Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] з урахуванням заяви про зміну предмету позову звернувся із позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, який обґрунтовує наступними обставинами: [INFO] помер [PERSON], який 07.08.2008 року склав на його користь заповіт на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в розмірі 1,11 га на території Поліської сільської ради Березнівського району Рівненської області. 04.10.2012 року він звернувся до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини та довідався, що [PERSON] 29.03.2012 року склав новий заповіт, яким заповів усе належне йому майно відповідачу [PERSON] Позивач покликається на те, що заповіт спадкодавця [PERSON], посвідчений 29.03.2012 року, є недійним з ряду підстав, а саме: 1) заповіт складено недієздатною особою, так як під час складання заповіту заповідач хворів і за станом здоров'я не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; 2) заповіт складено під дією насильства, з використанням хворобливого та пригніченого стану заповідача; 3) порушено форму та порядок посвідчення заповіту, оскільки у заповіті не зазначено причину складання його на дому та хворобу, через яку не можливо підписання заповіту заповідачем. З урахуванням обставин, що викладені вище, просить визнати недійсним заповіт, складений і підписаний 29.03.2012 року, [PERSON] на користь [PERSON] Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному об'ємі та дали пояснення згідно заяви. Зокрема, представник позивача зазначив, що воля заповідача не була вільною, так як спадкодавець хворів, ліків не приймав, погано бачив. Крім того, при складані заповіту був присутній відповідач [PERSON], що є порушенням нотаріальної таємниці. Також представник позивача вказує, що заповіт спадкодавця [PERSON] складений з порушенням його форми і порядку посвідчення, а тому є нікчемним. В обґрунтування даної обставини зазначає, що особа, яка підписала заповіт замість заповідача не прочитала заповіт. Згідно заповіту слідує, що хворий не міг говорити, та як зазначено у заповіті « на її особисте прохання і в моїй присутності заповіт підписано [PERSON]», тобто на прохання самої [PERSON] і нею самою підписано замість заповідача. Згідно заповіту також слідує, що спадкодавець у зв'язку із хворобою не може сам прочитати і підписати заповіт, проте не зазначено у зв'язку з якою хворобою та не прилучено документів про хворобу заповідача, вважає, що особа, яка посвідчувала заповіт, повинна була витребувати документи про хворобу [PERSON] Особа, яка посвідчувала останній заповіт на ім»я [PERSON] посвідчувала і попередній заповіт, згідно якого [PERSON] заповів належний йому пай позивачу, але не вписала це застереження в новий заповіт. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позов не визнали. Відповідач пояснив, що спадкодавець [PERSON] був родичем його дружини і проживав одиноко, а тому він іноді допомагав йому по господарству. Коли взимку [PERSON] захворів, сусіди йому стали пропонувати, щоб він склав заповіт, і та особа, на чию користь заповіт буде складено, мала б його доглядати. Спочатку [PERSON] хотів заповісти своє майно для [PERSON], але вона відмовилась, тоді він сказав, що хай усе буде на нього і попросив привести секретаря сільської ради для складання заповіту. Того дня, коли було складено заповіт, [PERSON] був адекватний і коли приїхала секретар сільської ради, вона відразу пішла у будинок, де і склала заповіт. Коли заповіт складався він заходив на кілька хвилин і виходив з будинку [PERSON], весь час він присутній не був. Після того, як заповіт було складено, вже тільки він доглядав за спадкодавцем і після смерті його поховав. Про існування попереднього заповіту [PERSON] він дізнався вже в нотаріальній конторі, куди звернувся із відповідною заявою про прийняття спадщини. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання 25.05.2015 року не з'явився, відповідач [PERSON] повідомив суду, що участь в засіданні буде приймати особисто. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті ( ст.1233 ЦК України). Згідно заповіту [PERSON], посвідченого 07.08.2008 року,спадкодавець заповів належну йому земельну частку (пай) Державний акт серія [NUMBER] [PERSON]. Із заяви [PERSON] від 04.10.2012 року вбачається, що позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Частина 2 статті 1254 ЦК України передбачає, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, і якій він йому суперечить. Відповідно до нового заповіту, посвідченого 29.03.2012 року, [PERSON] усе своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що за законом він матиме право заповів [PERSON] Вказаний заповіт було підписано [PERSON] та посвідчено в присутності двох свідків [PERSON], [PERSON] Із лікарського свідоцтва про смерть №3933 вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. Згідно показань свідка [PERSON] в березні 2012 року до неї як до уповноваженої особи звернувся [PERSON], повідомивши, що [PERSON] має намір скласти заповіт. Через кілька днів вона приїхала до будинку, в якому мешкав спадкодавець в с.Озірці Березнівського району Рівненської області. [PERSON] був хворий, тому вона запропонувала викликати лікаря, однак він відмовився. Перед складанням заповіту, вона встановила особу спадкодавця, задала [PERSON] кілька питань, щоб переконатись, чи він розуміє, для чого вона приїхала, і він їй підтвердив, що бажає скласти заповіт на користь [PERSON] Свідок запитала, чи зможе [PERSON] підписати заповіт, він відповів, що знесилений і зробити цього не може, тому складання заповіту відбулось у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], а підписала заповіт на прохання [PERSON] [PERSON] Заповіт було складено у двох екземплярах, один з яких вона забрала до сільської ради, а інший залишила для спадкодавця. Свідок також зазначила, що волевиявлення [PERSON] було вільним, в її присутності ніхто не вчиняв тиск на особу, спадкодавець сам вказав, що бажає залишити усе майно для відповідача. Свідок повідомила, що вона знала про інший заповіт спадкодавця на корить позивача, однак на момент складання оспорюваного заповіту про нього сам [PERSON] нічого не згадував, а вона не пригадала. Свідок [PERSON] повідомила суду, що [PERSON] проживав одиноко, і коли він захворів, то вона іноді приносила йому їсти, але коли стан його здоров'я вже значно погіршився, він сказав, що хоче скласти заповіт на ту особу, яка б його доглянула. Спочатку він хотів визначити спадкоємцем [PERSON], але вона відмовилась, тоді він сам особисто їй казав, що складе заповіт на [PERSON] Для складання заповіту були запрошені секретар сільської ради [PERSON], вона, а також двоє свідків - [PERSON] та [PERSON] Після того, як в її присутності секретар сільської ради склала заповіт, вона його прочитала вголос, а потім свідок на особисте прохання [PERSON] підписала цей заповіт, оскільки сам спадкодавець за станом здоров'я його підписати не міг. Також свідок вказала, що і сама особисто прочитала цей заповіт. В її присутності ніхто насилля щодо спадкодавця з метою змусити його залишити усе майно відповідачу, не вчиняв. Свідок [PERSON] суду повідомила, що є троюрідною сестрою [PERSON], який після смерті мами проживав одиноко. Коли вона довідалась, що [PERSON] захворів, вона з [PERSON] прийшла до нього і запропонувала йому, щоб він склав заповіт на будь-яку особу, щоб ця особа його доглядала, так як рідна сестра [PERSON] повідмила, що немає коштів, щоб прихати і доглядати за братом. Тоді [PERSON] сам сказав, що хай усе буде для [PERSON], при цьому він усе розумів. Ця розмова відбулась приблизно за тиждень до складання заповіту. Свідку не відомо про будь-які факти насилля щодо спадкодавця з метою змусити його скласти заповіт на відповідача. Свідок [PERSON] давала показання про те, що [PERSON] проживав одиноко по сусідству і вона підтримувала з ним приятельські відносини, він часто приходив до неї у гості, вона приносила йому їсти, дрова, щоб протопити будинок. Коли стан його здоров'я погіршився, він сказав, що складе заповіт на неї чи на її синів, однак вона відмовилась, вказуючи, що ні вона сама, ні її сини не матимуть змоги за ним доглядати, тоді він повідомив, що складе заповіт на [PERSON] Під час посвідчення заповіту вона була присутня як свідок. Коли до будинку [PERSON] зайшла секретар сільської ради, вона його запитала, чи знає він, хто вона така і чому прийшла до нього, на що [PERSON] відповів, що її впізнає і хоче переписати своє господарство на [PERSON], після чого секретар сільської ради склала заповіт. Під час складання заповіту у кімнаті були присутні: секретар сільської ради [PERSON], вона, [PERSON] та [PERSON] [PERSON] періодично заходив і виходив з будинку. Після складання заповіту [PERSON] прочитала заповіт в голос. [PERSON] не міг сам прочитати і підписати заповіт. Особисто вона заповіт не читала, їй не пропонували, але зміст заповіту вона чула, коли його зачитувала секретар сільської ради, і зрозуміла його. Насилля чи погроз до [PERSON] під час складання заповіту ніхто не застосовував. Свідок [PERSON] суду показав, що був присутній в якості свідка під час складання заповіту [PERSON] Спадкодавець сам повідомив секретарю сільської ради, що бажає заповісти своє майно [PERSON], тиску на нього ніхто не вчиняв, після чого секретар склала заповіт та прочитала його в голос. [PERSON] сказав, що у нього трусяться руки, тому сам він не зможе його підписати, в зв'язку з чим попросив підписати заповіт [PERSON] Чи сам свідок читав даний заповіт, він пригадати не зміг. Свідок [PERSON] дав показання про те, що 13.03.2012 року на прохання сусідів оглянув [PERSON] За результатами огляду він виявив, що стан особи був важкий, він відразу запропонував йому госпіталізацію, однак хворий відмовився. [PERSON] міг рухатись, адекватно відповідав на поставлені йому питання, однак був виснажений, у нього була збільшена печінка, жовтуватого кольору шкіра, в зв'язку з чим був встановлений діагноз - цироз печінки. Свідок пояснив, що вказане захворювання на пізніх стадіях може впливати на розумові здібності особи, але яким був стан хворого на 29.03.2012 року йому не відомо. Свідок [PERSON] дала показання про те, що є соціальним працівником, добре була знайома з [PERSON], який проживав одиноко. Від сільського голови вона довідалась, що у [PERSON] значно погіршився стан здоров'я, після чого вона питала про стан здоров'я [PERSON] у [PERSON], [PERSON], а потім і особисто прийшла його провідати, і, зокрема, 29.03.2012 року близько 18-19 годин. Він лежав, повернувшись до стіни, не відгукнувся, коли вона його покликала, після чого свідок пішла. Свідок [PERSON] суду показав, що йому було відомо про складання [PERSON] заповіту на користь [PERSON], а згодом дізнався, що [PERSON] склав новий заповіт на [PERSON], проте будь-яких фактів щодо складання оспорюваного заповіту йому не відомо. Коли 28.03.2012 року він приїхав до [PERSON] додому, він був дуже слабкий, не захотів з ним говорити. Свідок [PERSON] повідомив, що про сам факт складання заповіту йому нічого не відомо. Ще за життя він часто відвідував спадкодавця, так як був його двоюрідним братом. За день чи два до складання заповіту він навідався до [PERSON], останній, на його думку, був не при собі, так як згадував про якісь події в армії, говорив беззв»язно. Свідок [PERSON] суду показав, що був свідком, як в серпні 2008 року [PERSON] приносив [PERSON] заповіт, що був вчинений на його користь, та розписку. Крім того, 28.03.2012 року він зайшов до [PERSON], так як хотів придбати у нього віники. Він його покликав, проте [PERSON] не відгукнувся, після чого він залишив його будинок. Свідок [PERSON] суду повідомила, що після складання заповіту через кілька днів разом з представником позивача [PERSON] вони прийшли до [PERSON], який був адекватний, упізнав [PERSON], вони з ним поспілкувались приблизно 15 хвилин. Судом встановлено, що позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, покликається як на одну із підстав позову на недійсність заповіту спадкодавця [PERSON], посвідченого 29.03.2012 року, зазначаючи, що: 1) його було складено особою, яка не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; 2) заповіт було вчинено під дією насильства. Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Із висновку судово-психіатричного експерта №228 вбачається, що в момент укладення заповіту 29.03.2012 року [PERSON] стійкими хронічними психічними захворюваннями чи недоумством не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У п.22 експертного висновку (обгрунтування та пояснення даних про психічний стан особи та фактів, які встановлені і виявлені при дослідженні об»єктів експертизи) зазначено, що «аналіз матеріалів цивільної справи та наданої медичної документації вказує на відсутність відомостей за будь-які психічні розлади у [PERSON], як в період, що передував правочину, так власне, і на момент укладенняним заповіту 29.03.2012 року. Таке твердження грунтує і лікарський огляд проведений лише за два тижні до вказаного правочину. При огляді були зазначені скарги [PERSON] на слабкість, нездужання, зниження апетиту та маси тіла, що є клінічно притаманними для соматичної хвороби, водночас записи не містять жодних даних, які б свідчили за порушення функціонування психічної сфери… Незважаючи на ситуативність та різноречивість показів свідків, в сукупності подані ними відомості відображають лише характерні ознаки соматичної хвороби. Даних, які можна було б клінічно верифікувати як ознаки психічного розладу у показаннях свідків не простежується.» Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у своїх показання суду повідомили, що в момент вчинення заповіту [PERSON] мав незадовільний стан здоров»я, був ослаблений, проте розумів, що за дія відбувається і бажав скласти заповіт на користь відповідача. У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року зазначено, що при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства, судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали показання про те, що [PERSON] в їх присутності самостійно сказав, кому заповідає своє майно, тиску на нього ніхто не вчиняв. Крім того, спадкодавець ще до складання заповіту повідомляв, що заповіт буде складено на користь [PERSON] Жоден з допитаних свідків не вказав суду на будь-які факти вчинення насильства щодо [PERSON], членів його сім»ї, родичів, його майна відповідачем [PERSON] чи будь-якою іншою особою. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стороною позивача не було представлено суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що спадкодавець [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час вчинення оспорюваного правочину, та доказів, що підтверджували б факт вчинення заповіту під впливом насильства, а тому з підставі вказаних позивачем даний правочин не може бути визнаний недійсним. Також позивач на обґрунтування своїх вимог покликається на те, що заповіт було складено з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення і з вказаних підстав просив визнати даний заповіт недійсним, а у своїй промові в судових дебатах представник позивача покликався на нікчемність правочину з цих підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Згідно з положеннями п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. При вирішенні питання про те, чи наявні підстави вказувати про нікчемність заповіту [PERSON], посвідченого 29.03.2012 року, суд приймає до уваги наступні обставини. Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст.1247 ЦК, а саме: письмова форма; нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК); зазначення у заповіті місця та часу його складання; підписання заповіту заповідачем. Відповідно до ч.4 ст.207 ЦК, якщо заповідач не може підписати заповіт внаслідок хвороби або фізичної вади, за його дорученням і в його присутності дозволяється підписання заповіту іншою особою. Підпис цієї особи засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на здійснення нотаріальних дій. Поряд із посвідченням підпису, нотаріус зобов'язаний також в тексті заповіту зазначити причини, які зумовили необхідність підписання заповіту третьою особою (ч. 4 ст. 207 ЦК). Порядок вчинення нотаріальної дії - посвідчення заповіту врегульовано Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (в подальшому Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Позивач зазначає наступні порушення форми та порядку посвідчення заповіту: 1) не зазначено причин, з яких текст заповіту не може бути підписано особисто заповідачем (у зв'язку з якою хворобою чи вадами); 2) особою, що вчиняла нотаріальні дії не було витребувано документи про право власності на майно та документи про хворобу [PERSON]; 3) заповіт було підписано не [PERSON], а іншою особою [PERSON] на її прохання, а не на прохання заповідача, і дана особа заповіт не прочитала; 4) було порушено нотаріальну таємницю, так як під час складання заповіту був присутній відповідач та його дружина. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо нотаріальна дія вчинюється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями. У заповіті спадкодавця [PERSON], посвідченому 29.03.2012 року, зазначено, що «у зв'язку із хворобою заповідача заповіт складено і засвідчено за адресою [ADDRESS]». Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо заповідач внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документу та в посвідчувальному написі ( п.5 Глави 9 Розділу І). При посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається (п.1.5 Глава 3 Розділ ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Судом при огляді заповіту встановлено, що у зв'язку із хворобою заповідач не міг сам прочитати та підписати заповіт, в зв'язку з чим на його прохання заповіт було підписано іншою особою - [PERSON] На зворотній стороні заповіту вказано « у зв'язку з хворобою [PERSON] на її особисте прохання…. заповіт підписано [PERSON].». Свідок [PERSON] дала показання про те, що допустила описку, вказавши « на її особисте прохання», так як переписувала заповіт із зразка, де заповідачем була жінка. Крім того, свідок [PERSON] дала показання про те, що підписати заповіт попросив її особисто [PERSON], дану обставину підтвердив і свідок [PERSON] Свідок [PERSON] суду показала, що прочитала заповіт. Ні Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ні Законом України «Про нотаріат» не передбачено обов'язок особи, яка вчиняє нотаріальну дію, витребовувати документи про право власності на майно та про хворобу заповідача, як і зазначення конкретного захворювання спадкодавця, що перешкоджає йому підписати заповіт. Згідно п.1.11 Глави 3 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менш ніж при двох свідках. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його в голос та ставлять свої підписи на ньому. Судом встановлено, що заповіт [PERSON] було посвідчено в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], які не є особами, що вчиняли нотаріальну дію, не є особами, на користь яких складено заповіт, членами сім'ї чи близькими родичами спадкоємця за заповітом, є особами, які могли прочитати та підписати заповіт, тобто відсутні обставини, що унеможливлювали їх участь у нотаріальній дії як свідків згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що вона особисто заповіт не читала, але чула його зміст, так як заповіт було прочитано вголос посадовою особою сільської ради, що його посвідчувала, зміст даного заповіту їй було зрозуміло і він не суперечив волі спадкодавця, який особисто повідомив, що своє майно бажає заповісти [PERSON] Свідок [PERSON] суду повідомив, що заповіт секретарем сільської ради було прочитано вголос і його зміст не суперечив волі [PERSON], чи особисто він як свідок цей заповіт прочитав, він пригадати не зміг. Щодо покликання сторони позивача на присутність при посвідченні заповіту спадкоємця [PERSON] та його дружини, то вказаний факт знайшов своє підтвердження в судовому засідання, так як сам відповідач не заперечив, що періодично заходив до кімнати, де відбувалася нотаріальна дія, що підтвердили також і присутні свідки, свідок [PERSON] також вказала, що при посвідченні заповіту була присутня дружина [PERSON] Проте суд не вважає, що самі по собі факт порушення нотаріальної таємниці та факт непрочитання одним із свідків особисто заповіту (щодо іншого свідка безспірно ця обставина встановлена не була) може бути підставою для визнання заповіту нікчемним, оскільки про ту обставину, що заповіт буде складено на користь [PERSON], повідомляв сам заповідач ще до моменту складання заповіту, на що в судовому засіданні вказав відповідач, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказані обставини не вплинули на волевиявлення спадкодавця, не призвели до невірного тлумачення його волі. З урахування обставин, що викладені вище, суд приходить до висновку, по відсутність підстав вважати правочин - заповіт [PERSON], складений і посвідчений 29.03.2012 року, нікчемним.

Outcome: dismissed