Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

[PERSON] районна кредитна спілка «Туря» звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу. Позовом обґрунтовує тим, що 31.08.2007 року між Ужгородською філією № 1 [PERSON] районної кредитної спілки «Туря» в особі виконавчого директора [PERSON] та позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 333/1, відповідно до умов якого отримано кредитні кошти у розмірі 5600,00 грн., зі сплатою 45 % річних за користування кредитом. Відповідач [PERSON] порушила свої зобовязання (п. п. 1.1., 2.2, 2.3. договору), станом на 10.10.2016 року заборгованість по договору кредиту-поруки складає 12727,59 грн., з яких: по кредиту 2780,28 грн., по відсотках за користування кредитом 9947,31 грн. Зазначає, що відповідач [PERSON] згідно з договором кредиту-поруки (п. п. 5.1-5.4) виступила перед спілкою поручителем відповідача [PERSON] та не виконала своїх обовязків, визначених п. п. 5.2-5.3 договору, у звязку з чим солідарно з відповідачем [PERSON] відповідає перед спілкою за його зобовязаннями. На даний час [PERSON] районною кредитною спілкою «Туря» предявляється цивільний позов станом на 10.10.2016 року на суму 12727,59 грн., з яких: по кредиту 2780,28 грн., по відсотках за користування кредитом 9947,31 грн., що підтверджується карткою платежів по кредиту. Вказує, що перед відповідачами письмово, а саме, попередженнями за вих. № 1703 від 25.08.2011 року, вих. № 1889 від 30.09.2011 року та вих. № 2009 від 11.11.2011 pоку, ставились вимоги про виконання зобовязань за договором, однак останні своїх зобовязань не виконали. З посиланням на викладене просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості в сумі 12727,59 грн. Представник позивача КС «Туря» у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти прийняття судом заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином через оголошення у пресі (газета «Урядовий курєр» № 28 (5897) від 14.02.2017 року) та шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Згідно з положеннями ч. 9\~ст. 74 ЦПК України\~з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Частиною 4\~ст. 169 ЦПК України\~передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1\~ст. 224 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти прийняття заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи та надавши належну оцінку доказам у справі, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 31.08.2007 року між [PERSON] кредитною спілкою «Туря», в особі Ужгородської філії № 1 КС «Туря», та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір кредиту-поруки 333/1. Згідно з умовами вказаного договору позичальник [PERSON] отримала кредит у розмірі 5600,00 грн. для споживчих потреб терміном на 24 місяців з 31.08.2007 року по 30.08.2009 року, зі сплатою 45 % річних за користування кредитом, а поручитель [PERSON] поручилася перед спілкою за виконання позичальником обовязків за договором та відповідати перед кредитодавцем за порушення позичальником зобовязань у повному обсязі солідарно терміном на десять років з дня укладення договору але не раніше виконання всіх зобовязань за ним (а.с. 3-6). Отримання позичальником обумовлених договором коштів підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткового касового ордеру № 1581 від 31.08.2007 року (а.с. 8). В порушення умов договору кредиту-поруки 333/1 від 31.08.2007 року взяті на себе зобовязання погашати кредит та сплачувати нараховані проценти [PERSON] належним чином не виконала, у звязку з чим згідно з наданою позивачем карткою платежів по кредиту станом на 10.10.2016 року сума її заборгованості становить 12727,59 грн., з яких: по кредиту 2780,28 грн., по відсотках за користування кредитом 9947,31 грн. (а.с. 7). Судом також встановлено, що позивачем на адресу відповідачів надсилалися попередження за № 1703 від 25.08.2011 року, № 1889 від 30.09.2011 року та № 2009 від 11.11.2011 pоку, у яких позивачем ставилися вимоги про виконання зобовязань за договором (а.с. 12-17). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України регламентовано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України, які застосовуються до відносин за кредитним договором, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як зазначено у ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставин, суд вважає, що позов є підставним та з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] районної кредитної спілки «Туря» слід стягнути 12727,59 грн. заборгованості за договором кредиту-позики 333/1 від 31.08.2007 року. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2016 року позивача [PERSON] районну кредитну спілку «Туря» звільнено від сплати судового збору по даній справі на підставі ч. 3 ст. 82 ЦПК України Згідно з приписами ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог, а тому, з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір, виходячи з положень п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній на день подання позову), з кожного по 689,00 грн.

Outcome: approved