Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року заявила позов про виселення колишнього чоловіка [PERSON] з кімнат [ADDRESS], без надання іншого житла, за підстав систематичного порушення останнім правил співжиття, тобто за підстав, передбачених ст. 116 ЖК України. [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, надала пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві. [PERSON] в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неяки не повідомив. Суд, виходячи з того, що у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження за наявних доказів. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечувала. Судом встановлено таке. Сторони з 19.10.2002 року перебували в шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON], згідно з ордером на право зайняття житлового приміщення № 287 від 06.05.2006 року, виділено для проживання дві кімнати в комунальній квартирі [ADDRESS]. На підставі цього ордеру сім'я [PERSON] вселились в кімнати 1, 2 вказаної квартири, наймачем житла визначена [PERSON] 05.08.2010 року шлюб між сторонами було розірвано, що підверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2014 року на відповідача покладено аліментні зобов'язання щодо утримання дітей сторін. Позивач в судовому засіданні пояснила, що відповідач постійно пиячить, ніде не працює, неодноразово будучи п'яним застосовував до неї насильство, в тому числі і в присутності дітей, та сусідів, будь-якої участі в утриманні житла, у вихованні та утриманні дітей не приймає, на вимоги представників правоохороних органів, зауваження оточуючих належним чином не реагує. Далі позивач пояснила, що через агресивну поведінку відповідача, була змушена покинути житло, на даний час вона разом з дітьми проживає у знайомих. Ці доводи позивача знайшли своє часткове підтвердження матеріалами справи. Зокрема, за висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 05.09.2014 року №1614/Ж , [PERSON] 05.09.2014 року були нанесені тілесні ушкодження у виді синців на тілі в тому числі і на голові, зі слів обстежуваної ушкодження їй заподіяв [PERSON] За результатами звернення позивача з приводу побиття 05.09.2014р., відповідача притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, та винесене щодо нього офіційне попередження про недопустимість вчинення насильства в сім'ї. Проте відповідач не змінив своєї поведінки. Так, за даними інформаційно-пошукової системи «Армор» [PERSON] 26.06.2015 року та 04.07.2015 року зверталась до правоохоронних органів з приводу аморальної поведінки [PERSON], а саме застосування насильства, погроз застосування такого насильства. За цими зверненнями з відповідачем проводились профілактичні бесіди. Крім того, 28.06.2015 року реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про побиття [PERSON] колишнім чоловіком [PERSON], за попередньою правою кваліфікацією по ст. 129 ч.1 КК України. Відповідно до ст. 157 ЖК члена сім'ї власника (в тому числі колишнього) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України. Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 12.04.1985р. №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). За таких фактів та відповідних їм правовідносинах, відсутності заперечень відповідача, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову та можливість задоволення його вимог напідставі вказаних норм закону. Питання про перерозподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved