Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] у лютому 2014 року звернулася до суду з позовом до Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими забудовами в порядку спадкування за законом. В позові вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. У встановленому законодавством шестимісячний термін вона звернулася до Пирятинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, чим підтвердила своє бажання отримати спадок. Пирятинською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 23/2011. Однак, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. В судовому засіданні представник позивача вимоги викладені його довірительницею у позовній заяві, підтримав з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Представник відповідача - голова Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області не заперечує проти задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Судом установлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим Сасинівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області 13.10.2010 року (а.с. 4). Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою померлого [INFO] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]від 15.03.1970 року та копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 5). За змістом листа Пирятинської державної нотаріальної контори № 267/02-17 від 11.02.2014 року, нотаріус відмовив позивачу у оформленні прав на майно з видачею свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно на ім'я померлого [PERSON] (а.с. 16). Свідоцтвом про право на спадщину за законом за [PERSON] було зареєстровано земельну ділянку площею 0,1902 га., розташовану на території с. Сасинівка, Пирятинського району, Полтавської області, переданої спадкодавцеві у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 9 (а.с. 6). Відповідно до довідки виданої комунальним підприємством «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», станом на 29.12.2012 року нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстроване (а.с. 15). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки померлий [PERSON] не встиг отримати правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок та господарські будівлі у зв'язку зі смертю, що є для будь-якої людини подією непередбачуваною, суд уважає, що це майно належало йому на праві власності, а тому позивач як спадкоємець за законом має право на його спадкування. Згідно копії спадкової справи № 127/2011 до майна померлого [PERSON], крім позивача [PERSON] були ще спадкоємці: [PERSON], 1941 року народження та [PERSON], [INFO], які у встановленому законом порядку відмовилися від спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача, вказавши додатково, що за продовженням строку на прийняття спадщини звертатися не будуть. За обставин, коли домоволодіння належало померлому, позивач є спадкоємцем, однак свідоцтво про право власності на житловий будинок у спадкоємця відсутнє, учасники процесу не заперечують проти задоволення позову, визнання права власності на домоволодіння за позивачем в порядку спадкування за законом відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved