Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє адвокат [PERSON], звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділ 1/2 частини із спадкового майна, визнання права власності на половину майна подружжя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.04.2016 року помер її колишній чоловік [PERSON], останнє місце проживання якого було м.Виноградів, вул.Конституції, 7. Після його смерті залишилося спадкове майно житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка площею 0,0566 га в м.Виноградів вул.Конституції, 7. Будинок та земельна ділянка зареєстровані за [PERSON] Позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні, оскільки [PERSON] розірвала шлюб із спадкодавцем ще 07.04.1992 року, а правовстановлюючі документи на спадкодавця [PERSON] видавалися після розірвання шлюбу з позивачкою. Позивачка просить суд встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], з вересня 1992 року і до часу смерті 21.04.2016 року та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки в м.Виноградів по вул.Конституції, 7. В судовому засіданні Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила суд такі задовольнити. Пояснила, що після розірвання шлюбу з [PERSON] вона не зверталася із позовом про поділ майна, оскільки з останнім вони після розірвання шлюбу не проживали лише 4 місяці, а потім примирилися і до часу смерті спадкодавця перебували у фактичних шлюбних відносинах. Представник позивачки адвокат [PERSON], повністю підтримала заявлені [PERSON] позовні вимоги та просила суд такі задовольнити з підстав, які наведені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечила відносно заявлених позовних вимог [PERSON] Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечила відносно заявлених позовних вимог [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 03.04.2017 року повністю заперечив позовні вимоги [PERSON] Пояснив, що у звязку з тим, що його матір була розлучена з батьком [PERSON], вважає, що позивачка не має права на частину у спадковому майні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є рідною сестрою позивачки. Може підтвердити той факт, що сестра проживала разом з [PERSON] у будинку по вул.Конституції, 7 в м.Виноградів однією сімєю навіть після розірвання шлюбу, виховували трьох дітей. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона є рідною сестрою [PERSON], який помер 21.04.2016 року. Їй відомо, що брат та його дружина [PERSON] разом побудували будинок в м.Виноградів по вул.Конституції, 7. Надалі між її братом та невісткою [PERSON] було розірвано шлюб, однак після цього вони продовжували проживати разом, виховували трьох дітей. Вона неодноразово приходила до них в гості. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши подані докази, всебічно і повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 08.05.1976 року і по 07.04.1992 року, що стверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 12.06.2012 року. Шлюб між ними розірвано, про що в книзі записів про реєстрацію актів розірвання шлюбу 07.04.1992 року зроблено актовий запис за №53. Дана обставина стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ФМ №308743 від 07.04.1992 року. За час шлюбу у позивачки та [PERSON] народилося троє дітей: донька [PERSON].Ф., [INFO], донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], відповідачі по справі. [PERSON] помер 21.04.2016 року у м.Виноградів, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №210778 від 22.04.2016 р. Факт проживання сторін однією сім'єю з вересня 1992 року до часу смерті спадкодавця, [PERSON], який помер 21.04.2016 р., підтверджується спільним місцем проживання позивачки з [PERSON], спільним побутом, спільним бюджетом, взаємними правами та обовязками по відношенню один до одного та їхніми спільними дітьми. Як вбачається із довідок виконавчого комітету Виноградівської міської ради №№1228,1229 від 22.02.2017 року, [PERSON], який помер 21.04.2016 року, був зареєстрований та проживав до дня смерті в м.Виноградів по вул.Конституції, 7, разом з [PERSON], [INFO] - співмешканка, [PERSON], [INFO] - донька, [PERSON], [INFO] - внук, [PERSON], [INFO] - внук, [PERSON], [INFO] - донька, [PERSON] , [INFO] - внук, [PERSON], [INFO] - внук. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] ствердили ту обставину, що позивачка [PERSON] та [PERSON], який помер 21.04.2016 року, після розірвання шлюбу, а саме з вересня 1992 року, примирилися і до часу смерті [PERSON] перебували у фактичних шлюбних стосунках. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами по вул.Конституції, 7 в м.Виноградів та земельна ділянка площею 0,0566 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, гсоподарських будівель і споруд по вул.Конституції, 7 в м.Виноградів. Житловий будинок зареєстровано за спадкодавцем [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер СТА 540207, індексний номер 39246650, виданий Державним реєстратором реєстраційної служби Виноградівського РУЮ [PERSON] 17.06.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права влсності. Земельна ділянка 0,0566 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул.Конституції, 7 в м.Виноградів належить спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №649231, виданого Виноградівською міською радою 31.05.2010 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011024202751. Кадастровий номер земельної ділянки 2121210100:00:006:0254. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] відповідно до ст.1261 ЦК України є його діти, відповідачі по справі. Позивачка звернулася у Виноградівську державну нотаріальну контору для отримання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні, що передбачено ст.63 СК України та ст.368 ЦК України. 15.02.2017 року завідуюча Виноградівської держнотконтори відмовила у видачі свідоцтва, оскільки позивачка [PERSON] розірвала шлюб із спадкодавцем ще 07.04.1992 року, а правовстановлюючі документи на спадкодавця [PERSON] видавалися в 2010 році та 2015 році, тобто після розірвання шлюбу з позивачкою. З поданих позивачкою доказів слідує, що 30.05.1980 року подружжя [PERSON] на підставі рішення виконкому Виноградівської міської ради було виділено земельну ділянку для будівництва будинку по вул.Конституції, 7 в м.Виноградів. Житловий будинок та надвірні споруди були побудовані ними в 1983 році, що стверджується технічним паспортом. На момент розірвання шлюбу, станом на 07.04.1992 року, будинок не був зданий в експлуатацію, однак сімя [PERSON] вже з 1983 року проживала в ньому. Будинок здано в експлуатацію за час перебування у фактичних шлюбних стосунках із [PERSON] Відповідно до діючого на той час законодавства ст.22 КпШС Української РСР від 20.09.1969 року, яке поширювалося на ці правовідносини, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Указана норма поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сімї. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя. Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Положеннями статей 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Отже, позивачка має право на частку в спільному майні подружжя на 1/2 частину будинку та земельної ділянки, які виділяються із спадкової маси як частка дружини. Отже, оцінивши подані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову є обґрунтованими, обставини, наведені позивачем, знайшли підтвердження в ході судового розгляду справи, а відтак вимоги позову слід задовольнити повністю.

Outcome: approved