Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання втратившим право на жилплощу. В обґрунтування позову зазначили, що вони є співвласниками квартири № 3, що знаходиться за адресою: вул. Ігнатьєва (колишня Залізнична), буд. 105, м. Вовчанськ, Харківська область. В 2012 році до них звернувся їх далекий родич [PERSON], з проханням допомогти йому з офіційною реєстрацією. На той час [PERSON] зі своєю дружиною переїхали на проживання з м. Слав`янськ, Донецької області до м. Харкова, де без реєстрації поселилися на проживання до найманої квартири. Так як, відповідач завіряв їх, що його реєстрація в їхній квартирі буде носити тимчасовий характер, позивачі погодилися, і з їхньої згоди [PERSON] був зареєстрований в належній їм квартирі. Фактично на проживання до квартири [PERSON] не поселявся і жодного дня за місцем офіційної реєстрації не проживав. В 2013 році [PERSON] зі своєю дружиною виїхали в невідоме їм місце. На добровільних засадах [PERSON] мав знятися з реєстрації, але згодом їх зв`язок перервався і відповідач до цього часу залишається зареєстрованим в їхній квартирі. Формальна приписка відповідача в належній їм квартирі створює позивачам проблеми з її відчуженням, оскільки покупці наполягають на виписці формально зареєстрованої в квартирі особи, тому вони вирішили звернутися до суду з вказаним позовом та зняти відповідача з реєстраційного обліку. Представник позивачей [PERSON] надала до суду заяву в якій вказала , що позивні вимоги підтримує, просила їх задовольнити в повному обсягу та розглянути справу без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про свідчить судовий виклик через масову інформацію , про причини неявки від нього повідомлень не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Свідоцтвом на право власності на житло від 18.05.1995 року № 001328, виданого Виконкомом Вовчанської міської ради народних депутатів Харківської області та зареєстрованого у Вовчанському бюро технічної інвентаризації 10.05.1995 р., в реєстровій книзі № 63 під реєстровим № 7033 , підтверджується, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співласниками квартири № 3, яка знаходиться за адресою: вул. Ігнатьєва (колишня Залізнична), буд. 105, м. Вовчанськ, Харківської області. (а.с. 8; 19-23) Також, з свідоцтва про право на спадщину за законом 30.11.2016 року, спадкова справа №\~151/2016, реєстровий номер № 2044 та витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 30.11.2016 р. № 45976825 виданих державним нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори Харківської області, вбачається, що 09 лютого 2016 року помер [PERSON]. Спадкоємицею належного померлому майна, а саме: 1/3 частини квартири № 3, що знаходиться в м. Вовчанськ, по вул. Ігнатьєва, буд. № 105, Харківської області стала його мати [PERSON]. (а.с. 9; 11) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.11.2016 року, індексний номер 74372564, [PERSON] є власником 1/3 квартири [ADDRESS]. (а.с. 10) Крім того, з будинкової книги вбачається, що 20 листопада 2012 року за адресою вул. Ігнатьєва (колишня Залізнична)[ADDRESS], м. Вовчанськ, Харківської області був зареєстрований [PERSON], [INFO], уродженець [INFO]. (а.с. 5-7) Факт не проживання відповідача в належній позивачам квартирі підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON]І.( а.с.12-15). Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Доказів, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірній квартирі, суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 3 в будинку № 105 по вул. Ігнатьєва (колишня Залізнична) в м. Вовчанську, Харківської області, так як у спірній квартирі він не проживав та не проживає, не проводить оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, співвласники квартири - позивачі не бажають, щоб відповідач був зареєстрований у даній квартирі, так як це перешкоджає їм розпоряджатися належним їм майном. Таким чином, оскільки позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками зазначеної квартири в житловому будинку і на даний час не бажають, щоб відповідач був зареєстрований в ньому, тому вони, відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власністю. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірній квартирі залежить від права самого власника і є похідним від нього. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивачі є співвласниками квартири в житловому будинку, вони мають право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають їм користуватися та розпоряджатися їх майном спірною квартирою. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач зареєстрований у квартирі, яка на праві власності належить позивачам, тому він вважається квартиронаймачем квартири позивачів. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто позивачі змушені нести витрати за комунальні послуги за себе та за зареєстрованого у його будинку відповідача. За таких обставин, оскільки відповідач не є власниками вказаної квартири, крім того не проживає в спірній квартирі, витрати на його утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в належній квартирі позивачів порушує їх права як власників, крім того розмір комунальних платежів залежать від кількості зареєстрованих осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе власник, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та законними, і тому задовольняє їх. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов слід задовольнити в повному обсязі: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved