Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] , звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до Люботинської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування. Позивач просить: 1. Встановити факт, який має юридичне значення, що вказана в Посвідці про шлюб від 26.11.1937 року №76 [PERSON] і вказана в Посвідці про народження [PERSON] в графі мати [PERSON] і вказана в Свідоцтві про смерть Серія [NUMBER] [PERSON] , в дійсності є однією і тією ж особою [PERSON] померлою [INFO] . 2. Визнати за ним право власності в порядку спадкування першої черги за законом на 1/4 частку житлового будинку літ.А-1 з верандою літ. «а», ганком літ «а1» житловою площею 21,90 кв.м, загальною площею 41.00 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , який прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] померлого [INFO] . 3. Визнати за ним право власності в порядку спадкування першої черги за законом на 3/4 часток житлового будинку літ.А-1 з верандою літ. «а», ганком літ «а1» житловою площею 21,90 кв.м, загальною площею 41.00 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] померлої [INFO] , яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] померлого [INFO] . Сторони про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином та своєчасно, в підготовче судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] направив до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] підтримує, просить позов задовольнити, розглядати справу без його участі та участі позивача. Від представника відповідача - Люботинської міської ради Харківської області на адресу Люботинського міського суду надійшов лист, в якому зазначено, що проти задоволення позову не заперечують, просили розглядати справу у відсутності їх представника. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. На підставі архівних даних КП «Люботинське БТІ», згідно довідки №117 від 09 липня 2019 року, право власності на житловий будинок літ.А-1 за адресою [ADDRESS] , загальною площею 41 кв.м житловою площею 21,9 кв.м. із службовими будівлями та спорудами, не зареєстровано (а.с.4). Рішенням №12 виконкому Люботинської міськради від 14 квітня 1953 року діду позивача [PERSON] було надано дозвіл перебудувати старий непридатний для проживання будинок ( а.с.8). Відповідно до рішення виконкому Люботинської міськради №15 від 12 травня 1953 року [PERSON] було надано ссуду для будівництва в розмірі 5000 рублів (а.с.9). Згідно з довідкою № 270 від 21 травня 1953 року діду позивача - [PERSON] рішенням виконкому Люботинської міськради від 14 квітня 1953 року було виділено земельну ділянку під перебудову житлового будинку (а.с.10) Відповідно до дозволу виконкому Люботинської міської ради №325 [PERSON] було надано дозвіл на проведення робіт по будівництву житлового будинку. (а.с.11) По закінченню будівництва 29 березня 1956 року [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності яке значиться по кадастровій книзі під №188/529 (а.с.12) [PERSON] 26 листопада 1937 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , що вбачається із посвідки про шлюб (а.с.13) В період шлюбу 13 жовтня 1938 року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] (а.с.17) [PERSON] помер [INFO] , що вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.14). Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] , тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] ) після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину в рівних частках, по 1/4 частині житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS] , були його дружина [PERSON] і син [PERSON] . Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з відповіді Харківського обласного нотаріального архіву з заявами про прийняття/відмову від прийняття спадщин після смерті [PERSON] померлого [INFO] в шестимісячний строк ніхто не звертався (а.с.37-38). Таким чином, судом достовірно встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] в рівних частках прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.16). Враховуючи, що [PERSON] померла [INFO] , тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з 3/4 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину на 3/4 частини об`єкта: житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS] був її син [PERSON] . Як вбачається з відповіді Харківського обласного нотаріального архіву з заявами про прийняття/відмову від прийняття спадщин після смерті [PERSON] , померлої [INFO] в шестимісячний строк ніхто не звертався (а.с.35-36). Таким чином, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON] . Однак, в свідоцтві про народження [PERSON] прізвище матері зазначено як [PERSON] , а в посвідці про шлюб та свідоцтві про смерть [PERSON] . Проаналізувавши надані позивачем документи, матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказана в Посвідці про шлюб від 26.11.1937 року №76 [PERSON] і вказана в Посвідці про народження [PERSON] в графі мати [PERSON] і вказана в Свідоцтві про смерть Серія [NUMBER] [PERSON] , в дійсності є однією і тією ж особою [PERSON] померлою [INFO] . Вказаний факт учасниками справи не оспорюються та підтверджений письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Оскільки, зазначені обставини сторонами визнані та не оспорюються, суд відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України вважає їх встановленими та такими, що не підлягають доказуванню. [PERSON] , який на день смерті мешкав разом з сином за адресою: [ADDRESS] помер [INFO] , що вбачається із свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та м. Люботин Головного територіального управління юстиції в Харківській області (а.с.19). Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] , суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 2003 року, в зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли після 01 січня 2004 року, тобто після набрання чинності Цивільного кодексу України в редакції 2003 року. Згідно зі ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Після смерті [PERSON] - 28 лютого 2018 року відкрилася спадщина на житловий будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS] . У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги, після смерті [PERSON] є його син [PERSON] - позивач по справі. Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем ніким не оспорюється, копії документів про народження спадкоємця знаходяться в матеріалах справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом та за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В частині 3 ст. 1268 ЦК України вказано, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. А відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач на час смерті батька постійно мешкав разом з ним, але оформити свої права на спадкове майно через органи нотаріату не може, оскільки відсутні правооустановчі документи на майно. На підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, доведеним, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] . Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved