Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~[PERSON] та [PERSON] звернулися з вказаним позовом до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, Одеської міської ради, третя особа приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON]. Ухвалою\~Полтавського районного суду Полтавської області\~від 16 лютого 2018 року цивільну справу № 545/297/18 за позовом [PERSON] та [PERSON] до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно передано на розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси. За уточненим позовом від 05.05.2018 р. [PERSON] та [PERSON] просили визнати, що [PERSON] набула право власності: - на квартиру №122 за адресою: м.Одеса, вул. Дніпропетровська дорога ([PERSON]), 68, належну [PERSON] відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №5126140 від 20.06.2013 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.06.2013 року, зареєстрованого в реєстрі №2-493 державним нотаріусом Четвертої одеської державної\~нотаріальної контори [PERSON],\~прийнявши спадщину після\~смерті [PERSON], яка померла 26.07.2012 року, - на земельні ділянки: площею 5,74 га, кадастровий номер 7424189700:03:000:0171, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ріллі), та площею 0,10 га., кадастровий номер 7424189700:06:000:1054, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища), які знаходяться на території Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, належних [PERSON] згідно державного акту серія ЯГ №862075, виданого 03.11.2008 року головою Прилуцької районної державної адміністрації [PERSON], в порядку спадкування, прийнявши спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 28.06.2017 року; [PERSON] набув право власності: - на квартиру №55 за адресою: с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.Леніна, 13, належну [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі під номером 1888 від 02.08.2011 року, - на автомобіль марки «PEUGEOT», модель «ВІРРЕR», реєстраційний номерний знак [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] відповідно свідоцтва транспортного засобу серії САО №857652, виданого Семенівським ВРЕР ДАІ в Полтавській області прийнявши спадщину після смерті своєї дружини [PERSON], яка померла 28.06.2017 року. В обгрунтування вимог позивачі вказували на те, що після смерті [PERSON] матері позивача [PERSON] та дружини позивача [PERSON] відкрилася спадщина . 11.05.2017 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно позивачу [PERSON]. Позивач [PERSON] є інвалідом 3 групи і має право на обовязкову частку. 16.01.2018 року вони звернулися до приватного нотаріуса з проханням укласти договір про поділ спадщини, однак 18.01.2018 р. отримали постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії. Вказуючи на порушення їх прав звернулися до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримав позов та просив його задовольнити. Від позивача [PERSON] надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи без її участі. Представники відповідачів та третя особа в судове засідання не зявилися, направили до суду клопотання про розгляд справи в їх відсутності. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог виходячи з наступного. Як було судом встановлено 28.06.2017 року померла [PERSON] (а.с.13). За життя за нею було зареєстровано на праві власності наступне майно: - квартира №122 за адресою: м.Одеса, вул.Семена Палія ( раніше Дніпропетровська дорога), 68, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №5126140 від 20.06.2013 року та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20.06.2013 року, зареєстрованим в реєстрі №2-493 державним нотаріусом Четвертої одеської державної\~нотаріальної контори [PERSON],\~ після\~смерті [PERSON], яка померла 26.07.2012 року (а.с.38), - земельні ділянки: площею 5,74 га, кадастровий номер 7424189700:03:000:0171, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ріллі), та площею 0,10 га., кадастровий номер 7424189700:06:000:1054, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища), які знаходяться на території Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, що вбачається з державного акту серія ЯГ №862075, виданого 03.11.2008 року головою Прилуцької районної державної адміністрації [PERSON] (а.с.39-40), - квартира №55 за адресою: с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.Леніна, 13, придбана 02.08.2011 року за договором купівлі-продажу зареєстрованим в реєстрі під номером 1888 від 02.08.2011 року (а.с.32-33), Право власності на автомобіль марки «PEUGEOT», модель «ВІРРЕR», реєстраційний номерний знак [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО №857652, виданого Семенівським ВРЕР ДАІ в Полтавській області 24.04.2013 р.(а.с.80). Судом також встановлено, що 12.09.2006 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №348, складений відділом РАЦС Прилуцького міськрайонного управління юстиції (а.с.26). Позивач [PERSON] народилася 03.07.1992 року і її матірю є [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] (а.с.27). 11.05.2017 року [PERSON] склала на користь доньки заповіт, яким все майно заповідала [PERSON] (а.с.28). Згідно з довідкою сільського голови Щербанівської сільської ради [PERSON], [INFO], на час відкриття спадщини спільно проживав та був зареєстрований в [INFO] (раніше Леніна) буд.13, кв.55 разом із спадкодавцем (а.с.160,168). Як видно з постанови приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] від 18.01.2018 року №10 після смерті [PERSON] було відкрито спадкову справу №8/2017 щодо її майна, за заявами доньки [PERSON], та чоловіка [PERSON], інваліда 3 групи (а.с.24-29). За змістом вказаної постанови приватним нотаріусом було відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру №122 за адресою: м.Одеса, вул.Семена Палія ( раніше Дніпропетровська дорога), 68, земельні ділянки, та у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №55 за адресою: с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.Леніна, 13, та автомобіль, у звязку з тим, що спадкування відбувається всього майна а не його частини, а по автомобілю, який є спільним сумісним майном подружжя, право власності має набуватися за рішенням суду (а.с.30-31). Відповідно до вимог ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За нормами частин 1 та 6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч.1,2\~ст.77 ЦПК України). Згідно з нормами ч.1\~ст.80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~п.2\~ч.1\~ст.57\~СК України\~(в\~редакції станом\~на час\~придбання майна)\~особистою приватною\~власністю дружини,\~чоловіка є:\~ майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За нормами ч.1\~ст.60 СК України\~(в редакції на час придбання майна) визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч.1 ст.70 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка визнаються рівними, тобто становлять по 1/2 частки. Відповідно до ч.2 ст.71 СК України\~неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Отже, враховуючи вказані норми, час та підстави набуття майна, особистим майном [PERSON] є квартира №122 за адресою: м.Одеса, вул.Семена Палія ( раніше Дніпропетровська дорога), 68, а також земельні ділянки, тоді як квартира №55 за адресою: с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.Леніна, 13, та автомобіль марки «PEUGEOT», модель «ВІРРЕR», реєстраційний номерний знак [NUMBER] є спільним сумісним майном подружжя, 1/2 частини якого належить кожному на праві власності. Таким чином, спадковим майном є квартира №122 за адресою: м.Одеса, вул.Семена Палія ( раніше Дніпропетровська дорога), 68, земельні ділянки, 1/2 частини квартири №55 за адресою: с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.Леніна, 13, та 1/2 частини автомобіля. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За вимогами\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з нормами ст.1223 ЦК України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У\~разі відсутності\~заповіту,\~визнання його\~недійсним,\~неприйняття спадщини\~або відмови\~від її\~прийняття спадкоємцями\~за заповітом,\~а також\~у разі\~неохоплення заповітом\~усієї спадщини\~право на\~спадкування за\~законом одержують\~особи,\~визначені у\~статтях\~1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч.1 ст.1225 ЦК України). За нормами\~ч.1\~ст.1241\~ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Згідно з вимогами ч.1,2,3,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За вимогами ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи зазначені норми та вказане майно позивач [PERSON] має право на обовязкову частку, яка складає половину частини, яка належала б йому у разі спадкування за законом, а саме, на 1/4 квартири №122 складає -134654,75 грн. (538619 грн./4), 1/4 частини земельних ділянок: кадастровий номер 7424189700:03:000:0171, кадастровий номер 7424189700:06:000:1054 8368,75 грн. (33475 грн./4 ), 1/8 частини квартири №55 53575 грн. (428600 грн./8) та 1/8 частини автомобіля 12512,5 грн.(100100 грн./8), а всього вартість успадкованого чоловіком спадкодавця склала 209111 грн.. Вартість спадкового майна, на яке заявив своє право позивач [PERSON], а саме квартира №55 та автомобіль марки «PEUGEOT», є більшою ніж та на яку він має право і дорівнює 528700 грн. (428600 грн. +100100 грн.). Отже, заявлений розподіл порушує права іншого позивача [PERSON]. При цьому, суд звертає увагу на те, що кожний спадкоємець подавши заяву вчинив дії по прийняттю спадщини в частинах відповідно до спадкування за заповітом, і в даному випадку позивач [PERSON] прийняв обовязкову частку, яка складає 1/4 квартири №122, 1/4 частини земельних ділянок, 1/8 частини квартири №55 та 1/8 частини автомобіля, загальна вартість якої склала 209111 грн., а позивач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом , яка складається з 3/4 квартири №122 (403964,25 грн.), 3/4 частини земельних ділянок (25106,25 грн.), 1/8 частини квартири №55 (53575 грн.) та 1/8 частини автомобіля (12512,5 грн.), загальна вартість якої склала 495158 грн.. Крім того, запронований поділ спадкового майна змінює частки у вказаному майні. Як видно із змісту норм 1268,1269,1273 ЦК України не передбачено прийняття спадщини в частині і не прийняття іншої частини майна. У звязку з чим суд прийшов до висновку, що відмова нотаріуса у розподілі майна була обгрунтованою. Як визначено ч.1,2\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року. встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців,\~\~які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~вимог ч.1\~ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як судом встановлено з матеріалів спадкової справи, перешкод у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, саме у розмірі прийнятих часток не було, отже і жодного права спадкоємців не було порушено, оскільки після оформлення спадкових прав вони мають право розпорядитися спадковим майном на власний розсуд, із цього суд не вбачає взагалі наявність спору. А вказаний позивачами розподіл спадкового майна не відповідає вказаним вище нормам. При цьому, суд також звертає увагу на те, що безпідставним є також і саме звернення з вимогами до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області та Одеської міської ради, оскільки вказаними відповідачами не було порушено прав позивачів.

Outcome: dismissed