Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач») про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просила визначити [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, терміном на 6 місяців, з часу вступу рішення в закону силу. Позовні вимоги мотивовано тим, що строк для прийняття заяви про прийняття спадщини Позивачем було пропущено з поважних причин, оскільки на момент смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, існував заповіт, відповідно якого [PERSON] заповіла все майно, де б таке не знаходилося та з чого б воно не складалося, своєму сину [PERSON] (який є рідним братом Позивача). Після смерті матері, брат Позивача [PERSON] своєчасно не реалізував своє право на прийняття спадщини у звязку з хворобою, а тому звернувся до суду із позовною заявою про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, однак помер ще до початку її розгляду і спадщину за заповітом не прийняв. Враховуючи вищезазначене, Позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом після смерті своєї матері [PERSON], звернулася до суду із заявою про визначення додаткового строку на прийняття спадщини 1/2 частину квартири [ADDRESS] Представником Позивача подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, в якому вона позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачем подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вона повністю визнала позовні вимоги та зазначила про те, що їй відомі та зрозумілі наслідки визнання даного позову. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, Судом встановлено наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження (повторне) серія [NUMBER] від 25 серпня 2018 року (а.с.10) батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно Свідоцтва про народження [NUMBER] від 24 листопада 1962 року (а.с.15) батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. 02 грудня 2009 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори посвідчено заповіт, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно [PERSON], 1962 року народження. [INFO] року [PERSON] померла у віці 88 років (Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від [INFO] року (а.с.14). Як зазначено в позовній заяві, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] Згідно Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від [INFO] року (а.с.16) [PERSON] помер [INFO] року у віці 55 років. [PERSON], як спадкоємець за заповітом після [PERSON], помер, не прийнявши спадщину. Відтак, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її донька [PERSON], факт родинних відносин між якими підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 10, 11). Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 2 статті 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Статтею 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини з часу її відкриття. Як зазначено Позивачем в позовній заяві, вона не подала заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері у встановлений законом строк, оскільки станом на день її смерті (час відкриття спадщини) був чинним заповіт, яким мати все своє майно заповіла своєму сину брату Позивача, який, в свою чергу, помер, не прийнявши спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Однак, положенням ч. 3 цієї ж статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до п.26постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що суди відкривають провадження у справі за позовом особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Як роз'яснено у вищевказаній постанові, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, визначивши додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини три місяці, оскільки нею пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, і саме такий строк Суд вважає достатнім за даних обставин для подання відповідної заяви. Зокрема, Суд вважає поважними причини пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вони були пов'язані з об'єктивними перешкодами, зокрема, наявністю заповіту на імя брата [PERSON] та частковими його діями щодо прийняття спадщини за цим заповітом (звернення до суду із позовом про визначення строку для прийняття спадщини). На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial