Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - [PERSON]) звернулась до суду з заявою про визнання недієздатним - [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є племінником [PERSON], на даний час, останній проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З дитинства [PERSON] відставав у психічному розвитку, неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, йому була встановлена ІІ група інвалідності. В січні 2014 р. його психічний стан погіршився, у зв'язку з чим, він не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного медичного нагляду та лікування. Вважає, що внаслідок свого психічного захворювання [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а тому потребує встановлення над ним опіки, у зв'язку з чим, необхідно визнати його недієздатним. До початку судового засідання представник заявника подала заяву про розгляд справи за її відсутності та вказала, що підтримує вимоги заяви з викладених підстав, просила задовольнити заяву з метою забезпечення захисту особистих немайнових та майнових прав та інтересів хворого (а.с. 77). До початку судового засідання Орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації подала заяву про розгляд справи за відсутності передставника та вказала, що вимоги заяви підтримує та не заперечує щодо її задоволення(а.с. 78). Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується наданими суду доказами (а.с. 12-14). [PERSON] є інвалідом ІІ групи, що підтверджено випискою із акту огляду МСЕК № 0086527 (а.с. 16). Відповідно до довідки «Обласної клініки психіатричної лікарні» Запорізької обласної ради № 1700/2 від 20.08.2013 р., [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 23.07.2013 р. по 20.08.2013 р. (а.с. 18). У відповідності до листа ТМО «Психіатрія» за № 2-01/2366 від 06.1.2014 р., [PERSON] перебував на лікуванні з 03.06.2013 р. та перебуває на лікуванні по теперішній час (а.с. 32). Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 192 від 12.03.2015 р. [PERSON], страждає на органічне враження головного мозку перинатального ґенезу з помірним інтелектуально-мнестичним недорозвитком та вираженими емоційно-вольовими порушеннями. (F07.8 згідно з МКХ-10). Ознаків якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності підекспертний не виявляє. [PERSON] за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] потребує встановлення над нею опіки (а.с. 55-56). Частина 1 статті 39 ЦК України визначає, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Оцінюючи в сукупності надані докази, встановленні в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про доведеність того, що [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому вимоги заяви повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved