Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON] пред'явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON], яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1860 гривень щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 08 липня 2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. 11 листопада 2010 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Малолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. [PERSON] не має можливості працювати та отримувати дохід, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за молодшою донькою [PERSON]. З 2010 року відповідач надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини [PERSON] у розмірі 500 гривень щомісячно, однак жодних інших виплат, додаткових коштів на потреби дитини не надає, зазначеної суми недостатньо для утримання дитини. Відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований водієм в ТОВ «Старобільський елеватор», отримує регулярний дохід, має у власності нерухоме майно і транспортний засіб. Крім того, позивач зазначила, що за станом здоровя та матеріальним становищем відповідач має можливість утримувати дитину. Будь-яких обставин для звільнення відповідача від обовязку сплачувати аліменти немає. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2018 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6\~ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. В ході судового розгляду справи на адресу суду надійшла заява від імені [PERSON] про розгляд справи за його відсутності. Разом з тим, суд має розумні сумніви щодо подання вказаної заяви саме [PERSON] через відсутність можливості ідентифікувати особу відповідача, що може привести до порушення його законних прав та інтересів. Будь яких інших заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У звязку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони знаходилися в шлюбі, зареєстрованому 08 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м. Харкова за актовим записом №681 (свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ №087033, видане 08 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м. Харкова). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ВЛ №054093, видане 25 жовтня 2006 року Мереф янською міською радою Харківського району Харківської області). 11 листопада 2010 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ВЛ №157111, видане 19 травня 2016 року Старобільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області). Малолітня дитина [PERSON], [INFO] та позивач [PERSON] значаться зареєстрованими за адресою: [INFO], вїзд Кобзаря, буд.8 ( довідка №837, видана 14 вересня 2017 року Виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області; витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON]М.). Позивач [PERSON] та її чоловік [PERSON] Уфук являються батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії І-ВЛ №171283, видане 23 лютого 2017 року Мерефянською міською радою Харківського району Харківської області; свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ №306822, видане 17 січня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ч. 3 ст. ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову,а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України\~передбачено,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини;\~2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів;\~3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження того, що він офіційно працевлаштований, має постійний, регулярний дохід, а також відомості щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дітей в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем також не надано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також те, що позивач не працює, має на утриманні другу малолітню дитину [PERSON], [INFO], рівний обов'язок батьків щодо утримання дітей та прожитковий мінімум, встановлений\~Законом України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 12 листопада 2018 року становить 1944 гривні, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у твердій грошовій сумі у розмірі 1860 гривень, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову до суду, а саме 10 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.2\~ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.\~ Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 гривень суд стягує з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved