Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON] та Сані Ф [PERSON] звернулися в суд з позовною заявою до Великодобронської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування. В позовній заяві зазначають, що в 1962 році Сані Ф [PERSON] збудував будинок за адресою с. Велика Добронь, вул. 1 Травня, 11. Право власності Сані Ф [PERSON] на земельну ділянку за вказаною адресою з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 017699 від 01.10.1999 р. В подальшому вул. 1 Травня в с. Велика Добронь була перейменована на вул. Кіраль. 17.05.2013 р. Сані Ф [PERSON] помер та заповіту не залишив. На день смерті [PERSON] Ф [PERSON] разом з ним проживали його спадкоємці за законом першої черги дружина Сані Ф [PERSON] та син [PERSON]. 29.07.2016 р. приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON] зареєстровано спадкову справу за спадкодавцем та постановою приватного нотаріуса від 02.08.2016 р. у видачі спадкоємцям Сані Ф [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки у спадкодавця відсутній правовстановлюючий документ, а право власності на будинок зареєстровано за спадкодавцем не було, у звязку з чим розяснено про необхідність звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Просять визнати за ними Сані Ф [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування на житловий будинок загальною площею 104.5 м.кв., житловою площею 56.8 м.кв., розташований за адресою Ужгородський район, с. Велика Добронь, вул. Кіраль (1 Травня), 11. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на викладені у позовній заяві обставини і просить позов задовольнити. Представник Великодобронської сільської ради в судове засідання не зявився, так як в.о сільського голови подав заяву відповідно до якої проти позовних вимог не заперечують та просять розглянути справу за відсутності представника відповідача, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка Сані Ф [PERSON] є дружиною, а позивач [PERSON] сином [PERSON] Ф [PERSON], що стверджується даними свідоцтва про народження позивача та відміткою у паспорті позивачки про реєстрацію шлюбу (а.с. 4, 7). 17 травня 2013 року Сані Ф [PERSON] помер, що стверджується даними його свідоцтва про смерть, і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме на житловий будинок № 11 по вул. Кіраль (стара назва вул. 1 Травня) в с. Велика Добронь Ужгородського району (а.с. 16). За життя Сані Ф [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 017699 від 1 жовтня 1999 року, відповідно до якого йому передано у власність земельну ділянку площею 0.44 га в межах згідно з планом, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану на території Великодобронської сільської ради (а.с. 12). Згідно даних, які містяться у виконкомі Великодобронської сільської ради від імені Сані Ф [PERSON] заповіт не посвідчувався (а.с. 18). В порядку ст. 1268 ЦК України після смерті [PERSON] Ф [PERSON] позивачі як спадкоємці першої черги прийняли спадщину, продовжуючи проживати у спадковому будинку та будучи там зареєстрованими як за місцем проживання, однак відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок перешкоджає позивачам в оформленні спадщини в нотаріальному порядку, що стверджується постановою приватного нотаріуса від 2 серпня 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 18, 20). 8 серпня 2016 року на імя позивачів виготовлено технічний паспорт (інвентаризаційна справа № 1607) на житловий будинок № 11 по вул. Кіраль в с. Велика Добронь, загальною площею 104.5 м.кв., житловою площею 56.8 м.кв. (а.с. 8-10). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважають набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Беручи до уваги наведене, з врахуванням вимог ст.ст. 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, суд вважає, що невизнане право позивачів підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно. Судові витрати слід покласти на позивачів.

Outcome: approved