Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON] та\~[PERSON]\~звернулися до суду із позовом до [PERSON] міської ради (далі: рада) про визнання права власності на спадкове майно та просять визнати за [PERSON], як за спадкоємцем за заповітом, право власності на 3/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, вулиця Краснодонська, 39 (далі: спірний будинок), та визнати за [PERSON], як за спадкоємцем за заповітом, право власності на 2/5 частини спірного будинку, що належали померлій 2 квітня 2009 року [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що позивачем не надані документи, що підтверджують право власності на спадкове майно за спадкодавцем. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача ради не заперечує проти задоволення позову. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає первісний та зустрічний позови обґрунтованими і такими, що мають бути задоволеними. Відповідно до ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Судом встановлено, що згідно довідки комунального підприємства «Ізмаїльське МБТІ» №1379 від 17 жовтня 2017 року відповідно матеріалів інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості по вулиці Краснодонська, 39 в місті Ізмаїл станом на 31 грудня 2012 року власником житлового будинку з надвірними спорудами є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 жовтня 2003 року, та вказаний обєкт нерухомості є житловий будинок з надвірними спорудам завершеного будівництвом та не підлягає до здачі в експлуатацію. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 183277 від 2 квітня 2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 2 квітня 2009 року. Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить спірний будинок. Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] 11 лютого 2009 року, стали: [PERSON] на 3/5 частини спірного будинку та [PERSON] на 2/5 частини спірного будинку. Позивачі звернулися до державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що позивачами не надані документи, що підтверджують право власності на спадкове майно за спадкодавцем. Однак, суд враховує, що згідно до довідки комунального підприємства «Ізмаїльське МБТІ» №1379 від 17 жовтня 2017 року спірний будинок побудований у 1959 році. 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва. Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності та збудованих до цієї дати та документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року є технічний паспорт. Звідси слідує висновок, що оскільки будівництво обєкту нерухомості - спірного будинку - закінчено до 1992 року, то документом, який засвідчує його відповідність вимогам законодавства, будівельним нормам, державним стандартам і правилам є технічний паспорт. Таким чином суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову базується на законних підставах, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Представник відповідача діє в межах своїх повноважень, її дії не суперечать інтересам особи, яку вона представляє. Наслідки визнання позову сторонам розяснено в судовому засіданні. За таких обставин позовні вимоги за первісним та за зустрічним позовами підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved