Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою № 111 будинку № 7-А по вулиці Курчатова в місті Сєвєродонецьку Луганської області, посилаючись на наступне. [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 7-А/111, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 123, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради від 30 березня 2005 року згідно з розпорядженням (наказом) № 118 від 16 березня 2005 року. В спірній квартири зареєстрована відповідач, дочка позивача, [PERSON], яка з травня 2014 року не проживає в спірній квартирі без поважних причин. У звязку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою № 111 будинку № 7-А по вулиці Курчатова в місті Сєвєродонецьку Луганської області. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов визнала. У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 123, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради від 30 березня 2005 року згідно з розпорядженням (наказом) № 118 від 16 березня 2005 року та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7237366, наданого Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації\~ від 13 травня 2005 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 130989799 від 16 липня 2018 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: Україна, [ADDRESS], належить [PERSON]. В письмовій заяві відповідач визнала, що останні пять років вона проживає за межами України. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає останні пять років без поважних причин, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою, підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат\~ у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 48 від 09.07.2018 року про сплату судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. Разом з тим, позивач в позовній заяві просила не стягувати з відповідача на її користь судові витрати, у звязку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Outcome: approved