Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

[PERSON] звернуся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються за судовим наказом, виданим Суворовським районним судом м. Одеси від 04.03.2020 року (справа № 523/2213/20), згідно якого з боржника стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.02.2020 року та до 10.10.2023 року. В обґрунтування позову позивач зазначає, що при винесені судового наказу, судом не було враховано матеріального та сімейного стану батька дитини. Також, позивач зазначає, що на його утриманні є неповнолітня дитина - [PERSON] [INFO] , та відповідно до судового наказу виданого 10.04.2020 року Ірпінським міським судом Київської області (справа № 367/1326/20) з нього також стягнуто аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 19.02.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . На підставі викладеного, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу виданого Суворовським районним судом м. Одеси 04.03.2020 року, з ј частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду та відкликати судовий наказ, визнавши його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.05.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено слухання справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзивна позовну заяву. На адресу суду 23.10.2020 року (вх. 25506) надійшли письмові пояснення відповідача [PERSON] , та клопотання про приєднання до матеріалів справи копій документів на підтвердження працевлаштування позивача (а.с.48-55). Також, 14.06.2021 року (вх. 17543) надійшла заява відповідача [PERSON] , про приєднання до матеріалів справи копій документів щодо підтвердження перетинання кордону України позивачем та копій трудових договорів (а.с.84-100). В останнє судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Котар Світлана Володимирівна не з`явились, на адресу суду 17.06.2021 року (вх. 4773) надійшла заява представника позивача про слухання справи за відсутності сторони позивача, в якій представник зазначила про підтримку позовних вимог та наполягала на їх задоволенні з підстав, що зазначені у позові (а.с.103). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином та своєчасно (а.с.102), про причини не явки суд не повідомила, заяв про відкладення справи або розгляд справи за її відсутності не надала. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 1415, свідоцтво про народження видане Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 22.10.2015 року (повторно) серія [NUMBER] (а.с.38). Звертаючись до суду з позовними вимогами про зменшення розміру аліментів, які стягуються за судовим наказом, виданим Суворовським районним судом м. Одеси від 04.03.2020 року (справа № 523/2213/20), позивачем до позовної заяви не було надано копії відповідного судового рішення, у зв`язку з цим, копію судового наказу, за яким відбувається стягнення, судом було отримано самостійно за допомогою комп`ютерної програми документообігу загальних судів. Так, відповідно до судового наказу від 04.03.2020 року (справа № 523/2213/20) виданого за заявою [PERSON] , - стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, а саме сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду (07.02.2020р.) та до досягнення сином [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 210 гривень 20 копійок. На обґрунтування необхідності зменшення розміру аліментів позивач зазначає, що на його утриманні, окрім дитини сторін у справі, перебувають: син [PERSON] , [INFO] -відповідно до судового наказу, та мати [PERSON] - відповідно до рішення суду, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] 27.04.2013 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 420. Свідоцтво про шлюб видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Серія [NUMBER] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 238, його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про народження видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області. Серія [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до копії судового наказу від 10.04.2020 року (справа № 367/1326/20) виданого Ірпінським міським судом Київської області за заявою [PERSON] про стягнення аліментів, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі: 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця і до досягнення нею повноліття, починаючи з 19.02.2020 р. (а.с.11). Щодо посилання позивача про перебування на його утриманні матері [PERSON] , суд зазначає наступне. Так, відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Суд зазначає, що позивачем на підтвердження стягнення з нього аліментів на утримання матері не надано судового рішення, а відтак, судом за допомогою комп`ютерної програми документообігу загальних судів, копію рішення отримано самостійно. Так, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2020 року (справа № 523/2861/20) позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері - залишено без задоволення. Таким чином, суд критично оцінює обставини щодо неможливості сплати аліментів у визначеному судовим наказом розмірі, зокрема з тих, підстав, що на утриманні позивача перебуває також його матір, оскільки, як встановлено матеріалами справи, судовим рішенням відмовлено у задоволенні позовних вимоги [PERSON] , про стягнення аліментів на своє утримання. Не погоджуючись з позовними вимогами та аргументами, на які посилається позивач, відповідач надала суду документи на спростування обставин викладених у позові. Згідно листа Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25.05.2020 року вих. № 46745, щодо виконання виконавчого листа № 523/2213/20 виданого 21.04.2020 року про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] . Згідно листа зазначено, що 12.06.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника. Зазначена постанова була направлена до ТОВ «СМА СІ CGMSHIPPING AGENCIES UKRAINE LTD » та згідно відповіді, дана компанія з [PERSON] , контрактів не укладала. За період з 07.02.2020 року по 01.10.2020 року боржник сплачував за виконавчим листом аліменти як непрацюючий, та за вказаний період було сплачено: 20 577 гривень. Також, в листі зазначено, що за посередництвом СМА Шипс Україна з [PERSON] , було укладено строкових 2 (два) трудових контракти від 03.10.2020 року та від 20.08.2020 року про працевлаштування за кордоном. Державним виконавцем було здійснено перерахунок розрахунку заборгованості, станом на 13.10.2020 року заборгованість по аліментам становить: 45 737, 60 грн. (а.с.49-50). Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 06.01.2021 року вих. № 311 - [PERSON] у 2020 році тричі здійснював перетинання Державного кордону України: 18.06.2020 року -в`їзд; 26.08.2020 року - виїзд; 13.12.2020 року -в`їзд (а.с.85). Відповідно до копії трудового контракту укладеного між [PERSON] , та ТОВ «СМА Шипс Сінгапур Пте» в п.4 контракту зазначено: відлік періоду роботи розпочнеться з дати прибуття моряка з місця повернення на Батьківщину, тобто, очікувано 11.09.2020 року, незалежно від дати підписання цього ТДМ. Період дії строкового трудового договору моряка становить 4 місяці (+/-1) місяць тощо. Згідно п.5 - заробітна плата, робочий час та щорічна відпустка -а) місячна ставка - 744 долари США; b) оплачувана відпустка та матеріальне забезпечення -385 доларів США; c) Бонус - 186 доларів США; d) гарантована оплата понаднормового часу - 553 долари США (103 години на місяць) - 553 долари США; е) загальна сума місячної заробітної плати =1868 доларів США (а.с.89-90). Таким чином, матеріали справи встановлено, що позивач у справі є працевлаштованим, з 2020 року між ним та «СМА Шипс Сінгапур Пте» укладались трудові договори щодо працевлаштування на іноземних судах, та встановлено, що останній отримував заробітну плату у розмірі: 1868 доларів США. Слід зазначити, що позовну заяву про зменшення розміру аліментів подано до суду 05.05.2020 року, коли позивач знаходився за межами України. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища платника аліментів, може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що на даний час відносно нього є два провадження про стягнення аліментів на утримання двох дітей від двох різних шлюбів у розмірі по 1/4 частині від заробітку (доходу) платника аліментів, тобто, сумарно це складає 50% всіх доходів позивача, що суперечить нормам п. п. 4 п. 1 ст. 161 ЦПК України та п.5 ст.183 СК України, в яких зазначено, що виплата аліментів на двох дітей складає 1/3 частину заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбаченихст.192 СК України. Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Що ж стосується посилання позивача на одну з підстав позову, що він також виплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , суд критичтно ставиться до нього, оскільки окрім судового наказу, позивачем не надано доказів про відкриття виконавчого провадження щодо виконання судового наказу. З даного приводу, суд також вважає за доцільне зазначити, що позовні вимоги щодо зменшення розміру стягнення аліментів на утримання дитини від першого шлюбу, призведе до погіршення становища однієї дитини за рахунок іншої, що не є допустимим. Обставина наявності у позивача сина - [PERSON] , [INFO] , сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача та не можу слугувати безперечної підставою для зменшення розміру аліментів. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального чи сімейного стану, шлюб з ( [PERSON] ) [PERSON] укладено 27.04.2013 року ще до видачі судового наказу, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed