Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

[PERSON], представник позивача - [PERSON], звернулася до суду з позовом до Біловодської сільської ради Роменського району про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Свої вимоги мотивує тим, що 12 грудня 1995 року помер двоюрідний дядько позивачки - [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається зокрема із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,612 га, розташованої на території Біловодської сільської ради Роменського району, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 027995. Позивачка є спадкоємицею після смерті [PERSON], інших спадкоємців немає. Проте позивачка в установленому порядку не може оформити спадкові права, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, виданий Біловодською сільською радою Роменського району 23.02.2001 року, тобто вже після смерті [PERSON] Натомість з відповіді на запит відділу у Роменському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 26.02.2018 року вбачається, що відповідно до рішення Біловодської сільської ради Роменського району від 22.03.1995 року було передано землі в колективну власність, на підставі якого виданий Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Щорса. Державний акт зареєстрований 19 травня 1995 року. До Державного акта доданий список членів господарства, які мають право на земельну частку (пай), до якого занесений [PERSON] Таким чином він набув право власності на земельну частку пай, тому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 12.12.1995 року, право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Біловодської сільської ради роменського району, загальною площею 3,612 га, що належали [PERSON], який помер 12.12.1995 року, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 027995, виданого 23.02.2001 року Біловодською сільською радою Роменського району Сумської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 726. В судове засідання позивачка та її представник не зявилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Представник відповідача - Біловодської сільської ради Роменського району Сумської області в судове засідання не зявився. Від сільського голови Біловодської сільської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають повністю. Представник третьої особи - Роменської районної ДНК в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов.

Outcome: approved