Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину та стягнення грошових коштів на навчання. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що її мати перебувала у фактичних шлюбних відносинах з її батьком [PERSON] Під час спільного проживання у них народилося двоє дітей: вона та [PERSON], [INFO]. В даний час вона вже досягла повноліття і навчається на денній платній формі навчання в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу. Вона витрачає кошти необхідні на оплату навчання, на своє прожиття, власних доходів немає, а тому зазнає матеріальних труднощів. Зазначає, що відповідач працює в КП «Надвірнянський житловик», з чого має стабільний заробіток, однак матеріальної допомоги на її утримання не надає. Крім того, 09.08.2017 року нею оплачено за своє навчання 5250 грн., а тому вона має право на компенсацію половини цих коштів з відповідача. Просить позов задоволити, стягувати з [PERSON] в її користь на своє утримання аліменти по ? частині всіх видів його заробітку щомісячно до 30.06.2021 року, а також 2625 грн., тобто 1/2 частину за оплачене нею навчання. В судове засіданні позивач не прибула. Натомість на адресу суду направила письмову заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, яку просить задоволити та розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнав частково, не заперечив проти його задоволення в частині стягнення грошових коштів на період навчання дочки, однак просить зменшити розмір стягнення аліментів, так як він хворіє та більшість зароблених коштів витрачає на лікування. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьки позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Під час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які фактично проживають зі своєю матір'ю, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеним депутатом Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області та довідкою про склад сім'ї № 3274 від 19.09.2017 року, виданою Пасічнянською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України (статті 198 - 201). Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов'язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Дитина має отримати освіту, направлену на її загальний культурний розвиток і завдячуючи якій дитина могла б, виходячи із рівності можливостей, розвивати свої здібності і особисте судження, а також усвідомлення моральної і соціальної відповідальності та стати корисним членом суспільства. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за її освіту та навчання; така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливим обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] на даний час досягла повноліття, навчається на 1-му курсі денної форми навчання інституту архітектури, будівництва і туризму Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу. Даний факт підтверджується довідкою ІНТУНГ №41 від 21.09.2017 року та копією договору № ТУ-17-011. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Плата за весь курс навчання становить 42000 грн. Доведено також, що відповідач [PERSON] працює водієм цеху благоустрою в комунальному підприємстві «Надвірнакомунсервіс», має стабільну заробітну плату, що підтверджується довідкою про його доходи від 07.11.2017 року, яка долучена до матеріалів справи. Разом з тим, судом перевірено, що відповідач [PERSON] проживає в незадовільних умовах та перебуває в тяжкому матеріальному становищі, має проблеми із здоров'ям. Наведені обставини підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов проживання №2531, виписками із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №4027, 2297, висновком районної ЛКК №7 від 19.01.2015 року, копії яких зберігаються в матеріалах справи. Також судом встановлено, що позивачем 09.08.2017 року внесено оплату за семестр - 5250 грн., що стверджується копією квитанції. Оцінюючи всі наявні докази, матеріальний стан дитини та платника аліментів, а також стан здоров'я останнього, суд вважає, що він взмозі надавати матеріальну допомогу і на утримання дочки [PERSON] до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2021 року, в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не більше як до досягнення дитиною віку 23 років. Стосовно позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат за навчання в розмірі 2625 грн., тобто 1/2 частини за оплачене навчання, то в її задоволенні слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Оплата навчання дитини у звичайному навчальному закладі після закінчення школи не може розцінюватись як додаткові витрати, викликані особливими обставинами у розумінні ст.185 СК України. Аліменти мають на меті забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, якщо в силу особливих (виключних) обставин є потреба, окрім аліментів, у додаткових витратах, суд може стягнути такі витрати з платника аліментів. За змістом ст.185 СК України такі витрати є додатковими, понад витрати, понесені у звичайному житті та викликані виключними обставинами. Навчання в учбовому закладі, само по собі, не є додатковими витратами, які викликані виключними обставинами, а тому стягнення таких витрат додатково до встановленого розміру аліментів є безпідставним. Крім того, згідно положень Глави 16 СК України, якою врегульовано питання щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, зокрема, згідно ст. 201 СК України, дія ст. 185 цього Кодексу не поширюється на відносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, в тому числі, щодо стягнення додаткових витрат на дитину, яка досягла повноліття. Як вбачається з матеріалів справи позивачу [PERSON] на момент проведення оплати за навчання виповнилося 18 років, тобто вона стала повнолітньою і втратила статус - дитина. Тому, суд, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову [PERSON] в частині стягнення грошових коштів за навчання. Також з відповідача слід стягнути судові витрати в дохід держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved