Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» 28.10.2019р. звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 15\~521,25 грн. Позовна заява мотивована тим, що 15.11.2017р. між позивачем та відповідачем укладено заяву про приєднання № 1336157 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, відповідно до якої відповідач отримала кредитні кошти на строк та умова вказаних у заяві. Позивач виконав умови заяви, грошові кошти надав, проте відповідач порушує взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів позивачу. Ухвалою від 12.11.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Письмово просив справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином; фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 15.11.2017р. між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено заяву про приєднання № 1336157 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, відповідно до якої відповідач отримала кредитні кошти на строк та умова вказаних у заяві (далі Договір) (а.с.11-12). Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. На підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за Договором від 15.11.2017р., яка відповідно до розрахунку станом на 22.08.2019р. становить 15\~521,25 грн. та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 14\~787,17 грн., заборгованості з сплати процентів за користування кредитом у розмірі 403,94\~грн., комісії у розмірі 4,12 грн., пені у розмірі 297,93 грн., 3 % річних у розмірі 26,98 грн. (а.с.13-15). Відповідач всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. За змістом ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved