overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 26.02.2014 р. звернулися до суду з цією заявою. У заяві зазначили, що 17.05.2007 року справа № 2-233/2007 р. рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу вони біля трьох місяців разом не проживали. За цей короткий термін зрозуміли, що кохають одне одного, знайшли взаємне порозуміння, та знову почали проживати однією сім'єю. Розірвання шлюбу в відділі ДРАЦС вони не реєстрували та у повторному шлюбі не перебували. Тому просять поновити їх шлюб після його розірвання. В судовому засіданні заявники [PERSON] та [PERSON] вимоги заяви підтримують, просять такі задоволити. Вислухавши пояснення заявників та дослідивши подані докази, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17.05.2007 року шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки судове рішення про розірвання шлюбу між заявниками набрало чинності, суд приходить до висновку, що шлюб між ними припинено. Згідно ст. 118 СК України передбачається поновлення шлюбу виключно у разі з'явлення особи, яка була оголошена померлою або визнана безвісно відсутньою. Матеріальна норма, яка б передбачала поновлення шлюбу між особами в інших випадках, чинним законодавством України не передбачена, окільки згідно Закону України від 22.12.2006 року № 524-V стаття 117 СК України, виключена. За таких обставин, враховуючи відсутність матеріальної норми, яка б передбачала можливість поновлення шлюбу між заявниками у випадку його розірвання за рішенням суду, суд приходить до висновку, що подана заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 26 вересня 1998 року у Секретарській сільській раді Кривоозерського району Миколаївської області зареєстрували шлюб, актовий запис № 8. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON] , [INFO], які проживають з позивачкою. [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, вказуючи, що шлюбні відносини припинені більше року назад із-за несумісності характерів, різних поглядів на подружнє життя, внаслідок чого виникали постійні сварки, непорозуміння, що робить неможливим спільне подружнє життя. Вказуючи, що збереження сім'ї є неможливим, тому строк для примирення надавати непотрібно, просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивачка підтримала позов. Відповідач згоден на розірвання шлюбу. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. З 26 вересня 1998 року сторони проживали в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, які проживають з позивачкою. В зв'язку з подружньою невірністю зі сторони відповідача, сумісне життя припинено близько року назад. Відповідач в теперішній час проживає з іншою жінкою, з якою має намір узаконити шлюбні стосунки. При таких обставинах, суд прийшов до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше подружнє життя та збереження сім'ї стало неможливим із-за утворення відповідачем іншої фактичної сім'ї , тому шлюб, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище, яке взяте при реєстрації шлюбу - [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 26 лютого 2014 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кривоозерського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 11. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю. 30 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, вказуючи, що шлюбні відносини припинені через різні погляди на подружнє життя та ведення спільного господарства. Посилаючись , що подальше спільне життя і збереження сімї є неможливим, просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивач підтримала позов. Відповідач згоден на розірвання шлюбу. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Із пояснень сторін встановлено, що вони припинили шлюбні стосунки в серпні 2017 року через різні погляди на подружнє життя, виникнення частих сварок, зберегти сім'ю сторони не бажають, за наданий ухвалою суду від 09.10.2017 року строк для примирення, сторони подружніх стосунків не поновили, наполягають на розірванні шлюбу. При таких обставинах, суд прийшов до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим із-за небажання сторін проживати разом, несумісність характерів, що суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини, тому шлюб, на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу позивачу змінити прізвище на дошлюбне - Заєць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України вирішити питання щодо судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 27 вересня 2013 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 48. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. 27 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись, що шлюбні відносини припинені більше півроку назад, через несумісність характерів, різні погляди на подружнє життя. Вказуючи, що подальше спільне життя і збереження сімї є неможливим, просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, стверджуючи, що шлюбні відносини не підтримують з відповідачем близько року, причиною стало прояв подружньої невірності зі сторони відповідача, примирення не досягнуто. Відповідач на повторний виклик в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату, місце і час судового розгляду справи. Судовий виклик надіслано за місцем реєстрації відповідача с. Мазурове, вулиця Щербатого, 84 , Кривоозерського району Миколаївської області та у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що вручений належним чином. Згідно ст.ст. 224-225 ЦПК України, ухвалено провести заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 вересня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 097635 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який проживає з матір'ю, що вбачається із довідки Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району № 4478 від 13.10.2016 року (а.