Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], звернулись до Нововодолазького районного суду Харківської області із заявою, в якій просять розірвати шлюб, зареєстрований 21 лютого 2004 року, свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER]. В обґрунтування своїх вимог заявники зазначили, що причиною для звернення до суду послужило те, що шлюбні відносини між ними припинені, між подружжям склалися неприязливі стосунки. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, збереження шлюбу неможливе. Заявник, [PERSON], в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що підтримує вимоги в повному обсязі, просить суд заяву задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності. Заявник, [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує вимоги в повному обсязі, просить суд заяву задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 21 лютого 2004 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 13 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області 16 вересня 2004 року, серія [NUMBER]. Судом було встановлено, що подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Відповідно до ч. 2 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Заявниками до заяви про розірвання шлюбу додано письмовий договір про виховання та утримання дитини, посвідчений 30.08.2018 року приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1262. Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ст. 109 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved