Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

[PERSON] , через свого представника - [PERSON] , звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її рідна тітка [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована у селі Огірцеве Вовчанського району Харківської області. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка загальною площею 5,2092 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з яких 0,3239 гектарів ріллі кадастровий номер 6321681600:02:02:049, і 4,0153 гектарів ріллі кадастровий номер 6321681600:02:02:212, що розташовані на території Гатищенської сільської ради Вовчанського району Харківської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії Р2 № 750080 виданому 21 січня 2003 року Вовчанською райдержадміністрацією, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 177. Спадщина відкрилася за заповітом, посвідченого 13 жовтня 2003 року секретарем виконавчого комітету Гатищенської сільської ради Вовчанського району Харківської області і зареєстровано в реєстрі за № 67, на все майно на її користь. Але в заповіті невірно вказано її по-батькові - « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». В установленому законом порядку вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] , звернувшись в шестимісячний строк до нотаріальної контори з відповідною заявою. 30 січня 2009 року за № 318 та 22 квітня 2009 року за № 1793 Вовчанською державною нотаріальною конторою Харківської області були видані Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку спадкового майна на її ім`я. Постановою державного нотаріуса Вовчанської державної нотаріальної контори Харківської області відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, оскільки у Державному акті на право власності на земельну ділянку невірно зазначено прізвище власника як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Просила встановити факт належності правовстановлюючих документів та визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися судом завчасно та належним чином. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином. Надав суду заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглядати за його відсутності. За таких обставин на підставі ч. 4 ст.223 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] проживала та була зареєстрована у буд. [ADDRESS] , відповідно до даних довідки сільського голови Гатищенської сільської ради Вовчанського району Харківської області № 315 від 17 липня 2019 року(а.с.12). За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчено 13 жовтня 2003 року секретарем виконавчого комітету Гатищенської сільської ради Вовчанського району Харківської області і зареєстровано в реєстрі за № 67, на все майно на користь [PERSON] (а.с. 11). Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 750080 виданому 21 січня 2003 року Вовчанською райдержадміністрацією, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 177 встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 5,2092 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з яких 0,3239 гектарів ріллі кадастровий номер 6321681600:02:02:049, і 4,0153 гектарів ріллі кадастровий номер 6321681600:02:02:212, що розташовані на території Гатищенської сільської ради Вовчанського району Харківської області ( а.с.9). Відповідно до експертного висновку № 056/612-а/2 від 05 червня 2019 року розбіжності в записах виникають внаслідок відхилення від чинних норм правопису при міжмовних (українсько-російському й російсько-українському) перетвореннях. Орфографічно відмінні записи прізвищ з кінцевими р - ръ є типовою девіацією в умовах українсько-російської двомовності прізвища через посередництво відповідних записів контактними мовами. Українські записи прізвища [PERSON] (заповіт; свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) та [PERSON] (Державний акт на право приватної власності на землю, запис [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Крім того, в українській ономастичній традиції деякі імена по батькові мають орфографічні варіанти, зокрема [PERSON] , та [PERSON] . У практиці лінгвістичних експертиз відомі численні випадки фіксації в документах однієї особи відмінних українських варіантів цих імен по батькові внаслідок сплутування варіантних пар при міжмовному перетворенні імен через посередництво відповідних записів російською мовою .... , тобто по батькові [PERSON] (зазначений заповіт запис [PERSON] ) та [PERSON] (паспорт, запис [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Згідно ст. 293 ЦПК України, суд розглядає окрім іншого, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Таким чином, досліджені докази в сукупності підтверджують факт належності Державного акту на право приватної власності на землю Серії Р2 № 750080 виданий Вовчанською райдержадміністрацією 21 січня 2003 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 177 на ім`я [PERSON] , саме [PERSON] та факт належності заповіту, посвідченого 13 жовтня 2003 року секретарем виконавчого комітету Гатищенської сільської ради Вовчанського району Харківської області і зареєстровано в реєстрі за № 67, на ім`я спадкоємця [PERSON] , саме [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 квітня 2008 року [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, на земельну ділянку загальною площею 5,2092 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з яких 0,3239 гектарів ріллі кадастровий номер 6321681600:02:02:049, і 4,0153 гектарів ріллі кадастровий номер 6321681600:02:02:212, що розташовані на території Гатищенської сільської ради Вовчанського району Харківської області. В установленому законом порядку позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , звернувшись в шестимісячний строк до нотаріальної контори з відповідною заявою. 30 січня 2009 року за № 318 та 22 квітня 2009 року за № 1793 Вовчанською державною нотаріальною конторою Харківської області були видані Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку спадкового майна на ім`я позивача [PERSON] . Разом з тим, постановою державного нотаріуса Вовчанської державної нотаріальної контори Харківської області відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки у Державному акті на право власності на земельну ділянку зазначено прізвище власника « [PERSON] » (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , то вона має право на земельну ділянку в порядку спадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на земельну ділянку, після померлої [INFO] [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved