Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON], що діє в інтересах [PERSON], звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на виконання рішення Новокаховського міського суду у цивільній справі №2117/4240/12 було видано виконавчий лист №2117/4240/12 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. [PERSON] стало відомо, що на все його нерухоме майно накладено арешт. 06.08.2015 року [PERSON] звернувся до відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, яке належить йому на праві приватної власності, оскільки заборгованості по аліментах немає. Відділ державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області в своїй відповіді відмовив у звільненні майна з-під арешту з тих підстав, що станом на 10.08.2015 року борг за виконавчим документом №2117/4240/12 від 03.09.2012 року відсутній, однак виконавче провадження перебуває на виконанні та не підлягає завершенню до досягнення повноліття найстаршим з дітей, тому було рекомендовано звернутися до суду для зняття арешту з майна. [PERSON] просила звільнити з-під арешту все нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, з тих же підстав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, в поданій до суду заяві просила розглядати справу у її відсутність, позов не визнає. Представник ВДВС Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що виконавче провадження перебуває на виконанні та не підлягає завершенню до досягнення повноліття найстаршим з дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали по справі у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Новокаховського міського суду від 26.07.2012 року було видано виконавчий лист №2117/4240/12 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки Варвари, [INFO], доньки Анастасії, [INFO], в розмірі 1/3 частини від доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2012 року і до досягнення повноліття найстаршим із дітей донькою Варварою, [INFO]. Відповідно до заяви [PERSON] від 30.08.2012 року виконавчий лист було подано до виконання до відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області. Постановою ВП №34122551 від 04.09.2012 року головного державного виконавця ВДВС Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області виконавче провадження було відкрито. Постановою ВП №34122551 від 25.12.2012 року у звязку з тим, що [PERSON] допустив заборгованість по аліментах в сумі 2570,07 грн., було накладено арешт на все належне йому майно, в межах суми боргу. Відповідно до довідки-розрахунку розміру заборгованості по сплаті аліментів від 06.08.2015 року, наданого ВДВС Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, станом на 11.08.2015 року заборгованість по аліментах [PERSON] відсутня. Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 31.07.2015 року на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 13432334. Як вбачається з відповіді Відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, вих.. №07-37/133328 від 10.08.2015 року, наданої на заяву [PERSON] від 06.08.2015 року, станом на 10.08.2015 року борг по аліментам у [PERSON] відсутній. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Як вбачається зі ст.1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч.3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» постановами, передбаченими ч.2 цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат,пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції. У відповідності до ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Виконавче провадження відносно [PERSON] не завершено, оскільки стягувачка [PERSON] не подала заяви про відкликання виконавчого документа, а найстарша дитина не досягла повноліття. Відповідно до п.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до постанови ВП №34122551 від 25.12.2012 року арешт накладено на все майно боржника [PERSON] У вищевказаній постанові зазначено, що арешт накладено на все майно боржника, у звязку з виникненням заборгованості у сумі 2570,07 грн.; арешт накладено лише в межах суми боргу; судом встановлено, що заборгованості за виконавчим листом №2117/4240/12 р. у [PERSON] немає. Суд не приймає до уваги довідку-розрахунок розміру заборгованості по сплаті аліментів від 05.10.2015 року, надану відділом державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, про те, що станом на 30.09.2015 року за виконавчим листом №2117/4240/12 [PERSON] допустив заборгованість по аліментам в сумі 771,60 грн., оскільки відповідно до квитанції 0.0.443369556.1 від 05.10.2015 року [PERSON] борг сплатив повністю в сумі 775 грн. Враховуючи, що за виконавчим листом №2117/4240/12 р. заборгованість у [PERSON] відсутня, а арешт накладався лише в межах суми боргу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 91, 104, 316-319, 321, 328 ЦК України, ст.ст. 2, 27, 30, 50, 57,60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved