Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

[PERSON] інтереси якого представляє [PERSON], звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], , інтереси якого представляє [PERSON], Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області,третьої особи реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції про перерозподіл спадщини, визнання недійсними та скасування свідоцтва про право на 1/2 частину будинку в порядку спадкування за законом В позовній заяві позивач просить перерозподілити спадщину у вигляді нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS], в рівних частках між ним та [PERSON], визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Другою Державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS],скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], проведену на підставі свідоцтва про право власності за законом, виданого Другою Державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на 1/2 частину спірного будинку. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні через незаконність та необґрунтованість вимог. Представник Другої Державно нотаріальної контори Харківського району Харківської області Родіонова Т.І. проти позову заперечувала, надала суду письмові заперечення. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, допитавши свідків та оцінивши зібрані докази по справі, вважає, що позовні вимоги необґрунтовані і не підлягають задоволенню . Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 14 грудня 2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції у Харківській області (а.с.7). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від [INFO], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції у Харківській області (а.с.85) Після їх смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку [ADDRESS]. Таким чином, спадкоємцями після смерті [PERSON] та [PERSON] є їх сини, [PERSON], позивач по справі, та [PERSON], відповідач по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON], як про це вказано в його паспорті, з 28 листопада 1994 року зареєстрований та постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.26) В рішенні Люботинського міського суду Харківської області від 04 червня 2014 року по справі 630/169/14 ц зазначено, що [PERSON] та [PERSON], які є батьками [PERSON] та [PERSON], проживали разом з відповідачем по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Вказане рішення ніким із сторін не оскаржувалося та набрало чинності 24 червня 2014 року. Як вбачається з тексту рішення Люботинського міського суду Харківської області від 04 червня 2014 року по справі 630/169/14 після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], до нотаріальної контори в шестимісячний строк з заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався, відкритих спадкових справ немає, заповіти від їх імені не посвідчувались та свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались. Після смерті [PERSON], померлого [INFO], до нотаріальної контори в шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини звернувся лише [PERSON], відповідач по справі, який на день звернення мешкав за адресою: [ADDRESS], на підставі чого 20 червня 2007 року було відкрито спадкову справу № 377/2007. Інших заяв про прийняття або про відмову від спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не надходило (а.с.7). З матеріалів спадкової справи № 377/2007 вбачається, що 20 червня 2007 року до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с.83). Допитані в судовому засіданні за ініціативою позивача свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду те, що в липні 2007 року супроводжували позивача [PERSON] на його прохання в м. Люботин до Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області для подачі заяви про прийняття спадщини, де бачили, як він зайшов до кабінету нотаріусу, а коли вийшов повідомив, що написав заяву про прийняття спадщини. З показань свідків вбачається, що позивач перебував в кабінеті нотаріуса ( при цьому свідки там були відсутні), але сам по собі факт перебування в кабінеті не свідчить про звернення з заявою про прийняття спадщини, а [PERSON] та [PERSON] достовірно невідомо чи була написана така заява. Крім того, суд не може залишити без уваги, що свідки [PERSON] та [PERSON] є заінтересованими особами, оскільки [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], яка є дружиною позивача. Показання свідків спростовуються письмовою відповіддю Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 11 червня 2014 року , з якої вбачається, що жодних заяв від [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] не надходило (а.с. 32). Допитані за клопотанням відповідача [PERSON], в якості свідків [PERSON] та [PERSON] повідомили, що їм відомо від батьків відповідача та позивача, що ті казали, що будинок буде [PERSON], а авто [PERSON]. Поряд з тим, суд звертає увагу на те, що [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] є родичкою їх матері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні не підтвердила факт подання їй [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті батьків. Відповідно до п. 207 Інструкції із вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Пунктом 6.1. Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року № 2368/5 передбачено, що реєстрація документів кореспонденції є фіксацію факту створення або надходження до контори, архіву, приватного нотаріуса документа (кореспонденції) шляхом проставлення на ньому реєстраційного номера з одночасним записом необхідних відомостей про документ у відповідних журналах, книгах, реєстрах. Відповідно до п.6.3 цих же правил встановлено, що в журналі реєстрації вхідних документів реєструються заяви про прийняття спадщини, які надійшли поштою, подальша їх реєстрація здійснюється у встановленому порядку. Відповідно до п. 231 Інструкції із вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, нотаріусом ведеться книга обліку спадкових справ та алфавітна книга спадкових справ, у якій реєструються заяви про прийняття або відмову від спадщини . Кожна заява реєструється під самостійним номером та в хронологічному порядку. На кожній заяві проставляється час її надходження та номер спадкової справи. Відповідно до п. 212 Інструкції із вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Так, факт смерті і час відкриття спадщини підтверджуються свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця. Як вбачається із відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного Люботинського міського управління юстиції в Харківській області № 2126-02-02-11 від 02 січня 2015 року, свідоцтво про смерть [PERSON], померлої [INFO], позивач отримав 14 грудня 2013 року, а свідоцтво про смерть [PERSON], померлого [INFO], позивач отримав 19 лютого 2007 року Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. В судовому засіданні встановлено, що позивач в 2014 році звертався до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. При розгляді справи №630/169/14ц позивач посилався на поважність пропуску строку на прийняття спадщини, але рішенням суду від 04 червня 2014 року в позові про визначення додаткового строку [PERSON] відмовлено. Відповідно до вимог ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Позивач не надав суду доказів,щодо прийняття ним спадщини, тому питання про перерозподіл спадщини розглядатися не може. Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне: відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. Так як позивач звільнений від сплати судових витрат при поданні позову до суду, то суд на підставі ч. 4 ст. 79, ч. 2 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,6 грн. (двісті сорок три гривні, 60 копійок) компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed