Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до Пантаївської селищної ради м. Олександрії Кіровоградської області, де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є [PERSON], про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті їх бабусі, тривалістю 3 місяці. Обгрунтовуючи вимоги, позивачі зазначають, що 21 травня 2008 р. померла їх бабуся [PERSON]. До складу спадщини, що відкрилася після її смерті, належить жилий будинок з господарськими будівлями, що розташований в сел. Пантаївка м. Олександрії по вул. Щорса,11. Єдиним спадкоємцем [PERSON] був її син, а їх, позивачів, батько - [PERSON], який помер 14 травня 2014 р. На момент смерті бабусі батько фактично мешкав разом із нею в будинку № 11 по вул. Щорса сел. Пантаївка м. Олександрії, однак заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня її смерті про прийняття спадщини нотаріусу не подав. Станом на травень 2014 р. батько не міг самостійно пересуватися через хворобу - «пупирчатку вульгарну» (синдром Лайєлла), відчуваючи нестерпний біль, і сам вкоротив собі віку. Вони, позивачі, та дружина батька - [PERSON] у встановлений законом строк прийняли спадщину, що відкрилася після його смерті. Посилаючись на ст. 1218 ЦК України, позивачі вважають, що вони успадкували від батька усі права, що належали останньому на момент відкриття спадщини, в тому числі і право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засідання позивачі та їх представник [PERSON] підтримали позовні вимоги. Позивач [PERSON] пояснила, що їх батько [PERSON], хоча й був одружений, але до смерті бабусі проживав разом з нею в будинку, що належав їй і знаходиться по вул. Щорса в сел. Пантаївка, оскільки вона хворіла і потребувала догляду. Батько мав рідного брата [PERSON], який помер 17 січня 2012 р. [PERSON] помер 14 травня 2014 р. Ніхто з її дітей спадщину не прийняв. [PERSON] вважав себе законним спадкоємцем цього будинку. Позивач [PERSON] пояснила, що вона, її рідна сестра [PERSON] та [PERSON] вчасно прийняли спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] Останньому належала квартира, що знаходиться по вул. Куйбишева м. Олександрії. Між ними не існує спору з приводу спадщини. Батько пропустив строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його матері, а їх бабусі,- [PERSON] Право звернення до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини перейшло до них, його спадкоємців. Представник позивачів [PERSON] підтримав позов з підстав, зазначених в позовній заяві. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - [PERSON] пояснила, що не має заперечень проти позову. Її чоловік [PERSON] М дійсно доглядав за матірю. Після смерті свекрухи вони мешкали в її будинку, й чоловік вважав, що він є законним спадкоємцем. Після його смерті вона отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину квартири по вул. Куйбишева сел. Пантаївка, яка належала на праві особистої власності її чоловікові. Відповідач - Пантаївська селищна рада м. Олександрії звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності її представника. Проти задоволення позову відповідач не заперечує. Не дивлячись на визнання позову відповідачем, з огляду на необхідність дотримання закону при ухваленні рішення суд продовжив судовий розгляд. Вислухавши пояснення позивачів, їх представника та третьої особи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд встановив, що 21 травня 2008 р. померла [PERSON], бабуся позивачів. До складу спадщини, що відкрилася після її смерті, належить право власності на жилий будинок з господарськими будівлями, що розташований в сел. Пантаївка м. Олександрії по вул. Щорса,11. До спадкоємців за законом померлої належали її сини: [PERSON], батько позивачів, та [PERSON]. Жоден із них після смерті матері спадщину не прийняв. 14 травня 2014 р. помер [PERSON], спадкоємцями за законом якого є його дочки позивачі та дружина покійного - [PERSON]. Позивачі просять захисту їх спадкових прав шляхом надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті їх бабусі [PERSON], оскільки батько пропустив його з поважних причин. Правовідносини з приводу спадкування врегульовано нормами ЦК України, який набрав чинності 1 січня 2004 р. Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу ( ч.2 ст. 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( ч.1 ст. 1261 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини( ч.3 ст. 1272 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) - ч.1 ст. 1216 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналіз зазначених норм права дозволяє зробити висновок про те, що заяву про прийняття спадщини спадкоємець повинен подати особисто. Наразі ніхто із спадкоємців за законом спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], і, зокрема, спадкоємців першої черги, до яких належав [PERSON], не прийняв, бо заяв про прийняття спадщини не подавав. Позивачам не належить право на визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті їх бабусі [PERSON] замість їх батька, оскільки право звернутися з позовом надання про такого строку мав батько позивачів як спадкоємець за законом першої черги. Як свідчить лист завідувача Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 від 1 лютого 2012 р., [PERSON] було розяснено, що він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини і має право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання такої заяви, але він цим правом за свого життя ним не скористався. Спадкоємці наступних черг теж не скористалися правом на спадкування у строки, передбачені ч.2 ст. 1270 ЦК України. З огляду на те, що в задоволенні позовних вимог суд відмовляє, то й судові витрати позивачам не компенсуються.

Outcome: dismissed