Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Яготинського районного суду Київської області зі спільним позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради, [PERSON] про визначення графіку побачень з онуками [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Встановити графік спілкування [PERSON] та [PERSON] з їх онуками. Встановивши спосіб участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] та [PERSON] з їх онуками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , встановивши графік побачень [PERSON] та [PERSON] з їх онуками: першу та третю суботу кожного місяця з 11.00 години до 19.00 години у літню пору року та з 10.00 години до 17.00 години у зимову пору року за місцем проживання [PERSON] та [PERSON] без батьків, з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дітей, режиму дня та харчування; надати дозвіл на побачення з онуками в школі та дошкільному закладі - дитячому садочку, під час проведення свят, організованих вчителями або адміністрацією цього закладу; надати можливість [PERSON] та [PERSON] привітати онуків у святкові дні та дні їх народження; безперешкодне спілкування телефоном з онуками. Свої позовні вимоги обґрунтували тим, що від спільного подружнього життя сина позивачів - [PERSON] та відповідачка - [PERSON] , мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Від дня народження дітей, родина сина проживала за однією адресою з позивачами по справі, а саме по [ADDRESS] . Восени 2017 року ( в зв`язку з розірванням шлюбу з сином) [PERSON] покинула разом з дітьми житловий будинок по [ADDRESS] . З того часу мати дітей - [PERSON] - чинить перешкоди позивачам у спілкуванні з онуками. Відтак, [PERSON] не дає можливості спілкуватись дітям із їх бабусею та дідусем, які з народження були поруч з ними. З огляду на дані обставини позивачка - [PERSON] - зверталася до Служби у справах дітей та сімї Яготинської РДА із заявою про надання допомоги у визначенні її участі у спілкуванні та побаченні з онуками. За зверненням [PERSON] працівниками Служби у спрвах дітей та сімї Яготинсьткої РДА було проведено бесіду з [PERSON] , однак у визначенні графіку їй було відмовлено. В той же час, проведення профілактичної бесіди з [PERSON] ніяким чином не сприяло вирішенню даного питання. Бабуся і дідусь щиро люблять своїх онуків та бажають підтримувати із дітьми родинні стосунки, приймають участь у їх вихованні. У добровільному порядку досягнути згоди із відповідачкою щодо участі бабусі у спілкуванні із дітьми їм не вдалося, а тому позивачі вимушені звернутися до суду. Представник позивачів у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. [PERSON] підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, правом висловити свою позицію щодо предмету позову шляхом подання відзиву на позов не скористалась. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність, просив задоволити позовні вимоги його батьків, оскільки дідусь і бабуся потребують та мають право на спілкування зі своїми онуками. Представник третьої особи - Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради в судовому засіданні зазначила, що вони не готували висновок щодо доцільності усунення перешкод та визначенні способу участі бабусі та дідуся у вихованні та спілкуванні з онуками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки комісія не збиралася та не заперечує проти того способу участі дідуся і бабусі у вихованні та спілкуванні з онуками і графіку, який визначений у позовних вимогах [PERSON] та [PERSON] , оскільки даний графік відповідає вимогам чинного законодавства. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача та його представника, представника третьої особи по справі, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Положення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі Kruskic v. Croatia від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність (Рішення ЄСПЛ Bogonosovy V. Russia від 05 березня 2019 року, п. 82). У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У ч. 1 ст. 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Тлумачення ч. ч. 2, 3 ст. 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст. 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 цього Кодексу. Тлумачення ст. 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкоду вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Судом встановлено, що з 11.08.2009 року по 04.01.2019 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 20, 21). Під час спільного проживання у подружжя народились діти - син [PERSON] , [INFO] , і донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 18-19). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 11-17). З Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с. 22, 24) вбачається, що в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] та в даному будинку створені добрі побутові умови. [PERSON] зверталася до Служби у справах дітей та сімї Яготинської РДА із заявою про надання допомоги у визначенні її участі у спілкуванні та побаченні з онуками. За зверненням [PERSON] працівниками Служби у спрвах дітей та сімї Яготинсьткої РДА було проведено бесіду з [PERSON] , однак у визначенні графіку їй було відмовлено (а.с. 23). Відповідно до ст. 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. За змістом ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них. вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що дід і баба мають право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Разом із тим положеннями ч. 5 ст. 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад у межах їх компетенції. Справами опіки і піклування у селищах і селах безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад (пункт 1.4 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України. Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 29 травня 1999 року №34/166/131/88). За змістом положень ч. 2 ст. 18 СК України, суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; припинення правовідношення. а також його анулювання; припинення дій. які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення; визнання незаконним рішень, дій чи бездіяльність органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Виходячи з положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, гак і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Брати участь у доказовій діяльності можуть усі особи, які беруть участь у справі, це їх право. Однак доказування кожної обставини, яка має значення для ухвалення рішення у справі, на підставі закону стає обов`язком певного суб`єкта. У процесуальній діяльності небайдуже, хто зобов`язаний бути активним у встановленні факту, оскільки завжди має бути можливість покласти наслідки його недоведеності на когось із учасників процесу. Розподіл і роз`яснення сторонам їх обов`язку щодо доказування - це функція суду в рамках юрисдикційної процедури, це завдання суду організувати дійсно змагальний процес. Розподілити тягар доказування у справі - це означає зробити припущення про наявність або відсутність юридичних фактів на користь однієї із сторін. Якщо противна сторона твердженнями і доказами не може переконати суд у хибності такого припущення, то припущення трансформується у твердження про наявність відшукуваного факту, яке буде відображено у мотивувальній частині судового рішення. Суд також наголошує на тій обставині, що забороняється здійснювати доказування через припущення, тобто твердження, які самі по собі потребують доведення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Оскільки дід, баба, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, питання щодо способів участі одного із батьків, баби та діда має вирішуватися судом не тільки з урахуванням інтересів кожного з них, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками, права на безперешкодне спілкування з бабою та дідом, що є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Одним із завдань Сімейного Кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст.1). Виховання у колі сім`ї, як раз передбачає у повній сім`ї, тобто при участі усіх членів родини, як молодших, так і старших, і баби з дідом у тому числі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, а також враховуючи той факт, що представник Служби у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради не заперечував проти зазначеного в позові графіку побачень позивачів з онуками, та вважає, що даний графік відповідає вимогам чинного законодавства, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: approved