Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їх доньки [PERSON] ; призначення [PERSON] та [PERSON] опікунами [PERSON] та передати дитину їм на виховання; стягнення з [PERSON] на ккористь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , встановлені виконавчим листом від 14.05.2018 року №363/2675/17, виданим Вишгородським районним судом Київської області, з урахуванням індексації, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що у березні 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Під час перебування у шлюбу [INFO] у відповідачів народилась донька [PERSON] . Після десяти місяців шлюбу, [PERSON] залишив сім`ю, життям доньки не цікавиться. У липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] , та її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. У грудні 2018 року [PERSON] пішла з дому, залишивши дитину позивачам та з цього часу, доньку не відвідує, не бере участі у її вихованні. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкуються з донькою, не виявляють ніякого інтересу до життя дитини, що підтверджує їхнє не бажання виконувати батьківські обов`язки. На підставі викладеного, позивачі просять позбавити батьківських прав[PERSON] та [PERSON] щодо їх малолітньої доньки - [PERSON] , призначити [PERSON] та [PERSON] опікунами [PERSON] та передати дитину їм на виховання. Крім того, аліменти з [PERSON] на утримання дитини стягуються на користь [PERSON] , позивачі не можуть використовувати кошти для потреб онуки [PERSON] . Разом з тим, [PERSON] матеріальної допомоги на дитину взагалі не надає, а тому просять стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , встановлені виконавчим листом від 14.05.2018 року №363/2675/17, виданим Вишгородським районним судом Київської області з урахуванням індексації, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 17.01.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28.12.2020 року позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Нижчедубечанська сільська рада Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав в частині стягнення аліментів з відповідачів - залишено без розгляду. Закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Нижчедубечанська сільська рада Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських до судового розгляду по суті. 05.05.2021 року протокольною ухвалою суду здійснено заміну третьої особи Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області та Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації на службу у справах дітей Пірнівська сільська рада Вишгородського району Київської області. [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві та просили позбавити батьківських прав відповідачів, щодо їхньої донька та призначити їх опікунами малолітньої [PERSON] . Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Своє право, щодо подання відзиву на позовну заяву не реалізували. Представник третьої особи служби у справах дітей Пірнівськії сільської ради Вишгородського району Київської області, в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Крім того, зазначила, що позивачі не звертались до служби у справах дітей Пірнівськії сільської ради Вишгородського району Київської області щодо призначення їх опікунами малолітньої [PERSON] . Заслухавши пояснення позивачів та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Як вбачається з копії паспорту громадянина України [PERSON] серія [NUMBER] та копії паспорту громадянина України [PERSON] серія [NUMBER] , вони є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 19.03.2016 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 19.03.2016 року уклали шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] від 23.06.2016 року, батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання та виховання дітей в сім`ї від 27.09.2019 року встановлено, що в будинку за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Крім того, вирішено розглянути питання на черговому засіданні опікунської ради щодо позбавлення батьківських права [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки виданої дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) «Берізка від 13.11.2019 року №289, [PERSON] , [INFO] , дійсно зарахована і відвідує ДНЗ ясла-садок «Берізка» з 01.11.2018 року. Під час перебування [PERSON] в дошкільному навчальному закладі, дівчинкою постійно опікувались бабуся і дідусь, мама дівчинки в дитячий садочок не приходила, життям дитини у садочку не цікавилась, ніякої участі у вихованні дівчинки не приймала. Рішенням виконавчого комітету Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області №23 від 12.11.2019 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав», вирішено вважати доцільним позбавити батьківських прав громадян [PERSON] , 1991 року народження, та [PERSON] , 1982 року народження, щодо їхньої дочки [PERSON] , [INFO] . Клопотати перед Вишгородським районним судом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їхньої дочки [PERSON] , [INFO] , як таких, що ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, що визначено частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства». Частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тобто, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, стаття 166 Сімейного кодексу України. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Як встановлено рішенням №23 виконавчого комітету Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області від 12.11.2019 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав», малолітня [PERSON] , [INFO] , залишене без уваги батьків [PERSON] та [PERSON] . Батьки дитини фактично самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків. Не допомагають матеріально, не цікавляться життям та здоров`ям дочки [PERSON] , не водять у садочок та не приходять на батьківські збору, нехтують своїми батьківськими обов`язками, не турбуються про фізичний і духовний розвиток дочки, не цікавляться здоров`ям дитини, підготовкою до самостійного життя, не виявлять інтересу до її внутрішнього світу. Матеріальним забезпеченням та утриманням дитини займаються бабуся дитини [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі, які є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , свідомо не виконують покладених на них законом обов`язків щодо виховання та належного утримання дитини, вони не займаються її вихованням та не проявляють інтересу до її життя, навчання, відпочинку та оздоровлення. Відповідачі не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, не приймають участь у її вихованні. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав, є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками та умисно ухиляються від їх виконання, щодо виховання та належного утримання своєї доньки, вони не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Щодо заявленої позовної вимоги про призначення позивачів опікунами [PERSON] , суд дійшов наступного. Згідно ст.55 Цивільного кодексу України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.58 Цивільного кодексу України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Статтею 243 Сімейного кодексу України встановлено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ч.3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, заявлені позовні вимоги про призначення [PERSON] та [PERSON] , опікунами [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою і призначає опіку за поданням органу опіки та піклування, в свою чергу позивачі не звертались до органу опіки та піклування з відповідною заявою про призначення їх опікунами про, що не заперечували самі позивачі. На підставі викладеного та

Outcome: partial