Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 55410грн. на користь [PERSON] та 10885грн. на користь [PERSON] та моральної шкоди в сумі по 20000грн. кожній позивачці. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтвердила позовні вимоги і пояснили, що вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 грудня 2012 року [PERSON] визнаний винним у скоєні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.ч.2,3 та 190 ч.2 КК України за скоєння крадіжок, в тому рахунку і в скоєнні крадіжки у позивачів 3 серпня 2010 року. Збитки від крадіжки відповідач частково відшкодував, але лише тим, що в нього було вилучено при затриманні в іншій частині, в вищезазначеній сумі збитки не відшкодував. Крім того, від дій відповідача позивачі зазнали моральну шкоду, що виразилася в психічних стражданнях від скоєного проти їх майна злочину. Матеріальну та моральну шкоду просять стягнути з відповідача. Позивачка [PERSON] надала заяву до суду про підтримку вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] відбуває покарання у місцях позбавлення волі, в судове засідання надав заяву у якій визнав позов лише у сумі 5000грн., вважає, що в іншій частині шкоду потерпілим відшкодував. Враховуючи, що відсутній в засіданні відповідач надав письмові пояснення, суд розглядає справу за відсутністю відповідача по наявним доказам відповідно до ч.2 ст.169 ЦПК України. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним частково. Згідно до матеріалів кримінальної справи № 1-643/11 вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 грудня 2012 року та ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2013 року [PERSON] визнаний винним у скоєні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.ч.2,3 та 190 ч.2 КК України за скоєння крадіжок, в тому рахунку і в скоєнні крадіжки у позивачів 3 серпня 2010 року. Згідно до матеріалів справи [PERSON] скоїв крадіжку у позивачок, сума збитків встановлена вироком суду, відповідає вимогам позивачок та не потребує додаткового доказування, відповідно до ст.61 ч.4 ЦПК України не потребують додаткового доказування. Відповідно до ст.ст.22,1167 ЦК України особа повинна відшкодувати матеріальну шкоду особі, при наявності провини в її заподіянні. Вина [PERSON] у вкрадені майна позивачів доведена вироком суду, тому вимоги позивачок щодо стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяного внаслідок порушення його прав. Моральна шкода складається у фізичному болі і стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку з протиправним поводженням щодо нього самого, членів його родини або близьких родичів; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку зі знищенням або ушкодженням його майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст.1168 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою що його заподіяла, при наявності його провини. Відповідач [PERSON] допустив незаконні дії у відношенні позивачів, що спричинило моральні страждання для них, що виразилися в стражданнях від втрати майна та скоєнні про них злочину. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд визначає його у сумі по 5000грн. кожній позивачці. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується положеннями ст.88 ЦПК України, витрати на правову допомогу понесла позивачка [PERSON], що підтверджено квитанцією та розрахунком, судовий збір повинен бути стягнутий з відповідача.

Outcome: partial