Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Адвокат Приходько Євген Володимирович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на квартиру у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що їй належить на праві власності 1/3 частка квартири за адресою: [ADDRESS] . Квартира придбана за договором міни серії ААБ №191036 від 10.12.1996 року посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори 10.12.1996, реєстраційний номер 1-6838 [PERSON] . Однак, екземпляр вищевказаного договору міни позивачем було втрачено. Позивач звернулась до Першої Сєвєродонецької нотаріальної контори для отримання дублікату договору міни, проте їй було відмовлено у видачі дублікату даного договору, з посиланням на неможливість видачі дублікату договору міни серії ААБ №191036 від 10.12.1996 року через відсутність доступу до відомостей нотаріальної справи, яка знаходиться в Луганському обласному архіві в місті Луганськ на тимчасово окупованій території України, де державна влада не здійснює свої повноваження. На підставі викладеного позивач просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії договору міни від 10.12.1996 державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М. номер у реєстрі нотаріальних дій 1-6838, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] обмінюють належну їм квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] , на квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Відповідно до копії технічного паспорту №140 Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації», власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як зазначено позивачем в позовній заяві оригінал вищевказаного договору міни було втрачено. Постановою Державного нотаріуса Першої сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко А.С. №1331/02-31 від 04.10.2019, відмовлено [PERSON] , у вчиненні нотаріальної дії видачі дублікату договору міни, посвідченого Перепелицею Ю.М., державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори 10 грудня 1996 року, реєстровий номер 1-6838. Таким чином, як зазначає позивач, вона позбавлена можливості розпоряджатись належною їй квартирою через відсутність у неї правовстановлюючого документа. Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд враховує наступне. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Враховуючи положення ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як передбачено ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно до приписів ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зі змісту ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За приписами процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто, учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. В разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду, у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. У таких випадках суб`єктивне право власності іншими особами не порушується, однак, відповідачами в таких справах є особи, які не визнають належності на праві власності майна позивачу у зв`язку з відсутністю у нього відповідного документа. Таким чином, з матеріалів справи, судом встановлено, що згідно з копією договору міни від 10.12.1996 року та копії технічного паспорту КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації», 1/3 частка квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності. При цьому, у зв`язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документа позивач позбавлена можливості належним чином розпоряджатись належним їй майном, а отримати дублікат не вбачається за можливе у зв`язку з тим, що документи Луганського обласного державного нотаріального архіву перебувають у місті Луганську на тимчасово окупованій території України. Враховуючи вищевикладене, а також те, що в інший спосіб позивач не може підтвердити та реалізувати своє право, яке гарантоване йому державою та законодавством України, прийнявши до уваги обставини, викладені в позові, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved