Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) 28 січня 2016 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення аліментів на утримання сина та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком дитини, однак не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 350 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідач отримує нерегулярні доходи, що надають йому таку можливість. В судове засідання позивач не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи в суді, в заяві до суду на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини. Просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про дату розгляду справи в суді, в листі до суду він не заперечує проти позовних вимог та згоден сплачувати аліменти на утримання дитини саме в такому розмірі, як вказує позивач. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази, що є в матеріалах справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 3 - 15, 17-20,75-84, 180-182, 184 Сімейного кодексу України. За змістом ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 184 Сімейного кодексу України суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Приймаючи до уваги відсутність доказів про матеріальне забезпечення як позивача так і відповідача, наявність на утриманні матері неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне задовольнити повністю позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, позивач вказує, що в даний час він не працює, іншим особам аліменти не сплачує, тому зобов'язаний утримувати дитину до повноліття. Суд приймає до уваги, що позивач не має достатнього доходу, необхідного для витрат на забезпечення її сина їжею та достатніх витрат на прожиття, а тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має змогу надати. Враховуючи відсутність доказів про доходи і позивача, і відповідача, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 350 грн. на дитину щомісячно. Приймаючи до уваги позицію відповідача, який не заперечує сплачувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі 350 грн. на дитину щомісячно, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі саме 350 грн. щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття. Позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача в розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до вимог ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: partial