Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області, Броварська місцева прокуратура Київської області про позбавлення батьківських прав. Позивач зазначала, що 06 листопада 2010 року у виконкомі Зазимської сільської ради Броварською району Київської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] [INFO] року від спільного подружнього життя у них народилася дочка - [PERSON], про що виконавчим комітетом Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області видано свідоцтво серії [NUMBER]. 25 січня 2013 року набрало законної сили рішення Деснянського районного суду міста Києва, яким шлюб між сторонами було розірвано. З 2012 року відповідач припинив спілкування з дитиною, почав ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків, піклуватися про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема, відповідач не бере участі в забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Пізніше взагалі припинив спілкування з дитиною, яке необхідне для її нормального самоусвідомлення. Відсутність спілкування з батьком не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не створює умов для формування нею загальноприйнятого світогляду, що є порушенням ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності вона розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини. Відповідач свідомо не виконує своїх обов'язків, що шкодить інтересам дитини. Не бажаючи приймати участь у вихованні донька, відповідач жодного разу не сплатив аліменти, які з нього стягуються на підставі рішення суду. У подальшому з [PERSON] рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року було стягнуто заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 7 427 грн. 24 коп., на дитину, та 11 941 грн. 76 коп. на дружину. Станом на 05.04.2017 р. сума заборгованості по сплаті аліментів складає 41 626 грн. 41 коп. Посилаючись на викладене, позивач просила суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], уродженця України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судове засідання представник третьої особи органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області Сліпчук І.О. не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення у повному обсязі. В судове засідання представник третьої особи Броварської місцевої прокуратури Київської області не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданого 12 травня 2011 року виконавчим комітетом Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області (а.с.14). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року з [PERSON] стягнуто заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], за період з 18 грудня 2012 року по 05 травня 2014 року в розмірі 7 427 грн. 24 коп. та заборгованості по сплаті аліментів на утримання дружини [PERSON] в розмірі 11 941 грн. 76 коп. (а.с.10-12). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного депутатом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 04 травня 2017 року, малолітня дитина [PERSON], [INFO], починаючи з 2012 року проживає разом з матір'ю - позивачем [PERSON] та її чоловіком [PERSON] однією сім'єю за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Позивач [PERSON] в селі Зазим»є характеризується позитивно, веде здоровий спосіб життя. Разом з чоловіком виховують дочку [PERSON], 2011 року народження, та сина [PERSON], 2014 року народження, що підтверджується характеристикою, виданою Зазимською сільською радою Броварського району Київської області (а.с.16). Згідно довідки Зазимської медичної амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 13 квітня 2017 року, під наглядом педіатра малолітня дитина [PERSON], [INFO], перебуває з 24 квітня 2011 року, педіатра мама з дитиною відвідувала регулярно, добросовісно виконувала призначення та поради лікаря. Батько дитини на прийомі лікаря з мамою і дитиною був два рази до 1 року дитині. Від одного року до теперішнього часу батько не з'являвся на прийом до лікаря та не цікавився здоров'ям своєї дитини (а.с.17). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав № 849/01-12 від 13 червня 2017 року, орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до ст.150 СК України, батьки повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст..6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Згідно ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до правильного висновку про те, що [PERSON], [INFO], ухиляється від обов'язків по вихованню своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є підставою для позбавлення батьківських прав. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved