Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом, вказавши що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 28 липня 2001 року. На даний час сторони на межі розлучення. Від спільного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач на утримання дітей коштів не надає. Позивач на даний час шукає роботу, а тому потребує коштів на утримання дітей. Враховуючи вище зазначене, а також відсутність у відповідача інших утриманців, позивач просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі по 1500 (одна тисяча пятсот) грн. щомісячно на кожну дитину для належного їх виховання та забезпечення, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Крім того зазначила, що вона самостійно несе витрати на утримання та виховання дітей, які відвідують дошкільні та шкільні заклади, гуртки; купує продукти харчування, ліки, одяг та взяття, сплачує комунальні платежі, а тому потребує матеріальної допомоги на утримання дітей з боку їх батька. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що вбачається із свідоцтва про одруження серія І-ИД №024052 від 28 липня 2001 року виконавчим комітетом Скалатської міської ради народних депутатів Підволочиського району Тернопільської області. У шлюбі у сторін 21 січня 2002 року народилася донька [PERSON], та 01 квітня 2013 року - син [PERSON], які на даний час є неповнолітніми, про що свідчать свідоцтва про народження серія І-ИД №102404, видане 06 березня 2002 року, та серія І-ИД №175959, видане 22 квітня 2013 року. Згідно з довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №5802 від 02 жовтня 2017 року та акту №5805 від 02 жовтня 2017 року, виданих Скалатською міською радою Підволочиського району, [PERSON] зареєстрована у [INFO], однак фактично проживає, - м. Скалат, вул. Коновальця, 15а/2 у двокімнатній квартирі. До складу її сімї входять: [PERSON], [INFO], - донька; та [PERSON], [INFO], - син. Судом встановлено, що Відповідач разом з сімєю не проживає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Таким чином, в добровільному порядку коштів на утримання дітей Відповідач не надає. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів на неповнолітніх, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 01 травня становить 1426 гривень, для дітей від 6 до 18 років, -1777 гривень. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася обома батьками. Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків з утримання неповнолітніх дітей, оскільки є працездатною особою і спроможний платити кошти на утримання дітей. Враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дітей, потреби у їх розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з Відповідача щомісячно аліменти на неповнолітніх доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно і продовжувати до досягнення старшою дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дітей і не порушуватиме права кожної із сторін. З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 184 СК України позовні вимоги належить задовольнити.

Outcome: partial