Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Адвокат [PERSON] як представник позивача [PERSON] в інтересах останнього звернулася з зазначеним позовом до Пологівського районного суду Запорізької області. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] є стороною виконавчого провадження, яке перебувало на примусовому виконанні у відповідача у справі, а саме виступає боржником за виконавчим листом №2-463/2011, виданого 20 липня 2011 року Пологівським районним судом у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання на той час малолітньої дитини. Постановою держвиконавця відділу ДВС Пологівського районного управління юстиції 11 квітня 2014 року накладений арешт та заборона на відчуження належного [PERSON] транспортного засобу марки ЗАЗ 110307 40 реєстраційний номер [NUMBER] 2007 року випуску червоного кольору, технічний [NUMBER]. Постановою держвиконавця від 22 квітня 2014 року виконавчий лист №2-463/2011 року повернутий стягувачу [PERSON] у звязку з поданням нею до відділу ДВС заяви про повернення виконавчого документу. Під час винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу питання про зняття арешту з належного боржнику транспортного засобу державним виконавцем не вирішувалося. 30 червня 2016 року представником боржника адвокатом [PERSON] подана заява до Пологівського районного відділу ДВС з проханням про зняття арешту з вищезазначеного транспортного засобу. 22 липня 2016 року на адресу представника боржника надійшла відповідь від 04 липня 2016 року за №8625, в якій зазначено, що питання про зняття арешту з транспортного засобу вирішується виключно в судовому порядку. З посиланням на ст.ст.317 ч.1, 319, 391 ЦК України, ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» просить постановити судове рішення, яким зняти арешт та зняти заборони на відчуження належного [PERSON] транспортного засобу; виключити транспортний засіб, який належить позивачу [PERSON], з Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна. У судовому засіданні представник позивача за договором про надання правової допомоги адвокат [PERSON] підтримала позов з зазначених у ньому підстав, просила задовольнити його. У судовому засіданні представник відповідача за довіреністю [PERSON], не маючи заперечень щодо задоволення позову, суду пояснила, що особисто вона працює у відділі ДВС з квітня 2016 року, і тому у неї не перебував на виконанні виконавчий документ №2-463/2011 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Проте, цей виконавчий документ на даний час списаний до архіву як виконаний у звязку з надходженням до відділу ДВС письмової заяви стягувача [PERSON] про повернення їй виконавчого документу без виконання. Дійсно, питання щодо зняття заборон відносно арештованого транспортного засобу боржника [PERSON] під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження не вирішувалося. Залучена судом до участі у справі третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] суду пояснила, що вона дійсно зверталася до відділу ДВС з заявою про повернення їй виконавчого листа у цивільній справі за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Вона не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки не має наміру звертатися до відділу ДВС з заявою про відновлення стягнень за виконавчим документом. Вислухав у судовому засіданні представників сторін, третю особу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст.179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки. Відповідно до ст.181 ЦК України речі поділяються на нерухомі та рухомі. Згідно ст.190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Правом власності відповідно до ст.316 ЦК України є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.391 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача. Згідно частині першої і другої ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до частин третьої і четвертої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. У разі наявності письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, повязані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядковується. Згідно ч.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Судом встановлено у судовому засіданні на підставі копії виконавчого листа на а.с.35, що рішенням Пологівського районного суду від 07 липня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] з 20 травня 2011 року стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Судове рішення набрало законної сили і було звернуто до примусового виконання до відділу ДВС Пологівського райуправління юстиції. В межах зазначеного виконавчого провадження 11 квітня 2014 року постановою держвиконавця Пологівського райуправління юстиції [PERSON] був накладений арешт на належний боржнику [PERSON] транспортний засіб автомобіль [NUMBER] 2007 року випуску червоного кольору та оголошена заборона на його відчуження(а.с.5). 22 квітня 2014 року держвиконавець відділу ДВС Пологівського райуправління юстиції [PERSON] своєю постановою повернула зазначений виконавчий документ стягувачу [PERSON] на підставі її письмової заяви, питання про зняття арешту майна з автомобіля боржника не вирішувалося (а.с.6) Суд, проаналізувавши добуті в судовому засіданні докази і дав їм оцінку в сукупності, приходить до висновку про доведеність позовних вимог позивача і про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved