Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , встановивши стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позовну заяву мотивує тим, що у сторін є спільний син [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована та мешкає разом з нею. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 травня 2015 року в справі №569/20194/14 задоволено її позов до [PERSON] та стягнуто з останнього на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 19 грудня 2014 року і до повноліття сина. Разом з тим вказує, що прерогатива обрання того чи іншого способу стягнення аліментів, якщо вони вже визначені початковим судовим рішення, належить одержувачу аліментів. Відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу сину у визначеному нею розмірі, що є достатнім та таким, що відповідає потребам дитини, спрямованим на забезпечення її гармонійного розвитку. При цьому відповідач хронічними захворюваннями не хворіє, є працездатним, працює водієм далекобійником у Литві. Відповідач має на утриманні інших неповнолітніх дітей, однак батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову, оскільки відповідач сплачує аліменти в повному обсязі, і навіть в більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду. Заборгованість по сплаті аліментів відсутня. При цьому відповідач уклав шлюб з [PERSON] і в шлюбі у відповідача народилось ще 2 дітей, та усиновлено 1 дитину, таким чином на утриманні у відповідача, крім спільного з позивачем сина [PERSON] , знаходяться ще троє малолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Також, на утриманні відповідача знаходиться і його дружина - [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею чотирирічного віку, у зв`язку з потребою дитини у домашньому догляді. Наразі відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливий, нерегулярний дохід Вказує, що зміна способу стягнення аліментів призведе до збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання сина [PERSON] . Враховуючи матеріальні потреби на утримання всіх дітей відповідача, які є рівними, з огляду на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку кожної дитини, рівень аліментів, що відповідачем добровільно сплачується та не доведеність позивачем недостатності отримуваних нею аліментів, погіршення її матеріального стану, тощо, сторона відповідача вважає, що підстави для зміни способу сплати аліментів, що фактично призведе до збільшення розміру аліментів, відсутні. Позивачем не доведено, що з моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів змінилися обставини, які вливають на їх розмір, що має підтверджуватися належними, допустимими га достовірними доказами та не надано суду будь-яких доказів існування обставин, що є підставою для збільшення розміру аліментів, визначених рішенням суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав у ньому викладених. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала щодо зміни способу стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу). В решті позовних вимог просила відмовити з огляду на підстави зазначені у відзиві на позов. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 08 травня 2013 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 жовтня 2014 року в справі №569/13658/14-ц шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , розірвано та [PERSON] , [INFO] , залишено на вихованні з матір`ю. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 травня 2015 року в справі №569/20194/14-ц, яке набрало законної сили 19 травня 2015 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 700 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 19 грудня 2014 року і до досягнення повноліття. 30 грудня 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Рівненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 30 грудня 2017 року, серії [NUMBER] . Як слідує з свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , відповідно. Згідно наказу ТОВ «Плантагроу» №2-о від 10 червня 2021 року [PERSON] надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею чотирирічного віку у зв`язку з потребою дитини у домашньому догляді з 10 червня 2021 року по 10 червня 2022 року. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Враховуючи, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, відповідно суд доходить висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини у частці від доходу відповідача. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд відповідно до статті 182 СК України враховує майновий стан відповідача, наявність на його утриманні інших осіб, зокрема інших трьох неповнолітніх дітей та дружини, яка перебуває у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, та наявність у позивача зобов`язання на рівні з відповідачем брати участь в утриманні їх спільної дитини. За таких обставин суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Доказів про потребу стягнення коштів на утримання дитини в більшому розмірі позивач суду не надала. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial