Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності від 20.11.1980 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.1980 року, виданих державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори Кісіною А.П. позивачу належить 1/2 частина житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка без поважних причин у зазначеному будинку не проживає, знятися з реєстрації добровільно не бажає. Просить суд визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS]. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилась, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність ,позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилась, з невідомих суду причини, про причину своєї неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності від 20.11.1980 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.1980 року, виданих державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори Кісіною А.П. позивачу належить 1/2 частина житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданою виконавчим комітетом Дніпрянської селищної ради від 05.06.2018 року підтверджуються, реєстрація позивача за вищенаведеною адресою. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Дніпрянською селищною радою Новокаховської міської ради від 17.02.2006 року вбачається факт зміни прізвище позивачем з « [PERSON]» на «[PERSON]» в зв'язку з укладенням шлюбу. На підставі акту від 08.06.2018 року, складеного депутатом Дніпрянської селищної ради Дудніченко A.A. встановлено, що за адресю: [ADDRESS] [PERSON] не проживає. Як роз`яснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. ( ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд приходить до висновку, що виходячи з того, що відповідачка [PERSON], за адресою: [ADDRESS] не проживає певний проміжок часу без поважних причин, вона втратила право користування даним будинком, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved