Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивовано тим, що між сторонами було укладено шлюб 05.05.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Виноградівського РУЮ Закарпатської області, актовий запис № 56. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін постійно виникали суперечки та непорозуміння з причин різних поглядів на життя, сторони мають різні характери. Відповідач не надає коштів на утримання сина. Відповідач [PERSON] не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, ніде не працює, а тому позивачка просить шлюб між ними розірвати. Дитина знаходяться на повному утриманні позивачки. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги чина, то позивачка просить стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 700 гривень щомісячно, починаючи із дати подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду письмову заяву, у якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання з невідомих суду причин повторно не з'явився, і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя сторін, зокрема, виникнення у сторін частих сварок та непорозумінь, зловживання відповідачем алкогольними напоями. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що між сторонами було укладено шлюб 05.05.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Виноградівського РУЮ Закарпатської області, актовий запис № 56 (а.с.5). Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.6). Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін постійно виникали суперечки та непорозуміння з причин різних поглядів на життя, сторони мають різні характери. Відповідач не надає коштів на утримання сина. Відповідач [PERSON] не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, ніде не працює. Дитина знаходяться на повному утриманні позивачки. (а.с.9). Відповідно до вимог ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є молодою, здоровою людиною, інших дітей та утриманців, крім спільного сина з позивачкою не має, а тому суд вважає, що він як батько зобов'язаний брати участь в утриманні дитини. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін малолітнього сина та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть уже понад рік, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їх неповнолітнього сина, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв'язку із чим позовні вимоги в частині розірвання підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача, то суд зазначає, що позивачкою не всі доводи, викладені в позовній заяві підтверджені належними доказами. Крім того, на обґрунтування необхідності саме такого розміру аліментів (особливі потреби дітей) позивачкою не наведено. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог, які оцінені судом в їх сукупності,

Outcome: approved