Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON]. Вимогами позову просить: стягнути з [PERSON] грошові кошти за період з 22 грудня 2010 року, у розмірі 250 гривень щомісячно; переглянути суму, яка є неактуальна на сьогоднішній час, змінивши розмір аліментів з 250 грн. на мінімальний прожитковий мінімуму на дитину у 2018 році; виплатити суму 22 500 грн. плюс інфляцію за всі роки, які відповідач не виплачував, що складає 48 775 грн. ; стягнути з відповідача неустойку (пеню) 1 % від прострочки за кожен день заборгованості (після рішення суду). Заявою від 03.12.2018 року позивач зазначає про домовленість між нею та відповідачем про сплату аліментів у розмірі 1500 грн. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги позову, в подальшому засідання не з'явилася, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні висловив свою позицію на досягнення компромісу у данному спорі. Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони розірвали шлюб, про що 16.12.2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 187, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, серії 1-НМ № 040472 від 16.12.2009 року (а.с. 4). Відповідно до копії свідоцтва про народження серія 1-НМ № 098618 виданого 22.04.2008 року, батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є: [PERSON] та [PERSON] є (а.с. 5). Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2010 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання доньки - [PERSON], [INFO], кошти у сумі 250 грн. 00 коп.\~ аліментних платежів щомісячно і проводити стягнення до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3). Стаття 51 Конституції України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 Сімейного кодексу України зазначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 Сімейного кодексу України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як визначено положеннями частини першої статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає позов частково підставним, з огляду на що є доцільним збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2010 року, на утримання [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі з 250,00 грн. щомісяця на 1500 грн. щомісяця, розпочавши стягнення з дня набрання рішенням законної сили. Щодо інших вимог позову, то суд вважає, що вони не підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 77-80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які зазаконом маютьбути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ч. 1 ст. 196 ЦПК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч. 3. ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Суд не приймає до уваги розрахунок суми заборгованості зі сплати аліментів, здійснений позивачем, як такий, що не відповідає встановленим законом критеріями належності та допустимості. Оскільки, згідно до законодавства, таким доказом є розрахунок, зроблений посадовою особою державної виконавчої служби. У відповідності до матеріалів справи, позивач не надала належних та допустимих доказів обставин, на які вона посилається в обґрунтування заявлених нею вимог щодо стягнення пені та інфляції по невиплачених аліментах. В матеріалах справи відсутній розрахунок по сплаті аліментів відповідачем, що здійснений посадовою особою державної виконавчої служби, в провадженні якої перебуває на виконанні виконавчий лист щодо стягнення аліментів. Клопотання про витребування таких доказів позивачем не подавалося суду. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в сумі\~ 704,80 грн. на користь держави. Відповідно до частини пятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial