Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON] поштою було направлено до суду позов до відповідача територіального громади в особі Дніпровської міськради, третя особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який надійшов до суду 11 червня 2018 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2018 року позов залишено без руху та запропоновано позивачам усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 1, 2, 4, 9, 10 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 21 липня 2018 позивачем поштою було направлено до суду виправлений позов, який надійшов до суду 23 липня 2018 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2018 року справу було прийнято до розгляду і відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року підготовче засідання було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Позивач у позовній заяві, посилався на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. У шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебувала у дуже важкому емоційно-психологічному стані, та окрім цього цілодобово доглядала за своєю малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . 29 березня 2018 року вона звернулася до Другої дніпровської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини, проте, постановою державного нотаріуса від 29 березня 2018 року позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Просила суд визнати причини пропуску строку прийняття спадщини поважними та визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У своїй заяві справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання надав заяву, у якій просила суд проводити судове засідання без її участі, проти задоволення позовних заперечувала з підстав, викладених у відзиві. 13 вересня 2018 року відповідач надав відзив, у якому зазначив, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. До поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносять причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Позивачем заявлено, що поважність причини полягає у важкому емоційно-психологічному стані, догляді за малолітніми дітьми та правова необізнаність, що в розумінні закону не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Просив відмовити у задоволенні позовних у повному обсязі. Третя особа свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника держнотконтори. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 24). На підставі свідоцтва про право власності, виданого 06 травня 2010 року держнотаріусом Другої дніпропетровської держнотконтори Циганко Є.Л. і зареєстрованого в реєстрі за № 2-527, [PERSON] є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] (а.с. 14), право власності на яку у встановлено законом порядку зареєстровано у КП «ДМБТІ» 08 травня 2012 року за № 15656932 (а.с. 15). Інша Ѕ частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06 травня 2010 року держнотаріусом Другої дніпропетровської держнотконтори Циганко Є.Л. і зареєстрованого в реєстрі за № 2-529, належить [PERSON] (а.с. 16). Право власності у встановленому законом порядку зареєстровано в КП «ДМБТІ» 08 травня 2012 року за 15656932 (а.с. 17). 10 листопада 2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 25). [PERSON] має двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с. 32), і [PERSON] , [INFO] (а.с. 31). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 13), після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Постановою держнотаріуса Другої держнотконтори № 1037/02-31 до с/с № 197/2018 від 29 березня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 34). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Абзацом 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Після смерті [PERSON] позивач повинна була на протязі шести місяців звернутися до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, але цього нею зроблено не було. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини до нотконтори, позивач посилалася на те, що своєчасно не звернулася до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, оскільки перебувала у важкому психоемоційному стані та цілодобово доглядала за малолітньою донькою, яка перебувала на грудному вигодовуванні. Разом з тим, обставини морального стану позивача не можуть бути прийняті судом в якості поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини до нотконтори, оскільки підтверджень про перебування позивача у стані стійкого емоційного та душевного хвилювання і перебування у стані депресії позивачем суду не надано. Будь-які об`єктивні причини, які б могли перешкодити їй у здійсненні свого права як спадкоємиці, відсутні. Також не заслуговують на увагу суду посилання позивача на те, що вона цілодобово доглядала малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка перебувала на грудному вигодовуванні, а тому [PERSON] була позбавлена можливості звернутися фізично до нотконтори для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі, про те, що вона проживає з чоловіком окремо у позові зазначено не було, тобто батько дитини мав можливість доглянути доньку на час звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Окрім того, посилання, що дитина перебувала на грудному вигодовування спростовується копією історії розвитку дитини, де зазначено, що дитина перебуває на штучному вигодовуванні (а.с. 88). Крім того, [PERSON] могла видати довіреність на подання до нотконтори заяви про прийняття спадщини, будь-які об`єктивні причини, які б могли перешкодити їй у здійсненні свого права як спадкоємиці, відсутні. У разі відсутності можливості звернутися до нотконтори особисто, позивач не була позбавлена можливості звернутись до нотаріуса для вчинення ним нотаріальної дії поза межами контори або направити її поштою з метою недопущення пропуску строку на прийняття спадщини. Таким чином, зазначені позивачем обставини не свідчать про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у встановленому законом порядку, обґрунтовані, поважні, об`єктивні, непереборні та істотні труднощі і причини пропуску такого строку позивачем не зазначені, а за таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивачеві слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивачеві у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп (а.с. 1) слід віднести за її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed