Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач»), [PERSON] \~ про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на його користь 522,64 грн. матеріальної шкоди та 900 000,00 грн. моральної шкоди. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.02.2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] залишено без розгляду. Позовні вимоги мотивовано тим, що 26 грудня 2015 року гр. [PERSON] та гр. [PERSON] без жодних попереджень на грунті неприязних відносин та ненависті до Позивача, як до громадянина Польщі, нанесли йому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови. По даному факту було відкрито кримінальне провадження № 12015090010005338 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Спричинені йому тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я; під час лікування ним було витрачено 522 гривні 64 коп. на придбання лікарських засобів. Крім того, Позивач просить стягнути з відповідачів завдану йому моральну шкоду в розмірі 900 000,00 грн. Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачем [PERSON] подано суду Відзив на позов, в якому він просить в задоволенні позову відмови в повному обсязі, у зв`язку з тим, що Позивачем не надано доказів щодо встановлення вини [PERSON] у вчиненні вказаного злочину. Також Позивачем не зазначено, яких саме моральних\~ та психологічних страждань ним зазнано, як і не підтверджено належними засобами доказування заявленого до відшкодування розміру моральної шкоди у 900 000,00 грн. Представник Відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в поданому до суду письмовому відзиві на позов. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Заслухавши пояснення представників сторін та свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.\~ Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року у справі №344/9034/18 (а.с.98) закрито кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України з підстав, зазначених у мотивувальній частині ухвали. Зі змісту мотивувальної частини ухвали суду вбачається, що кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України було закрито на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідач [PERSON] , представник якого в даній цивільній справі заперечував проти позовних вимог, посилаючись на відсутність його вини у завданні тілесних ушкоджень Позивачу, не надав суду доказів на підтвердження таких обставин. Враховуючи вищевикладене, Суд звертає увагу на те, що обставини, встановлені Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року у справі №344/9034/18 про закриття кримінального провадження, в частині, чи мали місце відповідні дії та чи вчинені вони відповідною особою, не спростовані Відповідачем та повинні бути враховані судом при розгляді даної цивільної справи про відшкодування моральної та моральної шкоди Посилаючись на наявність вищевказаного рішення, а також на те, що в результаті дій [PERSON] . Позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди, [PERSON] звернувся до суду з даним цивільним позовом про стягнення з Відповідача матеріальної шкоди, пов`язаної з придбанням лікарських засобів в розмірі 522,64 грн., та моральної шкоди в сумі 900 000,00 грн. Стосовно позовної вимоги про відшкодування майнової шкоди в розмірі 522,64 грн. Суд вважає за необхідне зазначити наступне. В обґрунтування даної позовної вимоги Позивач покликався на те, що в результаті протиправних щодо нього винних дій Відповідача, йому було завдано тілесних ушкоджень у вигляді струсу головного мозку, у зв`язку з чим він витрачав відповідні кошти, пов`язані з лікуванням даного ушкодження. На підтвердження даних обставин Позивачем надано суду оригінали копії касових чеків з аптечного закладу (а.с. 15), зі змісту яких вбачається, що ним придбавалися медикаменти на загальну суму у 522,64 грн. Частинами 1-3 статті 22\~ Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини 1,2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. В наданих Позивачем медичних документах вказаний діагноз: «Забій м`яких тканин голови» (а.с.8). Зі змісту ували Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року у справі №344/9034/18 вбачається, що потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правої половини обличчя, що відноситься до легких тілесних ушкоджень. Зі змісту наданих Позивачем Суду чеків вбачається, що 31.01.2016 р., 25.02.2016 р., 03.03.2016 р. ним придбавалися лікарські засоби. Сама подія, внаслідок якої Позивачу було спричинено легких тілесних ушкоджень мала місце 26 грудня 2015 року. Крім того, Суд, проаналізувавши перелік медикаментів, які придбавалися за наданими суду чеками, звертає увагу на те, що вказані у чеку №9949 від 03.03.2016 року та у чеку №9114 від 25.02.2016 року лікарські засоби не мають відношення до травми, отриманої Позивачем, оскільки по-перше, на підтвердження необхідності їх придбання та лікування ними Позивачем не надано Суду відповідних рецептів чи письмових рекомендацій лікарів. Окрім того, вказані ліки придбавалися значено пізніше в часі, аніж мала місце подія кримінального правопорушення. Крім того, медикаменти у вказаних чеках згідно їх офіційних інструкцій, які містяться в мережі Інтернет, не спрямовані на знеболення чи лікування забою м`яких тканин голови. При цьому, зазначені у чеку №6579 від 31.01.2016 року лікарські засоби «Анантаваті», « [INFO] » та « [INFO] » було прописано Позивачу лікарем-неврологом (а.с.16), а тому витрачену на їх придбання суму у 103,6 грн. слід вважати витратами Позивача та слід стягнути з Відповідача на його користь. В іншій частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити. Стосовно позовної вимоги про стягнення відшкодування моральної шкоди в сумі 900 000,00 грн., Суд звертає увагу на наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних\~ явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації,\~ моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним\~ перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження\~ активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з пунктом 9\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши доводи Позивача щодо завданої йому моральної шкоди, форм її прояву, заявленого до відшкодування розміру завданої моральної шкоди у 900 000,00 грн., Суд звертає увагу на те, що належних доказів на підтвердження саме такого розміру завданої моральної шкоди Позивачем Суду не надано. Так, обґрунтовуючи форми прояву завданої Позивачу моральної шкоди, його представник в судовому засіданні покликався на те, що моральної шкоди було завдано Позивачу у зв`язку з фізичним болем, що призвело до моральних страждань. Враховуючи зазначене, проаналізувавши пояснення представника Позивача в судовому засіданні щодо форм прояву завданої моральної шкоди, зважаючи на те, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт завдання Відповідачем Позивачу легких тілесних ушкоджень, Суд приходить до висновку про те, що в рамках даної цивільної справи Позивачем доведено факт завдання йому моральної шкоди Відповідачем. Разом з тим, Суд звертає увагу на те, що в рамках даної цивільної справи доказуванню підлягає не лише факт завдання моральної шкоди та конкретних форм її прояву, а й заявлений до відшкодування розмір у 900 000,00 грн. Доказів на підтвердження того, що розмір моральної шкоди Позивачу за наслідками дій Відповідача становить саме 900 000,00 грн., Позивачем Суду не надано. Отже, враховуючи конкретні обставини спірних правовідносин, враховуючи висновки ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року у справі №344/9034/18 про закриття кримінального провадження, Суд вважає обґрунтованими вимоги Позивача щодо відшкодування розміру моральної шкоди у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2 102,00 грн., оскільки вважає вказаний розмір розумним, справедливим та адекватним способом відновлення порушеного немайнового права Позивача. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані докази, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. Судові витрати слід розподілити відповідно до статті 141 ЦПК України. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 22, 23, 1167 Цивільного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial