Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що він є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу. В спірній квартирі зареєстрований відповідач, колишній власник квартири, який добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку у квартирі. 17 січня 2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду. В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Представник позивача - [PERSON] . надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує, просить не стягувати з відповідача судовий збір. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов відповідач не надав, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , попереднім власником квартири був відповідач [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. 21.06.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 691, та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 32090383 від 21.06.2019 року. Відповідно до довідки Центру надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради № 42799 від 24.12.2019 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, станом на 24.12.2019 року в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований відповідач [PERSON] . Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.ст.317, 319 ЦК України власник має право володіння, користування і розпорядження своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] є колишнім власником спірної квартири, суд прийшов до висновку про те, що позивач як власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що представник позивача просив не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати. Тому суд вважає справедливим та розумним не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved