Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з грудня 1995 року по лютий 2013 року, від шлюбу мають сина [PERSON], який народився [INFO] Під час шлюбу подрюжжя [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS]. Квартира складається з двох житлових кімнат площею 17,5 кв.м. та 12,5 кв.м., коридора, кухні, вбиральні, ванної кімнати, з меншої за розміром кімнати є вихід на балкон. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.07.2015 року, в порядку поділу майна подрюжжя за [PERSON] та [PERSON] було визнано право власності на ? частку квартири, за кожним. [PERSON] з часу припинення шлюбних відносин в квартирі не проживає. В липні 2014 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] На даний час за адресою квартири зареєстровані співласники і [PERSON] (з 26.02.2015р.), а фактично проживають [PERSON] та [PERSON] Наведені вище обставини не оспорються сторонами та підтверджуються матеріалами справи. Подружжя [PERSON] та [PERSON] в квітні 2016 року заявили позов до [PERSON], за яким просили вселити їх в квартиру [ADDRESS], та встановити порядок користування квартирою, виділивши їм в користування житлову кімнату 12,5 кв.м., а [PERSON] та [PERSON] кімнату площею 17,5 кв.м. і балкон, а інші приміщення залишити у спільному користуванні сторін. Позов мотивовано тим, що відповідач не допускає позивачів до квартири, чим чинить їм перешкоди в користуванні власністю та житлом. Ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON] Позивачі в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, надали пояснення, що по суті зводиться до викладеного в заяві. Відповідач не заперечувала проти вселення в квартиру колишнього чоловіка, проте категорично проти вселення його дружини, а відповідно проти запропонованого порядку користування квартирою. Представник відповідача [PERSON] підтримала доводи свого довірителя і заявила, що вселення [PERSON] без згоди співласника житла суперечить закону, а запропонований порядок користування квартири не відповідає вимогам житлового законодавства. [PERSON] підтримав позицію відповідача. Вислухавши сторони, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову частково. Так, ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України встановлено, що власник вправі використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. За змістом ст. 156 ЖК України, співвласник жилого будинку (квартири) вправі вселити в належне йому жиле приміщення членів своєї сім`ї за згодою всіх інших співвласників. Тому, вселити в спірне житло [PERSON], без згоди на те позивача, не вбачається за можливе. При цьому, суд відхиляє доводи позивачів про те, що зареєструвавшись за адресою житла [PERSON] набула право на вселення в квартиру, оскільки відповідач, як це встановлено в судовому засіданні, згоду на таку реєстрацію не надавала. Що стосується [PERSON], то він як співласник житла вправі використовувати його для проживання, а тому, з огляду на те, що відповідачем йому в цьому чинились перешкоди, суд вважає, що він на усунення цих перешкод має бути вселений до квартири в судовому порядку, відповідно до ст.ст. 16, 391 ЦК України. Разом з тим, виходячи з того, що син [PERSON] є повнолітнім і користується житлом на рівні з батьками, виділити позивачу [PERSON] в користування відокремлену житлову кімнату не можна, а тому визначити порядок користування квартирою, відповідно до заявлених вимог, не вбачається за можливе. Отже, позов підлягає задоволенню частково. За наведених рішень, витрати у справі мають бути перерозподілені між сторонами пропорційно задоволеної частки вимог, відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial