Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», Банк, позивач), в особі представника позивача Гребенюк О.С., звернулось до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 13 березня 2010 року в сумі 109996,71 грн, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [PERSON] звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 13 березня 2010 року. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані ій для ознайомлення в письмовій формі. 13 березня 2010 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій довідці відповідач власним підписом підтвердила, що «з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена». Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшувався та зменшувався. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Однак в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Оскільки відповідач своєчасно не внесла Банку грошові кошти для погашення заборгованості, то станом на 29 липня 2020 року за нею утворилась заборгованість на загальну суму 109996,71 грн, з яких: 6647,93 грн. - заборгованість за тілом кредита; 101119,83 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2228,95 грн. - нарахована пеня; 0,00 - нараховано комісії. Особи, які беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином в порядку ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Представник АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у визначеному законом порядку, відзив на позовну заяву від неї не надходив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка повідомлена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, за згодою представника позивача, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 березня 2010 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 27). У вказаній анкеті-заяві зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони складають договір про надання банківських послуг, з якими позичальник ознайомилася і погодилася, що підтвердила своїм підписом у анкеті-заяві. Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що станом на 29 липня 2020 року за [PERSON] утворилась заборгованість на загальну суму 109996,71 грн., з яких: 6647,93 грн. - заборгованість за тілом кредита; 101119,83 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2228,95 грн. - нарахована пеня; 0,00 - нараховано комісії (а.с. 6-17). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписаної [PERSON] 13 березня 2010 року, розмір відсотків за користуванням кредитом на рік становить 3,0 % в місяць (36 на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом, розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості, що має бути сплачений не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним; за несвоєчасне погашення заборгованості передбачена пеня, що складається із: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором / 30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховуються 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн. і більше; штраф за порушення строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів у сумі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (а.с. 28). З довідки позивача про видані [PERSON] кредитні картки встановлено, що відповідач за договором б/н отримала останню картку з номером [NUMBER] з терміном дії до 08/17 року (а.с. 26). Отже, позивачем доведено, що між сторонами 13 березня 2010 року був укладений договір, строк якого закінчився 31 серпня 2017 року, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умов щодо пролонгації (продовження) дії укладеного між сторонами кредитного договору на тих самих або інших умовах заява позичальника або довідка про умови кредитування не містять. Станом на момент закінчення строку дії картки з номером [NUMBER] , а саме 31 серпня 2017 року, відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, борг [PERSON] станом на 31 серпня 2017 року склав: 6475,13 грн. - заборгованість за тілом кредита; 4832,72 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 600,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 - нараховано комісії (а.с. 6-17). Відповідно до виписки про рух коштів по рахунку та розрахунку заборгованості після закінчення строку дії картки [NUMBER] позивач продовжував списувати відсотки за користування кредитом, відповідні суми пені та штрафів. Позивач на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України в обґрунтування підстав нарахування відсотків та пені у період після закінчення строку дії картки з номером [NUMBER] не надав до суду належних доказів на підтвердження факту укладення з відповідачем іншого кредитного договору після 31 серпня 2017 року з відповідними умовами кредитування. У ч. 1 ст. 651 ЦК України вказано, що зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що між ним та [PERSON] були договірні відносини, які б виникли на підставі відповідного кредитного договору у період після 31 серпня 2017 року. Нарахування позивачем відсотків та пені після 31 серпня 2017 року є необґрунтованим, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом, пеню, які передбачені договором, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Так, відсотки та пеня нараховуються в межах дії договору (карти), який в даному випадку спливає із закінченням дії карти. Водночас позивач має право після закінчення строку дії картки на стягнення відповідних виплат за ст. 625 ЦК України, однак таких вимог позивач не заявив. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Отже, після 31 серпня 2017 року нарахування позивачем відсотків на суму кредиту, не повернутого [PERSON] , та пені є безпідставним. Відтак суд дійшов висновку, що позивач має право вимагати від відповідача сплати суму боргу за тілом кредиту, а також сум відсотків та пені, які нараховані у межах строку дії картки, що, як установлено судом, на момент закінчення виданої [PERSON] картки складало: 6475,13 грн. - заборгованість за тілом кредита; 4832,72 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 600,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 - нараховано комісії. Таким чином, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість станом на 31 серпня 2017 року в сумі 11907,85 грн. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Так, пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 227,55 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: partial