Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] року предявив до [PERSON] позов про визнання таким, що втратив право користування житлом у будинку по вул. Рильського, 32 у с. Мала Білина Самбірського району Львівської області. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що йому на праві приватної власності належить вказаний житловий будинок, у якому також з 2 липня 1988 року зареєстрований його син [PERSON], однак у вказаному будинку відповідач не проживає фактично із дня своєї прописки і на даний час останнє його відоме місце проживання [INFO]. Він, позивач, звертався до відповідача з проханням про добровільну виписку із вказаного будинку на що той відмовився, чим чиняться йому перешкоди у користуванні та розпорядженні будинком. Під час підготовчого провадження позивач [PERSON] доповнив підстави позову та просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом у звязку із тим, що відповідач вибув на постійне місце проживання до іншого житлового приміщення, а тому, згідно ст. 405 ЦК України, як член сімї власника житла втратив право користування цим житлом, так як відсутній без поважних причин понад один рік. Відповідач [PERSON] подав відзив про невизнання позову, посилаючись на те, що твердження позивача про те, що він, відповідач, не проживає у вказаному будинку не відповідає дійсності. Так, він в силу певних обставин буває відсутнім у ньому, однак ці терміни не перевищують шести місяців. Положення ст. 71 ЖК УРСР не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки такі стосуються лише наймача або членів його сімї. Однак, будинок у якому він зареєстрований, не належить до державного чи громадського фонду, а є приватною власністю. Крім цього, на момент предявлення позову строк, передбачений ст. 405 ЦК України, не сплив. Також, позивач не є власником повністю цілого будинку, а лише 2/3 частини. Позивач [PERSON] подав відповідь на відзив, у якій пояснив, що він, позивач, є одноособовим власником цього житлового будинку, що видно із свідоцтва про право власності на жилий будинок від 10.03.1999. На підтвердження відсутності відповідача у будинку по вул. Рильского, 32 в с. Мала Білина Самбірського району подав кілька копій документів, які відповідач збирав для оформлення житлової субсидії за місцем свого фактичного проживання [INFO] і які йому відповідач залишив у 2017 році. Під час розгляду справи по суті позивач та його представник у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві, доповненні до позовної заяви та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що відомо із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявився без повідомлення причин, у звязку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, його представника, показання свідка, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про право на спадщину за законом та заповітом, свідоцтва про право власності на жилий будинок, реєстраційних посвідчень та будинкової книги відомо, що [PERSON] є власником будинку по вул. Рильського, 32 с. Мала Білина Самбірського району Львівської області, у якому також зареєстрований його син [PERSON] (а. с. 6-8, 9-10, 42-44). Отже, суд відхиляє посилання відповідача на те, що [PERSON] не є власником цілого вказаного будинку. Із акта обстеження проживання [PERSON], [INFO], видно, що [PERSON] за місцем реєстрації по вул. Рильського, 32 у с. Мала Білина Самбірського району не проживає (а. с. 11). Свідок [PERSON] показав, що він є старостою зазначеного села і був у складі комісії, яка проводила обстеження щодо місця проживання [PERSON] та під час цього обстеження встановлено, що він там не проживає, речі його відсутні. Крім цього, із довідки, виданої КП «Житлово-експлуатаційного обєднання» Дрогобицької міської ради 30 серпня 2017 року № 3695 відомо, що [PERSON], [INFO], проживає у [INFO] без реєстрації (а. с. 36). Також, із довідки, виданої Управлінням соціального захисту населення Дрогобицької міської ради відомо, що [PERSON] проживає у [INFO] без реєстрації (а.с. 37). Із акта про проживання особи без реєстрації від 29 серпня 2017 року, складеного КП «Житлово-експлуатаційне обєднання» Дрогобицької міської ради відомо, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не зареєстрований, однак проживає без реєстрації з 2004 року і приймає участь в утриманні житла, у квартирі наявні його особисті речі повсякденного використання (а. с. 38). Отже, [PERSON], як колишній член сімї власника житлового будинку, понад один рік відсутній у вказаному будинку без поважних причин. Відповідачем не подано докази про поважність причини його відсутності у будинку позивача. Статтею 1\~ЦПК України\~встановлено,\~що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 10 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ураховуючи наведене,\~суд дійшов\~висновку про\~те,\~що [PERSON]\~втратив право\~на користування\~житлом у будинку № 32 по вул. Рильського у с. Мала Білина Самбірського району, власником якого є [PERSON] Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як реєстрація місця проживання [PERSON] чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм будинком, визнання його таким, що втратив право на користування житлом у цьому будинку, що є способом захисту прав позивача, як власника будинку.

Outcome: approved