с. 5). Із пояснень позивача встановлено, що шлюбні стосунки між подружжям припинені близько одного року із-за прояву подружньої невірності зі сторони відповідача, через що виникали сварки. За ухвалою суду, сторонам надавався строк для примирення, яке досягнуто не було. Сторони згодні на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим із-за небажання сторін проживати разом, втрати почуттів поваги та любові один до одного, що суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини, тому шлюб, на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище, присвоєне при державній реєстрації шлюбу - [PERSON]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем\~ та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 27 серпня 1994 року зареєстрували шлюб у Кривоозерському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області, актовий запис № 46. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. 25 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, вказуючи, що шлюбні відносини припинені більше одного року назад через різні погляди на подружнє життя та несумісність характерів. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження сімї є неможливим, просив задовольнити позовні вимоги. В судове засідання сторони не прибули, надіслали письмові заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позивач підтримав позов, відповідач згодна на розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як зазначено в позовній заяві, сторони припинили шлюбні стосунки один рік назад через різні погляди на подружнє життя та несумісність характерів, зберегти сім'ю сторони не бажають. При таких обставинах, суд прийшов до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим із-за небажання сторін проживати разом, несумісність характерів, що суперечить інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, тому шлюб, на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, підлягає розірванню. Понесені позивачем, та документально підтверджені витрати по сплаті судовго збору стягнути з відповідача на користь позивача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 27 січня 1998 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Козівської РДА. 20 березня 2015 року шлюб розірвано. Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Посилаючись на те що, на утримання дітей відповідач матеріальної допомоги не надає, просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі: 600 грн. на оплату додаткових занять, 385 грн. (30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісячно на утримання [PERSON]; 385 грн. (30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісячно на утримання [PERSON]. Судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивачка не зявилася, подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог [PERSON], погоджується на стягнення з нього аліментів в розмірі 800 грн. щомісячно на утримання дітей, в іншій частині позовних вимог просить відмовити. Суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, покази відповідача, дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] 27 січня 1998 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Козівської РДА. 20 березня 2015 року шлюб розірвано. Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Відповідач не бере участі у вихованні дітей, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує батьківських обов'язків по утриманню дітей, мають місце порушення прав неповнолітніх дітей, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання дітей. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задоволити частково. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 28 вересня 2002 року зареєстрували шлюб у відділі РАГСу Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 49. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. 29 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, вказуючи, що шлюбні відносини припинені рік назад, через різні погляди на подружнє життя, в результаті чого виникали постійні сварки та непорозуміння. Вказуючи, що збереження сім'ї є неможливим, просила задовольнити позовні вимоги. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вказала, що подружні стосунки припинені з листопада 2014 року, відповідач залишив сім'ю, в теперішній час має іншу фактичну сім'ю, тому збереження шлюбу з відповідачем є неможливим. Відповідач згоден на розірвання шлюбу. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 вересня 2002 року у відділі РАГСу Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4), від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Як вбачається із довідки Кривоозерської селищної ради № 2393 від 24.02.2016 року (а.с. 5), дитина проживає з матір'ю. Із пояснень сторін, сумісне життя подружжя припинено з листопада 2014 року, через недосягнення згоди стосовно місця проживання, в теперішній час відповідач має іншу фактичну сім'ю, де народилася дитина. На розірвання шлюбу сторони згодні. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим із-за утворення відповідачем іншої фактичної сім'ї, що суперечить інтересам сторін та їхньої дитини, тому шлюб, на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище, яке взяте при реєстрації шлюбу - [PERSON]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 30.08.2017р. звернулися в суд зі спільною заявою, в якій просять винести рішення про розірвання шлюбу між ними, зареєстрованого 25.05.2012р. Заяву обґрунтовують тим, що у шлюбі у них народилася одна дитина. Однак сімейне життя у них не склалося через відмінності характерів, ставлення до сімейного життя. Вони дійшли висновку про неможливість подальшого спільного проживання та необхідність розірвання шлюбу. Вони досягли згоди щодо визначення місця проживання дитини з батьком та участі батьків у вихованні та утриманні дитини, уклавши відповідний нотаріально посвідчений договір. Майнового спору між ними немає. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, покликаючись на наведені у ній обставини. Просить заяву задовольнити. Після розірвання шлюбу наміру змінювати прізвище не має. В судовому засіданні заявник [PERSON] також заяву підтримав, покликаючись на наведені у ній обставини. Просить заяву задовольнити. Заслухавши пояснення заявників, дослідивши подані докази, зясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розлучення, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких мотивів. Заявники [PERSON] та [PERSON] 25.05.2012р. зареєстрували шлюб. Цей шлюб для них є першим. У шлюбі у заявників 01.08.2012р. народилася дитини [PERSON] Михайлвна. Сімейне життя між подружжям не склалося. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Вони втратили почуття любові один до одного, наміру проживати разом та зберігати шлюб не мають. Відповідно до ст.109 ч.1 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. 30.08.2017р. сторони уклали договір про утримання та виховання дитини, який посвідчений нотаріально. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що заява підставна та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

[PERSON], та [PERSON] 30.08.2017р. звернулися в суд зі спільною заявою, в якій просять винести рішення про розірвання шлюбу між ними, зареєстрованого 25.05.2012р. Заяву обґрунтовують тим, що у шлюбі у них народилася одна дитина. Однак сімейне життя у них не склалося через відмінності характерів, ставлення до сімейного життя. Вони дійшли висновку про неможливість подальшого спільного проживання та необхідність розірвання шлюбу. Вони досягли згоди щодо визначення місця проживання дитини з матірю та участі батька у вихованні та утриманні дитини, уклавши відповідний нотаріально посвідчений договір. Майнового спору між ними немає. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, покликаючись на наведені у ній обставини. Просить заяву задовольнити. Після розірвання шлюбу наміру змінювати прізвище не має. В судовому засіданні заявник [PERSON] також заяву підтримав, покликаючись на наведені у ній обставини. Просить заяву задовольнити. Заслухавши пояснення заявників, дослідивши подані докази, зясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розлучення, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких мотивів. Заявники [PERSON] та [PERSON] 25.05.2012р. зареєстрували шлюб. Цей шлюб для них є першим. У шлюбі у заявників 01.08.2012р. народилася дитини [PERSON] Михайлвна. Сімейне життя між подружжям не склалося. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Вони втратили почуття любові один до одного, наміру проживати разом та зберігати шлюб не мають. Відповідно до ст.109 ч.1 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. 30.08.2017р. сторони уклали договір про утримання та виховання дитини, який посвідчений нотаріально. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що заява підставна та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 30 серпня 2003 року зареєстрували шлюб у Відділі РАГСу Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 33. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON] 02 червня 2015 року звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись, що шлюбні відносини припинені із-за несумісності характерів, недосягнення взаєморозуміння, прояв подружньої невірності з боку відповідача. Вказуючи, що збереження сімї є неможливим, просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач згоден на розірвання шлюбу. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 серпня 2003 року сторони зареєстрували шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні. З червня 2015 року сторони припинили подружні стосунки, причиною стала подружня невірність зі сторони відповідача, несумісність характерів.\~\~\~\~\~\~ Подружжю надавався строк для примирення, яке досягнуто не було. При таких обставинах, суд прийшов до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим із-за небажання сторін проживати сумісно , що суперечить їх інтересам сторін та їх дітей, тому шлюб, на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу позивачу змінити прізвище на дошлюбне - Швець.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 30 січня 2007 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. 24 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, вказуючи, що шлюбні відносини припинені з грудня 2015 року, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, в результаті чого виникають постійні сварки. Вказуючи, що збереження сім'ї є неможливим, просила задовольнити позовні вимоги. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вказала, що фактично шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року, в теперішній час вона має іншу фактичну сім'ю, тому збереження шлюбу з відповідачем є неможливим. Відповідач згоден на розірвання шлюбу. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 січня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Дитина проживає з матір'ю, що вбачається із довідки Кривоозерської сільської ради № 937 від 23.02.2016 року (а.с. 5). Із пояснень сторін, сумісне життя подружжя припинено з серпня 2015 року по причині несумісності характерів, різних поглядів на подружнє життя, частих сварок. На розірвання шлюбу сторони згодні. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим із-за небажання сторін проживати сумісно, що суперечить інтересам сторін та їхньої дитини, тому шлюб, на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу позивачу змінити прізвище на дошлюбне - [PERSON]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved