Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про захист честі та гідності, захист ділової репутації. Позов мотивований тим, що відповідач звернулась зі скаргою до Міністерства охорони здоровя України, Міністерства внутрішніх справ України, Комунальний заклад «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І. Ющенка», Департамент охорони здоровя та курортів облдержадміністрації, УДСБЕЗ УМВС України у Вінницькій області, у якій вона виклала інформацію, якою принизила честь, гідність та ділову репутацію позивачів. Ці обставини і стали підставою для звернення до суду з відповідною позовною заявою. Позивачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечила проти їх задоволення з підстав, викладених у письмових запереченнях. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначила, що твердження позивачів про наклеп з її боку є передчасним, оскільки позивачами не надано жодного доказу про те, що відповідач надала недостовірну інформацію. Також, представник відповідача зазначає про те, що це повторний позов зі сторони подружжя [PERSON] до того ж самого суду і з тих саме підстав. Відповідач вважає, що вказаний цивільний позов є методом тиску на неї, оскільки на момент подачі позову у СВ Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області перебуває справа за ознаками кримінального правопорушення батьком позивача [PERSON] При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2014 року [PERSON] подано до МОЗ України, МВС України, ВОПЛ ім. О.І. Ющенка, Департаменту охорони здоровя та курортів Вінницької облдержадміністрації та УДСБЕЗ УМВС України у Вінницькій області скаргу на дії працівників лікарні, у якій вона просить провести розслідування щодо фактів, які вона виклала у своїй заяві. А саме, [PERSON] просила вищезазначені органи влади перевірити залучення позивачами до робіт на їх присадибній ділянці осіб, які перебувають на лікуванні у ВОПЛ ім. О.І. Ющенка, та перевірити інформацію щодо отримання позивачами неправомірної вигоди, а саме хабарів від родичів осіб, котрі перебувають на лікуванні у ВОПЛ ім. О.І. Ющенка. Представник відповідача звернула увагу суду на те, що відповідачем невірно зазначено назву документа, а саме: скарга, проте в прохальній частині чітко зазначено: «..провести розслідування…», а отже просила суд розцінити таке звернення як заяву на перевірку інформації. Під час судового засідання було допитано свідка [PERSON], який повідомив суду, що відповідачем жодним чином не поширювалась інформація про позивачів. Однак зазначив, що саме позивачі постійно конфліктують з [PERSON], оскільки він був неодноразово присутнім при таких конфліктних ситуаціях, адже є сусідом обох сторін у справі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є секретарем квартального комітету дала показання про те, що [PERSON] та [PERSON] постійно порушують умови добросусідства, що неодноразово підтверджено актами квартального комітету про порушення з боку власників будинку за адресою: вул.Скалецького 66, тобто [PERSON] та [PERSON] Свідок зазначила, що [PERSON] не поширювала негативної інформації про позивачів. Свідок [PERSON] також повідомила суду про те, що [PERSON] написала скаргу відносно неї за місцем її роботи, тобто за адресою квартального комітету. В судовому засіданні було допитано свідків з боку позивачів, а саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Ці свідки дали показання про те, що між сторонами довгий час тривають недобросусідські відносини. Скарг на подружжя [PERSON] до квартального комітету про використання праці хворих з лікарні імені [PERSON] на присадибній ділянці [PERSON] не надходило. Свідок [PERSON] дала показання про те, що у неї вкрай напружені відносини з [PERSON], з [PERSON] навпаки прекрасні відносини протягом 30 років. Хворих людей, які б працювали на городі у позивачів, за цей час не бачила. Свідок [PERSON] характеризує [PERSON] як неприємну людину. Свідок [PERSON] дав суду показання про те, що знає [PERSON] та [PERSON] біля 40 років як сусідів батька, постійно там не мешкає, характеризує їх позитивно, з відповідачем [PERSON] він не знайомий. Психічно хворих людей в помешканні [PERSON] свідок [PERSON] не бачив. Позивачі проводять ремонт будинку, в якому зайняті професійні працівники будівельники. 25.01.2016 року в судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про витребування доказів про результати розгляду звернення\~[PERSON] від 26.11.2014 р. з Міністерства охорони здоровя України, Міністерства внутрішніх справ України та Департаменту охорони здоровя та курортів Вінницької обласної державної адміністрації. Ухвалою суду від 25.01.2016 року клопотання представника відповідача задоволено, та витребувано відомості про результати розгляду звернення\~від вищевказаних адресатів. Згідно з наданою відповідю від 05.02.2016 р. з Управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України за результатами розгляду скарги [PERSON] 13.01.2015 р. працівниками СДСБЕЗ ВМВ УМВС України у Вінницькій області складено висновок про результати розгляду матеріалів у зв»язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення. Міністерство охорони здоров»я України на виконання ухвали направило копію листа від 05.12.2014 р. №3-34-К-14668/13579, адресованого Департаменту охорони здоров»я і курортів Вінницької обласної державної адміністрації. Відповіді Департаменту охорони здоров»я і курортів Вінницької обласної державної адміністрації на звернення [PERSON] від 26.11.2014 р. ні їй, ні суду на ухвалу про витребування доказів на час вирішення справи так і не було надано. В матеріалах справи міститься лист від 03.12.2014 р. №2-8160 з Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня імені академіка [PERSON]» про розгляд скарги [PERSON] Факти, викладені в скарзі від 27.11.2014 р. щодо використання пацієнтів лікарні для роботи на присадибній ділянці працівниками лікарні, а також отримання ними хабарів не підтверджуються. Суд не розцінює цей лист від 03.12.2014 р. як відповідь на звернення [PERSON] до Міністерства охорони здоров»я України. тому що міністерство доручило здійснення перевірки фактів, викладених в скарзі [PERSON] Департаменту охорони здоров»я і курортів Вінницької обласної державної адміністрації (лист від 05.12.2014 р. №3-34-К-14668/13579). Відповідно до абзацу 1 п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009\~\~(далі Постанова) позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Як випливає зі змісту\~ст.297 ЦК України\~кожен має право на повагу до його честі та гідності. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до\~ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації . Відповідно до п. 15\~Постанови юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Також, поширенням інформації є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Відповідно до ч.2 ст.30\~Закону України «Про інформацію»\~оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Так, у п.19\~Постанови розяснено, що відповідно до\~ст.277 ЦК\~не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає судовій практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні положень статті 10 Конвенції. Ні в позовній заяві позивачі, ні в судовому засіданні представник позивачів не надали суду жодного доказу про поширення [PERSON] недостовірної інформації відносно [PERSON] та [PERSON] хоча б одній особі у будь-який спосіб. З встановлених судом правовідносин відповідач [PERSON] реалізувала своє право, передбачене ст. 40 Конституції України на звернення. Положеннями цієї статті визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатись до органів державної влади, органів місцевого самоврядування. посадових та службових осіб цих органів, що зобов»язані розглянути звернення та дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши матеріали справи. суд дійшов висновку про залишення позову без задоволення. Судом не встановлено факту поширення відповідачем стосовно позивачів недостовірної інформації, яка порочить їх гідність, честь чи ділову репутацію, а тому у задоволенні позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача [PERSON] спростувати неправдиву інформацію про позивачів слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed