Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулась до суду з позовом до Київської міської ради (надалі за текстом - відповідач 1), Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (надалі за текстом - відповідач 2), про визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер дідусь позивача - [PERSON], після його смерті лишилась спадщина, яка складалась з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Спадщину отримали його доньки: [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частки квартири кожна. [PERSON] є матір'ю позивача. [INFO] померла [PERSON]. Після звернення до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачу було відмовлено, оскільки [PERSON] за життя не зареєструвала право власності на частку квартири, у зв'язку з чим позивачка звернулась до суду за захистом порушеного права. Представник позивача до початку судового засідання подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїй заяві зазначив, що позов підтримує з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити у повному обсязі (а.с. 165). Відповідач 1 поштовим відправленням направив до суду письмові пояснення в яких просить у задоволенні позову в частині стягнення судового збору відмовити, а в іншій частині просить прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, крім того просив розглядати справу без участі представника (а.с. 23 - 26). Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, участь свого представника не забезпечив, хоча повідомлявся належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання. Суд, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від [INFO], серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації смерті м. Києва, актовий запис № 1429 (а.с. 11). Після смерті спадкодавця лишилась спадщина, яка складалась з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] є спадкоємицями по 1/2 частки квартири кожна (а.с. 13). [PERSON] є матір'ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.04.1980 року, виданого Дарницьким відділом ЗАГС (а.с. 14). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від [INFO] року, серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації смерті м. Києва, актовий запис № 17615 (а.с. 12). Позивач зверталась до Першої київської державної нотаріальної контори з метою отримання спадщини, однак останній було відмовлено, оскільки [PERSON] за життя не зареєструвала право власності на частку квартири, що підтверджено листом від 03.07.2013 року за № 5830/02-14 (а.с. 15). Судом було досліджено копію спадкової справи № 96/2013 заведеної після смерті [PERSON], [INFO] року щодо майна померлої, з якої вбачається, що інші спадкоємці після смерті спадкодавця з заявами про прийняття спадщини не звертались (а.с. 42 - 103). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Станом на час виникнення спірних правовідносин, комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» проводило державну реєстрацію майна у відповідності до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року за № 7/5 та Тимчасового положення про державну реєстрацію об'єктів нерухомого майно та прав власності на них в місті Києві, затвердженого Рішенням Київської міської ради від 20.06.2002 року за № 74/74. Пунктом 1.3. Тимчасового положення встановлено, що державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно - територіальних одиниць. Відповідно до пункту 1.4. Тимчасового положення державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припинення прав власності на нерухоме майно, що здійснюються БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлюючих документів коштами особи, що звернулася до БТІ. Пунктом 1.5. Тимчасового положення визначено, що обов'язковій реєстрації прав власності підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а також територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування та держави в особі органів, уповноважених управляти держаним майном. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. У відповідності до вимог ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення прав власності, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, судових захист цивільного права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою, а інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. За встановлених судом обставин, за яких на момент смерті спадкодавець [PERSON] являвся власником нерухомого майна, а фактичну державну реєстрацію права власності у встановленому законом порядку не було здійснено у зв'язку зі смертю спадкоємиці [PERSON], позивач своєчасно прийняла спадщину, що є підставою виникнення у позивача права власності на майно. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного-процесуального кодексу України. З урахуванням вищезазначених положень законодавства, оскільки позивач прийняла спадщину, згідно положень ч. 1 ст. 1296 ЦК України, має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про нотаріат» були витребуванні всі необхідні відомості та документи для вчинення нотаріальної дії, в зв'язку з чим, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved