Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої [INFO], що підтверджується свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що видане державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори 19.08.2010 року за реєстровим №8-1136. За довідкою балансоутримувача ЖБК «Індикатор-12» від 11.01.2017 р. (ф.3), в квартирі [ADDRESS], що належить [PERSON], з 24.07.2003 р. зареєстрований і проживає син колишнього власника квартири [PERSON] [PERSON] в квітні 2017 року заявила позов, за яким просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, та зняти його з реєстраційного обліку за адресою квартири. Позов мотивований тим, що з набуттям позивачем права власності на квартиру відповідач втратив право користуватись нею, проте в добровільному порядку виселитись та знатись з реєстрації за адресою квартири не бажає, чим створює позивачу перешкоди в користуванні власністю. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, пославшись на доводи та підстави викладені в позовній заяві. Відповідач в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся за останнім відомим місцем реєстрації. Представник третьої особи в суд також не з'явився. Заперечень до позову не надходило. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд знаходить за можливе постановити заочне рішення на наявних доказах. Представник позивача проти такого порядку розгляду справи не заперечував. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України.) Відповідно до ст. ст. 379, 382 ЦК України, об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Однією із підстав припинення права власності згідно зі ст. 346 ЦК України є смерть власника. З аналізу ст. 405 ЦК України, щодо прав членів сім'ї власника житла, суд приходить до висновку, що такі права є похідними від прав власника, тобто у разі припинення у власника права власності на будинок, квартиру, тощо припиняється право членів його сім'ї на проживання в них. Позивач вказує, що не зважаючи на її заперечення відповідач продовжує користуватись квартирою, на вимоги звільнити житло і знятись з реєстрації місця проживання не реагує, а тому суд знаходить, що наведені вище права позивача є порушеними і підлягають судовому захисту. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], і відповідно таким, що підлягає зняттю з реєстрації місця проживання за адресою квартири. Отже, позов підлягає задоволенню. Питання перерозподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved