Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-05 00:00:00

Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. В позові зазначили, що 02.09.2013 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №910.23932, згідно якого Позичальник отримав кредит в розмірі 122 635,92 грн. у тому числі на купівлю (фінансування купівлі) транспортного засобу КІА СЕЕD, 2013 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак/реєстраційний № [NUMBER] . Строк користування кредитними коштами за Кредитним договором - до 02.09.2016 року. Проте [PERSON] не виконував зобов`язання за кредитним договором у встановлені строки, у зв`язку з чим станом на 04.11.2019 року утворилась заборгованість в сумі 263 682,96 грн. Окрім того, у забезпечення виконання кредитних зобов`язань між Позичальником та Позивачем було укладено договір застави вище згадуваного Транспортного засобу, який належав Позичальнику на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Відтак, на підставі Договору застави, укладеного з Позичальником, обтяження на Транспортний засіб, що є предметом спору, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (належним чином засвідчена копія витягу додається). Більше того, за умовами вказаного Договору застави, відчуження Предмету застави здійснюється Заставодавцем тільки за письмовою згодою Заставодержателя. Проте, АТ «Ідея Банк» стало відомо, що всупереч вищезазначеному, та без письмової згоди Позивача, Позичальником було відчужено Предмет застави, актуальним власником якого є [PERSON] , із актуальним номерним знаком [NUMBER] . За таких обставин реалізація (продаж) майна, яка проведена Позичальником, що є Предметом застави, та на сьогоднішній момент належить Відповідачу, без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава зберегла чинність при переході права власності на Предмет застави до іншої особи, отже, на нього може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відтак, у зв`язку з порушенням Позичальником прав та інтересів Позивача протягом тривалого часу, на підставі невиконання останнім грошових зобов`язань за Кредитним договором, та порушенням умов Договору застави, у Позивача є стійкі побоювання щодо неповернення грошових коштів за Кредитним договором. АТ «Ідея Банк» звернулося до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів з позовом про звернення стягнення на предмет застави, який належить відповідачу [PERSON] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та просить суд: вилучити у [PERSON] , транспортний засіб, який є предметом застави та передати вказаний автомобіль АТ «Ідея Банк» на період до його реалізації; в рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь АТ «Ідея Банк» звернути стягнення на предмет застави, який належить [PERSON] , шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів, а також стягнути з [PERSON] , на користь АТ «Ідея Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 3955,24 грн. 28.04.2020 року представник відповідача Остапенко С.Л. подав клопотання про закриття провадження у справі так як набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих саме підстав (справа №461/12019/15-ц). Ухвалою суду від 26.11.2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача Остапенко С.Л. про закриття провадження у справі № 334/8397/19 за позовом Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що просить суд проводити розгляд справ за відсутності представника позивача та за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надав, в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Остапенко С.Л. в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись, що [PERSON] є добросовісним набувачем, тому просив у позові відмовити. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 02.09.2013 року між акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №910.23932, згідно якого Позичальник отримав кредит в розмірі 122 635,92 грн. на фінансування купівлі Позичальником транспортного засобу КІА СЕЕD, 2013 року випуску, колір сірий, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак/реєстраційний № [NUMBER] . Строк користування кредитними коштами за Кредитним договором - до 02.09.2016 року. Позичальник [PERSON] не виконував зобов`язання за кредитним договором у встановлені строки, у зв`язку з чим станом на 04.11.2019 року утворилась заборгованість в сумі 263 682,96 грн. з яких: 109 000,03 грн. - прострочена сума боргу; 115 161,9 грн. - прострочені проценти; 1871,43 грн. - строкові проценти, 37 649,0 - пеня. За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За правилами статей 525, 526 та 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Для забезпечення виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором №910.23932, між Позичальником [PERSON] та ПАТ «ІДЕЯ БАНК» було укладено нотаріально посвідчений договір застави транспортного засобу КІА СЕЕD, 2013 року випуску, колір сірий, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак/реєстраційний № [NUMBER] , який належав Позичальнику на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Також 13.09.2013 р. відповідні відомості були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна з терміном дії 13.09.2018, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 41871654 від 13.09.2013 року. Відповідно до п. 2 параграфу 2 Договору застави № №910.23932 наступні застави відчуження, заміна, обтяження Предмету застави будь-якими зобов`язаннями (оренда, лізинг, найм, безоплатне користування, спільна діяльність, тощо), передача права керування ТЗ третім особам, переміщення ТЗ за межі території України здійснюється Заставодавцем тільки за письмовою згодою Заставодержателя. Відповідно до п. п. 1, 2 параграфу 6 Договору застави договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення. Договір діє до повного виконання Сторонами зобов`язань за кредитним договором. Проте, АТ «Ідея Банк» стало відомо, що всупереч вищезазначеному, та без письмової згоди Позивача, Позичальником було відчужено Предмет застави, та з 10 грудня 2014 року власником якого є [PERSON] , із актуальним номерним знаком [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Таким чином, відчуження предмету застави транспортного засобу КІА СЕЕD [PERSON] та набуття його у власність [PERSON] відбувалося уже під час перебування такого у заставі Банку, і щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна починаючи з 13.09.2013 року було зареєстроване відповідне обтяження, яке залишається чинним по сьогоднішній час. Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою. Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу» та стаття 572 ЦК України). Відповідно до частини першої та другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13 та від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14. Тобто, у разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача, обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Позивач АТ «Ідея Банк» не надавав згоди на відчуження предмету застави, також його відчуження не було результатом здійснення господарської діяльності, оскільки операція щодо його купівлі-продажу проводилась між фізичними особами. З огляду на вищевикладене, реалізація (продаж) майна, яка проведена позичальником, що є предметом застави, та на сьогоднішній момент належить відповідачу [PERSON] без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава зберегла чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на нього може буті звернено стягнення з підстав, передбачених ст. ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». За таких обставин, вбачається, що вимоги АТ «Ідея Банк» про звернення стягнення на Предмет застави та його вилучення у [PERSON] є законними та такими, що підлягають задоволенню у даній справі, оскільки зареєстроване обтяження Банку на Предмет застави зберегло свою силу для [PERSON] , як його нового власника, а відтак до останнього перейшли всі права та обов`язки за Договором застави. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини матеріали справи не містять. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, у сумі 3 955,24 грн. судового збору також підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved