Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Адвокат Мелєзгінов Юрій Валерійович, що діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів, як набуте майно без достатньої правової підстави, вказавши що [PERSON] (далі - позивач по справі) 09.10.2019 року отримала у касі Ощадбанку грошовий переказ від дітей які працюють в Польській Республіці на суму 14843,96 гри. (копія квитанції № 9034397012 додається ) з метою перерахунку даних коштів на картковий рахунок № [NUMBER] - погашення кредиту. Одразу після отримання вище вказаного грошового переказу, [PERSON] зайшла до приміщення Приватбанку який знаходиться в [ADDRESS] щоб скористатись терміналом, для подальшого грошового переведення коштів на картковий рахунок № [NUMBER] . Так як, [PERSON] людина похилого віку та не має практики користування терміналом для переказів коштів помилково перерахувала грошові кошти в сумі 14870,00 грн. на рахунок [NUMBER] , який належить клієнту Приватбанку [PERSON] (далі - відповідач) (копія квитанції Т8 202811 від 09.10.2019 року додається). Скориставшись онлайн сервісом Приватбанку [PERSON] було повідомлено, що грошові кошти в сумі 14870,00 гри. було зараховано на рахунок [PERSON] та її заявка щодо повернення котів буде розглядатись на протязі 1 -2 днів та її присвоєно електронний номер 25222522. По спливу 2- х днів працівники Приватбанку з [PERSON] не зв`язались та про хід розгляду заяви її не повідомлено, після чого вона звернулась із відповідною заявою до Благовіщенського районного відділу поліції з заявою про порушення кримінальної справи за фактом незаконного заволодіння грошовими коштами (копія талону повідомлення додається), але жодної дії зі сторони правоохоронних органів проведені не були. [PERSON] під час, зустрічі з [PERSON] повідомив, що знає про те, що на його рахунок зараховані кошти, але повернути їх не може так як, рахунок є кредитним та з нього не можливо повернути кошти, та пообіцяв повернути їх на протязі 10 днів особисто. На день звернення до суду відповідач кошти не повертає, всіляко ухиляється їх повернути та щоразу обіцяє що поверне через декілька днів. В зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] добровільно не бажає повернути безпідставно отримані кошти, позивач [PERSON] вимушена звернутись до суду. Позивач та її представник - адвокат Мелєзгінов Ю.В. в судове засідання не з`явились, направили до суду заяву, якою підтримують заявлені вимоги та просять розглянути справу у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву якою визнає позовні вимоги та просить розглядати справу у його відсутності. Суд дослідивши письмові докази надані сторонами, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Особу позивача [PERSON] встановлено на підставі паспорта громадянина України ( а.с. 10 -11). Адвокат Мелєзгінов Ю.В., представляє інтереси [PERSON] на підставі ордеру серії КР №026030 ( а.с.15) та угоди про надання правової допомоги ( а.с.16), ( а.с.56-59). Відповідно до ст.1212 ЦК, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: \~ \~ \~ \~1) повернення виконаного за недійсним правочином; \~ \~ \~ \~2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; \~ \~ \~ \~3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; \~ \~ \~ \~4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. \~ \~ \~ \~З доказів наданих суду слідує, що позивач [PERSON] 09.10.2019 року з метою погашення кредитної заборгованості помилково перерахувала грошові кошти в сумі 14870 грн. на рахунок [PERSON] [NUMBER] , що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» (а.с.13). \~ \~ \~ \~Згідно довідки наданої АТ КБ Приватбанк №20.1.0.0./07 - 20200520/957 від 22.06.2020 року вбачається, що рахунок № [NUMBER] є розподільчим і відкривався для погашення заборгованості для клієнта [PERSON] РНОКПП [NUMBER] ( а.с.53). На вимогу позивача [PERSON] про повернення помилково перерахованих грошових коштів, [PERSON] не відреагував, грошові кошти до цього часу не повернуті позивачу, тому у суду є підстави вважати вказані грошові кошти в сумі 14870 грн. набутими [PERSON] без достатньої правової підстави та підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів в сумі 14870 грн. Що стосується розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В ході судового розгляду відповідач визнав позов в повному обсязі а тому з нього слід стягнути на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 768 грн. 40 копійок. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 12 292 грн. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 5 листопада 2019 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Мелєзгіновим Ю.В., в якому зазначено, що клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 10000 грн. Крім того, представник позивача надав суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в якому зазначив про понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. В ході розгляду справи представником відповідача було збільшено та надано розрахунок суми судових витрат, що складає 12 292 грн. та надано суду акт прийому - передачі виконаних робіт та квитанцію до прибуткового касового ордера №2/07/20 від 03.07.2020 року на суму 12 292 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст. 137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем у відзиві було зазначено про не співмірність витрат зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, пов`язаних зі справою. Враховуючи викладене, беручі до уваги не співмірність витрат позивача на виконання професійної правничої допомоги у зазначеному розмірі 12 292 грн. зі складністю справи, суд вбачає підстави для часткового стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. \~ \~ \~ \~На підставі ст. 1212 ЦК України,

Outcome: approved