Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Адвокат Гамов Владислав Володимирович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору - Регіональний сервісний центр МВС в Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання права власності. В обґрунтування позову зазначено, щовідповідно до умов Публічного договору про надання фінансового лізингу, відповідач (Лізінгодавець) передав позивач (Лізінгоотримувач) транспортний засіб, а позивач як Лізінгоотримувач зобов`язався щомісячно вносити платежі згідно з графіком, який є невід`ємним додатком до зазначеного Договору, з переходом права власності на предмет лізингу по строку виконання Договору. АТ КБ «Приватбанк» здійснював обслуговування Договору, контроль за сплатою щомісячних лізингових платежів на погашення лізингу. Відповідно до умов Договору платежі вносились на транзитний рахунок Лізингодавця. 28.07.2017, позивачем здійснено повне погашення Договору. ТОВ «Автоприват» припинив свою діяльність 11.08.2016, на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області №094/8593/13 від 02.08.2016. У зв`язку з ліквідацією ТОВ «Автоприват», позивач не має можливості оформити документи про право власності на автомобіль, чим порушені права позивача, оскільки позивач повністю виконав умови Договору. На підставі викладеного позивач просить суд визнати за позивачем право власності на автомобіль - ВАЗ 210934-20, 2007 року випуску, тип ТЗ - комбі-В, номер кузова (шасі) - [NUMBER] , державний номер - [NUMBER] . Ухвалою суду від 03.08.2020 відкрито провадження у справі, визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, призначено судове засідання на 25.08.2020 року. 25.08.2020 року судове засідання перенесено на 15.09.2020 року. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивача через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Крім того, представником третьої особи було надано пояснення щодо позову в яких зазначено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови надання власниками транспортних засобів документів, які підтверджують правомірність їх придбання, отримання, ввезення, митного оформлення, а також відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху. Також законодавством встановлено вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин. На підставі викладеного представник третьої особи просив суд прийняти до уваги зазначені факти, та розглянути справу по суті на розсуд суду. Суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі заяви про приєднання до публічного договору №LG29A!0000356449 від 09.07.2012, позивач приєднався до публічного договору про надання фінансового лізингу на умовах, визначених публічним договором про надання фінансового лізингу, для придбання автомобілю марки ВАЗ 210934-20, 2007 року випуску, тип ТЗ - комбі-В, номер кузова (шассі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 28500,00 грн. Відповідно до пункту 14 вказаного Договору лізингодавець (відповідач) передає Лізингоодержувачу (позивачу) в лізинг вищевказаний автомобіль в особисте користування, строк лізингу 60 місяців з моменту підписання Додатку 2 до договору, також позивач взяв на себе зобов`язання на умовах та в розмірі передбачених Договором, здійснювати щомісячні платежі за предмет лізингу. Згідно з специфікацією та актом приймання-передачі спірний автомобіль, на підставі укладеного між сторонами договору лізингу, було передано позивачу у користування. Позивачем були виконані у повному обсязі зобов`язання щодо сплати платежів за цим вказаним Договором, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» №489 від 29.04.2020 в якій зазначено, що за кредитним договором №LG29A!0000356449 від 09.07.2012, в якому заставою виступав автомобіль: ВАЗ 210934-20 VIN- [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , рік випуску 2007, заборгованість відсутня, кредит закрито. При цьому, в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, власником спірного автомобілю зазначено ТОВ «Автоприват». Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ТОВ «АВТОПРИВАТ» (ЄДРПОУ 33183599) припинив свою діяльність з 11.08.2016 за судовим рішенням. Отже, у зв`язку із ліквідацією ТОВ «АВТОПРИВАТ», позивач, не має можливості оформити документи про право власності, на вище вказаний транспортний засіб на себе, чим порушені його права. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Згідно із частиною першою ст.325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Положеннями ст.4 ЗУ «Про фінансовий лізинг» лізингодавець юридична особа, яка передає право володіння та користування предметом лізингу лізингоодержувачу; лізингоодержувач фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця; продавець (постачальник) фізична або юридична особа, в якої лізингодавець набуває річ, що в наступному буде передана як предмет лізингу лізингоодержувачу. Згідно зі ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Статтею 807 ЦК України передбачено, що предметом договору лізингу може бути не споживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). За приписами ст. 6 Закону договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, враховувано й те, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, на підставі правочинів. Отже враховуючи те, що позивач виконав усі умови публічного договору №LG29A!0000356449 від 09.07.2012 про надання фінансового лізингу на придбання автомобіля ВАЗ 210934-20, 2007 року випуску, тип ТЗ - комбі-В, номер кузова (шассі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 28500,00 грн, укладеного з ТОВ Автоприват, але у зв`язку з тим, що юридична особа лізингодавець припинила свою діяльність з 11.08.2016, позивач не може оформити право власності на рухоме майно, а також той факт, що позивач вже більше ніж 8 років добросовісно володіє автомобілем, інші особи не заявляють вимог щодо повернення вказаного рухомого майна, а тому позовні вимоги про визнання право власності на спірний автомобіль є обґрунтованими, та підлягають задоволенню. Суд зазначає, що визнання права власності на спірний автомобіль за позивачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією №0.0.1763192303.1 від 10.07.2020. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved