Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Адвокат Мартинов Г.К. який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Чопської міської ради Закарпатської області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство «Райффайзен банк», про скасування рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позов мотивує тим, що [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Заповіту [PERSON] не залишив, що підтверджується довідкою Соловківської сільської ради від 17.05.2016 № 383. Представник позивача вказує, що рішенням Соловківської сільської ради від 29.12.1999 розглянувши заяви громадян та матеріали обмірів земельних ділянок з обрисами передано в приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,50 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку 0,15 га. Вказує, що з огляду на вищевикладене, [PERSON] , як малолітня донька спадкодавця, прийняла у спадщину після його смерті земельну ділянку площею 0,15 га, передану у приватну власність її батька [PERSON] згідно рішення Соловківської сільської ради від 29.12.1999. Однак, рішенням Соловківської сільської ради від 09.12.20016 №126-9/2016 рідній сестрі померлого [PERSON] . [PERSON] , як спадкоємиці [PERSON] , надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,15 га за адресою [ADDRESS] , передану у приватну власність спадкодавця згідно рішення Соловківської сільської ради від 29.12.1999. 06.02.018 рідна сестра померлого [PERSON] , [PERSON] подала до Соловківської сільської ради заяву про затвердження технічної документації та передачу їй у приватну власність в порядку спадкування за померлим [PERSON] земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер 2124885900:12:011:0024. 12.02.2018 рішенням Соловківської сільської ради № 256-16/2018 земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 2124885900:12:011:0024 передано в приватну власність [PERSON] . Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41136168 від 17.05.2018 за [PERSON] на підставі рішення Соловківської сільської ради від 12.02.2018 №256-16/2018 зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку, що підтверджується витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, представник позивача вказує, що оскаржуваним рішенням сільської ради та прийнятим на його підставі рішенням про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] порушується право власності на цю земельну ділянку малолітньої доньки [PERSON] , як спадкоємиці свого померлого батька [PERSON] , а тому належним способом захисту порушених прав позивача буде скасування оскаржуваних рішень. На підставі вищенаведеного, просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Соловківської сільської ради від 12.02.2018 №256-16/2018 в частині передання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 2124885900:12:011:0024, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; визнати незаконними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 41136168 від 17.05.2018, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області Мага Тетяною Василівною, запис про право власності № 26183201, про реєстрацію права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га, розташованої за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 2124885900:12:011:0024, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; визнати в порядку спадкування за [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, розташованою за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 2124885900:12:011:0024, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Не погоджуючись із позовними вимогами, представником відповідача [PERSON] - адвокатом Ракущинцем А.А. подано відзив на позов, зміст якого зводиться до наступного. Зокрема, позивачем не доведено юридичний зв`язок між власником земельної ділянки - [PERSON] , який постійно проживав в Ужгородському районі як в 1999 на момент виділення земельної ділянки, так і на момент смерті 2016, та позивачем у справі, батько якої теж [PERSON] проживав за багато кілометрів в Берегівському районі. Також вказує, що позовна вимога про визнання права власності за позивачем в порядку спадкування не охоплюється даним предметом позову, оскільки в такому випадку слід встановити всіх можливих спадкоємців першої черги та залучити їх до участі у справі. Наголошує, що померлий [PERSON] не набув у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку, з чим погоджується і сам позивач, оскільки право власності набувалось відповідно до п. 3 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-92 від 26.12.1992 у разі видачі державного акту на право приватної власності на землю. Такий акт, як відомо відповідачу, померлому ніколи не видавався, а відповідач у справі здійснив нове оформлення земельної ділянки, яка до цього часу не існувала в правовому полі. Додатково вказує, що Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість у розмірі 466 946,72 грн. Враховуючи, що позивачем оцінено земельну ділянку в розмірі 300 000 грн., що є меншим від розміру боргу, позивач має право претендувати на оформлення спадкового майна тільки у разі погашення боргу перед банком у розмірі 300 000 грн. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову. Позивач [PERSON] не скористалася правом на участь у судовому засіданні та в матеріалах справи міститься заява її представника [PERSON] , згідно якої він просив проводити судове засідання без участі сторони позивача та задоволити позов. Згідно поданої відповіді на відзив, просив не враховувати доводи, викладені у відзиві на позов через їх безпідставність. Представник Чопської міської ради у судове засідання не з`явився та Чопський міський голова Самардак В. подав заяву про розгляд справи без участі представника міської ради на підставі наявних матеріалів справи. [PERSON] повторно не скористалася правом на участь у судовому засіданні, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила, клопотань чи заяв не подавала. Згідно поданого відзиву просить відмовити у задоволенні позову. Представник АТ «Райффайзен банк» у судове засідання не з`явився, заяв, заперечень чи інших матеріалів не подавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] та її батьками записано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . З оглянутої копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.07.2016 (повторно) судом встановлено, що [PERSON] помер [PERSON] у віці 46 років. Згідно довідки Соловківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області №383 від 17.05.2016 року, яка видана [PERSON] , [INFO] , жительці [ADDRESS] , вбачається, що від імені чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] в сільській раді заповіт не посвідчувався. З наданої представником позивача для дослідження рішення Соловківської сільської ради від 29.12.1999 судом встановлено, що [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,50 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку 0, 15 га. Також, з наданої суду завідуючим Ужгородської районної державної нотаріальної контори Гончаренко М.В. копії спадкової справи №145/2016 за померлим [PERSON] судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини зверталася [PERSON] . В подальшому, рішенням Соловківської сільської ради від 09.12.20016 р. № 126-9/2016 [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,15 га за адресою [ADDRESS] , передану у приватну власність спадкодавця [PERSON] згідно рішення Соловківської сільської ради від 29.12.1999. Також згідно наявної в матеріалах справи заяви [PERSON] від 06.02.018 судом встановлено, що остання подала до Соловківської сільської ради заяву про затвердження технічної документації та передачу їй у приватну власність в порядку спадкування за померлим братом [PERSON] земельної ділянки площ 0,15 га, кадастровий номер 2124885900:12:011:0024. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №169225562, власником земельної ділянки за кадастровим номером 2124885900:12:011:0024 є [PERSON] . Підставою виникнення права власності вказано рішення органу місцевого самоврядування, XVI сесія 7 скликання, серія та номер: 256-16/2018, виданий 12.02.2018, видавник: Соловківська сільська рада Ужгородського району. Стаття 41 Конституції України та стаття 319 ЦК України зазначають, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та право власності є непорушним та кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст. ст. 16, 328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1222 ЦК України визначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з вимогами статей 1258 та 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , є його донька [PERSON] , якій на момент смерті батька було 11 років, та в силу свого малолітнього віку не могла розуміти дій, які їй необхідно виконати після смерті батька. За таких обставин, позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України будучи спадкоємцем першої черги, мала право першочергово прийняти спадщину за померлим батьком, у складі якої є спірна земельна ділянка, щодо якої було здійснено державну реєстрацію. У ході судового розгляду справи встановлено, що рішення про державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 2124885900:12:011:0024, було прийнято на підставі рішення Соловківської сільської ради №256-16/2018 від 12.02.2018. Статтею 393 ЦК України визначено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акту. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що рішення Соловківської сільської ради від 12.02.2018 №256-16/2018 в частині передання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 2124885900:12:011:0024, підлягає скасуванню. Одночасно, оскільки рішення про державну реєстрацію речових прав прийнято уповноваженим органом на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке підлягає до скасування, задля відновлення становища, яке існувало до порушення законних прав та інтересів позивача, суд вважає, що державна реєстрація речових прав на спірне нерухоме майно підлягає скасуванню. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, та такі його доводи не були спростовані відповідачами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved