Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у судовому порядку 29.10.1998 року та від спільного подружнього життя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] 25.12.2015 року звернулася з позовом у суд, який в подальшому уточнила і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дати звернення до суду до закінчення сином навчання 30.06.2017 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що їх син навчається в Національному університеті «Львівська політехніка» на денній формі навчання, сама вона хоч і працює, однак має невисоку заробітну плату, а тому не має можливості самостійно утримувати сина, який потребує матеріальної допомоги, крім цього син знаходиться в поліклінічному відділені на обліку в ендокринолога та кардіолога. Зазначила, що відповідач добровільно коштів для сина не дає, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. Відповідач позов визнав та зазначив, що спроможний надавати кошти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно. Третя особа - [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як вбачається із роз'яснень, даних в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно із ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO] (а.с.8, 10, 11), проживає на [ADDRESS] з матір'ю [PERSON] (а.с.9), яка працює бухгалтером в ПАТ «Львівський жиркомбінат», та, після досягнення повноліття, продовжує навчатися у Національному університеті «Львівська політехніка» на денній формі навчання, на платній формі навчання, закінчує навчання в червні 2017 року (а.с.12, 13, 14), у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Також встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в ендокринолога та кардіолога (а.с.15-21). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює охоронцем в ТОВ «ЗІТ Охорона», інших утриманців не має, а тому може і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який навчається, систематично. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що син сторін [PERSON] продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, тому з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення ним навчання 30.06.2017 року, проти чого у суді не заперечили сторони. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, з відповідача в дохід держави слід стягнути 487,20 грн. судового збору, від сплати якого позивача було звільнено. У відповідності до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved