Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в загальному розмірі 48 206, 00 грн., з яких 30 000, 00 грн. суми основного боргу, 16 381, 00 грн. інфляційних втрат, 1 825, 00 грн. 3% річних та 640,00 грн. судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 31.01.2015 року відповідач позичив у неї 30 000, 00 грн. з кінцевим терміном повернення до 08.02.2015 року. Вказаний договір позики було укладено шляхом власноручного написання відповідачем розписки від 31.01.2015 року про отримання вказаної грошової суми та зобов`язання її повернути. Відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання щодо повернення отриманої суми позики. У зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання, а також уникненням відповідачем мирного вирішення спору, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Так, ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Васильєвої Н.П. від 31.03.2017 року відкрито провадження у справі (а.с. 14). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2017 року, головуючим суддею обрано Підпалого В.В. (а.с. 29). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2017 року цивільну справу прийнято до свого провадження (а.с. 33). Так, згідно з положеннями процесуального закону, та врахувавши пункти 1-8 частини 3 статті 274 ЦПК України, при вирішенні питання визначення порядку розгляду позовного провадження, вбачається можливість розгляду справи у спрощеному порядку. 19.07.2018 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила суд стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 58 686, 73 грн., з яких 30 000, 00 грн. суми основного боргу, 25 587, 28 грн. інфляційних втрат, 3 099, 45 грн. - 3% річних, судові витрати (а.с.56-58). В засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав, просив її задовольнити з наведених підстав. Зокрема, 09.12.2019 року в засідання представник позивача не з`явився при цьому подав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в засідання не з`явився, повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК Українив заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 31.01.2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг грошову суму в розмірі 30 000, 00 грн., про що було складено відповідну розписку. За умовами розписки відповідач зобов`язався повернути грошові кошти за розпискою строком на 7 днів. У передбачений розпискою строк, відповідач не повернув позичені грошові кошти. Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних , житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Так, згідно вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Крім того, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення основної суми боргу, в іншій частині позовних вимог суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні, у зв`язку із недоведеністю та необґрунтованістю. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 704, 8 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial