Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа Виконавчий комітет Кам'янець - Подільської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог вказує, що є власником квартири [ADDRESS] - Подільському що підтверджується договором дарування від 02.02.1985 року. Відповідачка є зареєстрованою, однак по вказаній адресі не проживає, комунальні платежі не здійснює, витрати за користування та обслуговування житла не сплачує, будь-якої участі у веденні господарства не бере, речей належних відповідачці в квартирі не має. Відповідач фактично виселилась з квартири, але знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у володінні та розпорядженні своєю власністю. Тому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS]. В суді позивач позов підтримала, просить задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила, про час і місце слухання справи повідомлена своєчасно належним чином у відповідності до п.3 ст. 76 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, причини неявки не повідомив . Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та представника 3 особи на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 02 лютого 1985 року в реєстрі №76 (3-853) [PERSON] є власником 23/100 домоволодіння по [ADDRESS].. Відповідно до довідки про склад сім'ї №753 від 31.08.2017 року виданої [PERSON] за адресою [ADDRESS], домової книги для прописки громадян зареєстровані [PERSON], [PERSON] (чоловік), [PERSON] (дочка). Згідно актів перевірки складеної ЖКП «Південь» від 25.01.2017 р., 21.03.2017 р., 20.04.2017 р., 17.05.2017 р., 08.06.2017 р., встановлено, що по [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], 1987 р.н., але по даній адресі не проживає. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» , члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.. Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] суду проказали, що [PERSON] більше року не проживає разом з матір»ю в будинку по [ADDRESS]. Після конфлікту який мав місце з матір'ю, відповідач забрала свої речі і переїхала проживати на інше місце проживання. Протягом останнього року [PERSON] в квартирі матері не з»являлась, речей в квартирі її немає, матір не провідувала і не цікавилась її життям. [PERSON] жодних перешкод доньці в проживанні в будинку не чинила. Як вбачається із матеріалів справи 01.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] відбулася суперечка в ході якої на грунті раптово виниклих неприязнених відносин [PERSON] спричинила [PERSON] тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта № 512 від 02.08.2016 р. Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За таких обставин суд вважає, що відповідач втратила право на користування квартирою [ADDRESS], оскільки не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Поважність причин відсутності відповідача за вищезазначеною адресою судом не встановлено. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Згідно ч.1 ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні рішення суду є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі. У відповідності до ст.. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі ст. ст.17,319,321,346,391,405 ЦК України,

Outcome: approved