Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з даним позовом. Мотивуючи свої вимоги тим, що вони являються співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] на підставі рішення Кіцманського районного суду від 18.06.2007р. Чернівецьким окружним адміністративним судом 19.03.2013р. було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 9560,99грн., у зв'язку і чим головним державним виконавцем ВДВС Кіцманського РУЮ Петрюк О.В. було відкрито виконавче провадження та постановою від 29.05.2013р. накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а саме: на вказаний житловий будинок, який належить їм двом на праві спільної сумісної власності. 31.05.2013р. державним реєстратором Реєстраційної служби Кіцманського РУЮ вчинено запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень арешт нерухомого майна. По досягненню пенсійного віку [PERSON] постановою старшого державного виконавця Шивкеник Н.Є. було звернено стягнення на пенсію боржника в рахунок погашення боргу і на даний час щомісячно стягуються 20% пенсії. Накладений арешт на спільне майно порушує їх право на вільне розпорядження ним, частки кожного із співвласників не виділені та не визначені, а тому [PERSON] позбавлений можливості вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю. Крім того, державним виконавцем обрано інший спосіб стягнення боргу. З підстав, передбачених ст.ст.16, 317, 319, 321 ЦК України просили зняти арешт з указаного нерухомого майна. Позивачі [PERSON] та [PERSON] підримали заявлені вимоги з наведених підстав, звернувшись до суду з письмовими заявами. Предтсавник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі у письмовій заяві вказувала, що [PERSON] не являється боржником перед Управлінням Пенсійного фонду, оскільки, відповідно до Законів України від 04.07.2013р. за № 404-УІІ та за № 406-УІ функція адміністрування ЄСВ передана від Пенсійного фонду України до Міністерства доходів та зборів України. Стягувані з пенсії [PERSON] суми зараховуються на рахунок Міндоходів, тому Управління Пенсійного фонду не вважає себе належним відповідачем у даній справі. Представник третьої особи - Кіцманського РВ ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області подав письмове заперечення проти позову, вказуючи, що 26.09.2014р. на виконання до Кіцманського ВДВС надійшов виданий 19.03.2013р. Чернівецьким окружним адміністративним судом виконавчий лист за № 2а/2470/3015/12 про стягнення з [PERSON] на користь Управління ПФУ у Кіцманському районі боргу в сумі 4010,30грн. 29.09.2014р. на виконання надійшла вимога № 71 від 07.02.2013р. УПФУ у Кіцманському районі про стягнення [PERSON] недоїмки в сумі 4572,42грн. Постановами було відкрито виконавче провадження. Отже, позивач [PERSON] являється боржником, на майно якого накладено арешт. Відповідно до ст.59 ЗУ «Про; виконавче провадження», [PERSON], як боржник, не наділена правом на звернення до суду з позовом про зняття арешту з належного їй майна, арештованого в межах виконавчого провадження, в якому вона виступає боржником, а тому справа за позовом боржника [PERSON] не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] на підставі рішення Кіцманського районного суду від 18.06.2007р. Вказане майно, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.07.2007 року, належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності і їх частки у майні не визначені. На виконанні в Кіцманському ВДВС перебувають виконавчий лист за №2а/2470/3015/12, виданий 19.03.2013р. Чернівецьким окружним адміністративним судом, про стягнення з [PERSON] на користь Управління ПФУ у Кіцманському районі боргу в сумі 4010,30грн. та вимога Управління Пенсійного фонду України від 07.02.2013 року за № 71 про стягнення [PERSON] недоїмки в сумі 4572,42грн., по яких постановами державного виконавця від 29.09.2014р. відкриті виконавчі провадження за № 44888092 та за № 44892658. Постановою державного виконавця від 29.05.2013 року на житловий будинок накладено арешт та оголошено про заборону його відчуження, про що 31.05.2013 року внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Постановою державного виконавця виконавчий лист №2а/2470/3015/12 від 19.03.2013 року, виданий Чернівецьким окружним адміністративним судом, про стягнення з [PERSON] на користь Управління ПФУ у Кіцманському районі боргу в сумі 4010,30грн., звернуто стягнення на пенсію боржника з утриманням 20% щомісячно до погашення боргу в сумі 9560,99грн. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як роз'яснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно з частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та з частиною 1 статті 379 ЦПК України у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку. Питання про визначення частки майна боржника вирішується судом за поданням державного виконавця. Питання про визначення частки майна [PERSON] не вирішувалось, тому у державного виконавця не було достатнім, законним та обґрунтованих підстав накладати арешт на все нерухоме майно, що належить спільно як [PERSON] так і [PERSON] За вищенаведених обставин та вимог законодавства, підстав для задоволення позову [PERSON] не вбачається, і разом з тим, вимоги [PERSON], як співвласника майна у спільній сумісній власності, частки в якому не визначені, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, ст.ст.16, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved