Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] подав позов до суду, де він зазначає, що його батьками були [PERSON] та [PERSON], одружені з 15 листопада 1946 року. В сімї ще були інші діти: його сестра [PERSON] та брат [PERSON], який 17.02.2015 року помер. Він частково оформив право власності в порядку спадкування після смерті батьків лише на земельні ділянки, які належали батькам. За рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2015 року за ним визнано право власності на земельні ділянки (в порядку спадкування за законом), встановлено факт володіння [PERSON] на праві приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 22 січня 1999 року, земельною ділянкою розміром 0,52 га, розташованою за адресою: с. Дніпровка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, вул. Леніна, 58, наданою для ведення особистого підсобного господарства. Встановлено факт його постійного проживання разом із матірю на момент відкриття спадщини 19 лютого 2012 року та факт прийняття ним спадщини після померлої 19.02.2012 року [PERSON]. Визнано за ним право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на земельну ділянку розміром 0,52 га, розташовану за адресою: с. Дніпровка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, вул. Леніна, 58, надану для ведення особистого підсобного господарства, та земельну ділянку (пай) розміром 3,40 га, розташовану на території Дніпровської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Решту майна за той час за браком коштів він не оформив. У його матері був житловий, 1960 року забудови, розташований за цією ж адресою. Просить суд в становити факт володіння [PERSON] на праві приватної власності житловим будинком, розташованим в с. Дніпровка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, вул. Миру, 58 та спорудами загальною вартістю 32\~053 грн.; визнати за ним право приватної власності на вказане майно. В судове засідання позивач та його представниця не зявились, просили справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримали. Від відповідача та третьої особи також надійшли листи з проханням справу розглядати без їх участі, заперечень проти позову не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку: Рішенням від 16 вересня 2015 року Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області визнано за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом після померлої 19 лютого 2012 року [PERSON] на земельну ділянку розміром 0,52 га, розташовану за адресою: с. Дніпровка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, вул. Леніна, 58 та земельну ділянку (пай) розміром 3,40 га, розташовану на території Дніпровської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області. Позивач є єдиним спадкоємцем. Цей факт встановлено рішенням суду від 16.09.2015 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. У матері позивача в с. Дніпровка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, по вул. Миру (колишня назва - Леніна), 58, був житловий будинок. Рішенням Дніпровської сільської ради № 16 від 24.12.2015 року підтверджується перейменування вулиці «Леніна» на вулицю «Миру». Довідкою Дніпровської сільської ради від 20.10.2016 року за № 1044 підтверджується, що [PERSON] була головою домоволодіння № 58 по вулиці Миру (колишня назва - Леніна) в с. Дніпровка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області. Як вказується у п. 1 Інформаційного листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.09.2012 р. № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Стаття 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері як рідний син. Таким чином, суд вважає, що його позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved