Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

[PERSON] подала до Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву до КП «ЖКС Північний», Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, про скасування арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Звернувшись до нотаріальної контори 15.02.2020 року позивачу стало відомо, що на належне їй нерухоме майно накладено арешт в рамках виконавчого провадження ВП № 34942522 від 30.11.2012 року заведеного на підставі судового наказу, який було видано Суворовським районним судом м. Одеси від 27.10.2011 року у справі № 2-н-2128/11 за заявою КП «ЖКС Північний». Перший Суворовський відділ Державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області скасувати арешт не має можливості, оскільки виконавче провадження знищено, відповідно до Правил ведення діловодства. Зобов`язань перед КП «ЖКС Північний» у неї немає у зв`язку зі сплатою заборгованості в добровільному порядку. На підставі викладеного, позивач звернулась до суду з даним позовом про скасування арешту, оскільки підстави продовження дії арешту відсутності. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 13 квітня 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності, у разі відсутності у судовому засіданні відповідачів, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представники відповідачів КП «ЖКС «Північний» та Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання також не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином шляхом направлення та отримання останніми судових повісток про виклик до суду. Заяви про розгляд справи за відсутності відповідачів або відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28 травня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розпорядження органу приватизації від 23.05.2000 року № 171 квартиру [ADDRESS] передано у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Право власності позивача на Ѕ частину квартири підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23 травня 2000 відповідно до якого: [PERSON] та членам сім`ї - [PERSON] в рівних частках на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.8). Право власності [PERSON] та [PERSON] на вищезазначену квартиру зареєстровано в КП БТІ ОМР 20.06.2000 року № 357пр стр146 р 355. Згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Туйск Ф.Л., [PERSON] успадкувала Ѕ частини квартири [ADDRESS] після смерті померлого батька - [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.11). Таким чином, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Так, позивач зазначає, що на належну їй на праві власності квартиру було накладено арешт в рамках виконавчого провадження ВП № № 34942522 від 30.11.2012 року заведеного на підставі судового наказу, який було видано Суворовським районним судом м. Одеси від 27.10.2011 року у справі № 2-н-2128/11. Судом досліджено заяву КП «Житлово-комунального сервісу «Північний» до Начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ від 27.02.2020 року № 20, згідно якої в.о. директора КП «ЖКС «Північний» [PERSON]., повідомляє, що заборгованість по судовому наказу у справі 2-н-2128/11 сплачена в добровільному порядку у зв`язку з чим просить закрити виконавче провадження. Листом Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) від 26.02.2020 року вих. № 17184 роз`яснено, що перевіркою журналу обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцю встановлено, що вищевказане виконавче провадження завершене у 2012 році та відповідно до Порядку роботи з документами в органах Державної виконавчої служби, строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву складає 3 роки, у зв`язку з чим роз`яснено право звернення в судовому порядку з приводу скасування арешту. Отже, дослідивши документи та викладені в них обставини щодо накладення арешту а також документи щодо відсутності заборгованості за даним виконавчим провадження, з представлених до суду доказів не вбачається обґрунтованих підстав для подальшого існування обтяження, яке було накладено в 2012 році. Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Як слідує зі ст. 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України). У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, накладення арешту на майно позивача обмежує його права як власника, щодо вільного користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи наявність накладеного арешту на нерухоме майно та заборони здійснення відчуження майна, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та необхідність скасування такого арешту. Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідачів.

Outcome: approved