини: [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 березня 2012 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 190. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. Майнового спору на час розгляду справи судом не встановлено. При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу за допомогою будь-яких видів насильства. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. Позивач вказує, що між сторонами не існує спорів з приводу проживання дитини. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, якими позов просили задовольнити, розглянувши справу без їх участі. Право відповідача у повному чи частковому визнанні позову закріплено статтею 31 Цивільного процесуального кодексу України. Справу вирішено судом з урахуванням заяв сторін, наявних в матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказів, на підставі яких встановлені наступні обставини: [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 травня 2009 року, про що Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу № 236. Від шлюбу в сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. Майнового спору та спору з приводу місця проживання дитини, на час розгляду справи судом не встановлено. При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу за допомогою будь-яких видів насильства. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. Позивач вказує, що між сторонами не існує спорів з приводу проживання неповнолітньої дитини. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, якими позов просили задовольнити, розглянувши справу без їх участі. Відповідач позов визнав, просив відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Право відповідача у повному чи частковому визнанні позову закріплено статтею 31 Цивільного процесуального кодексу України. Справу вирішено судом з урахуванням заяв сторін, наявних в матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказів, на підставі яких встановлені наступні обставини: [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 30 вересня 2000 року, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівської райадміністрації виконкому Одеської міськради в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 378. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO] Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. Майнового спору та спору з приводу місця проживання дитини, на час розгляду справи судом не встановлено. При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу за допомогою будь-яких видів насильства. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, якими позов просили задовольнити, розглянувши справу без їх участі. Право відповідача у повному чи частковому визнанні позову закріплено статтею 31 Цивільного процесуального кодексу України. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22 вересня 1993 року, про що Палацом одружень м. Одеси в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1411. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. Майнового спору на час розгляду справи судом не встановлено. При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу за допомогою будь-яких видів насильства. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву, якою позов просили задовольнити, розглянувши справу без їх участі. Право відповідача у повному чи частковому визнанні позову закріплено статтею 31 Цивільного процесуального кодексу України. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02.10.2010 року, про що Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 912. Від шлюбу в сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Майнового спору та спору з приводу місця проживання дитини на час розгляду справи судом не встановлено. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. Позивач вказує, що спільного майна та дітей з відповідачем не має, шлюбний контракт не укладався. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Відповідач проти задоволення позову заперечував, просив надати сторонам строк на примирення. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши обставини, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 вересня 2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 919. Від шлюбу в сторін спільних дітей немає. Позивач категорично заперечує поти продовження шлюбних відносин із відповідачем, сенсу в наданні строку на примирення не бачить. При цьому зазначає, що відтягування строку розлучення завдасть йому певної шкоди, оскільки він вже підготувався для переїзду в іншу країну, звільнився з роботи та вчинив певні дії по оформленню документів. Крім того, позивач вказав, що він перебуває у близьких стосунках з іншою жінкою, з відповідачем проживати в шлюбі не бажає. Суд враховує, що чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу за допомогою будь-яких видів насильства. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. За таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що 05.01.1995 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилися два сини - повнолітній [PERSON], [INFO] та неповнолітній [PERSON], [INFO] Вказує, що причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, суперечки, які виникають між ним та відповідачкою, шлюбні відносини фактично припинені, на даний час проживають окремо. Просить шлюб розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати з матір'ю. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить даний позов розглядати за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоч про час і місце судового розгляду повідомленна у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідачка про причини неявки суд не повідомила і не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 05.01.1995 року між сторонами зареєстровано шлюб у Бурштинській міській раді Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.01.1995 р. Від шлюбу у них народилися два сини - повнолітній [PERSON], [INFO] та неповнолітній [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім'ї, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 105 ч.3, п.2 ст. 104, п.1 ст. 110, п.2 ст.112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved