Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

[PERSON] (надалі також - позивач) у грудні 2020 року звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] (надалі також - відповідача) на її користь заборгованість за договором позики у сумі 2000 доларів США та суму 3% річних за користування грошовими коштами за період з 04.02.2018 по 30.12.2020, яка складає 4924,31 грн., та понесені судові витрати. В обгрунтування позову вказала, що між нею та [PERSON] 03.01.2018 укладено усний договір позики на суму 2000 доларів США, про що останній написав розписку та зобов`язався повернути борг в строк 03.02.2018. Проте відповідач борг не повернув, чим допустив прострочення зобов`язання на 1061 день - за період з 04.02.2018 по 30.12.2020. Ухвалою суду від 25.01.2021 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до суду повторно не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщався судовими повістками. Відзив на позов не надав, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за згодою позивача, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України Суд вивчив матеріали справи і встановив, що 03.01.2018 [PERSON] надала у борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, які останній зобов`язався повернути у термін до 03.02.2018. На підтвердження отримання вказаної суми 03.01.2018 [PERSON] була написана розписка. Однак, відповідач не повернув позивачу кошти у строк, визначений договором, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Дослідивши надані докази і наведені доводи, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Нотаріальна форма договору позики не вимагається незалежно від суми договору, однак за згодою сторін договору, договір позики може бути укладений в нотаріальній формі. У даному випадку договір позики сторони оформили в письмовій формі, але не посвідчували у нотаріуса. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою з моменту фактичного передання речей, визначених родовими ознаками, позикодавцеві (із рук в руки) або з моменту зарахування грошових коштів, що позичалися, на банківський рахунок позикодавця. Верховний Суд України у своїй Постанові від 11.11.2015 у справі №6-1967цс, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, зазначив, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дати отримання коштів. У ч. 2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 04.02.2018 по 30.12.2020 складає 4924,31 грн. З огляду на викладене вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 840 грн. 80 коп., а також 5000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, які підтверджені відповідними доказпми.

Outcome: approved