Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

[PERSON] пред`явив у Подільському районному суді міста Києва позов до ТОВ «Транспортна компанія «СІНЕРГІЯ», за участю третьої особи - [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП, у якому просив суд: стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 185038 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.02.2015 року о 23 год. 00 хв. відбулось ДТП за участю автомобіля Hyundai д.н.з. [NUMBER] та ДАФ д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом д.н.з. [NUMBER] . Наслідок ДТП, як зазначено у позові, позивачу було заподіяно майнової шкоди, шкоди здоров`ю, а також моральної шкоди. Винним у скоєнні ДТП позивач зазначає водія [PERSON] , котрий керував автомобілем ДАФ д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом д.н.з. [NUMBER] , та котрий належить ТОВ «Транспортна компанія «СІНЕРГІЯ». Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача відшкодування матеріальної шкоди, яка відповідно до експертного дослідження становить 183838 грн. 00 коп., 1200 грн. витрат на експертизу та телеграму, а також моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 50000 грн. 00 коп. В судове засіданні позивач не з`явився. Представник позивача до суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи провести без його участі. Відповідач також свого права на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа також не забезпечила явку свого представника у судове засідання. Про день, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що 23.02.2015 року о 23 год. 00 хв. на 254 км + 300м автодороги Київ-Чоп сталось ДТП за участю автомобіля Hyundai д.н.з. [NUMBER] та DAF д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом д.н.з. [NUMBER] . (а.с. 6) Відповідно до постанови Баранівського районного суду Житомирської області від 14.07.2015 року, водій [PERSON] не вибрав безпечної швидкості руху та інтервалу та при виявлені перешкоди для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований біля краю проїжджої частини дороги автомобіль DAF д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок того обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. (а.с. 6) Згідно вищевказаної постанови суду, провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення. (а.с. 6) Відповідно до Висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварозначного дослідження від 29.09.2015 року № 220/15, складеного ТОВ Український експертний центр «Експерт-Сервіс АВТО», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, становить 183838 грн. 01 коп. (а.с. 15) У справі, за клопотанням представник позивача, було призначено судову автотоварознавчу експертизу, відповідно до Висновку якої від 19.05.2017 року, залишкова вартість автомобіля Hyundai д.н.з. [NUMBER] буде дорівнювати вартості металобрухту; матеріальна шкоди завдана власнику складає 111410,05 грн., провести ремонтно-відновлювальні роботи не можливо. (а.с. 163 з.в.) Крім того, у справі було також призначено судову автотехнічну експертизу, відповідно до Висновку якої від 30.06.2017 року, встановити наявність/відсутність невідповідностей вимогам п. 15.14 ПДР у діях водія автомобіля DAF д.н.з. [NUMBER] , в рамках даного дослідження, з технічної точки зору у категоричній формі, не вбачається за можливе. (а.с. 182-183) Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Ст. 1192 ЦК України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), як це зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1996 року. Дослідженими в матеріалах справи доказами, не встановлено факт вини водія [PERSON] у скоєнні спірного ДТП. Факт наявності постанови про закриття провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності з підстав відсутності складу правопорушення, не може слугувати доказом встановлення вини іншого учасника ДТП - [PERSON] . Крім того, в матеріалах справи відсутні також докази того, що водій [PERSON] взагалі, а також на час скоєння ДТП, зокрема, перебував у трудових відносинах з ТОВ «Транспортна компанія «СІНЕРГІЯ», а тому в силу ч. 1 ст. 1172 ЦК України останнє має бути відповідачем у справі. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи недоведеність позовних вимог в частині стягнення з відповідача розмірі матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Окрім того, позивач також просив суд стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн. 00 коп. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Зважаючи на недоведеність заподіяння позивачу моральної шкоди діями та/або бездіяльністю відповідача (або його працівника), суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed