Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Броварського районного відділу управління державної міграційної служби у Київській області про виселення, вселення та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку. Позивачка зазначала, що на прилюдних торгах 25 липня 2011 року вона придбала квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 30 листопада 2011 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області було посвідчено, що позивачці належить на праві власності майно, яке складається з квартири [ADDRESS], про що видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів серії ВРО №576002 від 30.11.2011 року. 15 лютого 2012 року КП «Броварське бюро технічної інвентаризації» здійснило державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Однак, [PERSON] відмовилася в добровільному порядку виселятись зі спірної квартири та зняти себе з реєстраційного обліку, тим самим порушуючи права позивачки. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2012 року, яке рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 02 серпня 2012 року залишено без змін в частині зобов'язання [PERSON] виселитися з квартири [ADDRESS]. 14 травня 2013 року державним виконавцем ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області було складено акт про те, що при виході державного виконавця в спірну квартиру, [PERSON], у присутності державного виконавця, самостійно виселилась зі спірної квартири. Однак, наступного дня відповідачка повернулася до спірної квартири, де проживає і зареєстрована по сьогоднішній день разом із своїми дітьми, відповідачами по справі - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується листом Броварського районного відділу управління ДМС у Київській області від 04.07.2013 року. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд виселити відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з належної їй квартири [ADDRESS], зобов'язати Броварський районний відділ управління державної міграційної служби у Київській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку зі спірної квартири, вселити позивачку в квартиру [ADDRESS] та стягнути з відповідачів витрати по оплаті судового збору в розмірі 114, 70 гривень. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні позовній заяві. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися. В судове засідання представник відповідача Броварського районного відділу управління державної міграційної служби у Київській області не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлялося належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів серії ВРО №576002 від 30.11.2011 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2012 року було зобов'язано [PERSON] виселитися з квартири [ADDRESS] (а.с.7-9). Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 02 серпня 2012 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.04.2012 року залишено без змін в частині зобов'язання [PERSON] виселитися з квартири [ADDRESS] (а.с.10-12). 14 травня 2013 року державним виконавцем ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області було складено акт про те, що при виході державного виконавця в спірну квартиру, [PERSON], у присутності державного виконавця, самостійно виселилась зі спірної квартири і рішення суду виконано в повному обсязі (а.с.13). Листом Броварського районного відділу управління ДМС у Київській області від 04.07.2013 року повідомлено, що за адресою: [ADDRESS], згідно наявних обліків, зареєстрованими значаться [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.03.2014 року [PERSON] було відмовлено в задоволенні її позовних вимог до відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області та спеціалізованої організації ТОВ «ДТ «Еліт Сервіс», треті особи: [PERSON], приватний нотаріус [PERSON] про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання акту про проведені торги недійсним та його скасування, визнання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів недійсним та його скасування (а.с.54-58). Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 10.06.2014 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.03.2014 року залишено без змін (а.с.59-61). Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування й розпорядження своїм майном. Власник вправі вимагати усунення будь - яких перешкод, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням своїм майном (391 ЦК України). Правила ст. 150 ЖК України, визначають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенцїі про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України). В ст. 109 ЖК України вказано що, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що відповідачами порушуються права і охоронювані законом інтереси позивача, як власника житла, який позбавлений права володіння, користування та розпорядження своїм майном, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved