Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом вони є власниками (по Ѕ частині кожний) житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в їх житловому будинку ніколи не проживав, в родинних, сімейних та інших стосунках з відповідачем ніколи не перебували та не перебувають. У зв`язку зі чим вони просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В судові засідання, призначені на 11.12.2019р., 04.02.2020р., 11.03.2020р. позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце проведення яких були сповіщені своєчасно, належним чином, однак надали суду заяву в якій просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. В судові засідання, призначені на 11.12.2019р., 04.02.2020р., 11.03.2020р. відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце проведення яких був сповіщений своєчасно, належним чином за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак до суду повернулися конверти з відміткою «Укрпошти» «не проживає». Крім того, відповідне повідомлення про виклик відповідача було розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, відзиву на позовну заяву до суду від відповідача не надходило. Згідно ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи Сербківської сільської ради Лиманського району Одеської області, будучи належаним чином повідомленим, до суду не з`явився, однак сільський голова Петльоха П.П. надав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечують. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку в судові засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, зі згоди позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № 2 від 29.03.2001р., будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належав в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] 07.10.2015р. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом майна [PERSON] , померлого [INFO] Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з Ѕ частки житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами під [ADDRESS] . На підставі викладеного у свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 29.03.2001р. державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Савицькою О.В, зроблено напис про те, що 07.10.2015р. за реєстровим №2-390 [PERSON] видане відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку житлового будинку, зазначеного вище, яка належала [PERSON] , померлому [INFO] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Сербківською сільською радою Лиманського району Одеської області №Ср-11-03-93 від 01.11.2019р., [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] з 24.12.2003р. по теперішній час. Актом від 27.09.2019р., затвердженим Сербківською сільською радою Лиманського району Одеської області, підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , ніколи не проживав, родинних відносин з сім`єю власника будинку не має. Згідно зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1 ст.156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить ст.405 ЦК України. Так, відповідач взагалі не є членом сім`ї власників житлового будинку, ніколи у житловому будинку не проживав. Статтею 41 Конституції України та статтею 1Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути із відповідача на користь позивачsd. На підставі викладеного,

Outcome: approved