Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказував на те, що відповідач підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 05.10.2017 року підтвердив свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», пам`яткою клієнта і «Тарифами банку» складає між ним та банком договір банківського обслуговування, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 17.07.2019 року має заборгованість в розмірі 19895,93 грн., з яких: 10453,03 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7304,77 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 714,51 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 923,62 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в розмірі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду належним чином був повідомлений. В позовній заяві позивач просив розглянути справу за відсутності представника позивача та в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення за адресою реєстрації судової повістки. Будь-яких клопотань та відзиву від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, правом подання відзиву на позов не скористався і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вирішуючи справу по суті суд виходить з такого. Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов`язків. Відповідно до ч. 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або\~є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв?язку та, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).\~Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст\~статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг\~банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до статті 1056-1 ЦК розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 610 цього Кодексу визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Виходячи з вимог частини другої статті 1050 та частини другої статті 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати від боржника повернення всієї суми кредиту. При порушенні зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зі змісту позовної заяви убачається, що [PERSON] 05.10.2017 року підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У заяві зазначено, що відповідач підписанням цієї анкети-заяви приєднався до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», які розміщено на офіційному сайту банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua. та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примирнік якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. Також зі змісту цієї заяви вбачається, що [PERSON] підписавши вказану заяву погодився зі збільшеним строком позовної давності, зазначеним в Умовах та правилах та з тим, що зміни до Умов та правил вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє його про внесені зміни шляхом використання визначених Умовами та правилами каналів зв`язку. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов та правил є підтвердженням його погодження та повного і безумовного прийняття зміненої редакції Умов та правил. Зі змінами Умов і правил надання банківських послуг, згідно вказаної анкети-заяви, [PERSON] зобов`язався ознайомлюватись самостійно на офіційному сайті банку privatbank.ua. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначав, що підписана [PERSON] анкета-заява разом з Умовами та Тарифами банку є підтвердженням оформлення між банком та [PERSON] кредитного договору та отримання останнім кредитних коштів. Позивач також вказував, що у зв`язку з недотриманням позичальником взятих на себе зобов`язань виникла заборгованість за кредитом. Згідно з наданим банком розрахунком, станом на 17.07.2019 року заборгованість відповідача за вищевказаним кредитним договором становить 19895,93 грн., з яких: 10453,03 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7304,77 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 714,51 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 923,62 грн. - штраф (процентна складова). Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. (ч.ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України). На підтвердження вимог існування договірних кредитних відносин між сторонами у справі позивачем надані анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, витяг з Тарифів з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку. Проте зазначена анкета-заява не підтверджує наміру відповідача отримати саме кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. В даній заяві взагалі відсутні будь-які відмітки щодо отримання будь-якої платіжної картки «Кредитка «Універсальна» та суми бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою, крім цього також відсутня дата підписання анкети-заяви. Будь-яких даних або доказів того, що відповідач мав бажання отримати кредитну картку в Приватбанку або отримав її, позивачем до позову надано не було. Позивач, зазначаючи про те, що відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, належних та допустимих доказів вказаних обставин, суду не надав. В матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про те, що відповідачу взагалі відкривався будь-який рахунок в Приватбанку. Факт надання відповідачу кредиту в розмірі 10000,00 грн також позивачем не доведено. В матеріалах справи взагалі відсутні докази цього факту. Є не зрозумілим, яким чином банк надав кредит відповідачу шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, якщо відсутні докази відкриття такого рахунку. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач зазначає, що виконання відповідачем договору підтверджується із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, які додані до позову. Але, суд зазначає, що виписки по рахунку до позовної заяви взагалі позивачем надано не було. Крім того, в додатках до позову вказана виписка по рахунку також позивачем не зазначена, як документ, що додається до позову. Крім того, суд зазначає, що хоча анкета-заява і містить запис про те, що відповідач ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які відповідач отримав для ознайомлення шляхом самостійного роздрукування, проте зазначене, на думку суду, не свідчить про автоматичне виникнення кредитних зобов`язань між сторонами на тих умовах, про які стверджує банк у позові. Крім того, суд зазначає, що у анкеті-заяві без номеру та без дати її підписання відповідачем, взагалі відсутні умови кредитного договору про який в своєму позові говорить позивача. Вказана анкета-заява, всупереч вимогам діючого законодавства, взагалі не містить відомостей про розмір кредиту, розмір процентів за користування кредитними коштами, відповідальность у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, обґрунтовуючи своє право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. Але, суд звертає увагу на те, що ані Витяг з Тарифів, ані Витяг з Умов та правил не містять підписів відповідача. Тому, суд не може прийняти як достовірний та належний доказ вказані докази, оскільки позивачем не доведено, що саме ці Тарифи та Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. При цьому суд також вважає, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Слід також зазначити, що надані позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, належним чином позивачем не засвідчені, що ставить під сумнів їх достовірність. Витяг з Тарифів та з Умов та правил не містять ні прізвища особи, яка їх завірила, ані посади особи банку, що їх завіряла. Також ці документи не містять дати засвідчення так само як і підписана відповідачем анкета-заява. Крім того, враховуючи те, що в анкеті-заяві зазначено, що відповідач, підписавши вказану заяву погодився з тим, що зміни до Умов та правил вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку, надані позивачем Умови та правила взагалі є сумнівними, оскільки з їх змісту не є зрозумілим, станом на який день вони є чинними (чи то на момент підписання заяви позивачем (при цьому в судовому засіданні не доведено, коли ж саме [PERSON] підписав вказану анкету-заяву, чи то на іншу дату). Надані Умови та правила не містять інформації в якій редакції вони роздруковані, а їх зміст взагалі не містить інформації чи змінювались вони протягом 2017 2019 року. Зважаючи на наведене, наданий позивачем витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правил надання банківських послуг, що не містять інформації, яка зазначена судом вище, доказом у даній справі бути не може. Також суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту видачі відповідачу кредитної картки, користування позичальником кредитними коштами (або часткового погашення кредиту), відкриття відповідного рахунку, виписки по рахунку кредитної карти на ім`я [PERSON] з детальною інформацією про рух грошових коштів на рахунку за відповідний період часу, фото відповідача з продуктом (кредитною карткою) банку, який видавався останньому. Фактично позивач додав до позовної заяви на підтвердження вимог лише наведену вище беззмістовну щодо даного спору анкету-заяву та розрахунок заборгованості, які суд не вважає належним та допустимими доказами, оскільки вказані документи не засвідчені належним чином. Розрахунок взагалі не містить ні дати його складання, ні підписів посадових осіб банку, які його видали та засвідчили (відсутні відомості щодо посади особи та її прізвища). Враховуючи наведене, суд вважає, що жодними належними та допустимими доказами не підтверджено отримання та користування відповідачем кредитом в розмірі 10000,00 грн. на зазначених позивачем умовах, обізнаність відповідача, як це передбачено вимогами законодавства, про суму кредитного ліміту, умови зміни розміру такого ліміту, порядок та розмір нарахування відсотків, штрафних санкцій, пені тощо. Отже, обставини даної справи не дозволяють зробити висновок про виникнення між сторонами кредитних правовідносин, які витікають з анкети-заяви, як на цьому наполягає позивач. Приходячи до вказаного висновку суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, які висвітлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 та Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), яким визначено, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних відносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Отже, з огляду на те, що [PERSON] є споживачем послуг, саме на банк покладається обов`язок дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні правочину з певним обмеженням дії принципу свободи цивільного договору зі сторони кредитора. Ураховуючи наведене вище, заявлені АТ КБ «ПриватБанк» вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н є безпідставними через їх недоведеність, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ч. 1 ст.141 ЦПК України, за змістом якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed