Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду з позовом, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]; зобов'язати КП «Новозаводське»Чернігівської міської ради, дільницю з обслуговування житлового фонду № 1 вчинити дії щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує, що він є власником особового рахунку № 090299-3 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], проживає та зареєстрований у вказаній квартирі разом з дружиною. Крім них у квартирі також зареєстрований їх син [PERSON], який з 1999 року і по сьогодення не проживає, його особистих речей в квартирі немає, участі в утриманні житлового приміщення не приймає, що підтверджується довідкою КП «Ново заводське» Чернігівської міської ради від 03.04.2015. та актом за підписом сусідів. У зв'язку з пропискою відповідача виникають проблеми з пропискою інших членів сім'ї та реалізацією права на приватизацію квартири, а тому він вимушений звернутись до суду. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору КП «Ново заводське» Чернігівської міської ради у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини чи неможливість неявки у судове засідання до суду не надав. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, рекомендований лист на його ім'я повернувся на адресу суду не врученим за закінченням строку зберігання (а.32), про причини чи неможливість неявки у судове засідання до суду не надав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому суд вважає можливим розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказах. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, дослідивши подані документи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ордеру № 14043 від 17.07.1973, [PERSON] разом з сім'єю, яка складається з 5-х чоловік, має право зайняття 2-ї кімнатної квартири в квартирі [ADDRESS] а.с. 33). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг ЧМР № 3906 від 04.08.2017 за адресою [ADDRESS] станом на 02.08.2017 зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с. 35). Позивач, як законний користувач житла, ставить питання про захист його прав та визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Частиною 1 статті 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування житлом інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що вникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В судовому засіданні позивач доводять, що відповідач не проживає у [ADDRESS] понад 17 років. Відповідно до акту від 01.04.2015 за підписами мешканців житлового будинку [ADDRESS] відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], але не проживає з 1999 року і по теперішній час( а.с. 7). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач є його рідним братом, з яким були нормальні відносини. Але з 1999 року він не проживає в [ADDRESS], з тих пір він нічого про нього не знає. У відповідача є дві доньки з якими він відносин не підтримує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її сусідом, а відповідач [PERSON] є сином позивача. [PERSON] востаннє бачила приблизно 17 років тому назад. Позивач проживає в [ADDRESS] разом з дружиною та дітьми. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її сусідом. Вони проживають в [ADDRESS] з 1973 року. [PERSON], сина позивача, не бачила 18 років. Аналізуючи досліджені докази у справі, суд приходить до висновку про відсутність відповідача за місцем за адресою [ADDRESS] понад 17 років без поважних причин, що дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування цим житлом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. За вказаних обставин ухвалення судом рішення про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є достатньою правовою підставою для зняття відповідача з реєстрації у відповідному житловому приміщенні. Відповідач підлягає зняттю з реєстрації в спірному житлі після подання позивачем до органу реєстрації цього рішення за умов, що воно набрало законної сили. Отже, вимога позивача про зняття відповідача з реєстрації не підтверджена доказами про порушення його права, не обґрунтована правовими підставами, а тому в її задоволенні необхідно відмовити. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial