Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до селянського (фермерського) господарства «Дон» про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування записів про державну реєстрацію. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що [INFO] помер їх батько, [PERSON] , від якого за заповітом позивачі успадкували земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Вінницько - Іванівської сільської ради Богодухівського району Харківської області:позивач [PERSON] площею 4,8871 га, кадастровий номер: 6320881000:01:000:0353;позивач [PERSON] площею 4,9704 га, кадастровий номер: 6320881000:01:000:0352. За життя [PERSON] передав ці земельні ділянки в оренду відповідачу - СФГ «Дон» строком на 3 роки: договір оренди земельної ділянки № 1 б/н від 27.02.2012 р., № запису в Державному реєстрі земель - 632088104000322 від 16.03.2012 р.; договір оренди земельної ділянки № 2 б/н від 27.02.2012 р., № запису в Державному реєстрі земель - 632088104000385 від 28.03.2012 р. Однак в березні 2016 р. під час нотаріального оформлення спадщини позивачами було виявлено шахрайство з договорами оренди з боку відповідача - СФГ «Дон» в особі голови господарства Дегтяря О.І. шляхом вчинення підроблення істотних умов договорів - зміни строку оренди з 3 років на 25 років, умов орендної плати, для чого відповідачем для реєстрації права оренди за договорами були замінені відповідні аркуші договорів. Незважаючи на очевидну протиправність своїх дій щодо незаконного набуття права оренди на земельні ділянки за сфальшованими договорами строком на 25 років, відповідач - СФГ «Дон» в особі голови господарства Дегтяр О.І. відмовляється визнати недійсність цих договорів та повернути у володіння позивачів земельні ділянки. Окрім цього позивачі вказали, що для укладання спірних договорів технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок позивачів не розроблялась і не затверджувалася, відомості про неї не внесені до Поземельної книги та до Державного земельного кадастру, а тому не визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, але прийняття її як складової для визначення розміру орендної плати при довгостроковій оренді, відсутність у договорі положення про перегляд орендної плати при визначенні нормативної грошової оцінки земельної ділянки в встановленому порядку, є суттєвим порушенням прав орендодавця та вимог законодавства при укладанні договорів з оренди земель приватної форми власності. Викладені обставини змусили позивачів звернутися до суду за захистом своїх прав, а саме за визнанням договорів оренди землі б/н від 27.02.2012 року, укладених між [PERSON] та СФГ «Дон» на земельні ділянки з кадастровими номерами: 6320881000:01:000:0353 та 6320881000:01:000:0352 - недійсними, скасування записів в Державному реєстрі земель про реєстрацію вказаних договорів оренди землі. Позивачі та їх представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та прохали їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнав, прохав відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру в Харківській області в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, однак надали суду письмові пояснення стосовно позовних вимог [PERSON] та [PERSON] . Суд, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належали земельні ділянки площею 4,89 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV - ХР №093261 (кадастровий номер 6320881000:01:000:0353) та площею 4,9704 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №161185 (кадастровий номер 6320881000:01:000:0352). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого В - Іванівською сільською радою Богодухівського району Харківської області [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на майно та її прийняли діти [PERSON] , а позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] , а саме: - [PERSON] успадкувала земельну ділянку площею 4,8877 га, кадастровий номер 6320881000:01:000:0353, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV - ХР №093261, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22 березня 2016 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 22.03.2016 року; - [PERSON] успадкувала земельну ділянку площею 4,9704 га, кадастровий номер 6320881000:01:000:0352, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК №161185, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22 березня 2016 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 22.03.2016 року. Як вбачається з тексту позовної заяви та пояснень представника позивачів, наданих в судовому засіданні, то за життя батько позивачів [PERSON] вищевказані земельні ділянки передав в оренду відповідача СФГ «Дон» строком на три роки, на підтвердження чого представником позивачів було надано суду оригінали договорів б/н від 27.02.2012 року, а тому позивачі вважають, що їх батько [PERSON] мав волевиявлення на укладення договорів оренди землі з відповідачем лише на три роки, а не на 25 років, як було виявлено позивачами під час нотаріального оформлення спадщини. Однак, з таким твердженням позивачів суд не погоджується, на підставі слідуючого. Як вбачається з п.16-1 - 16 - 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 за № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється після державної реєстрації земельної ділянки. Державна реєстрація здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Книги записів. Для державної реєстрації договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності, договору суборенди земельної ділянки (її частини) власник чи набувач права або уповноважена ними особа подають до відповідного територіального органу Держземагентства заяву і такі документи: 1) копія документа, що посвідчує особу набувача права на земельну ділянку або її власника, а у разі подання заяви уповноваженою ними особою - також копія документа, що підтверджує його повноваження діяти від імені таких осіб; 2) документація із землеустрою, яка включає план земельної ділянки і містить відомості про координати поворотних точок меж частини земельної ділянки та обмінний файл - у разі державної реєстрації договору суборенди частини земельної ділянки; 3) договір оренди земельної ділянки із земель приватної власності, договір суборенди земельної ділянки (її частини) (кількість примірників договору повинна бути на один примірник більша, ніж кількість сторін договору); 4) копія реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів - для фізичної особи, крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття номера та повідомили про це відповідному органу державної податкової служби, ідентифікаційного коду згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податкового номера - для юридичної особи; 5) документи про внесення плати за надання послуг. Територіальний орган Держземагентства відмовляє у державній реєстрації договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності, договору суборенди земельної ділянки (її частини), якщо: 1) документи подані не в повному обсязі; 2) подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Порядком. Однак, як вбачається з реєстраційних справ щодо державної реєстрації договорів оренди на земельні ділянки (кадастровий номер 6320881000:01:000:0353 та кадастровий номер 6320881000:01:000:0352) б/н від 27 лютого 2012 року, укладених між гр. [PERSON] з СФГ «Дон», витребуваних та оглянутих в судовом засіданні, то для проведення державної реєсації спірних договорів були надані всі необхідні документи, які відповідали вимогам, встановленим вищевказаним Порядком, в зв`язку з чим, представником управління Держкомзему у Богодухівському районі Харківської області було прийнято рішення про державну реєстрацію договорів на 25 років, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 16 березня 2012 року за №632088104000322 та від 28 березня 2012 року за №632088104000385. Окрім цього, відповідно до вимог статті 90 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право передавати земельну ділянку в оренду. Згідно зі статтею 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними , та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( стаття 628 ЦК України) . У частині першій статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Iстотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації . За правилами ст.651ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Згідно з частиною четвертою ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем, який укладається в письмовій формі. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з частинами першою та п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є: - об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); -строк дії договору оренди; -орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; -умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; -умови збереження стану об`єкта оренди; -умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; -умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; -існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; -визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; -відповідальність сторін; -умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов`язань сторін, порядок страхування об`єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об`єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід`ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об`єкта оренди. Як вбачається зі змісту спірних договорів оренди землі укладених саме на 25 років, то в них наявні всі істотні умови, які визначені ст. 15 Закону України «Про оренду землі» та до вказаних договорів долучено: план земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт приймання - передачі об`єкта оренди, тобто всі необхідні додатки, визначені ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Натомість, на підтвердження правомірності заявлених вимог, а саме укладення договорів оренди на спірні земельні ділянки зі строком дії три роки, представником позивача надано лише оригінали договорів без його необхідних частин (плану або схеми земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акту приймання-передачі об`єкта оренди), та в яких відсутня така істотна умова договору оренди землі, визначена ст. 15 Закону України «Про оренду землі» як умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що унеможливлювало б здійснення державної реєстрації оренди землі та слугувало б підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, як це визначено вищевказаною нормою закону. Окрім цього, згідно п.17 як спірних договорів, укладених на 25 років, так і договорів, наданих представником позивача зі строком дії три роки, вбачається, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється не пізніше 5 календарних днів після державної реєстрації цього договору за актом її приймання - передачі, при умові дотримування протиерозійної організації території господарювання. З наявних у реєстраційних справах спірних договорів оренди актів передачі - прийому земельної ділянки згідно з договором оренди від 27.02.2012 року вбачається, що орендодавець [PERSON] передав, а орендар - селянське (фермерське) господарство «Дон» прийняв земельну ділянку площею 4,9704 га та 4,89 га для проведення сільськогосподарських робіт строком на 25 років, що дає підстави вважати про волевиявлення [PERSON] на укладення договорів оренди належних його земельних ділянок саме строком на 25 років. Натомість матеріали справи не містять акту прийому - передачі земельних ділянок згідно договору зі строком дії 3 року, тобто підтвердження волевиявлення [PERSON] на передачу в оренду земельних ділянок на три роки матеріали справи не містять. Окрім цього допитані в судовому засіданні в якості свідків представники управління Держкомзему у Богодухівському районі Харківської області, які реєстрували спірні договорим [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони реєстрували договори зі строком дії 25 років. Також свідок [PERSON] повідомила, що за час її роботи договори оренди землі з таким малим строком дії, а саме три роки, жодного разу не реєстрували. За змістом пунктів 4, 8 спірних договорів оренди землі, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6320881000:01:000:0353 становить 129 775 грн. 37 коп., а земельної ділянки з кадастровим номером 6320881000:01:000:0352 - 129 769 грн. 80 коп.; орендна плата - 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і виплачується в грошовій формі в розмірі 3 892 грн. 26 коп. (3893 грн.09 коп.) або в натуральній чи відробіткові формі. Пунктом 9 договорів установлено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Також з довідок Управління Держкомзему у Богодухівському районі Харківської області від 16.02.2012 року №301 та від 26.03.2012 року №236 вбачається, що з урахуванням коефіцієнта індексації, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2011 року № 1185 - (К=1,756%), сукупного коефіцієнта індексації 3,2 % нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6320881000:01:000:0352 станом на 0.10.12012 року становила 129 769 грн. 80 коп., а земельної ділянки з кадастровим номером 6320881000:01:000:0353 - 129 775 грн. 37 коп., тобто розмір нормативно грошової оцінки земельних ділянок за спірними договорами відповідає розміру нормативно грошової оцінки, визначених Управління Держкомзему у Богодухівському районі Харківської області. Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Орендна плата відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Частиною першою статті 13 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими та затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України «Про оцінку земель»). Отже, нормативна грошова оцінка земель є обов`язковою для визначення розміру орендної плати при укладенні договору оренди земель державної та комунальної власності. Однак позивачі та їх представник, визначають підставу для оспорювання дійсності укладених договорів оренди земельних ділянок також і відсутність нормативної грошової оцінки земельних ділянок, які відноситься до приватної форми власності. Натомість, ні Законом України від 6 жовтня 1998 року N 161-XIV «Про оренду землі», ні Законом України № 1378-IV від 11 грудня 2003 року «Про оцінку земель», на порушення приписів якого позивачка посилається як на підставу недійсності договорів оренди, ні іншими актами цивільного законодавства обов`язкове проведення нормативної грошової оцінки для визначення орендної плати за земельну ділянку, що перебуває у приватній власності, не передбачено. Розмір орендної плати на земельні ділянки приватної власності відповідно до загального правила, визначеного частиною першою статті 632 ЦК України сторони встановлюють за домовленістю між собою. При визначенні такого розміру орендної плати сторони керуються свободою договору (стаття 627 ЦК України), яка передбачає, у тому числі, вільне визначення умов договору. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 01 березня 2019 року у справі № 145/632/18. Таким чином, суд встановив, що умовами укладених договорів сторони погодили вартість земельних ділянок для обчислення розміру орендної плати, що не суперечить положенням чинного законодавства України, яким не передбачено обов`язкового застосування нормативної грошової оцінки земельної ділянки при визначенні розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності. Окрім цього, розмір орендної плати визначений на рівні 3% від нормативної грошової оцінки землі, тобто розмір орендної плати відповідає вимогам Указу Президента України від 2 лютого 2002 р. № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)». Також суд ставиться критично до тверджень представника позивача про намагання відповідача укласти з позивачами додаткову угоду до договорів оренди землі, укладеного між [PERSON] та СФГ «Дон» в зв`язку зі спадкуванням спірних земельних ділянок, так як вони не підтверджується матеріалами справи, пункти в додаткових угодах та договорах, в які необхідно було внести зміни є різними за змістом та взагалі відносяться до договорів, укладених між позивачами та СФГ «Дон», натомість як спірні договори оренди землі були укладені безпосередньо з [PERSON] та СФГ «Дон». Натомість як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачі посилаються як на підставу визнання договорів недійсними - не визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, але прийняття її як складової для визначення розміру орендної плати при довгостроковій оренді, тобто позивачі зазначають про укладення [PERSON] та СФГ «Дон» довгострокового договору оренди землі, термін дії якого відповідно до ст. 93 ЗК України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) не більше 50 років, а короткострокової не більше 5 років, тим самим підтверджуючи факт укладання спірних договорів зі строком дії 25 років. Також, допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що від являється чоловіком позивача [PERSON] та йому достовірно відомо, що [PERSON] мав волевиявлення на укладення договорів оренди землі лише на три роки та він підписував договори оренди землі зі строком дії саме три роки, а договори оренди на 25 років вважає підробленими, при цьому плутаючись у своїх поясненнях. Також повідомив, що після смерті [PERSON] позивачі дійсно зверталися до представника СФГ «Дон» з вимогами щодо виплати орендної плати, оскільки їм були необхідні кошти на лікування, однак їм було відмовлено, що також свідчить про обізнаність позивачів щодо строку дії договорів оренди землі саме 25 років, а тому суд ставиться критично до пояснень свідка стосовно волевиявлення [PERSON] на укладення договорів оренди землі зі строком дії саме три роки, оскільки він, будучи чоловіком позивача [PERSON] , є зацікавленою особою в задоволенні позовних вимог [PERSON] . З урахуванням ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України правом на зверненням до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд у таких справах повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29; справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачами не було доведено сукупності вказаних обставин та не надано суду достатніх, належних і допустимих доказів, які б підтверджували заявлені ними вимоги, а саме, що СФГ «Дон» було здійснено підроблення договорів оренди землі та було відсутнє волевиявлення [PERSON] на їх укладення. Окрім цього не надано доказів порушення умов ст.15 Закону України «Про оренду землі» під час укладення [PERSON] та СФГ «Дон» спірних договорів оренди зі строком дії 25 років, а тому виходячи із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed