Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах [PERSON], звернувся до Канівського міськрайонного суду з уточненим в подальшому позовом до [PERSON] про стягнення боргу, інфляційних витрат та трьох процентів річних. В позові зазначив, що в грудні 2012 року в м Каневі Черкаської області, [PERSON] отримав на реалізацію два металевих контейнера від громадянина [PERSON] та пообіцяв після реалізації повернути останньому кошти за дані контейнери, але зловживаючи довірою [PERSON] та переслідуючи мету незаконного заволодіння чужим майном, продав два металеві контейнери в НВФ «Урожай» за 22000 грн. та всупереч домовленості з [PERSON], незаконно заволодів вказаними грошима, які витратив у власних потребах. По даному факту було порушено кримінальну справу за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України. Згідно вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12.11.2013 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти у відшкодування завданої останньому матеріальної шкоди в сумі 22000 грн. та моральної шкоди в сумі 10000 грн. а всього на суму 32000 грн. Поскільки стягнення грошових коштів, за вироком Канівського міськрайонного суду в сумі 32000 грн. на користь [PERSON] до сьогоднішнього дня відповідачем [PERSON] не сплачені, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 60032 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2561, 75 грн., також просить суд покласти на відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 675,95 грн. та судові витрати понесені на правову допомогу в сумі 5000 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, через оголошення в пресі газеті «Урядовий курєр». Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно вироку Канівського міськрайонного суду від 12.11.2013 встановлено, в грудні 2012 року в м. Каневі Черкаської області, [PERSON] отримав на реалізацію два металевих контейнера від громадянина [PERSON] та пообіцяв після реалізації повернути останньому кошти за дані контейнери, але зловживаючи довірою [PERSON] та переслідуючи мету незаконного заволодіння чужим майном, продав два металеві контейнери в НВФ «Урожай» за 22000 грн. та всупереч домовленості з [PERSON], незаконної заволодів вказаними грошима, які витратив у власних потребах ( а.с. 17-18). За вироком Канівського міськрайонного суду від 12.11.2013 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання остаточно - 3 роки позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк терміном на 2 роки, також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти у відшкодування завданої останньому матеріальної шкоди в сумі 22000 грн. та моральної шкоди в сумі 10000 грн., а всього на загальну суму 32000 грн. ( а.с. 17-18). Після вироку Канівського міськрайонного суду, за місцем проживання відповідача, а саме до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, було направлено виконавчий лист № 1-кп/697/195/2013 від 01.01.2014, та старшим державним виконавцем, було відкрито виконавче провадження № 41537310 від 20.01.2014 ( а.с. 22) , яке на даний час не виконане. Отже, судом з достовірністю встановлено, що стягнення коштів, які визначені Канівським міськрайонний судом в сумі 32000 грн. на користь [PERSON], станом на день звернення до суду відповідачем [PERSON] не сплачені. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Отже, неналежне виконання, тобто з порушенням вимог встановлених в договорі не призводить до припинення зобовязальних правовідносин. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, чим створив прострочену заборгованість. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем порушені права позивача, поскільки відповідач не сплатив кошти за вироком суду в рахунок відшкодування шкоди в сумі 32000 грн. Суд вважає, що позивачем було надано достатньо доказів та обґрунтувань на підтвердження позовних вимог, щодо стягнення за період з 01.01.2014 по 01.09.2016 заборгованості з урахуванням індексу інфляції в розмірі 60032 грн.( а.с.5-7) ) та розмір трьох процентів річних , передбачений ч. 2 ст. 625 ЦК України, в сумі 2561, 75 грн. (а.с.5). У відповідності з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні витрати (а.с.1, 25). На підставі наведеного та

Outcome: approved