Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Адвокат Старовойтов О.В. від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.03.2021 Хрустальнинським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження ВП № 64726148 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в розмірі 10633,34 грн. Під час ознайомлення з матеріалами даного виконавчого провадження позивач дізнався, що 16.11.2020 нотаріусом було видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 24358. Вважає зазначений виконавчий напис незаконним, оскільки його вчинено з грубими порушеннями Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення виконавчих написів. Позивач з відповідачем ані договору позики грошових коштів, ані кредитного договору не укладав. Вчинення виконавчого напису є сумнівним, оскільки нотаріусом не зазначена дата, коли настав строк для погашення заборгованості позивачем за тілом кредиту, нарахованими та несплаченими процентами. Нотаріусом також не була перевірена відсутність спору з приводу розміру заборгованості з боку позивача. Позивач не згоден з сумою заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10566,82 грн. та нарахованими (несплаченими) процентами у розмірі 16,52 грн., оскільки відповідач звернувся до нотаріуса 16.11.2020 з пропуском строку позовної давності. На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Зазначене вважає достатньою правовою підставою вважати виконавчий напис №24358, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 16.11.2020 таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 15.04.2021 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою суду від 30.04.2021 було відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, Хрустальнинський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), витребувано від приватного нотаріуса певні докази. Ухвалою від 07.06.2021 було витребувано від приватного нотаріуса (повторно) та від відповідача певні докази. Ухвалою суду від 13.08.2021 підготовче провадження у зазначеній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 13.08.2021 у задоволенні клопотання відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про врегулювання спору за участю судді було відмовлено. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача - адвокат Старовойтов О.В. до канцелярії суду надав заяву, в якій просив розглянути справу без участі позивача та його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій визнає повні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за № 24358 від 16.11.2020 таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судового збору за подання позовної заяви у розмірі 454,00 грн. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Хрустальнинського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)в судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи. Положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з копією заяви № 004-12518-310114 від 31.01.2014 [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з метою укладення договору, в рамках якого йому було відкрито рахунок № [NUMBER] (п.2.1 частина 2); ліміт кредитної лінії: 20000,00 грн. (п.2.3 частина 2); строк ліміту кредитної лінії: 364 (календарних) дні (п.2.4 частина 2). Відповідно до п.п. 2.1, 2.4, 2.5 частини 3 зазначеної заяви [PERSON] підтвердив своє розуміння і згоду з тим, що: момент прийняття (акцепту) Банком його пропозиції щодо укладення договору, а отже моментом укладення договору на умовах, описаних в цій Пропозиції та Правилах, вважатиметься дата відкриття Банком Рахунку, визначеного у п. 2.1 частини 2 цієї Пропозиції; кредитування Рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеному у п. 2.4 частини 2 цієї пропозиції, кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цій пропозиції, та не потребує підписання додаткових угод до цієї пропозиції; до підписання ним цієї Пропозиції він був ознайомлений у письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку (у формі встановлення кредитної лінії), та орієнтовну сукупну вартість кредиту відповідно до законодавства України. [PERSON] погодився, що складовою та невід`ємною частиною цієї Пропозиції є Правила та Тарифи Банку, з якими він попередньо ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє й положення яких зобов`язався дотримуватися (п.7.1 частини 3 заяви). 18 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» (далі - Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - Фактор) було укладено Договір факторингу № 18102020-ФК (надалі - Договір), відповідно до якого Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток №1 до цього Договору), в розмір портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять усі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (право вимоги). З додатку №1 до Договору Факторингу № 18102020-ФК від 18 жовтня 2020 року вбачається, що відступлено право вимоги, зокрема, щодо боржника [PERSON] за кредитним договором №004-12518-310114 від 31.01.2014. Згідно з копією заяви на вчинення виконавчого напису № 34 7771 від 16.11.2020, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі №004-12518-310114 від 31.01.2014. З копії виконавчого напису, вчиненого 16.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за № 24358, вбачається, що 16.11.2020 вказаним нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості за кредитним договором № 004-12518-310114 від 31 січня 2014 року за період з 26 квітня 2018 року по 16 листопада 2020 року у розмірі 10633,34 грн. У вищевказаному виконавчому написі зазначено, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором № 004-12518-310114 від 31 січня 2014 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», яке в свою чергу відступило право вимоги за даним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія управління активами», яке в свою чергу відступило право вимоги за даним кредитним договором ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №64726148, винесеної 04.03.2021 державним виконавцем Хрустальнинського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Оснач Анастасією Миколаївною, відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 16.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за № 24358 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості у розмірі 10633,34 грн. за кредитним договором № 004-12518-310114 від 31 січня 2014 року. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2 Переліку документів, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, пункт 2 вказаного переліку був визнаний незаконним та нечинним у повному обсязі згідно із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14. Вказана постанова суду є чинною. В пункті 1 вищевказаного Переліку документів визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд звертає увагу на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідачем не було надано суду нотаріально посвідченого договору, як і доказів його надання нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису. З урахуванням визнання судом з 22.02.2017 нечинним пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, видача таких виконавчих написів після 22.07.2017 можлива лише за умови пред`явлення оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів). Відповідачем також не було надано доказів того, що ним до нотаріуса були надані будь-які документи, що підтверджують безспірність заборгованості у вказаний у виконавчому написі період. Зокрема, відповідачем не було надано доказів подання ним нотаріусу виписки з рахунку позивача, яка б містила обов`язкові реквізити, що повинні бути вказані у ній згідно п. 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України (дата здійснення останніх (попередніх) операцій по рахунку, код валюти, суми операцій (відповідно за дебетом або кредитом) тощо). Без цих відомостей з виписки абсолютно неможливо з`ясувати коли і які саме суми були отримані позивачем від банку, коли були нараховані відсотки, в якому розмірі та за який період було нараховано відсотки, яким є розмір заборгованості та чи існує заборгованість взагалі. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Виконавчий напис видано без з`ясування дійсної дати виникнення заборгованості, хоча з`ясування дати виникнення заборгованості має вкрай важливе значення з метою виконання нотаріусом вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» в аспекті додержання трирічного строку, встановленого цієї статтею. Тому оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, в той час як заборгованість, яка вказана у цьому написі, не є безспірною. Факт наявності цього виконавчого напису суттєво порушує права позивача. З огляду на вищенаведене та визнання відповідачем позову суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання вищенаведеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач сплатив судовий збір у сумі 908 грн. за подачу позовної заяви (квитанція № 85078 від 24.04.2021) та 454 грн. за подачу заяви про забезпечення позову (квитанція № 32092 від 14.04.2021). Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 454,00 грн. сплачених ним при поданні позову та 227,00 грн. сплачених ним за подачу заяви про забезпечення позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору за подачу позову у сумі 454,00 грн. та за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 227,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України. Згідно із ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. З урахуванням задоволення позову підстав для скасування заходів забезпечення позову станом на час ухвалення цього рішення суд не вбачає.

Outcome: approved