Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] - позивач по справі, звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення суду, яким визнати за ним право власності на гараж № [NUMBER] по [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує, що рішенням Новоград-Волинської міської ради від 17.06.2011 року №99 йому було передано у приватну власність гаражну ділянку № [NUMBER] площею 0,0023 га, розташовану по [ADDRESS] . Протягом 2011 року він на земельній ділянці [NUMBER] побудував одноповерховий гараж. Право власності на земельну ділянку за вказаною адресою площею 0,0023 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування гаражу зареєстрував 25.08.2021 року, державний акт отримав 28 лютого 2012 року. В 2021 році позивач виготовив технічний паспорт на будівлю та звернувся до Новоград-Волинської міської ради та отримав висновок про відповідність містобудівним нормам зазначеного одноповерхового гаражу, де зазначено, що вказана будівля може використовуватись за призначенням. Також позивач звернувся до інспекції ДАБІ у Житомирській області з метою введення самовільно побудованого гаража в експлуатацію, проте в листі отримав відмову, оскільки на даний час законодавством не врегульовано питання прийняття в експлуатацію самочинно збудованих гаражів в гаражному масиві. Без документів, що посвідчують прийняття будівлю в експлуатацію, відповідач не має можливості зареєструвати право власності на гараж в органах реєстраційної служби. Тому позивач для захисту своїх прав змушений звернутись до суду. В судове засідання позивач не з`явився. В заяві просив позов задовольнити, справу розглядати без його участі на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. В заяві просили справу розглядати без присутності представника міської ради, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Вважають, оскільки Новоград-Волинська міська рада жодним чином не порушила права, свободи та законні інтереси позивача, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань до суду не направляли. Дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до Державного акту Серії ЯМ №345774 на право власності на земельну ділянку [PERSON] на підставі рішення Новоград-Волинської міської ради №99 від 17.06.2011 року має на праві власності земельну ділянку площею 0,0023 га, розташовану по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування гаража, кадастровий номер 1811000000:00:040:0150 (а.с. 6). Також 31.03.2021 року позивач виготовив технічний паспорт на будівлю гаража, збудованого у 2011 року (а.с. 8). Право власності позивач зареєстрував на земельну ділянку площею 0,0023 га, розташовану по [ADDRESS] в серпні 2021 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 14). Згідно висновку № 16 управління містобудування, архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради від 12.07.2021 року одноповерховий гараж № [NUMBER] на [ADDRESS] побудований у межах відведеної земельної ділянки, у відповідності до містобудівних вимог відносно прилеглих земельних ділянок, будівель і споруд та може використовуватись за призначенням (а.с. 7). Проте 27.07.2021 року Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області розглянуло звернення уповноваженої особи позивача на підставі поданої заяви та декларації про готовність об`єкта до експлуатації та відмовлено у введенні його в експлуатації, оскільки побудований гараж не підпадає під перелік об`єктів, які можуть бути прийнятті згідно спеціального Порядку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03.07.2018 року № 158. Рекомендовано звернення до суду з можливістю застосування «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», затвердженого постановою КМ України від 13.04.2011 рок за № 461 (а.с. 9). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється аб не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Із ч. 5 ст. 376 ЦК України слідує, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до п. 10 «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», затвердженого постановою КМ України від 13.04.2011 рок за № 461, у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Згідно п. 12 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Враховуючи, що позивач є власником земельної ділянки, на якій побудовано гараж, та звернувся до компетентного державного органу про прийняття гаража в експлуатацію, однак йому було законно відмовлено у такому прийнятті, та те, що відповідно до Висновку про відповідність містобудівним вимогам № 16 від 12.07.2021 року вище вказаний гараж розташований у відповідності до містобудівних вимог і може використовуватися за призначенням, відтак не порушує права інших осіб, суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити, визнавши за позивачем право власності на збудований гараж. Оскільки земельна ділянка площею 0,0023 га, розташована по [ADDRESS] відведена позивачу [PERSON] для будівництва та обслуговування гаражу; за ним зареєстроване право власності на вказане нерухоме майно; гараж, побудований 2011 року, виготовлений технічний паспорт та відповідно до висновку міської ради вказана будівля може використовуватись за призначенням, тому суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог. Відтак позовні вимоги позивача відповідають вимогам закону, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі. Також наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат у розмірі 908 грн.

Outcome: approved