Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер [PERSON] в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, після смерті якого відкрилася спадщина, в тому числі на: 1/2 частину будинковолодіння [ADDRESS], що належала померлому, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, яке збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільради Вінницького району. Свідоцтво про право власності на даний будинок [PERSON] за життя не отримав, в зв'язку з цим вони не мають можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі. Також до складу спадкового майна після смерті [INFO] [PERSON] входить: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського ТОВ «Мізяківські Хутори» Вінницького району Вінницької області розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 11 листопада 1997 року. Однак, оригінал даного правовстановлюючого документа позивачами втрачено, тому вони не мають можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] є: дружина померлого - [PERSON], донька померлого - [PERSON]; син померлого - [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняли позивачі [PERSON] та [PERSON], так як дружина [PERSON] на момент смерті спадкодавця постійно проживала з ним за однією адресою, а донька [PERSON] вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки у неї на руках знаходився сертифікат на право на земельну частку (пай), вона допомагала робити поточний ремонт в спадковому будинку, після смерті батька розпорядилася особистими речами померлого. Інші спадкоємці відсутні. Згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільради станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння [ADDRESS], які не втратили право на майно двору, були лише двоє осіб: [PERSON] (спадкодавець) та позивач [PERSON] Син [PERSON] вибув з спадкового будинку, постійно проживає в м. Вінниці і на майно колгоспного двору не претендує. Таким чином, з урахуванням рівності часток членів колгоспного двору [PERSON] та [PERSON], як члени колгоспного двору, мають по 1/2 частці у праві власності на будинковолодіння кожний. В даний час позивачі [PERSON] та [PERSON] уклали між собою письмовий договір поділу спадкового майна після смерті [INFO] [PERSON], згідно якого вони домовилися, що в порядку поділу спадкового майна [PERSON] має успадкувати 1/2 частку спадкового житлового будинку, яка належала спадкодавцю [PERSON], як члену колгоспного двору, а донька [PERSON] має успадкувати право на земельну частку (пай), яке належало спадкодавцю. Однак, посвідчити даний договір поділу спадкового майна в нотаріальній конторі вони не мають можливості. За наведених підстав позивачі звернулися з даним позовом до суду та просять визнати за [PERSON] право власності, як за членом колгоспного двору та в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] та в порядку поділу спадкового майна, право власності на: цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], загальною площею 39,0 кв. м. загальною площею житлових квартир 31,3 кв. м., житловою площею 23,8 кв. м, допоміжною площею 7.5 кв. м., площею літніх приміщень 7,7 кв. м., що складається з: житлового будинку «А»; веранди «а»; сараю «Б»; сараю «В»; погребу «п/В»: убиральні «Г»; хвіртки № 1; воріт № 2; огорожі № 3, 1/2 частка якого належала померлому [INFO] [PERSON], як члену колгоспного двору, а інша 1/2 частка якого належить як члену колгоспного двору [PERSON]. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] та в порядку поділу спадкового майна, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського ТОВ «Мізяківські Хутори» с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). В судове засідання сторони не з`явились, попередньо подали через канцелярію суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому представник позивачів за договором про надання правової допомоги [PERSON] в заяві зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, а представник відповідача сільський голова Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області та третя особа [PERSON] в поданих заявах зазначили, що не заперечують проти задоволення позову. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що [INFO] в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.03.2003 року (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі й на: 1/2 частину будинковолодіння [ADDRESS], що належала померлому, як члену колгоспного двору, загальною площею 39,0 кв. м, житловою площею 23,8 кв. м, що з житлового будинку «А»; веранди «а»; сараю «Б»; сараю «В»; погребу «п/В»: убиральні «Г»; хвіртки № 1; воріт № 2; огорожі № 3, що підтверджується копією технічного паспорта, виготовленого ТОВ «БТІ СЕРВІС» 15.04.2016 року (а.с.24-28); право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського ТОВ «Мізяківські Хутори»с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 11 листопада 1997 року, виданого на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 27 червня 1997 року за № 328, зареєстрованого 13 листопад 1997 року в Книгу реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 187, що підтверджується копією такого сертифікату (а.с.16). Також той факт, що [PERSON] дійсно мав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського ТОВ «Мізяківські Хутори» с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), підтверджується довідкою-випискою з членів КСП с. Мізяківські Хутори, виданою 18.02.2016 року за № 379 Мізяківсько-Хутірською сільською радою, згідно якої [PERSON] був включений в списки колгоспників КСГП с. Мізяківські Хутори від 01.07.1997 року під порядковим № 95 і мав прав на земельну частку (пай) розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.20); листом управління Держгеокадастру у Вінницькому районі від 24.05.2016 року за № 31-28-99.3-495/2-16 (а.с.19); витягом з технічної документації з землеустрою, в якій наявний список власників земельних часток (паїв) і в ньому під № 206 значиться [PERSON] (а.с.21-23). Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії [NUMBER], виданого 06.02.1971 року (а.с.9); копією свідоцтва про народження позивача [PERSON], серії [NUMBER], виданого 01.04.1971 року (а.с.12), а також копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 29.06.2016 року, згідно якого позивач [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.62); копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 05.02.2004 року (а.с.11). Позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла, так як постійно проживала із спадкодавцем за однією адресою, про що свідчить виписка з домової книги та акт, затверджений сільським головою Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 28 березня 2016 року (а.с.29-30, 35). Донька спадкодавця - позивач [PERSON] спадщину після смерті батька прийняла, оскільки у відповідності до статті 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вступила в оперативне управління спадковим майном, а саме: протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця періодично проживала у спадковому будинку, робила поточний ремонт, пофарбувала вікна, доглядала худобу, сплачувала за комунальні послуги, розпорядилася особистими речами померлого, що підтверджується актом, затвердженим сільським головою Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 26 травня 2016 року (а.с.33). Іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER], виданого 23.07.1976 року (а.с.15), який спадщину не прийняв та на неї не претендує, так як на момент смерті спадкодавця не проживав з ним за однією адресою, а також не претендує на витребування частки в майні колгоспного двору будинковолодіння [ADDRESS], оскільки не брав участі працею та коштами у веденні господарства двору, вибув на постійне проживання в м. Вінницю, що підтверджується актом, затвердженим Мізяківсько-Хутірською сільською радою 28 березня 2016 року (а.с.34). Згідно виписок з погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області членами колгоспного двору будинковолодіння [ADDRESS], які не втратили право на майно двору станом на 1991 рік були: [PERSON] (спадкодавець) та [PERSON] (а.с.44-48). [PERSON] свою частку в майні колгоспного двору у встановлені законом порядку строки не витребував та на неї не претендує. Однак, свідоцтво про право власності на спадкове будинковолодіння спадкодавець [PERSON] за життя не отримав, оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 11 листопада 1997 року втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Подільська Зоря» від 26.05.2016 року за № 22 (8599) (а.с.17), в зв`язку з чим листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 28.04.2016 року за № 1052/02-17 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказане майно позивачам було відмовлено (а.с.50). Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Згідно ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР 1963 року, чинного на час виникнення та існування колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Враховуючи, що на час відкриття спадщини членами колгоспного двору, крім спадкодавця, була ще позивач по справі [PERSON], відповідно їх частки становлять по 1/2, в зв`язку з чим спадщина відкрилась на належну [PERSON] 1/2 частку двору. 28.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено письмовий договір поділу спадкового майна після смерті [INFO] [PERSON], згідно якого позивачі домовилися, що в порядку поділу спадкового майна [PERSON] має успадкувати 1/2 частку спадкового житлового будинку, яка належала спадкодавцю [PERSON], як члену колгоспного двору, а донька [PERSON] має успадкувати право на земельну частку (пай), яке належало спадкодавцю (а.с.49). Згідно ст.548 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Цією статтею визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно пункту 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] та померлий [PERSON] були членами колгоспного двору, за життя [PERSON] на законних підставах володів та користувався належним йому майном, а позивачі [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] як дружина та донька померлого. Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позову. Крім того, оскільки позивачами не заявлено вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд вважає залишити їх за позивачами. На підставі викладеного та

Outcome: approved