Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом та з уточненими позовними вимогами до державного реєстратора Комунального підприємства «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк Олени Олексіївни, Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав. Свої вимоги мотивує тим, що 27 грудня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (банком) та [PERSON] (позичальником) був укладений кредитний договір № 070-22-168, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 18 000 доларів США строком до 20.12.2015 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,75 % річних (далі - кредитний договір № 070-22-168). В забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором між Банком (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем) 27 грудня 2005 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ващук В.Ф. за № 9242, яким передано в іпотеку Банку нерухоме майно - трикімнатну квартиру, шо знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - іпотечний договір № 9242). 12 листопада 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (банком) та [PERSON] (позичальником) був укладений кредитний договір № 070-22-86/07, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 30 000 доларів США строком до 11.11.2022 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,3 % річних (далі - кредитний договір № 070-22-86/07). В забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором між банком (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем) 12 листопада 2007 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Н.А. за № 8982, яким передано в іпотеку Банку нерухоме майно - трикімнатну квартиру [ADDRESS] (далі - іпотечний договір № 8982). Вказане в іпотечних договорах нерухоме майно належало позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.12.2005, виданого виконавчим комітетом Луцької міської ради. Державна реєстрація права власності на квартиру здійснена 13.12.2005 року, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації». Однак, в зв`язку із зростанням курсу іноземної валюти та зміною матеріального становища позичальника - [PERSON] виникла прострочена заборгованість у сплаті кредитних коштів. З метою дострокового стягнення заборгованості банк звернувся з відповідним позовом до суду. Рішенням Луцького міськрайоного суду Волинської області від 16.09.2009 року в справі № 2-2667/09 за позовом Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Волинської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 106471,98 грн. за договором кредиту № 070-22-168 від 27.12.2005 року та 4604,11 грн. за договором відновлювальної кредитної лінії № 070-22-86/07 від 12.11.2007 року шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: трьохкімнатну квартиру загальною площею 68,3 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] згідно договорів іпотеки від 27.12.2005 року в реєстрі за № 9242 та від 12.11.2007 року в реєстрі за № 8982. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, як продаж на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Виселено [PERSON] з житлового приміщення - трьохкімнатної квартири загальною площею 68,3 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Вирішено питання про розподіл судових витрат. Вказане судове рішення набрало законної сили 27.09.2009 року. На виконання вказаного судового рішення в частині стягнення заборгованості 04.03.2010 року Другим відділом ДВС Луцького МУЮ відкрито виконавче провадження № 17825598. Постановою державного виконавця Другого ВДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області від 16.07.2018 стягнення боргу з позивача здійснюється шляхом відрахування коштів з доходів. Виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації предмета іпотеки, як продаж на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження та в частині виселення банком не здійснювалося. Разом з тим, 20 березня 2019 року [PERSON] в нотаріуса була отримана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно якої вбачається, що 22.02.2019 державним реєстратором Комунального підприємства «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк Оленою Олексіївною прийнято рішення № 45662408 про державну реєстрацію за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1771919307101. Одночасно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідний запис за № 30419760 про державну реєстрацію права власності. Підставою виникнення права власності за АТ «Укрсоцбанк» є договір кредиту з додатками № 070-22-168, виданий 27.12.2005; договір іпотеки з додатками № 9242, виданий 27.12.2005 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ващук В.Ф. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, та подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, та подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі - Державний реєстратор Комунального підприємства «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк Олена Олексіївна та акціонерне товариство «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомленні судом про день і час слухання справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 27 грудня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (банком) та [PERSON] (позичальником) був укладений кредитний договір № 070-22-168, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 18 000 доларів США строком до 20.12.2015 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,75 % річних (далі - кредитний договір № 070-22-168). В забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором між банком (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем) 27 грудня 2005 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ващук В.Ф. за № 9242, яким передано в іпотеку Банку нерухоме майно - трикімнатну квартиру, шо знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - іпотечний договір № 9242). 12 листопада 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (банком) та [PERSON] (позичальником) був укладений кредитний договір № 070-22-86/07, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 30 000 доларів США строком до 11.11.2022 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,3 % річних (далі - кредитний договір № 070-22-86/07). В забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором між банком (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем) 12 листопада 2007 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Н.А. за № 8982, яким передано в іпотеку банку нерухоме майно - трикімнатну квартиру [ADDRESS] (далі - іпотечний договір № 8982). Вказане в іпотечних договорах нерухоме майно належало позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.12.2005, виданого виконавчим комітетом Луцької міської ради. Державна реєстрація права власності на квартиру здійснена 13.12.2005 року, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації». Однак, в зв`язку із зростанням курсу іноземної валюти та зміною матеріального становища позичальника - [PERSON] виникла прострочена заборгованість у сплаті кредитних коштів. З метою дострокового стягнення заборгованості банк звернувся з відповідним позовом до суду. Рішенням Луцького міськрайоного суду Волинської області від 16.09.2009 року в справі № 2-2667/09 за позовом Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Волинської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 106471,98 грн. за договором кредиту № 070-22-168 від 27.12.2005 року та 4604,11 грн. за договором відновлювальної кредитної лінії № 070-22-86/07 від 12.11.2007 року шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: трьохкімнатну квартиру загальною площею 68,3 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] згідно договорів іпотеки від 27.12.2005 року в реєстрі за № 9242 та від 12.11.2007 року в реєстрі за № 8982. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, як продаж на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Виселено [PERSON] з житлового приміщення - трьохкімнатної квартири загальною площею 68,3 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Вирішено питання про розподіл судових витрат. Вказане судове рішення набрало законної сили 27.09.2009 року. Згідно із ст.14 ЦПК України (в редакції на час набрання рішенням законної сили) судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. На виконання вказаного судового рішення в частині стягнення заборгованості 04.03.2010 року Другим відділом ДВС Луцького МУЮ відкрито виконавче провадження № 17825598. Постановою державного виконавця Другого ВДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області від 16.07.2018 стягнення боргу з позивача здійснюється щляхом відрахування коштів з доходів. Виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації предмета іпотеки, як продаж на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження та в частині виселення Банком не здійснювалося. 22.02.2019 державним реєстратором Комунального підприємства «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк Оленою Олексіївною прийнято рішення № 45662408 про державну реєстрацію за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1771919307101. Одночасно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідний запис за № 30419760 про державну реєстрацію права власності. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» - іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов?язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Як встановлено ч.1, ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Як передбачено ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку», що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 2 статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Приписи ч.1-ч.4 ст.37 Закону України «Про іпотеку» визначають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Як вбачається із змісту п.4.5 іпотечного договору № 9242, що Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів: 4.5.1. на підставі рішення суду; або 4.5.2. на підставі виконавчого напису нотаріуса; або 4.5.3. шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або 4.5.4. шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або 4.5.5. шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». 4.6. У разі звернення стягнення на Предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація Предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як було зазначено вище, що, відповідач вже скористався своїм правом на звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Тобто, враховуючи, що банк реалізував своє право на захист у судовому порядку та набрало законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким визначено конкретний спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, банк позбавлений права на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку згідно з умовами іпотечного договору. А тому звернення банку до державного реєстратора про звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» є порушенням п.4.5 іпотечного договору № 9242 та вимог Закону України «Про іпотеку». Так як АТ «Уксоцбанк» (Іпотекодержатель) вже використав один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки, що підтверджується рішенням Луцького міськрайоного суду Волинської області від 16.09.2009 року в справі № 2-2667/09, тому в позасудовому порядку задовольнити свої вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки банк не вправі. Крім того, статтею 35 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор відповідно до частини 3 статті 10 даного Закону зобов`язаний встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, відповідно до частин другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» затвердив Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок). Згідно з п. 57 Порядку для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Пунктом 61 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Таким чином, пунктом 61 Порядку визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статях 10 та 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нанерухоме майно та їх обтяжень» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Враховуючи зазначене, підтвердженням отримання позивачем письмової вимоги Банку, яка пересилалася поштою рекомендованим листом, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, має бути повідомлення про вручення поштового відправлення, яке вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 (з відповідними змінами та доповненнями) та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211 (з відповідними змінами та доповненнями). Таке повідомлення АТ «Укрсоцбанк» чи АТ «Альфа-Банк» разом із іншими документами для проведення державної реєстрації права власності не подав. Тобто вимоги Порядку щодо надання документа, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя, не виконано. Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 11.04.2017 в справі № 822/864/15. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц, (провадження №14-501цс18); від 24 квітня 2019 року у справі № 521/18393/16-ц, (провадження № 14-661цс18). Отже, державна реєстрація за АТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру при неподанні для цього передбачених пунктом 61 Порядку документів проведена державним реєстратором без дотримання положень статей 10 та 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Вказаний Закон ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження. Квартира [ADDRESS] виступає як забезпечення зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті, є місцем постійного проживання позивача, площа цієї квартири не перевищує 140 кв.м. Мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Отже, квартира [ADDRESS] використовується як місце постійного проживання позивача та є предметом іпотеки у забезпечення вимог за кредитним договором, укладеного в іноземній валюті, тому не може бути звернуто стягнення шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем у зв`язку із дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а. Отже, враховуючи те, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не припинена, Банк не мав права відчужувати предмет іпотеки без згоди власника. Як уже зазначалось, що відповідно до частини 4 статті 37 Закону «Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Разом з тим, постановами Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року в справі № 915/127/18 та від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц вказано, що під час розгляду справи суди мають враховувати висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно того, що після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права. Таким чином суд вважає, що рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно та запис про проведену державну реєстрацію права власності на нерухоме майно підлягають скасуванню, а також необхідно поновити відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна - житлова квартира за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Ст. 133, 134 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір на загальну суму 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved