overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] психоневрологічний будинок-інтернат звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатним та встановлення над ним опіки, оскільки внаслідок хронічного психічного захворювання він не розуміє значення своїх дій та не може ними керувати. Опікуном прохає призначити адміністрацію [PERSON] ПНБІ в особі директора. Представник заявника [PERSON] психоневрологічного будинку-інтернату, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій підтримав свої вимоги та просить суд розглянути справу у його відсутність. Представник зацікавленої сторони виконавчого комітету Кунівської сільської ради, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак сільський голова надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Прокурор Мойсеєнко С.М., в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог заяви. Суд, заслухавши прокурора Мойсеєнко С.М., розглянувши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається із Акту судово-психіатричної експертизи № 533, [PERSON], [INFO], на даний час виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу у вигляді помірно вираженої деменції внаслідок епілепсії. Ступінь деменції у [PERSON] є таким, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 27-30 ). Судом встановлено, що дійсно [PERSON], внаслідок виявлення ознак стійкого хронічного психічного розладу, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду та спостереження опіки, а тому його слід визнати недієздатним та встановити над ним опіку. На даний час [PERSON] перебуває на повному державному утриманні в [PERSON] психоневрологічному будинку-інтернаті (а.с.2). Рішенням виконавчого комітету Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області № 3 від 13.07.2015 року надано згоду на призначення адміністрації [PERSON] психоневрологічного будинку-інтернату, в особі директора, опікуном над житлом та майном [PERSON] (а.с.7). Враховуючи вище викладене, опікуном над [PERSON] слід призначити адміністрацію [PERSON] психоневрологічного будинку-інтернату в особі директора.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] психоневрологічний будинок-інтернат звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатним та встановлення над ним опіки, оскільки внаслідок хронічного психічного захворювання він не розуміє значення своїх дій та не може ними керувати. Представник заявника [PERSON] психоневрологічного будинку-інтернату, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій підтримав свої вимоги та просить суд розглянути справу у його відсутність (а.с.45). Представник зацікавленої сторони - виконавчого комітету Кунівської сільської ради, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак сільський голова надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував (а.с.44). Прокурор Мойсеєнко С.М., в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог заяви. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Як вбачається із Акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи, [PERSON], 1955 р.н. виявляє ознаки помірно вираженої деменції внаслідок органічного ураження ЦНС. Ступінь недоумства у [PERSON] є таким, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в теперішній час (а. с. 33-36 ). Судом встановлено, що дійсно [PERSON], внаслідок помірно вираженої деменції внаслідок органічного ураження ЦНС, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду та спостереження - опіки, а тому його слід визнати недієздатним та встановити над ним опіку. На даний час [PERSON] перебуває на повному державному утриманні в [PERSON] психоневрологічному будинку-інтернаті (а.с.2). Рішенням Виконавчого комітету Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області № 5 від 27.06.2013 року надано згоду на призначення адміністрації [PERSON] психоневрологічного будинку-інтернату, в особі Шкарбана Анатолія Миколайовича (а.с.6). Враховуючи вище викладене, опікуном над [PERSON] слід призначити адміністрацію [PERSON] психоневрологічного будинку-інтернату в особі її директора.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

[PERSON] психоневрологічний інтернат звернувся в суд з заявою про визнання недієздатною [PERSON], [INFO]. Вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON], у зв'язку з неможливістю самообслуговування та втратою родинних зв'язків, поміщена на довічне утримання в інтернат, де знаходиться в даний час. Підопічна тривалий час хворіє, має ознаки психічного захворювання, а саме, згідно заключення МСЕК від 25.04.2013 року діагноз її хвороби - синильна деменція, внаслідок чого вона не може керувати своїми діями, давати їм відчит, не може самостійно розпоряджатись своїми коштами, неспроможна здійснити виборче право. В судове засідання сторони не з'явились. Представник заявника [PERSON] психоневрологічного інтернату в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування - Хворостівської сільської ради подав до суду клопотання № 120 від 21.05.2014 року про розгляд справи за відсутності представника сільської ради і підтримання вимог інтернату. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року в с.Хрипськ Шацького району Волинської області, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER], виданого Шацьким РВ УМВС України у Волинській області 02.04.1997 року (а.с.4). З довідки міжрайонної психо-невролочної МСЕК Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи від 25.04.2013 року № 31 вбачається, що [PERSON], [INFO], за станом здоров'я може знаходитись в будинку-інтернаті для психохроніків (а.с.3). Відповідно до довідки від 25.10.2013 року № 524, виданої [PERSON] психоневрологічним інтернатом, [PERSON] проживає в [PERSON] психоневрологічному інтернаті та знаходиться на повному державному утриманні з 08.05.2013 року (а.с.2). Як вбачається з акту № 103 амбулаторної, судово-психіатричної експертизи від 30.04.2014 року [PERSON] страждає на психічний розлад, який має хронічний стійкий характер, у формі судинної деменції, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.19-20). Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що [PERSON], [INFO], страждає на психічний розлад, який має хронічний стійкий характер, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому її слід визнати недієздатною. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

[PERSON] психоневрологічний інтернат просить постановити рішення про визнання [PERSON] недієздатною та призначити їй опікуна [PERSON] психоневрологічний інтернат. Вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON], в звязку з неможливістю самообслуговування та втратою родинних звязків поміщена на довічне утримання в інтернат, де знаходиться в даний час. Підопічна страждає психічним захворюванням, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, розпоряджатись своїми грошовими коштами, неспроможна здійснити виборче право. Представник заявника та представник органу опіки та піклування Хворостівської сільської ради Любомльського району, прокурор заявлені вимоги підтримали в частині визнання недієздатною [PERSON], в частині призначення їй опікуна [PERSON] психоневрологічний інтернат просять відмовити. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. [PERSON] з 21.08.2014 року та по даний час утримується в [PERSON] психоневрологічному інтернаті на повному державному утриманні, що стверджено довідкою інтернату від 10.03.2015 року. Згідно з актом судово-психіатричної експертизи № 201 [PERSON] виявляє ознаки психічного розладу у вигляді шизотипного розладу, стійкого емоційно вольового зниження з порушеннями соціальної адаптації, періодичними загостреннями, що потребують стаціонарного лікування. Згідно з ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними , а тому її слід визнати недієздатною. Згідно із ст.66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Оскільки [PERSON] перебуває у [PERSON] психоневрологічному інтернаті, над нею не встановлено опіку, тому у в задоволенні вимоги про призначення інтернату опікуном слід відмовити оскільки згідно ст. 66 ЦК України опіку над нею здійснює цей заклад.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

[PERSON]П та [PERSON]П.(далі Позивачі) звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати [PERSON] (далі Відповідач) таким, що втратив право користуватися належним їм на праві спільно часткової власності житловим будинком №16-а,по вул. Б.Хмельницького в м. Тетієві Київської області. Позовні вимоги мотивують тим, що вони на підставі договору дарування від 09.11.2012 року стали співвласниками вищевказаного житлового будинку, в якому як чоловік позивачки [PERSON] був зареєстрований Відповідач, який після розлучення 12.06.2015 року вибув з місця реєстрації і більше року в будинку не проживає. Позивачі вважають, що Відповідач своєю бездіяльністю порушує їх конституційні права власника. В силу цих обставин Позивачі змушені витрачувати зайві кошти на оплату використання газу та не можуть розпорядитися будинком на свій розсуд. В судове засідання Позивачі та їх представник не прибули, в заявах просять справу слухати в їх відсутності, заявлені вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не прибув, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що Позивачі є співвласниками житлового будинку №16-а,по вул. Б.Хмельницького в м. Тетієві Київської області. В даному житловому будинку окрім Позивачів, зареєстрований Відповідач, який з червня 2015 року в будинку не проживає. В даний час Відповідач проживає в іншому місці, про те не знявся з реєстрації в будинку. Добровільно відповідач виписатися з будинку не бажає, чим перешкоджає Позивачам користуватися своєю власністю. Встановлені судом факти обєктивно підтверджуються: обставинами викладеними в позовній заяві, копією договору дарування 09.11.2012 року та витягом з державного реєстру (а.с.8,9), довідкою з адресно-довідкового бюро (а.с.22), довідкою №1974 від 0806.2016 року та актом від 23.10.2015 року (а.с.12,13).. Аналізуючи установлені обставини суд приходить до слідуючого висновку. Так, відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України, ст. 71 ЖК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї власника без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засідання Відповідач не проживає без поважних причин в будинку №16-а,по вул. Б.Хмельницького в м. Тетієві Київської області, який належить Позивачам з червня 2015 року, тобто більше року, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

[PERSON] разом з [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] [PERSON], та [PERSON] має право на зайняття квартири № 632 на вул. Мазура, 20 в м. Сміла. Позивач, посилаючись на те, що відповідачі з 2013 року не проживають у вказаній квартирі, але не знялись з реєстраційного обліку, в звязку з чим вона не може розпорядитися житлом, звернулася в суд з позовом про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала, відповідачі їх визнали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі ордеру № 426 від 22 грудня 2003 року [PERSON] разом з [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] [PERSON], та [PERSON] займає квартиру № 632 на вул. Мазура, 20 в м. Сміла. З довідки ОСББ «Мазура, 20» № 21 від 29 березня 2017 року та актів від 12 листопада 2015 року, 24 вересня 2016 року і 25 лютого 2017 року вбачається, що відповідачі з 12 листопада 2015 року за адресою: [ADDRESS], не проживають, їх особисті речі в квартирі відсутні. Цього не заперечили і самі відповідачі, подавши до суду відповідні заяви. У відповідності з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки відповідачі більше шести місяців в квартирі № 632 на вул. Мазура, 20 в м. Сміла не проживають вони повинні бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням за вказаною адресою. На підставі викладеного, ст. 71 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

[PERSON] районна державна адміністрація Полтавської області звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO], яка знаходиться на повному державному утриманні та постійно проживає у [PERSON] дитячому будинку-інтернаті з 03 квітня 2007 року, недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна. Представник [PERSON] райдержадміністрації в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заяву підтримує. Заслухавши пояснення заінтересованої особи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, у звязку з наступним. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом першої «А» групи з дитинства (а.с.6). З 03.04.2007 року [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в [PERSON] дитячому будинку-інтернаті, що підтверджується довідкою № 04-11/69 від 23.01.2017 року [PERSON] дитячого будинку інтернату (а.с.7). Згідно акту судово психіатричної експертизи № 158 від 10.04.2017 року, [PERSON], [INFO], страждає стійким психічним розладом, а саме вродженим недоумством у вигляді глибокої розумової відсталості. Наявний психічний розлад позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.15-17). Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як визначено ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається з розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області № 37 від 10.02.2017 року, надано розпорядження щодо підготовки документів про призначення опікуном над [PERSON], [INFO] [PERSON] дитячий будинок інтернат, в особі директора (а.с.9).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

[PERSON] районна державна адміністрація Полтавської області звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO], яка знаходиться на повному державному утриманні та постійно проживає у [PERSON] дитячому будинку-інтернаті з 11.08.2003 року, недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна. Представник [PERSON] райдержадміністрації в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяву підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з?явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, у звязку з наступним. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом першої «А» групи з дитинства (а.с.6). З 29.08.2003 року [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в [PERSON] дитячому будинку-інтернаті, що підтверджується довідкою № 04-11/591 від 20.06.2017 року [PERSON] дитячого будинку інтернату (а.с.4). Згідно акту судово психіатричної експертизи № 398 від 11.09.2017 року, [PERSON], [INFO], на даний час страждає на стійкий психічний розлад у вигляді вродженого недоумства рівня глибокої розумової відсталості. Ступінь недоумства є таким, позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.17-20). Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вони внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх та (або) керувати ними. Як визначено ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається з розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області № 210 від 31.07.2017 року, надано розпорядження щодо підготовки документів про призначення опікуном над [PERSON], [INFO] [PERSON] дитячий будинок інтернат, в особі директора (а.с.9).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

[PERSON] районна державна адміністрація Полтавської області звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO], яка знаходиться на повному державному утриманні та постійно проживає у [PERSON] дитячому будинку-інтернаті з 11.08.2003 року, недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна. Представник [PERSON] райдержадміністрації в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяву підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з?явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, у звязку з наступним. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом першої «Б» групи з дитинства (а.с.5). З 29.08.2003 року [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в [PERSON] дитячому будинку-інтернаті, що підтверджується довідкою № 04-11/457 від 16.05.2017 року [PERSON] дитячого будинку інтернату (а.с.10). Згідно акту судово психіатричної експертизи № 397 від 11.09.2017 року, [PERSON], [INFO], виявляє ознаки стійкого психічного розладу у вигляді важкої розумової відсталості. Ступінь недоумства є таким, позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.19-22). Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вони внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх та (або) керувати ними. Як визначено ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається з розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області № 210 від 31.07.2017 року, надано розпорядження щодо підготовки документів про призначення опікуном над [PERSON], [INFO] [PERSON] дитячий будинок інтернат, в особі директора (а.с.11).

Outcome: approved