Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] (Позивач) звернулася до суду з позовом до Роганської селищної територіальної громади Харківського району Харківської області про визнання права власності на самочинне будівництво, в якому просить визнати за нею право власності на самочинно побудований житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 390,60 кв.м. Позов обґрунтований тими обставинами, що 21 травня 2005 року між нею, [PERSON], та [PERSON] було укладено два договори: 1.Договір № 1290 купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,15 га, яка розташована за адресою : [ADDRESS], цільовим призначенням : будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі п.8 цього договору Харківським районним відділом земельних ресурсів 04 травня 2006 року був виданий Держаний Акт на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] та присвоєний кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]; 2. Договір № 1287 купівлі-продажу недобудованого житлового будинку, незакінчений будівництвом готовністю 22% з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS]. Відповідно до рішення Харківської міської ради Харківської області від 24.04.2013 року № 271 було змінено та впорядковано адреси об'єктів нерухомого майна на території, що включена до меж міста Харкова, згідно якого назва вулиці та номер будинку - [ADDRESS] отримала назву - [ADDRESS]. Власником, [PERSON], на протязі 2006-2009 років, самочинно, господарським способом будівництва, без отримання відповідного на те дозволу, виконувалися будівельні та паралельно проектні роботи, під керівництвом та наглядом архітектора проекту [PERSON], ліцензія [NUMBER] від 25.04.2005 року. В серпні-вересні 2009 року всі будівельні роботи на об'єкті ( двоповерховому одноквартирному житловому будинку, код об'єкта 1110.2, категорія складності ІІ), загальною площею 390,60 кв.м. були виконані. Позивач тричі намагалася, шляхом надання до відповідних органів ( ДДАБІ у Харківській області) Декларацій про готовність об'єкта до експлуатації, здати вказаний будинок у експлуатацію, але отримала відмову через ті обставини, що площа будинку перевищує 300 кв.м. У судове засідання представник позивача надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Представник Відповідача у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву щодо вказаного позову, в якій зазначив, що Роганська селищна територіальна громада Харківського району Харківської області не заперечує проти задоволення позовних вимог та виклав прохання слухати справу без представника Роганської селищної ради Харківського району Харківської області. Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Позивачу, [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу недобудованого житлового будинку від 21.05.2005 року ( реєстровий № 1287 від 21.05. 2005 року, Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Павлова Олена Олександрівна) належить незакінчений будівництвом готівкою 22% ( двадцять два процента) з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS] та на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] ( реєстраційний № 010670300046 від 04.05.2006 року) вона є власником земельної ділянки площею 0.1900 га, розташованої [ADDRESS]. Відповідно до рішення Харківської міської ради Харківської області від 24.04.2013 року № 271 було змінено та впорядковано адреси об'єктів нерухомого майна на території, що включена до меж міста Харкова, згідно якого назва вулиці та номер будинку - [ADDRESS] отримала назву - [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту виготовленого КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» житловий будинок по [ADDRESS] літ. «А-1» є загальною площею 390,60 кв.м., житловою площею 224,80 кв.м. Такий будинок в серпні-вересні 2009 року , загальною площею 390,60 кв.м., житловою площею 224,80 кв.м. було збудовано , без належного дозволу, власником земельної ділянки площею 0.1900 га, розташованої [ADDRESS] ([ADDRESS]), [PERSON] . З метою підтвердження можливості подальшої безпечної експлуатації житлового будинку позивачем було замовлено технічний висновок про стан будівельних конструкцій та інженерних мереж вказаного будинку. Відповідно до якого ( Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку, літ. «А-1» та господарських будівель і споруд по [ADDRESS], виготовлений ТОВ «ТАМ «АРДІ-КОНТУР» ( Державна ліцензія АВ № 490387 від 04.12.2009 р.), затверджений Директором ТАМ «АРДІ-КОНТУР» Калашник А.Д. 20.12.2011 року), стан будівельних конструкцій зазначеного будинку технічно нормальний ( стан конструкцій І ); будівлі відповідають вимогам надійності та безпечності в подальшій експлуатації; внутрішні інженерні мережі електро- газо- водопостачання та водовідведення знаходяться в задовільному технічному стані, та відповідають вимогам надійності і безпечності в подальшій експлуатації. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності становлять три складові (ст. 317 ЦК України): право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Володіння майном - це юридично закріплена можливість фактично мати майно, впливати на нього в будь-який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з цього певний зиск та вигоду. Право розпорядження - це можливість власника установлювати, змінювати та припиняти юридичне існування майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Всупереч викладеним вище нормам Позивач не може в повній мірі здійснити своє право власності щодо зазначеного житлового будинку. У цьому випадку Позивач обмежений у своєму праві розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Матеріали справи не містять доказів тих обставин, що самочинно збудоване майно власником вказаної земельної ділянки порушує права інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням права власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Виходячи із наведеного, Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, вони підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем та суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved