Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Адвокат Плахотнюк Маргарита Олегівна, яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення боргу в обґрунтування якого зазначила, що 05.06.2019 року позивач позичила [PERSON] 4000доларів США, а відповідач зобов`язалась сплачувати проценти за користування позиченими грошовими коштами в розмірі 5% щомісячно до 5 числа кожного місяця, основну частину боргу зобов`язалася повернути до 05.12.2019 року, про що було складено розписку від 05.06.2019 року. 02.08.2019року позивач позичила [PERSON] 2000 доларів США, а відповідач зобов`язалась сплачувати проценти за користування позиченими грошовими коштами в розмірі 5% щомісячно до 2 числа кожного місяця, основну частину боргу зобов`язалася повернути до 02.10.2019 року, про що було складено розписку від 02.08.2019 року. За час користування позикою відповідач жодного разу не виконала взяті на себе зобов`язання зі сплати процентів , на зв`язок з позивачем з серпня місяця не виходить. У зв`язку з тим, що відповідач не бажає врегулювати спір мирним шляхом тому позивач змушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 700 доларів США, що складає 600 доларів США - прострочені проценти за розпискою від 05.06.2019р. за період з липня по вересень 2019р. та 100 доларів США - прострочені проценти за розпискою від 02.08.2019р. за вересень 2019р. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.09.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача неодноразово змінювала предмет позову та остаточно просила стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ) грошові кошти в сумі 7400 (сім тисяч чотириста) доларів США, з яких: 4000 (чотири тисячі) доларів США - сума основного боргу за розпискою від 05.06.19р., 2000 (дві тисячі) доларів США - сума основного боргу за розпискою від 02.08.19р., 1200 (одна тисяча двісті) доларів США - прострочені проценти за розпискою від 05.06.19р. за період з 06.06.19р. по 05.12.19р. та 200 (двісті) доларів США - прострочені проценти за розпискою від 02.08.19р. за період з 03.08.19р. по 02.10.19р. та стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ) 1770 (одну тисячу сімсот сімдесят) грн. 84 коп. судових витрат по сплаті судового збору. Надала до суду заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та просила розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв, клопотань чи відзиву до суду не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, судом встановлені наступні обставини справи. Судом встановлено, що 05.06.2019 року [PERSON] позичила [PERSON] 4000 доларів США, а відповідач зобов`язалась сплачувати проценти за користування позиченими грошовими коштами в розмірі 5% щомісячно до 5 числа кожного місяця, а основну частину боргу зобов`язалася повернути до 05.12.2019 року, про що було складено розписку від 05.06.2019 року. 02.08.2019року позивач позичила [PERSON] 2000 доларів США, а відповідач зобов`язалась сплачувати проценти за користування позиченими грошовими коштами в розмірі 5% щомісячно до 2 числа кожного місяця, а основну частину боргу зобов`язалася повернути до 02.10.2019 року. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Отже за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів саме у борг. Отже у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний Суд України у Постанові від 18 січня 2017 року по цивільній справі №6-2789цс16 та у Постанові від 18 вересня 2013 року по цивільній справі №6-63цс13 висловив правову позицію, у якій зазначив, що, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. В контексті даної правової норми обов`язковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис позичальника, його уповноваженого представника, а факультативними - дата, місце видачі, вказівка про свідків тощо. З цих підстав суд робить висновок про те, що представлена позивачем на підтвердження укладання договору позики між ним та відповідачем розписка позичальника, свідчить про виникнення між сторонами правовідносин, які регулюються положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики. Таким чином між сторонами був укладений договір позики грошей на визначений термін. За умовами даного договору позивач передав відповідачу зазначену грошову суму у позику, а відповідач зобов`язався, відповідно, повернути отримані кошти готівкою. Згідно з ч. 2 ст. 1049 ЦК України за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. У розписках від 05.06.2019 року та від 02.08.2019року до вказаного у них строку [PERSON] позичену суму коштів позивачу не повернула. Вимоги позивача про повернення сум позики залишені відповідачем без задоволення. Отже, в розписці, виданій відповідачем позивачу, містяться дані про укладення договору позики, його умови, сума отриманих коштів, а також строк їх повернення. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту й інших вимог, які звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, також передбачає сплату процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до висновків, викладених у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №761/12665/14-ц від 04.07.2018 року (провадження №14-134цс-18) за змістом статей 192 та 524 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов`язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті. Суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. Гривневий еквівалент іноземної валюти, що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов`язання, яким є дата зарахування коштів на рахунок стягувача або видачі йому готівки. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом має бути визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті без визначення за офіційним курсом НБУ еквіваленту у національній валюті України, оскільки зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, може внести двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання і своєчасно не повернув борг, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 7400 дол. США, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1770,84 грн.

Outcome: approved