Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON], правонаступником якої є [PERSON], звернулась до суду у квітні 2016 року з позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, [PERSON], померлого 07 липня 2010 року. При зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини на вказане майно їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на майно, виданих на імя спадкодавця. За життя [PERSON] являвся власником спадкового майна домоволодіння № 3 по вул. Садовніченко у м. Дніпропетровську, однак не встиг оформити правовстановлюючі документи. 24 травня 2016 року позивач, [PERSON], померла. [PERSON], яка є її донькою, у встановлений законом строк, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї до суду поступила письмова заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності та за відсутності її представника, позовні вимоги підтримує повністю. Просить визнати за нею право власності на домоволодіння № 3 по вул. Садовніченко у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом. Представник відповідача та третьої особи у судове засідання не зявились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що спадкодавцем, [PERSON], було збудовано житловий будинок за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Садовніченко, б. 3. Будівництво зазначеного житлового будинку здійснювалось на підставі рішення виконкому Красногвардійської районної ради № 504 від 11 липня 1969 року. 15 вересня 1969 року було видано дозвіл на виконання будівельних, санітарно-технічних і спеціальних робіт по будівництву домоволодіння № 3 по вул. Садовніченко у м. Дніпропетровську. 08 жовтня 2009 року було складено Акт готовності обєкта до експлуатації № 10/840, відповідно до якого закінчений будівництвом обєкт за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Садовніченко, 3 вважається готовим до експлуатації. 07 квітня 2016 року на домоволодіння було складено технічний паспорт та Акт, відповідно до якого згаданий обєкт нерухомого майна узаконення не потребує на підставі Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. № 127. З наведеного випливає, що домоволодіння № 3 по вул. Садовніченко у м. Дніпропетровську не є самочинним будівництвом, збудоване спадкодавцем з дотриманням відповідних норм та на підставі належних дозволів та належним чином введено в експлуатацію. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування мають за законом діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Родинні відносини [PERSON] з [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про шлюб, виданим 24 липня 1965 року Будинком Щастя Ленінського району м. Дніпропетровська. Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке складається домоволодіння № 3 по вул. Садовніченко у м. Дніпропетровську, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. 31.05.2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-КИ №689048 виданого Бабушкінським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 31.05.206 року. Після смерті [PERSON] у володіння спадковим майном вступила її дочка, позивач [PERSON], родинні стосунки з якою підтверджуються свідоцтвом про народження, виданим 29 грудня 1966 року Будинком Щастя Ленінського району м. Дніпропетровська. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вищевказане, суд вважає, що слід визнати за позивачем [PERSON] право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Садовніченко, б. 3, що належало [PERSON], померлому 07 липня 2010 року. На підставі ст.ст. 16, 328, 392, 1218, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved