Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Адвокат Шурхно Кирило Анатолійович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Військово-цивільної адміністрації м.Сєвєродонецьк Луганської області про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] , позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно останньої зазначену квартиру. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак постановою від 20 липня 2020 року, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. На підставі викладеного позивач просив суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] , що належала померлій [PERSON] Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі, вирішення справи просив залишити на розсуд суду. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Золоте Луганської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією реєстраційного посвідчення Сєвєродонецького міського бюро технічної інвентаризації, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до копії заповіту від 12.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Лопатенком В.В., зареєстрований в реєстрі за №2441, [PERSON] , [INFO] , заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , уродженцю міста Золоте Луганської області. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.01.2020, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 73 років, в місті Сєвєродонецьк Луганської області, про що складено відповідний актовий запис за №80. \~ \~ \~ \~Постановою приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговською О.В. від 20.07.2020, відмовлено [PERSON] , у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру [ADDRESS] , який підтверджував би право власності на квартиру, що належала [PERSON] . Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд враховує наступне. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Враховуючи положення ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як передбачено ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно до приписів ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зі змісту ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За приписами процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто, учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). В разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду, у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. У таких випадках суб`єктивне право власності іншими особами не порушується, однак, відповідачами в таких справах є особи, які не визнають належності на праві власності майна позивачу у зв`язку з відсутністю у нього відповідного документа. Також відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, з матеріалів справи, судом встановлено, що до позивача перейшло в порядку спадкування право власності на квартиру, що належала [PERSON] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] . При цьому, у зв`язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документа позивач позбавлений можливості належним чином прийняти спадщину за заповітом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що в інший спосіб позивач не може підтвердити та реалізувати своє право, яке гарантоване йому державою та законодавством України, прийнявши до уваги обставини, викладені в позові, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву.

Outcome: approved