Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON], вказавши, що відповідач є батьком позивачів, які мешкають разом із матірю та продовжують навчання. Оскільки позивачі потребують надання матеріальної допоміг з боку батька просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, на утримання кожної з позивачів з дня предявлення позову до досягнення ними 23 років або припинення навчання. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, пояснивши, що мешкають разом із матірю [PERSON], [PERSON] навчається у Запорізькому професійному училищі моди та стилю та отримує стипендію, а [PERSON] навчається в Медичному коледжі Запорізького ДМУ на контрактній основі та не має доходів. Посилаючись, що вони потребують допомоги, а відповідач здатен її надавати, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений в установленому порядку. Після того, як позивачами було відхилено його пропозицію щодо укладення мирової угоди, направив до суду письмові заперечення проти позову, вказавши, що позовні вимоги визнає частково, згоден сплачувати на утримання кожної з позивачів аліменти в сумі 500 гривень щомісячно, оскільки позивачами не узгоджувалось із ним питання щодо обрання навчального закладу та форми навчання, не обґрунтований розмір аліментів, а також відповідач має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON], на користь якої за рішенням суду з нього стягуються аліменти в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку. При дослідженні доказів судом встановлено наступне. Батьками [PERSON] та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджено копіями свідоцтв про народження (а.с. 5, 6) та не заперечувалось відповідачем. До досягнення [PERSON] та [PERSON] повноліття за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 29.11.2010 року (а.с. 41-43) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] стягувались аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку відповідача на кожну з них щомісячно. Також за цим рішенням суду з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджено копію свідоцтва про народження (а.с. 44), в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку щомісячно до досягнення повноліття. З копій довідок (а.с. 7, 8) вбачається, що [PERSON] з 01.09.2013 року навчається у медичному коледжі Запорізького державного медичного університету за денною формою навчання за контрактом з терміном навчання до 30.06.2017 року, а [PERSON] навчається в Державному навчальному закладі «Запорізьке вище професійне училище моди та стилю» з 01.09.2013 року на бюджетній основі зі строком навчання до 30.06.2016 року. Відповідно до копії договору № 53 від 14.08.2013 року, укладеного між Медичним коледжем Запорізького державного медичного університету та [PERSON], вартість освіти [PERSON] становить за 3 курс (2-15-2016 рік) 7900 гривень, за 4 курс (2016-2017 рік) 7720 гривень (а.с. 47-48). [PERSON] навчається безкоштовно та отримує стипендію в середньому розмірі близько 640 гривень (за відомостями останніх шістьох місяців у довідці з липня по грудень 2015 року), при цьому за грудень 2015 року розмір стипендії становить 1141,20 гривень. Мати позивачів [PERSON] працює головним бухгалтером ТОВ «Вісмут», її середньомісячний заробіток становить приблизно 1735 гривень, що підтверджено довідкою (а.с. 50). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, умовою для покладення на батьків обовязку з утримання повнолітніх дітей є потреба дітей у наданні допомоги та можливість батьків таку допомогу надавати. Як вказує ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні підстав стягнення та розміру аліментів суд виходить з того, що обидві позивачки навчаються та не мають самостійного достатнього доходу для забезпечення своїх потреб, а відповідач, частково визнавши позов, одночасно не навів обставин, які б дали підстави вважати, що він не має змоги надавати донькам утримання. Водночас суд вважає, що розмір аліментів, про який просили позивачки, є завеликим, оскільки до досягнення повноліття на їх утримання відраховувалось по 1/6 частці доходів відповідача, тож немає підстав збільшувати цей розмір, коли вони досягли повноліття. Крім того, на переконання суду, визначення розміру аліментів у 1/5 частці не є справедливим по відношенню до неповнолітньої дитини відповідача [PERSON], на утримання якої стягується 1/6 частка доходів батька. Судом також враховується, що утримання позивачам має можливість надавати також і їх мати [PERSON] Враховуючи, що [PERSON] навчається на платній основі та не має самостійного заробітку, тож суд вважає необхідним стягнути на її користь утримання у розмірі 1/7 частки доходів відповідача, натомість як на користь [PERSON], яка навчається безкоштовно та отримує стипендію, достатнім є стягнення 1/8 частки доходів відповідача. Суд не вбачає підстав для визначення розміру аліментів в твердій сумі, як того просив відповідач, оскільки проти цього заперечували позивачі, а відповідач не надав суду відомостей щодо свого заробітку, що позбавило можливості визначити розмір його доходів. Водночас суд погоджується з доводами відповідача щодо відсутності підстав для застосування положень ст. 182 ч. 2 СК України в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки таке положення міститься у главі 15 СК України, яка регулює обов'язки батьків щодо утримання дитини, натомість як [PERSON] та [PERSON], досягнувши вісімнадцятирічного віку, не є дітьми, оскільки дітьми у розумінні чинного законодавства України є особи до досягнення ними повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 367 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial