Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 16.02.1991 року, про що виконавчим комітетом Шаланківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 10.06.2003 року. Від даного шлюбу народилося троє дітей, з яких двоє вже повнолітніх та син [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що останній час між сторонами постійно виникають сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні характери, відсутнє взаємопорозуміння, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Останні шість років сторони проживають окремо. Спору про поділ майна, що є спільною власністю сторін на даний час не має. Тому позивачка просить суд шлюб між ними розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак представником позивача подано письмову заяву в якій позовні вимоги представник позивача підтримує в повному обсязі, та просить суд розглянути справу у її відсутності та відсутності позивачки. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи сповіщався судом своєчасно та належним чином, причини не явки суду не повідомили. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя сторін. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 16.02.1991 року, про що виконавчим комітетом Шаланківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 10.06.2003 року. Від даного шлюбу народилося троє дітей, з яких двоє вже повнолітніх та син [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що останній час між сторонами постійно виникають сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні характери, відсутнє взаємопорозуміння, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Останні шість років сторони проживають окремо. Спору про поділ майна, що є спільною власністю сторін на даний час не має. Спору про майно, що є спільною власністю сторін, не має. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, та права їх дітей, у зв'язку із чим даний позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved