Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

[PERSON] (надалі -\~позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області в особі голови тимчасової ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області [PERSON], Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області в особі голови тимчасової ліквідаційної комісії ДАІ УМВС України в Рівненській області [PERSON], в якому після уточнення позовних вимог просить стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області в особі голови тимчасової ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 07 листопада 2015 року по день фактичного розрахунку в розмірі 15\~870 грн. 81 коп. У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов в частині стягнення саме з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області в особі голови тимчасової ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області [PERSON] вказаного середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні заперечила, оскільки Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області є самостійною юридичною особою, на даний час не ліквідоване, має самостійний баланс, кошти, а тому саме з вказаного управління має бути стягнутий середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, подала примірний розрахунок середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні позивача, відповідно до якого розмір вказаного заробітку становить 15\~870 грн. 80 коп. Представник УДАІ УМВС України в Рівненській області в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином. Заперечення проти позову відповідач не подав. Повідомлення про причини неявки не надійшло. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем Управлінням ДАІ УМВС України в Рівненській області, 06 листопада 2015 року звільнений згідно із пунктом 8 ХІ Закону України «Про Національну поліцію», пунктом 1 статті 40 Кодексу Законів про працю України (у звязку з ліквідацією установи), що стверджується довідкою, виданою головою ліквідаційної комісії Управлінням ДАІ УМВС України в Рівненській області [PERSON] (а.с.7). Згідно листа №35/9-78 від 24.03.2016р. (вх.№12427/16 від 29.03.2016р.) голови ліквідаційної комісії Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області [PERSON] [PERSON] в грудні 2015 року була виплачена заробітна плата за пять робочих днів листопада в сумі 1189,51 грн. та премія за жовтень 2015 року в сумі 1550,48 грн., 16 березня 2016 року була виплачена вихідна допомога при звільненні в сумі 4873,47 грн. та компенсація за невикористану відпустку в сумі 3618,42 грн. У відповідності до ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України\~(при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення),\~\~при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З матеріалів справи, вбачається, що відповідач Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України\~в день звільнення позивача виплати всіх сум, що належали йому від Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області, не провів, що стверджується вказаним вище листом № 35/9-78 від 24.03.2016р. Пунктом 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~визначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. За встановлених по справі обставин суд визнає обґрунтованими та доведеними позовні вимоги [PERSON]П про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі\~статті 117 КЗпП України. Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно із п. 5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді\~\~(п. 8 Порядку). Середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці роботи становить 221 грн. 52 коп., що сторонам не оспорюється, оскільки вказаний розмір зазначено в довідці про доходи № 35/9-79 від 24.03.2016 року, виданій [PERSON] Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню з відповідача, повинна бути нарахована за кількістю робочих днів і це відповідає\~Порядку. Період затримки розрахунку з позивачем складає: з моменту звільнення позивача, тобто з 07 листопада 2015 року до 15 березня 2016 року включно. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 09 вересня 2014 року № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалостіробочого часу на 2015 рік» встановлені наступні показники робочих днів: листопад (з 07.11.2015р.) -16 днів;\~грудень -23 дні. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 N 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалостіробочого часу на 2016 рік» встановлені наступні показники робочих днів: січень -19 днів;\~лютий -21 день, березень (по 15 березня включно) 10 днів. Отже, позивачу були виплачені суми при звільненні із запізненням на 89 робочих днів. Середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за період з 07 листопада 2015 року по 15 березня 2016 року включно буде складати: 89 х 221,52 = 19\~715 грн. 28 коп., де 221,52 грн. - середньоденна заробітна плата, а 89 - кількість робочих днів. Враховуючи розрахунки сторін та позовні вимоги [PERSON], який просить стягнути середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні враховуючи податок на прибуток у розмірі 18% та військовий збір у розмірі 1,5% в загальній сумі 15\~870 грн. 81 коп., приймаючи до уваги ту обставину, що як прийняття позивача на роботу, так і його звільнення, були проведені начальником УМВС України в Рівненській області, суд визнає, що саме УМВС України в Рівненській області, як уповноважений орган, має нести відповідальність за невиплату позивачу усіх належних йому сум при звільненні, а тому з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області в особі голови тимчасової ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області [PERSON] слід стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який становить 15\~870 грн. 81 коп. За умовами ч.3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області в особі голови тимчасової ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області [PERSON] слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial