Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Адвокат Жердєв Сергій Миколайович в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог представник заявника зазначив, що [PERSON] є одним із спадкоємців квартири за адресою: [ADDRESS] , співвласником якої є [PERSON] , [INFO] . [PERSON] 16.08.2019 року зверталась до Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області із заявою про розшук [PERSON] , з яким з 2014 року втратила зв`язок. Станом на 12.11.2020 року невідомо місце перебування [PERSON] , який за місцем своєї реєстрації давно не проживає та не з`являється. У [PERSON] немає відомостей про місцезнаходження [PERSON] , відносно встановлення місця перебування якого нею приймалися заходи - опитувала сусідів. [PERSON] не працює та несе всі витрати по утриманню спірної квартири, в тому числі і за [PERSON] , у зв`язку з чим потребує отримання субсидії для сплати комунальних послуг, для оформлення якої їй необхідні відомості про доходи [PERSON] [PERSON] не може звернутися до суду із позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою, оскільки він є співвласником спірного житла. Із визнанням [PERSON] безвісно відсутнім у [PERSON] з`явиться можливість зняти його з реєстраційного обліку із спірної квартири та отримати субсидію для оплати комунальних послуг. Просив визнати [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім з 16.08.2019 року. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, підтвердила доводи, викладені в заяві, та просила задовольнити заяву. Додатково суду пояснила, що [PERSON] їй ніким не доводиться. [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла їй квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , та все майно. Матір [PERSON] та його баба [PERSON] померли. Їй відомо, що [PERSON] в 2014 році поїхав в м. Луганськ, а потім на територію Російської Федерації і більше у м. Сєвєродонецьк не з`являвся. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім їй необхідно для того, що отримати свідоцтво про право на спадщину на цілу квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Представник заявника адвокат Жердєв С.М. в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, підтвердив доводи, викладені в заяві, та просив задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд заяви без участі його представника, в якій не заперечував проти заявлених вимог. Заінтересована особа [PERSON] та представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання не з`явилися. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома із [PERSON] , з якою підтримує сусідські стосунки. [PERSON] цілий рік доглядала бабу [PERSON] , онук [PERSON] якої з липня 2014 року не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] навчався у технікумі - СХМТ. Їй невідомо місцезнаходження [PERSON] та куди він поїхав і з якою метою. У померлої матері [PERSON] - [PERSON] були двоюрідний брат [PERSON] та сестра [PERSON] , яка мешкає у м. Харків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома із [PERSON] , яка доглядала тітку [PERSON] з квартири №33 її будинку. За життя тітки [PERSON] та [PERSON] , остання скаржилася, що [PERSON] поїхав і їй стало тяжко. Тітка [PERSON] казала, що [PERSON] в 2014 році поїхав до м. Луганськ та в Крим працювати. Згодом приблизно 4 роки назад у квартирі по [ADDRESS] , стала мешкати [PERSON] . Все, що стосувалось [PERSON] , їй відомо зі слів тітки [PERSON] . Вона спілкувалася з [PERSON] лише тоді, коли він навчався в ЗОШ №12. Батьком [PERSON] був [PERSON] , який мешкає в м. Сєвєродонецьку. Племінником тітки [PERSON] є [PERSON] , який мешкає по [ADDRESS] та користується абонентським номером [NUMBER] . Племіннику [PERSON] відомо, що тітка [PERSON] надсилала гроші в м. Луганськ. 29.12.2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду заяви, відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, залучено до участі в справі в якості заінтересованих осіб Управління праці та соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, витребувано докази. 24.02.2021 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів. 14.04.2021 року судом постановлено ухвалу про залучення заінтересованих осіб [PERSON] та Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області як правонаступників. Вислухавши пояснення учасників справи, свідчення свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] народився [INFO] у м. Сєвєродонецьк Луганської області, батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 02.11.1992 року Сєвєродонецьким міськ. РАЦС Луганської області та копією акту про народження від 02.11.1992 року №1185, складеного Сєвєродонецьким міськ. РАЦС Луганської області. Як вбачається із копій свідоцтв про смерть серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих 08.04.2019 року та 16.06.2020 року, відповідно, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , а [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 12.10.1992 року за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 13.02.2009 року Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 13.10.1993 року Сєвєродонецьким ВО «Азот» Луганської області, квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що також підтверджується реєстраційним надписом на документі про право власності від 03.01.1994 року. Згідно з копією заповіту від 02.08.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О., [PERSON] , [INFO] , заповіла [PERSON] , [INFO] , усе своє майно. Відповідно до копій довідок Сєвєродонецького відділу поліції ГУНП в Луганській області від 19.08.2019 року №18579/111/34-19 та від 12.11.2020 року №36626/111/34-20 [PERSON] , [INFO] , зверталася до відділу поліції з проханням перевірити за всіма обліками [PERSON] , [INFO] , який в 2014 році виїхав на територію АР Крим і на територію України більше не повертався. В ході перевірок за наявними обліками не встановлено місцезнаходження [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , з 09.12.2020 року має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] . На виконання положень ст. 307 ЦПК України судом було здійснено запити до відповідних державних органів, організацій та установ за останнім зареєстрованим місцем проживання відсутнього [PERSON] , на виконання яких до суду надійшли наступні відомості. Відповідно до повідомлення Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) від 29.01.2021 року №3266/966/13/21Л/05.3 актові записи про шлюб, розірвання шлюбу, народження дітей, зміну імені та смерть стосовно [PERSON] , [INFO] , відсутні. Відповідно до повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 13.01.2021 року №0.184-744/0/15-21-Вих відомості про перетинання [PERSON] , [INFO] , державного кордону України не виявлено, вказані відомості зберігаються протягом п`яти років. За наявними обліками УДМС у Луганській області [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 12.10.1992 року за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується повідомленням Управління Державної міграційної служби України в Луганській області від 06.01.2021 року №4401.4-202/44.1-21. Вказана обставина також підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 06.01.2021 року №89, виданої Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку. Згідно з обліками персонально-довідкової картотеки Єдиної інформаційної системи МВС України та інформаційної підсистеми «Адмінпрактика» станом на 12.01.2021 року [PERSON] , [INFO] , до кримінальної відповідальності не притягувався, засудженим не значиться та у розшуку не перебуває, що підтверджується повідомленням Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції України в Луганській області від 13.01.2021 року №118/111/20-2021. Відповідно до довідки ВСП «Сєвєродонецький політехнічний фаховий коледж Східноукраїнського національного університету ім. В. Даля» від 11.03.2021 року №04-05/175 [PERSON] навчався у Сєвєродонецькому хіміко-механічному технікумі СНУ ім. В.Даля на денному відділенні за спеціальністю «обслуговування та ремонт автомобілів» з 01.09.2008 року по 31.08.2009 року. Згідно з повідомленням Головного управління ДПС у Луганській області від 17.03.2021 року №2116/5/12-32-12-03-08 відсутні відомості про сплату податків, зборів або будь-яких інших платежів [PERSON] за період з 01.01.2014 року по теперішній час. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 1 ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. У постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Положення статті 43 ЦК України передбачають перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №317/3139/15-ц). Крім того, Верховний Суд підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою, зокрема, у постанові від 22 листопада 2018 року у справі №225/882/17. Таким чином, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Під час розгляду справу суду необхідно з`ясувати місце постійного проживання особи на час її зникнення, заходи, які приймала заявник для встановлення місцезнаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Згідно із ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1-2 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із поданої до суду заяви про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, підставою для звернення заявника [PERSON] із вказаною заявою є можливість зняти з реєстраційного обліку співвласника квартири [PERSON] та отримати субсидію для оплати комунальних послуг. Проте в судовому засіданні заявник [PERSON] пояснила, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім їй необхідно для того, що отримати свідоцтво про право на спадщину на цілу квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] заповіла [PERSON] частку належної їй квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , співвласником якої є також [PERSON] , який в 2014 році поїхав у м. Луганськ, а в подальшому до Російської Федерації. Зі свідчень свідків [PERSON] і [PERSON] встановлено, що онуком [PERSON] є [PERSON] , який з липня 2014 року не проживає у спірній квартирі та поїхав у м. Луганськ та Крим працювати. Проте суд критично оцінює свідчення свідка [PERSON] , оскільки, як було встановлено під час її допиту, все, що стосувалось [PERSON] , їй відомо зі слів тітки [PERSON] . Суд вважає, обґрунтований і достовірний висновок про не проживання з 2014 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , свідок зробити не могла. Відомостей про перетин державного кордону України [PERSON] , [INFO] , не виявлено, оскільки зазначена інформація зберігається протягом п`яти років, що підтверджується повідомленням Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 13.01.2021 року №0.184-744/0/15-21-Вих. При цьому зі свідчень свідка [PERSON] та пояснень заявника [PERSON] встановлено, що [PERSON] виїхав в 2014 році до м. Луганська, а потім до Криму на заробітки. Враховуючи, що [PERSON] у 2014 році поїхав у м. Луганськ, яке на час розгляду справи знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території, можна також припустити, що останній міг в`їхати на територію м. Луганськ повз Державну прикордонну службу України. Однак, у зв`язку з тим, що м. Луганськ знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території, суд не має можливості виконати вимоги, передбачені ч. 1 ст. 307 ЦПК України, щодо здійснення запитів до відповідних організацій для встановлення місця проживання та/або перебування [PERSON] . Інших відомостей про відсутність [PERSON] за місцем проживання та інформації про нього заявником [PERSON] та її представником адвокатом Жердєвим С.М. суду не надано та під час розгляду справи судом також не встановлено. Сам факт відсутності у заявника відомостей з 2014 року про місце перебування [PERSON] в місці його постійного проживання, навіть протягом тривалого часу, не можє бути достатньою підставою для застосування приписів ч. 1 ст. 43 ЦК України та визнання його безвісно відсутнім. Суд вважає, що факт відсутності [PERSON] за місцем його проживання у спірній квартирі, сам по собі ще не є доказом того, що він безвісно відсутній, так як не встановлено, що місце проживання, яке зазначила заявник, є його єдиним і постійним місцем проживання з урахуванням положень ч. 6 ст. 29 ЦК України. Вказуючи на вірогідність зникнення [PERSON] , як на підставу для визнання його безвісно відсутнім, заявник не підтверджує свої доводи жодними належними доказами, які б вказували на здійснення заходів щодо з`ясування місця його знаходження. Також суд відзначає, що батько [PERSON] - [PERSON] є сусідом заявника [PERSON] , оскільки мешкає в сусідній квартирі з заявником. При цьому заявник не зверталась до нього щодо отримання будь-якої інформації про його сина [PERSON] . Також в матеріалах справи відсутні докази намагання заявника [PERSON] розшукати [PERSON] , [INFO] , шляхом оголошення останнього у розшук (відповідні заяви, повідомлення заявника про зникнення особи до органів внутрішніх справ тощо). Водночас суд звертає увагу на те, що додані до заяви [PERSON] копії довідок Сєвєродонецького відділу поліції ГУНП в Луганській області від 19.08.2019 року №18579/111/34-19 та від 12.11.2020 року №36626/111/34-20 свідчать про факт звернення [PERSON] до відділу поліції з проханням перевірити за всіма обліками [PERSON] , [INFO] , тобто стосовно іншої фізичної особи. В порушення вимог, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», суду не надано відомостей про наявність відкритої оперативно-розшукової справи відносно [PERSON] , [INFO] , як безвісно відсутнього та про результати його розшуку. Крім того, як зазначалось вище, для визнання особи безвісно відсутньою необхідна наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім є необхідним для отримання свідоцтва про право на спадщину на цілу квартиру, в якій зареєстрований [PERSON] . Суд відзначає, що [PERSON] не позбавлена права отримати свідоцтво про право на спадщину на належну їй частку квартири, що свідчить про те, дійсна мета заявника жодним чином не обумовлює необхідності визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Обов`язок щодо доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування [PERSON] у місці його постійного проживання, чинним законодавством України покладається саме на заявника [PERSON] . Аналізуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку, що заявником [PERSON] не надано належних доказів на підтвердження факту, що постійним місцем проживання [PERSON] на час його відсутності була квартира, власником частки якої був останній, та відсутність відомостей про дійсне його місце перебування, а також не вказано заходи, які вона приймала для встановлення місцезнаходження [PERSON] і його розшуку, отримання інформації про місце його перебування та обставини, які доводили б, що при цьому були вичерпані усі можливості. Суд вважає, що [PERSON] не довела існування юридично поважних причин, через які вона просить визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Виїзд особи на тимчасово окуповану територію України або територію іншої країни не може сам по собі свідчити про безвісну відсутність особи. Не можна визнавати безвісно відсутнім громадянина, про якого вірогідно відомо, що він живий, але немає точних відомостей про його місце перебування. За таких обставин суд вважає, що заява [PERSON] про визнання фізичної особи безвісно відсутньою задоволенню не підлягає, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка не вказують на наявність достатніх підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати по цій справі не відшкодовуються учасникам справи, оскільки іншого не встановлено законом.

Outcome: dismissed