Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9) про стягнення недоотриманої пенсії, в якій просить зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Луганській області виплатити йому залишок недоотриманої пенсії, нарахованої на ім`я його матері [PERSON] , померлої [INFO] , стягнувши всю суму, посилаючись на наступне. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті залишилося майно, яке складається з недоотриманої пенсії. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області відмовило йому у виплаті недоодержаної пенсії його матері, тому що з дати її смерті до часу його звернення в орган Пенсійного фонду минуло більше ніж 6 місяців. Відповідач не надав жодної оцінки тому, що позивач звернувся до нотаріуса з питанням про прийняття спадщини та отримання недоодержаної пенсії впродовж 6 місяців з дня смерті матері. Інших доводів відмови у такій виплаті відповідач позивачу не надав. Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області надало до суду відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити у задоволенні позову та вказало, що позов є необґрунтованим. Зокрема зазначило, що 01.11.2017 року на адресу головного управління поштою надійшло звернення [PERSON] про виплату йому суми недоодержаної пенсії, нарахованої на ім`я його матері [PERSON] , померлої [INFO] . За даними електронної Центральної бази отримувачів пенсій [PERSON] перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області та отримувала пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон №2262). Останнє нарахування пенсії [PERSON] було в липні 2014 року, з серпня 2014 виплати пенсії вже не проводились. За поновленням виплати пенсії [PERSON] до головного управління не зверталась. Паперової пенсійної справи цього пенсіонера в головному управлінні немає. [PERSON] померла [INFO] . Враховуючи положення ст. 253 ЦК України, ст. 61 Закону № 2262, останній день для звернення на отримання пенсії 05.09.2017 року. Позивач звернувся до головного управління за отриманням недоодержаної пенсії 01.11.2017 року, тобто після визначеного законодавством строку для проведення виплат даної категорії. Діючим законодавством не передбачено поновлення(продовження) строків для звернення в порядку ст. 61 Закону № 2262, у тому числі за наявності поважних причин. Крім того, такі виплати не включаються до складу спадщини. Оскільки на час звернення позивача сплинув встановлений законодавством строк для звернення, головне управління не мало правових підстав для здійснення виплат недоотриманої пенсії. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково пояснив, що за його відомостями позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері. Із заявою про видачу свідоцтва про право на недоотриману пенсію позивач не звертався, постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину не отримував. У задоволенні клопотання представника позивача про витребування копії спадкової справи судом в судовому засіданні під час розгляду справи по суті 05.03.2018 року було відмовлено на підставі ч. 1 ст. 84 ЦПК України, адже представник позивача, який є адвокатом, повинен вчасно і сумлінно користуватися своїми права та обов`язками. Недбалість професійного представника або його недостатня кваліфікованість не є причинами, з яких таке клопотання не могло бути заявлено раніше. Ініціатива щодо заявлення такого клопотання виникла у представника позивача лише після того, як суд запитав у нього стосовно наявності в матеріалах справи доказів щодо відсутності інших спадкоємців, крім позивача. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав до суду письмовий відзив на позов. Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Кам`янобрідським РВ УМВС України в Луганській області 06.09.1996 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 05.05.1991 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 листопада 1949 року Нагорним ЗАГС міста Іркутська, Російська Федерація, [PERSON] (російською) народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 645. Батьком записаний [PERSON] (російською), матір`ю [PERSON] (російською). З копії посвідчення серії [NUMBER] , виданого 05 травня 2005 року Луганським обласним військовим комісаріатом вбачається, що [PERSON] призначено пенсію у разі втрати годувальника у відповідності з законодавством про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, військової служби за контрактом та їх сімей. