Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики грошових коштів. З урахуванням збільшених позовних вимог просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку грошові кошти в сумі 220 600 гривень, з яких: 75 000 гривень - основна сума боргу за Договором позики грошових коштів від 31.07.2014 року, який укладений між нею та [PERSON] ; 145 600 гривень - пені за прострочення виконання зобов`язання, згідно пункту Договору позики грошових коштів від 31.07.2014 року; стягнути з відповідачів сплачений судовий збір по справі. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 31 липня 2014 року вона позичила [PERSON] грошові кошти у розмірі 130 000 гривень, уклавши з нею Договір позики грошових коштів. Згідно пункту 2 Договору позики грошових коштів від 31.07.2014 року, вона надала позику з терміном остаточного повернення не пізніше 31.12.2015 року. На цей час відповідач 1 - [PERSON] 22 квітня 2016 року повернула їй 50 000 гривень, а 10.05.2016 року повернула ще 5 000 гривень. Однак, грошові кошти в розмірі 75 000 гривень їй не повернуто, що свідчить про порушення її майнових інтересів. Згідно пункту 11 Договору позики грошових коштів від 31.07.2014 року, за прострочення виконання зобов`язань за цим договором Позичальник виплачує пеню в розмірі 1 (одного) відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення, а сума позики має бути виплачена з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції. А тому, позивачка вважає, що наявні підстави для стягнення пені з відповідачів за прострочення виконання зобов`язання - згідно пункту 11 Договору позики грошових коштів від 31.07.2014 року. З 01.01.2016 року по 21.04.2016 року - 112 календарних днів (січень 2016 року - 31 день, лютий 2016 року - 29 днів, березень 2016 року - 31 день, квітень 2016 року - 21 день). З огляду на що, за кожен день прострочення виконання зобов`язання мною нарахована пеня в розмірі 145 600 гривень. Так, 112 календарних днів х 1 500 грн. (1% від простроченої суми) = 145 600 гривень. Відповідач-1 [PERSON] подала суду заперечення на позов, у якому зазначила, що дійсно 31 липня 2014 року між нею та [PERSON] укладено Договір позики грошових коштів. 22 грудня 2014 року набрало законної сили рішення Івано-Франківського міського суду по справі про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] . На даний момент часу їх сім`я розпалася, шлюб між ними розірваний, разом вона і [PERSON] не проживають. 29 грудня 2011 року між [PERSON] , яка діяла від свого імені та як законний представник від імені малолітнього сина [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , які діють від свого імені та як законні представники малолітнього сина [PERSON] , з другої сторони, укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Торос Я.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1614. Квартира [ADDRESS] , придбана нею та відповідачем за час перебування в шлюбі. Грошей на придбання вищезазначеної квартири у них не було. А тому нею, значно раніше - 02 листопада 2011 року позичені гроші у [PERSON] у розмірі 11 000 євро, які були потрачені в інтересах сім`ї - на купівлю вищевказаної квартири. [PERSON] також звернулася в Івано-Франківський міський суд з позовом до неї та [PERSON] про стягнення боргу, оскільки позичені гроші в розмірі 11 000 євро, нею повернуті лиш частково - 08 листопада 2015 року у розмірі 3400 євро. Гроші, які вона позичила 02.11.2011 року в розмірі 11 000 євро у [PERSON] та 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень, які вона позичила 31.07.2014 року у [PERSON] , були використані на задоволення житлових потреб їх з [PERSON] сім`ї - на купівлю квартири [ADDRESS] . [PERSON] , перебуваючи у шлюбі з нею, за рахунок позичених нею грошей отримав частку в квартирі [ADDRESS] , тому вважає, що з відповідача [PERSON] повинні стягуватись грошові кошти у розмірі 65 000 гривень. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що квартира [ADDRESS] купувалася під час її перебування у шлюбі з [PERSON] , а позичені нею 02.11.2011 року та 31.07.2014 року грошові кошти були використані на задоволення житлових потреб їх сім`ї - на купівлю квартири [ADDRESS] , що створює для [PERSON] також обов`язки по поверненню позичених нею грошових коштів. Відповідачка частково визнає позовні вимоги та просить стягнути з неї на користь позивачки грошові кошти у розмірі 10 100 гривень, з яких: 10 000 гривень - основна сума боргу; 100 гривень - сплачений позивачем судовий збір; стягнути з [PERSON] на користь позивачки грошові кошти у розмірі 65 700 гривень, з яких: 65 000 гривень - основна сума боргу; 700 гривень - сплачений позивачем судовий збір. Представник відповідача-2 [PERSON] подав суду заперечення на позовну заяву, у якому вказав, що [PERSON] позичила грошові кошти в сумі 130 000 грн. за 4 місяці до моменту подачі позовної заяви про розірвання шлюбу. Договір позики від 31 липня 2014 року він не підписував, так само як і не виступав по вказаному Договору поручителем. 130 000 грн. є великою сумою, а правочин по такій сумі є договором стосовно цінного майна та явно виходить за межі дрібного побутового і, відповідно, його оформлення мало відбутись тільки за письмовою згодою другого із подружжя (в даному випадку за його письмовою згодою), яка відсутня. Навіть якщо допустити, що дійсно був факт передачі грошових коштів від [PERSON] до [PERSON] , то це ще не означає що саме ці грошові кошти були використані для остаточного розрахунку за придбану раніше квартиру. З приводу заперечення відповідача-2 відповідачка [PERSON] надала суду письмові пояснення, у яких зазначила, що з метою мінімізації витрат, пов`язаних з укладенням 31.07.2014 року Договору позики грошових коштів між нею і [PERSON] , даний Договір позики нотаріально не посвідчувався, що не являється порушенням вимог чинного законодавства України, однак укладався в письмовій формі - у відповідності до частини першої статті 1047 Цивільного кодексу України. Пунктом 4 Договору позики передбачено, що позика надається на такі цілі: здійснення [PERSON] остаточного розрахунку за придбану нею квартиру за [ADDRESS] , у відповідності до Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29.12.2011 року Торос Я.М., приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1614. Позичені нею 31.07.2014 року в [PERSON] гроші в розмірі 130 000 гривень, в цей же день сплачені нею Продавцям, доказом чого являється нотаріальна заява [PERSON] , яка діє від свого імені та в інтересах малолітнього [PERSON] , що посвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Підхомна О.Д. та зареєстрована в реєстрі за № 1663. Припущення представника [PERSON] , викладені в запереченні на позовну заяву з приводу того, чи саме позичені нею 31.07.2014 року у [PERSON] гроші у розмірі 130 000 грн. були використані для остаточного розрахунку за квартиру, спростовуються нотаріальною заявою [PERSON] , що посвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Підхомна О.Д. та зареєстрована в реєстрі за № 1663 (аркуш справи № 22). В даній заяві чітко зазначено, що [PERSON] 31 липня 2014 року отримано від покупця [PERSON] суму в розмірі 130 000 гривень, як доплату за квартиру за [ADDRESS] . 10.03.2021 року представник позивачки [PERSON] подав заяву, у якій просить стягнути з відповідачів заборгованість за Договором позики у розмірі 80 000 грн. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.05.2016 року (с. Пастернак І.А.) відкрито провадження у справі (а.с. 8). Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 травня 2017 року (головуюча-суддя Пастернак І.А.) справу залишено без розгляду (а.с. 139). Згідно ухвали колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справи Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2017 року, ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.05.2017 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 187, 188-189). Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М. (а.с. 192). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 липня 2017 року (с. Антоняк Т.М.) справу прийнято до провадження (а.с. 193). Позивачка в судове засідання не прибула, її представником суду подано заяву про підтримання позовних вимог та розгляду справи без участі позивача. Відповідачі в судове засідання не прибули, надавши письмові заперечення на позов. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31.07.2014 року між [PERSON] , як Позикодавцем та [PERSON] , як Позичальником, було укладено Договір позики грошових коштів (надалі - Договір) (а.с. 86). Пунктами 1-3 Договору передбачено, що Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим Договором строки позику, сплатити інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Позика надається в розмірі 130 000.00 (сто тридцять тисяч) гривень 00 коп., з терміном остаточного повернення позики не пізніше тридцять першого грудня дві тисячі п`ятнадцятого року. За домовленістю сторін позика є безпроцентною. Пунктом 4 Договору визначено, що позика надається на такі цілі: здійснення [PERSON] остаточного розрахунку за придбану нею квартиру за [ADDRESS] у відповідності до Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29.12.2011 року Торос Я.М., приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1614. 31.07.2014 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Підхомною О.Д. посвідчено нотаріальну заяву [PERSON] , зареєстровану в реєстрі під № 1662, згідно якої відповідачка підтвердила факт отриманої нею суми позики у розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень, у відповідності до Договору позики грошових коштів, укладеного 31 липня 2014 року (а.с. 4). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2014 року вирішено розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Малолітнього сина [PERSON] , [INFO] залишено на проживанні з матір`ю [PERSON] . Вирішено стягувати із [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повнолітня (а.с. 25-27). Також, як слідує з матеріалів справи, 29 грудня 2011 року між [PERSON] , яка діяла від свого імені та як законний представник від імені малолітнього сина [PERSON] , як Продавцями , з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , які діють від свого імені та як законні представники малолітнього сина [PERSON] , як Покупцями, з другої сторони, укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Торос Я.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1614 (а.с. 21). Згідно нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , яка діє від свого імені та в інтересах малолітнього [PERSON] , що посвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Підхомною О.Д. та зареєстрована в реєстрі за № 1663, підтверджено факт того, що у відповідності до Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Торос Я.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1614, 31.07.2014 року отримано від покупця [PERSON] суму в розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень, як доплату за квартиру [ADDRESS] (а.с. 85). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 26992367 від 18.09.2014 року вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової приватної власності: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 (одна третя) частці кожному (а.с. 23-24). Також, з долученої копії розписки від 02 листопада 2011 року слідує, що [PERSON] 02.11.2011 року позичила у [PERSON] грошові кошти у розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) євро, які будуть використані в інтересах сім`ї - на купівлю квартири [ADDRESS] . Гроші в розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) євро [PERSON] зобов`язалася повернути до 31.10.2015 року (а.с. 33). З копії розписки від 08.11.2015 року вбачається, що [PERSON] засвідчує часткове повернення їй [PERSON] грошових коштів у розмірі 3400 євро, на виконання своїх зобов`язань згідно розписки від 02.11.2011 року (а.с. 34). Копіями заяв [PERSON] від 22.04.2016 року та від 10.05.2016 року підтверджено факт отримання від [PERSON] 50 000, 00 грн. та 5 000,00 грн. відповідно (а.с. 35-36). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 травня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] гроші в розмірі 8 565,85 грн., з яких: 8 252,95 грн. - пеня за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] ; 312,90 грн. - відшкодування суми індексації аліментів за період часу з грудня 2014 року по лютий 2016 року та витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. (а.с. 63-66). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1 та 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року у справі №639/7335/15-ц зазначив, що тлумачення ч. 4 ст. 65 СК України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть, якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Отже, як з`ясовано судом, договір позики був укладений позивачкою з [PERSON] , як одним із подружжя та його було використано в інтересах сім`ї - на купівлю квартири [ADDRESS] та 1/3 частка якої належить відповідачу [PERSON] . Також, суд враховує ті обставини, що відповідачкою [PERSON] повернуто частину грошових коштів позивачці, про що свідчать долучені до матеріалів справи копії заяв [PERSON] від 22.04.2016 року та від 10.05.2016 року, якими підтверджено факт отримання від [PERSON] 50 000, 00 грн. та 5 000,00 грн. відповідно (а.с. 35-36), а також не заперечується позивачкою у позові. Зважаючи на вище встановлені обставини, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивачки 10 000 гривень як суми непогашеного нею боргу та 65 000 гривень з [PERSON] непогашеної суми заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати - судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного,

Outcome: partial