Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2003 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. 22.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну прізвища дитини, вказуючи на те, що шлюб з відповідачем не склався і рішенням Новогродівського міського суду від 01.09.2009 року шлюб було розірвано. Після розлучення відповідач сплачує аліменти на утримання дитини, однак розвитком дитини він не цікавиться, не спілкується з дитиною, з днем народження не вітає. 15.10.2013 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Син також бажає змінити прізвище на [PERSON]. Вона неодноразово зверталася до відповідача але на телефонні дзвінки він не відповідає, а рекомендований лист із заявою відмовився отримувати на пошті. Вважає, що зміна прізвища дитини не суперечить інтересам дитини та не порушує правовідносин між батьком та дитиною. Позивач в судовому засіданні підтримала позов, наполягає на його задоволенні. Відповідач з позовом категорично не згодний, надав суду заперечення, в якому зазначив, що позивачка вирішила змінити прізвище дитині із власних безпідставних, не переконливих міркувань і задумів, щоб йому помститися та вчинити тим самим йому своєрідне покарання. Вважає, що вона впливає на сина, маніпулює його свідомістю, а тому не враховує їх кровні з сином інтереси. Вважає, що син, якому всього 10 років, не може самостійно приймати рішення про зміну прізвища. Він працює та відповідально відноситься до своїх обов»язків по утриманню сина, сплачує хороші аліменти. Він має однакові права з відповідачкою відносно сина, але вона перешкоджає його побачень з сином. В силу можливості він приносив для сина подарунки у вигляді солодощів, але відповідачка висловлювала образливим чином небажання бачити його та його подарунки, погрожуючи викинути їх на смітник, та всіляко нав»язує синові відвикання від батька з подальшим забуванням про рідного батька. Крім того, відповідач посилається на ст..148 СК України, вказуючи на те, що при вирішенні питання про зміну прізвища дитини необхідна наявність згоди на це обох батьків, а він такої згоди не дає. Просить відмовити у задоволенні позову. В судове засідання відповідач надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, з участю його представника. Представник відповідача підтримує надане заперечення відповідача, просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про зміну прізвища дитини обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не проживає з позивачкою з 2008 року та, згідно копії свідоцтва, 01.09.2009 року шлюб було розірвано. Згідно рішення Новогродівського міського суду від 04.05.2003 року відповідач сплачує аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі ? частини заробітку, а за рішенням суду від 03.03.2011 року розмір аліментів був зменшений за заявою відповідача до 1/6 частини доходу. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON], він народився [INFO] року і його батьками записані: батько- [PERSON]., мати- [PERSON] Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 01.09.2009 року, їй присвоєно прізвище- [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб він зареєстрований 15.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON], дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно довідки, наданої Новогродівською загальноосвітньою школою №9, [PERSON] навчається в школі з 01.09.2009 року по теперішній час. При цьому шкільним життям дитини цікавилася тільки його мати. Батько дитини- [PERSON]. за весь час навчання дитини школу жодного разу не відвідував, шкільними успіхами та поведінкою сина не цікавився. Згідно копії вироку Новогродівського міського суду Донецької області від 06.05.2009 року відповідач [PERSON] був засуджений за ст.ст.129, 125ч.2 КК України за фактом навмисного спричинення тілесних пошкоджень позивачу. Дитина сторін - [PERSON], [INFO], в судовому засіданні пояснив, що він бажає змінити прізвище з [PERSON] на [PERSON], так як чоловік мами відноситься до нього дуже гарно, приділяє багато уваги йому та його вихованню, він називає його «батьком», а той його - «сином». В сім»ї склалися дуже гарні стосунки, так як [PERSON] не п»є, не палить та не б»є мати. Тоді як [PERSON] під час сумісного з ним мешкання влаштовував сварки, бив мати, приходив п»яний. За час, що вони не проживають разом з батьком [PERSON], той ні до місця мешкання, ні до школи до нього не приходив. Згідно ст.148 СК України зміна прізвища дитини її батьками можлива, якщо: 1. У разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. 2. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. 3. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. 4. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. 5. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Посилання відповідача на обов»язкову згоду обох батьків на зміну прізвища дитини є безпідставним до обставин по даній справі. В даному випадку необхідно застосовувати норму закону, передбаченого п.5 ст.148 СК України, яка передбачає, що при вирішенні спору у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини беруться до уваги виконання батьками своїх обов»язків щодо виховання дитини. Ухилення від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини завжди є акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, а саме якщо батько ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про дитину що найменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. При цьому тільки сплата аліментів не є достатнім для підтвердження належного виконання обов»язку по вихованню дитини, а є надання матеріальної допомоги не за власним бажанням, а за рішенням суду. Посилання відповідача [PERSON], що позивач перешкоджала його побаченням з дитиною, не знайшло свого підтвердження, так як відповідач не намагався зустрічатися з сином, крім за місцем його проживання ( в школі, на вулиці, тощо). Та в органи опіки та піклування з цього приводу не звертався. Також суд бере до уваги той факт, що за час слухання справи в суді, відповідач не намагався зустрітися з сином з питання його бажання змінити прізвище, а навпаки надав суду заяву про слухання справи без його участі, з участю його представника.

Outcome: approved