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 квітня 2017 року Марківським районний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] померла [INFO] в місті Луганську, Україна у віці 89 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 66. З копії листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 547/С-11 від 10 листопада 2017 року вбачається, що [PERSON] перебувала на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та отримувала пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон). Відповідно до статті 61 Закону, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2017 року № 3-1, заява на виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера з пакетом необхідних документів. Враховуючи те, що з дати смерті [PERSON] минуло більше ніж 6 місяців, право на одержання недоодержаної пенсії відсутнє. Згідно із листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 1947/03-02 від 14 лютого 2018 року, [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] , перебувала на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримувала пенсію в разі втрати годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно електронної бази даних пенсіонерів силових структур Луганської області пенсія виплачена по 31 липня 2014 року. За поновленням виплати пенсії, як внутрішньо переміщена особа [PERSON] не зверталась. Пенсійна справа знята з обліку з 01 квітня 2017 року у зв`язку зі смертю [INFO] , актовий запис № 66 від 25 квітня 2017 року. Додатково відповідач повідомляє, що у зв`язку з тимчасовою зміною місця розташування головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в умовах проведення антитерористичної операції, паперові пенсійні справи залишились на тимчасово непідконтрольній українській владі території в місті Луганську. Суд звертає увагу на те, що цей позов був заявлений із посиланням на ст. 1227 ЦК України та ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно із ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. По-перше, суд зазначає, що позивачем та його професійним представником не було надано жодних доказів того, що станом на час смерті матері позивача [PERSON] 04 березня 2017 року існували будь-які нараховані та невиплачені суми пенсії на користь [PERSON] . Навпаки, із змісту відзиву відповідача на позов, а також із змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 1947/03-02 від 14 лютого 2018 року вбачається, що останнє нарахування пенсії померлій матері позивача відбулося в липні 2014 року, пенсія виплачена по 31 липня 2014 року. В судовому засіданні представник позивача не погодився із вищевказаними обставинами та вказав, що пенсія мала нараховуватися матері позивача до часу її смерті незалежно від будь-яких обставин. Разом з тим, на запитання суду представник позивача повідомив, що позивач не оскаржував у порядку належного судочинства дії або бездіяльність відповідача стосовно не нарахування пенсії матері позивача з серпня 2014 року. Отже, станом на час розгляду цієї справи позивачем та його професійним представником не доведено існування нарахованих та невиплачених матері позивача сум пенсії. По-друге, суд звертає увагу, що позивачем та його професійним представником не було надано доказів наявності постанови нотаріуса про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину у вигляді пенсії. Згідно із абзацом 2 пункту 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Отже, позивачем та його професійним представником не було доведено, що у них відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину стосовно будь-яких сум пенсії. Крім того, позивачем та його професійним представником взагалі не було заявлено вимог про визнання права власності на будь-які суми пенсії, в той час як було заявлено вимоги про зобов`язання відповідача виплатити невідому суму пенсії, докази належності якої позивачу станом на час розгляду справи відсутні. Більш того, позивач та його професійний представник взагалі не надали доказів звернення лише позивача із заявою про прийняття спадщини, що унеможливлює встановлення судом кола спадкоємців у спірних правовідносинах. Також, позивач та його професійний представник в якості відповідача вказали лише орган Пенсійного фонду, проте заявили клопотань про залучення в якості співвідповідача органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (в разі відсутності інших спадкоємців, крім позивача). Стосовно посилання представника позивача на неможливість отримання постанови нотаріуса про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину у вигляді пенсії у зв`язку із не включенням недоотриманих сум пенсії до складу спадщини на підставі ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суд зазначає наступне. На думку суду, зміст ст. 1227 ЦК України у взаємозв`язку із ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слід розуміти таким чином, що суми пенсії які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, в першу чергу передаються членам його сім`ї, а лише у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Тобто, такі суми пенсії протягом 6 місяців після смерті пенсіонера не входять до складу спадщини і можуть бути отримані членами його сім`ї в порядку ст. 61 вищевказаного Закону. Проте, в разі спливу цього шестимісячного строку та відсутності звернень членів сім`ї щодо отримання пенсії такі суми пенсії включаються до складу спадщини і розподіляються між спадкоємцями в порядку, встановленому ЦК України, а отже на такі суми пенсії може бути отримане свідоцтво про право на спадщину. Підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що в задоволенні позову було відмовлено, в той час як відповідач не заявив про наявність у нього будь-яких судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Outcome: dismissed