Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом з уточненою прохальною частиною до [PERSON] та [PERSON] , з посиланням на те, що вони є власниками по 1/3 частини домоволодіння [ADDRESS] . Їхніми співвласниками є [PERSON] , якій належить 6/36 частин домоволодіння, та [PERSON] , якій належить 1/6 частина домоволодіння, за цією ж адресою. Домоволодіння перебувало у спільній частковій власності бабусі позивачів [PERSON] , померлої [INFO] , та відповідачів, при цьому порядок користування домоволодінням не визначався, реального поділу нерухомого майна також не було. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді двох будинків літ.А-1 і Б-1 та інших надвірних будівель. Проте, згідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 25.05.2015р. будинок Б- 1 знесений, тобто об`єкт спадкування, який є у наявності, не співпадає з об`єктом, указаним у правовстановлюючих документах. Факт знищення будинку Б-1 підтверджений рішенням Московського районного суду м.Харкова від 14.03.2016р., яким визнано право власності на спадщину за позивачами, а також актом обстеження домоволодіння від 13.06.2018р. Наявність жилого дому Б-1 зафіксована в технічному паспорті домоволодіння, виданому у 1955р., але в технічному паспорті від 07.05.2016р. він та деякі надвірні будівлі вже відсутні. [PERSON] , 1929р.народження, не проживає у своїй власності з 1980 р., а [PERSON] , 1953 р. народження, з 1987р., з реєстраційного обліку вони зняті, про їх долю позивачам нічого невідомо. Оскільки місцезнаходження відповідачів протягом тривалого часу позивачам невідоме, вони не можуть скористатися своїм правом на приватизацію земельної ділянки та продажу належного їм майна. Позивачі вважають, що, оскільки спадкодавець [PERSON] весь час користувалася житловим будинком А-1, за нього сплачувала податки та комунальні платежі, слід вважати, що спадкова маса складається саме з цього будинку та решти будівель, вказаних в технічному паспорті і які є в наявності. [PERSON] та [PERSON] просять припинити право власності [PERSON] на 6/36 частин і [PERSON] на 1/6 частину домоволодіння за зазначеною адресою внаслідок його знищення, припинити їхнє право на частку у спільному з ними майні, а також вважати, що їм, позивачам, належить по 1 /2 частин домоволодіння. Позивачі та їх представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі, просили суд розглянути справу за їх відсутності у заочному порядку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд вони не повідомили. 04.12.2018р. суд публічно викликав відповідачів на судове засідання, призначене на 17.01.2019р. Представник Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, надавши пояснення до позову, в яких просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що відповідачам [PERSON] та [PERSON] належав не тільки житловий будинок Б-1, а і частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, заочно у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що згідно рішенню Московського районного суду м.Харкова від 14.03.2016р. [PERSON] та [PERSON] належить по 1 / 3 частині домоволодіння по [ADDRESS] після смерті їхньої бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень за №№ 14257686 та 14257608 від 18.04.2016р. На день відкриття спадщини після смерті [PERSON] їй належали 2/3 частин домоволодіння, яке складалося з житлового будинку А-1, прибудови «а», , ганка «а-1», В, Г -сарая, Е, Ж -вбиральні, И- льоха, к- гаража, № 1,2 - огорожі . За відповідачем [PERSON] право власності на 6/36 частин домоволодіння за зазначеною адресою зареєстровано за договором купівлі-продажу від 13.04.1964 р. ( ас.50-52) , за відповідачем [PERSON] - на 1/6 частину згідно договору купівлі-продажу від 25.07.1975р. (а.с.45-47 ). Судом встановлено, що на даний час домоволодіння перебуває у спільній частковій власності у позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , порядок користування ним не визначений, реального поділу нерухомого майна немає. Суд дослідив технічний паспорт домоволодіння від 1954 р., згідно якого на земельній ділянці розташований житловий будинок Б-1 (а.с.20 ), а також технічний паспорт станом на 07.03.2016р., відповідно до якого він вже відсутній (а.с.21-23 ). Факт знищення будинку Б-1 підтверджений рішенням Московського районного суду м.Харкова від 14.03.2016р. (справа № 643/17210/15-ц), а також актом обстеження домоволодіння від 13.06.2018р. (а.с. 8, 18 ). Згідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації від 25.05.2015р. будинок Б-1 знесений . З домової книги спірного домоволодіння вбачається, що [PERSON] знята з реєстрації в 1980р., а [PERSON] - з 1987 року (а.с12-17) Судом було вжито заходів щодо встановлення місця реєстрації відповідачів шляхом направлення запитів до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в харківській області. Проте за даними відділу останнім відомим місцем реєстрації [PERSON] є [ADDRESS] (а.с30), а [PERSON] зареєстрованою в Харкові не значиться (а.с.31). Згідно відомостей 3-ї ХДНК від 17.08.2018р. № 1707/01 інформація відносно прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] відсутні (а.с.41). Відповідно до статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється у разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. З урахуванням наданих доказів суд вважає доведеним факт знищення житлового будинку Б-1 за адресою: [ADDRESS] , а тому право власності [PERSON] на 6/36 частин і [PERSON] на 1/6 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] підлягає припиненню. Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Суду надані докази відсутності протягом тривалого часу власників домоволодіння-відповідачів по справі. В судове засідання вони не з`явилися, свої права на власність не надали, за зазначеною адресою вони не зареєстровані. Спадкодавець [PERSON] весь час користувалася житловим будинком А-1, а тому слід вважати, що спадкова маса складається саме з цього будинку та решти надвірних будівель, зазначених в технічному паспорті від 07.05.2015 р. Відповідно до ст.365 ч.3 ЦК України право на частку в спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позовних вимог інших співвласників, якщо спільне володіння і користування майном неможливим. Згідно з положеннями статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Оскільки судом встановлений факт знищення житлового будинку Б-1, а відповідно і право власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] на свою частину домоволодіння, спільне володіння ним з ними неможливе, частки спадкової маси змінюються, а тому кожному з позивачів має бути належати право власності по Ѕ частини спірного домоволодіння. На підставі викладеного,

Outcome: approved