Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

[PERSON] у своєму позові посилається на те, що 19.01.2010 року помер його батько, [PERSON], який постійно проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул.Північно - Західна, буд. 38 в с. Романківці Сокирянського району Чернівецької області. За життя [PERSON] заповіту складено не було. Інші спадкоємці, які претендують на спадщину батька, відсутні. 26.05.2016 року він звернувся до державного нотаріуса Сокирянської державної нотаріальної контори Чернівецької області, із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилася після [PERSON], але йому було усно відмовлено у цьому по причині пропуску шестимісячного строку, на протязі якого він мав звернутися в нотаріальну контору, із заявою про прийняття спадщини. В установлений законом шестимісячний термін він не звернувся до нотаріуса із даною заявою по причині перебування за межами України в період з травня 2009 року по червень 2011 року. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини. В судове засідання позивач не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив справу розглянути без його присутності. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, проте подав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю та просить справу розглянути без його присутності. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 19.01.2010 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. Спадкоємцем за законом є позивач, [PERSON], який у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з часу відкриття спадщини не подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, тобто пропустив такий строк. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. З довідки, виданої виконавчим комітетом Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області №2007 від 22.06.2016 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання в [INFO] Західна, 38 Сокирянського району Чернівецької області з 1939 року по 09.01.2010 року, тобто по день його смерті. [PERSON] знятий із реєстраційного обліку за місцем проживання з 09.01.2010 року, у звязку зі смертю. На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав один. З акту, складеного депутатом Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області [PERSON] від 22.06.2016 року встановлено, що [PERSON], [INFO], не зявлявся на території с. Романківці Сокирянського району Чернівецької області з травня 2009 року по червень 2011 року, у звязку із тим, що перебував на заробітках в Італії. Також, він не був присутній при похованні свого батька [PERSON], померлого 19.01.2010 року. Згідно ст. 1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно ст. 1269 ч.1 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У встановлений ст. 1270 ч.1 ЦК України шестимісячний строк позивач, який не був зареєстрованим разом зі спадкодавцем, не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто пропустив такий строк. Позивач навів в позовній заяві причини пропуску ним строку подачі заяви про прийняття спадщини, які на думку суду є поважними, а представник відповідача не висловив обґрунтованих заперечень щодо поважності даної причини. Таким чином, судом встановлено, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved