Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просила стягнути з [PERSON], на свою користь грошові кошти у розмірі 21 500,00 грн., за невиконані умови Договору № 119 від 09.03.2017 року про придбання вхідних та міжкімнатних дверей. (а.с. 2) Позовні вимоги вмотивовані тим, що 09 березня 2017 року між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений Договір №119 купівлі-продажу товару. За умовами договору відповідач зобов'язувався відповідно до п. 1.1. та 2.1. Договору передати позивачу товар (вхідні двері до квартири) відповідної якості, а позивач в свою чергу має його оплатити. Відповідно до п. 4.3 Договору загальна вартість з послугами встановлення становила 23500 грн. На підставі укладеного договору, 09.03.2017 року позивач заплатила ФОП [PERSON] 21500 грн., інші 2000 грн. повинна була заплатити майстрам, які мали встановлювати двері за адресою: [ADDRESS], однак, до цього часу двері не були виготовлені та доставлені за вказаною адресою, кошти на вимогу позивача відповідачем не повернуті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, у разі неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення. Відповідача - Фізична особа - підприємець [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, частин першої та другої статті 509 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч.1 ст.656 ЦК України). Як визначено положеннями ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до частин 1 та 3 ст. 865 Цивільного кодексу України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Частиною 2 ст. 873 ЦК України передбачено, що робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Судом встановлено, що 09 березня 2017 року між Фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу №119, за умовами якого продавець приймає на себе зобов'язання передати у власність покупцю вхідні та міжкімнатні двері (далі - товар), вказаний в замовленні, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, передбачених даним договором. (а.с.5) За умовами п.3.1. та п. 3.2. Договору, строк поставки товару та встановлення складає 25 календарних днів з моменту підписання Договору. Прийом-передача товару проводиться Сторонами в момент доставки та передачі товару шляхом підписання Сторонами акта прийому-передачі, який є невід'ємною частиною Договору. (п. 3.3. Договору) Загальна вартість товару становить 23500,00грн. Оплата згідно загальної вартості здійснюється Покупцем в момент підписання акту виконаних робіт. Якщо встановлення та доставка товару не передбачена дійсним Договором, то оплата здійснюється Покупцем після підписання акту прийому-передачі. (п.п. 4.3., 4.4. Договору) В п.6.1. Договору передбачено, що у випадку відмови Покупця від оплати наданого товару, Покупець зобов'язаний оплатити витрати, пов'язані з доставкою даного товару. Як передбачено у п.10.1. Договору, він вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та дії до повного виконання зобов'язань. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] виникли відносини на підставі Договору купівлі-продажу №119 від 09.03.2017р., предметом договору є вчинення конкретних дій сторін зі сплати грошових коштів, виготовлення, поставки та встановленню вхідних та міжкімнатних дверей. Матеріальними об'єктами договірних зобов'язань є наприкінці майно і гроші, які сторони мають передати одна одній, саме вони є предметом виконання за договором, з урахуванням інтересу кожної із сторін та відповідної мети договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, позивач виконав свої зобов'язання за Договором купівлі-продажу №119 від 09.03.2017р. здійснивши попередню оплату в загальному розмірі 21500,00грн. При цьому, відповідач в порушення умов укладеного договору, після надходження грошових коштів, до виконання обсягу робіт, визначених договором, у встановлені строки до виконання замовлення не приступив, зазначена обставина підтверджується особистою розпискою, [PERSON] щодо зобов'язання з 01 серпня по 05 серпня 2017 року повернути позивачу грошову суму в розмірі 21500,00 грн. та демонтувати вхідні двері за адресою : [ADDRESS]. (а.с. 6) Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] правомірно пред'явлено вимогу до ФОП [PERSON] про повернення коштів за Договором купівлі-продажу № 119 від 09.03.2017 року, оскільки в межах даного спору доведено факт порушення з боку відповідача договірних зобов'язань в частині термінів виготовлення, поставки, встановлення вхідних та міжкімнатних дверей , ці обставини не спростовано відповідачем ФОП [PERSON], який не скористався процесуальним правом подати свої письмові пояснення (заперечення) та докази на спростування заявлених позовних вимог та підтвердження належного виконання зі свого боку договірних зобов'язань. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ст.2 Цивільного процесуального кодексу України) За нормою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про повернення коштів за договором купівлі-продажу підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 21500,00 грн. Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved