Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа Царичанська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за правом представлення. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що [INFO] померла її бабуся - [PERSON] [INFO] помер її дід - [PERSON] Після їх смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Померлі перебували у шлюбі з 13 січня 1968 року. Рішенням виконкому Царичанської селищної ради № 310 від 18 травня 1988 року видано свідоцтво на цей житловий будинок на ім'я її діда - [PERSON] Позивачка зазначала, що є рідною донькою [PERSON], який був рідним сином [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер [INFO]. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2014 року у справі № 22-ц/774/1932/14 їй було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] бабусі [PERSON] - три місяці, починаючи з дня вступу рішення в законну силу. На підставі ухваленого рішення суду 06 червня 2014 року вона звернулась до Царичанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її бабусі [PERSON] Державним нотаріусом було посвідчено її підпис на відповідній заяві. Крім неї, спадкоємцем за законом після смерті її бабусі та діда, є її рідна тітка [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] та батька [PERSON] Позивачка зазначала, що у зв'язку із тим, що її дід помер через 4 дні після смерті своєї дружини та не встиг прийняти належну йому частку, ця частина спадкується на загальних підставах його спадкоємцями. На цей час вона, як спадкоємець за правом представлення після смерті своїх бабусі та дідуся, прийняла спадщину у встановленому законом порядку, але через існування спору між спадкоємцями та відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок, який є спадковим майном, позбавлена права отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами у нотаріуса. 31 травня 2012 року державним нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори Фрізен Н.Ю. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. 27 вересня 2013 року державним нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори Фрізен Н.Ю. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. До Царичанської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі [PERSON], померлої [INFO], після подання заяви про прийняття спадщини 06 червня 2014 року позивачка не зверталася. Житловий будинок, який є спадковим майном, зареєстрований за її дідом - [PERSON], а правовий режим спадкового майна, тобто, визнання його спільною сумісною власністю подружжя, необхідно встановити в судовому порядку. Посилаючись на вимоги ст. 1266, 1269, 1268 ЦК України [PERSON] просила визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS], в порядку спадкування за правом представлення після смерті [PERSON], померлої [INFO], та [PERSON], померлого [INFO]. [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа Царичанська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом та усунення від права спадкування. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що [INFO] померла її матір - [PERSON] [INFO] помер її батько [PERSON], який постійно мешкав та був зареєстрований на [ADDRESS]. Після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку А-1, житловою площею - 31,2 кв. м., загальною площею - 75,9 кв. м. з допоміжними будівлями і спорудами, а саме - літня кухня Б-1, сарай Г-1, вбиральня Ж-1, №1 колодязь за адресою: [ADDRESS]. 24 червня 2011 року вона звернулася до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, яка виконувала обов'язки Царичанської державної нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини після смерті своїх батьків - матері [PERSON] та батька [PERSON] та надала правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок. 24 червня 2011 року Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за її заявою була заведена спадкова справа № 112/2011 після смерті її батька [PERSON] 19 вересня 2012 року державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, за її заявою була заведена спадкова справа № 130/2011 після смерті її матері [PERSON] та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини. 26 листопада 2014 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області їй визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] протягом двох місяців з моменту набрання судовим рішенням законної сили. 12 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до Царичанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] До Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її батьків звернулася також [PERSON] (донька її рідного брата [PERSON], який помер [INFO]), яка була направлена поштою та отримана 27 липня 2011 року, але справжність підпису [PERSON] на вказаній заяві не була нотаріально засвідчена. За життя її рідний брат [PERSON] на протязі тривалого часу не спілкувався зі своєю колишньою дружиною та донькою [PERSON], колишня дружина та дочка, в свою чергу, не спілкувалися з її батьками та відносини між ними з кожним роком погіршувалися. ЇЇ батьки: мати [PERSON] хворіла ІБС, кардіосклерозом атеросклеротичним, симптоматичною гіпертензією Ш ФК СН 2А-Б ст., а батько [PERSON] хворів туберкульозом легенів, мав 3 групу інвалідності. Через свій похилий вік та тяжкі хвороби батьки перебували тривалий час у безпорадному стані і потребували постійного догляду, лікування, матеріальної допомоги. У вересні 2010 року стан здоров'я матері різко погіршився, вимушене положення її в зв'язку з хворобою лише сидяче, здатність на самообслуговування була втрачена, вона потребувала постійного догляду. [PERSON] вимушена була переїхати проживати до матері і взяти на себе забезпечення їй належних умов по догляду та лікуванню. За життя [PERSON] потребувала підтримки своєї онуки [PERSON] та сподівалася на те, що її онука змінить своє ставлення до неї. У листопаді 2005 року [PERSON] навідувала бабусю, тобто їй достовірно було відомо про тяжку хворобу бабусі, її безпорадний стан та тяжке матеріальне становище. На початку жовтня 2010 року коли стан здоров'я матері критично погіршився, вона викликала з Росії свого батька [PERSON], який знаходився на протязі трьох тижнів у смт. Царичанка та допомагав їй доглядати за матір'ю, купував ліки та необхідні речі. В цей період [PERSON] відвідала свою бабусю лише один раз. Наступного разу з'явилася лише в день поховання [PERSON] В останні роки свого життя її батько [PERSON] теж дуже хворів і потребував догляду, піклування та матеріальної допомоги. В останні роки життя батьків саме вона, [PERSON], утримувала їх на свої та позичені кошти: забезпечувала харчуванням, одягом, лікувала та забезпечувала належний догляд, поховала батьків за власні кошти. [PERSON] під час хвороби своїх бабусі та дідуся не цікавилася їх станом здоров'я, не провідувала їх, не купувала їм ліки, свідомо ухилялася від догляду за ними, а саме: від надання їм нематеріальних послуг - спілкування, поради тощо; від надання їм догляду під час хвороби, хоча мала фізичну можливість, прибрати житлове приміщення, попрати речі, приготувати їжу; від будь-якої матеріальної підтримки, хоча мала таку можливість, так як працювала з 2010 року. [PERSON] вважає, що [PERSON] свідомо на протязі тривалого часу, маючи можливість, ухилялася від надання допомоги бабусі [PERSON] та дідусю [PERSON], які через свій похилий вік та тяжкі хвороби перебували тривалий час у безпорадному стані, не могли самостійно забезпечити собі належні умови життя і потребували постійного стороннього догляду, піклування, матеріальної та моральної підтримки. Посилаючись на наведені обставини та вимоги ч. 5 ст. 1224 ЦК України, просила усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] та визнати за нею право власності на спірний житловий будинок із допоміжними будівлями і спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті батьків - [PERSON] та [PERSON], а також стягнути з [PERSON] на її користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 934 грн. 48 коп. та 473 грн. Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Визнано за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за правом представлення після померлої [INFO] [PERSON] В іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено. Позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Визнано за [PERSON] право власності на 5/6 частин житлового будинку А-1, житловою площею - 31,2 кв.м., загальною площею - 75,9 кв.м. з допоміжними будівлями і спорудами, а саме - літня кухня Б-1, сарай Г-1, вбиральня Ж-1, №1 колодязь, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батьків - [PERSON], померлої [INFO], та [PERSON], померлого [INFO]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 778 грн. 73 коп. судового збору. В іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення її вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. [PERSON] в апеляційній скарзі просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу [PERSON] необхідно задовольнити, а апеляційну скаргу [PERSON] відхилити. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі із 13 січня 1968 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.31, т.1). На підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 22 червня 1988 року, технічного паспорта на житловий будинок станом на 09 квітня 1988 року, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] (а.с.36,41, т.1). Судом враховано, що цей житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, побудований в період, коли [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно домової книги [PERSON] прописана у вказаному будинку з 26 січня 1970 року (а.с.37-40, т.1). Отже, суд зазначив, що житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак кожному із них належить по 1/2 частині. [INFO] [PERSON] померла (а.с.44, т.1). [INFO] помер [PERSON] (а.с.46, т.1). Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на цей житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами. За життя [PERSON] та [PERSON] заповіту не складали. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON], їхня донька [PERSON] (за законом першої черги) та [PERSON] (за правом представлення) - донька [PERSON] (сина [PERSON] та [PERSON].), який помер [INFO]. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] (за законом першої черги) та [PERSON] (за правом представлення) - донька [PERSON] (сина [PERSON] та [PERSON].), який помер [INFO]. 24 червня 2011 року до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] 27 липня 2011 року до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори поштою надійшла заява [PERSON] ([PERSON]) про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] Згідно п. 207 розділу 22 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцеві пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Згідно вимог ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Суд зазначив, що [PERSON] не надала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оформлену належним чином та справжність її підпису нотаріально не засвідчена, як в термін до шести місяців з дня смерті померлого [INFO] [PERSON], так і на момент ухвалення рішення по справі. 03 вересня 2011 року [PERSON] ([PERSON]) звернулася до Царичанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті діда [PERSON], але вже після спливу шестимісячного строку з дня смерті померлого [INFO] [PERSON].(а.с.93, т.1). Судом також встановлено, що [PERSON] з заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини після померлого [INFO] діда [PERSON] до суду не зверталася. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2014 року [PERSON] та [PERSON] було визначено кожній додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини лише після померлої [INFO] [PERSON] - три місяці, починаючи з дня вступу рішення в законну силу. 12 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до Царичанської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] [PERSON] на виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2014 року після подання нею заяви про прийняття спадщини 06 червня 2014 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі [PERSON] до нотаріальної контори не зверталася. Відмовляючи у задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування, суд посилався на недоведеність в судовому засіданні позовних вимог [PERSON] щодо ухилення [PERSON] від виконання обов'язку по утриманню спадкодавців, які через похилий вік і тяжку хворобу перебували у безпорадному стані. Відповідно до положень ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. З огляду на зміст зазначеної норми закону суд, вирішуючи такі справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини. Судом не встановлено, що спадкодавці потребували допомоги від спадкоємця - саме [PERSON] Суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави, згідно із ч.5 ст. 1224 ЦК України, для усунення спадкоємця [PERSON] від права на спадщину у зв'язку з недоведеністю фактів безпорадного стану спадкодавців з урахуванням їх потреби в отриманні допомоги саме від онуки - [PERSON] та її умисного ухилення від надання допомоги спадкодавцям - у зв'язку з чим лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Разом з тим, суд дійшов висновку, що позивачка за первісним позовом [PERSON], як онука, тобто спадкоємець за правом представлення, має право на успадкування лише після померлої [INFO] [PERSON], тобто на 1/6 частину спадкового майна - житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. При цьому суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутня заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON], яка була б оформлена належним чином, оскільки справжність її підпису нотаріально не засвідчена, в зв'язку з чим, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за правом представлення підлягають частковому задоволенню. Крім того, суд дійшов висновку, що зустрічний позов [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом необхідно задовольнити частково, та визнати за [PERSON], право власності на 5/6 частин житлового будинку А-1, житловою площею - 31,2 кв.м., загальною площею - 75,9 кв.м. з допоміжними будівлями і спорудами, а саме - літня кухня Б-1, сарай Г-1, вбиральня Ж-1, №1 колодязь, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батьків - [PERSON], померлої [INFO], та [PERSON], померлого [INFO]. Але із висновками суду в частині часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за нею права власності на 1/6 частину спадкового майна погодитись не можна, оскільки вони не враховують всіх обставин у справі та вимог законодавства. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Матеріалами справи підтверджено, що житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], належав на праві спільної сумісної власності бабусі [PERSON] - [PERSON] та дуду - [PERSON] Батько [PERSON] - [PERSON], який помер [INFO], був рідним сином [PERSON], померлої [INFO], та [PERSON], померлого [INFO]. Положеннями ч. 1 ст. 1276 ЦК України визначено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). 27 липня 2011 року [PERSON], тобто у визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, направила до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини як після померлого [INFO] [PERSON], так і після померлої [INFO] [PERSON] Про це вона і зазначила у своїй заяві (т.1 а.с.11). Отже, суд дійшов хибного висновку про те, що [PERSON] не зверталась в нотконтору з заявою про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину майна в порядку спадкування за правом представлення після померлої [INFO] [PERSON] та в частині визнання за [PERSON] права власності на 5/6 частини майна в порядку спадкування за законом після смерті батьків - [PERSON], померлої [INFO], та [PERSON], померлого [INFO]. В цій частині необхідно ухвалити нове рішення про визнання за [PERSON] права власності на ? частину житлового будинку, в порядку спадкування за правом представлення після померлої [INFO] [PERSON] та після померлого [INFO] [PERSON], а також про визнання права власності ? частину цього будинку за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батьків - [PERSON], померлої [INFO], та [PERSON], померлого [INFO]. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України необхідно і перерозподілити витрати між сторонами, пропорційно задоволених позовних вимог, стягнувши із кожного спадкоємця по 467 грн. 24 коп. судового збору, оскільки вартість будинку складає 93 448 гривень. Безпідставними є доводи апеляційної скарги [PERSON] про визнання за нею права власності на весь будинок та про усунення [PERSON] від спадкування. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відмовляючи у задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування, суд обґрунтовано посилався на недоведеність в судовому засіданні позовних вимог [PERSON] щодо ухилення [PERSON] від виконання обов'язку по утриманню спадкодавців, які через похилий вік і тяжку хворобу перебували у безпорадному стані. [PERSON] не довела факту ухилення [PERSON] від надання спадкодавцям допомоги, так і факту перебування спадкодавців в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини. Судом не встановлено, що спадкодавці потребували допомоги від спадкоємця - саме [PERSON] Також лише наявність хвороб у спадкодавців не може свідчити про те, що вони були в безпорадному стані, та потребували стороннього догляду і допомоги. Таким достовірним доказом не можна вважати одну лише виписку із амбулаторної картки [PERSON], яка вчинена дільничним лікарем. Тому відсутні підстави, згідно із ч.5 ст. 1224 ЦК України, для усунення спадкоємця [PERSON] від права на спадщину у зв'язку з недоведеністю фактів безпорадного стану спадкодавців з урахуванням їх потреби в отриманні допомоги саме від онуки - [PERSON] та її умисного ухилення від надання допомоги спадкодавцям - у зв'язку із чим лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. За таких обставин, апеляційну скаргу [PERSON] необхідно відхилити.

Outcome: partial