Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про витребування та звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що 11.07.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 98/03-7 на суму 18790,00 доларів США, зі сплатою 9,6 % річних, з кінцевим терміном погашення до 10.07.2014 року, для оплати придбаного автомобіля марки MITSUBISHI, модель Lancer COMFORT (S82), кузов № [NUMBER] згідно з договором № 542 від 26.06.2007 року, укладеного між позичальником та ПП «Аеліта» в особі директора автоцентру [PERSON] . В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 98/03-7 від 11.07.2007 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 614, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1707. За умови договору застави [PERSON] передав у заставу транспортний засіб, а саме: автомобіль марки MITSUBISHI, модель Lancer, типу - легковий седан В, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рама) [NUMBER] . 27.07.2007 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано приватне обтяження на вищезазначений автомобіль. 14.06.2010 року найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», що є його правонаступником. 26.04.2018 року загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування банку з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», що є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк». 10.09.2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» було затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». 15.10.2019 року було затверджено Передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав кредитора. Відповідач [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Однак, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 13.02.2017 року утворилась заборгованість в сумі 25628 доларів США, з яких: 14657,39 доларів США - заборгованість за кредитом; 10971,17 доларів США - заборгованість за відсотками. 24.05.2019 року рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська № 207/905/17 було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 98/03-7 від 11.07.2007 року в розмірі 25628 доларів США та було видано виконавчий лист. Під час проведення виконавчих дій, позивач дізнався, що автомобіль марки MITSUBISHI, модель Lancer, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рама) [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві власності та виступає забезпеченням за кредитним договором, відчужений [PERSON] . Транспортний засіб було перереєстровано та видано державний реєстраційний номер [NUMBER] . Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, у зв`язку з чим на предмет застави може бути звернено стягнення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначає, що він придбав автомобіль на який було видано свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] та номерний знак [NUMBER] , який не містив жодних відомостей про кредит чи заставу. Усвідомлюючи ризик наявності арештів на автомобіль за боргами його власника, він звернувся до територіального сервісного центру МВС України за оформленням договору купівлі-продажу та перереєстрацію транспортного засобу. Відомості Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 12.01.2017 року не були розміщені у відкритому доступі, а отримання відомостей з нього можливо було лише через відповідних адміністраторів. Таким чином, оформлюючи придбання спірного автомобілю шляхом підписання договору купівлі-продажу за участю адміністратора територіального сервісного центру МВС України з одночасною перереєстрацією транспортного засобу є належним та допустимим доказом відсутності станом на 12.01.2017 року відомостей про заставу придбаного ним автомобілю. Також слід зазначити, що Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська в рішенні від 24.05.2019 року по справі № 207/905/17 було встановлено, що відповідно до укладеного з ПАТ «Укрсоцбанк» кредитного договору № 98/03-7 від 11.07.2007 року, кінцевий термін повернення заборгованості є 10.07.2014 року. Також судом встановлено, що лист вимога про сплату заборгованості за кредитним договором, був направлений кредитором боржнику 20.04.2010 року. Отже вбачається, що не виконання боржником зобов`язань, передбачених договором кредиту було допущене ще до 20.04.2010 року, а тому у кредитора виникло право на задоволення своїх вимог за рахунок застави ще у 2010 році, про що йому було достовірно відомо. Оскільки кредитор не скористався правом задоволення своїх вимог до боржника за рахунок предмета застави протягом трьох років, визначених ст.257 ЦК України, а звернувся до суду лише у квітні 2020 року (тобто зі спливом трьох років), просить суд застосувати до спірних відносин строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 11.07.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 98/03-7 на суму 18790,00 доларів США, зі сплатою 9,6 % річних, з кінцевим терміном погашення до 10.07.2014 року, для оплати придбаного автомобіля марки MITSUBISHI, модель Lancer COMFORT (S82), кузов № [NUMBER] згідно з договором № 542 від 26.06.2007 року, укладеного між позичальником та ПП «Аеліта» в особі директора автоцентру [PERSON] . В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 98/03-7 від 11.07.2007 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 614, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1707. За умови договору застави [PERSON] передав у заставу транспортний засіб, а саме: автомобіль марки MITSUBISHI, модель Lancer, типу - легковий седан В, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рама) [NUMBER] . 14.06.2010 року найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», що є його правонаступником. 26.04.2018 року загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування банку з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», що є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк». 10.09.2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» було затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». 15.10.2019 року було затверджено Передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав кредитора. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Однак, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 13.02.2017 року утворилась заборгованість в сумі 25628 доларів США, з яких: 14657,39 доларів США - заборгованість за кредитом; 10971,17 доларів США - заборгованість за відсотками. 24.05.2019 року рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська № 207/905/17 було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 98/03-7 від 11.07.2007 року в розмірі 25628 доларів США та було видано виконавчий лист. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). З 11 липня 2014 року відповідач [PERSON] припинив виконувати зобов`язання за кредитом. Саме з цієї дати і розпочався перебіг строку позовної давності. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом статті 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-900цс16. Відповідачем [PERSON] було заявлено про застосування позовної давності до спірних правовідносин. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з тексту кредитного договору, він не містить застереження щодо збільшення строку позовної давності. Саме такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року за №6-16цс15. З огляду на вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed