Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач) звернулася до суду 02 жовтня 2019 року з позовом до [PERSON] (надалі - Відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що від спільного шлюбу у сторін є донька [PERSON] 2000 р.н., яка досягла повноліття та продовжує навчання у вищому навчальному закладі. Тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі ј частки всіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідач надав на адресу суду відзив, у якому зазначає, що офіційно працевлаштований та з його заробітної плати щомісячно проводять стягнення аліментів на іншу дитину [PERSON] 2007 р.н.. Також Відповідач вказує, що створив нову сім`ю та має на утриманні малолітню дитину [PERSON] 2011 р.н.. Крім того, сім`я відповідача проживає з батьками дружини, які є непрацездатними пенсіонерами, тому він їх також утримує. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що у Позивача було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з реєстрацією шлюбу 01 жовтня 2010р. (а.с.11). З матеріалів справи встановлено, що сторони Позивач та Відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Також встановлено, що дитина [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні (а.с.4). Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що [PERSON] 2000 р.н. дійсно є студентом 1 курсу заочного форми здобуття освіти факультету управління торговельно-підприємницькою та митною діяльністю Харківського державного університету харчування та торгівлі. Термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2021р. (а.с.9). Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Посилання відповідача з приводу наявності рішення суду про стягнення аліментів з нього на утримання повнолітньої доньки [PERSON] не знайшли свого підтвердження під час дослідження доказів. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Відповідно до статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п.17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали Відповідачу сплаті аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Крім того, позивачем не надано доказів того, що він утримує малолітню доньку від другого шлюбу [PERSON] 2011 р.н. та батьків дружини самостійно. За матеріалами справи встановлено, що Відповідач офіційно працевлаштований на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Між тим, суд враховує, що окрім повнолітньої доньки у Відповідача також є ще малолітній син та малолітня донька, через що позов підлягає задоволенню частково з метою недопущення порушення прав малолітніх дітей. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Суд керується тим, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений законом прожитковий мінімум на 2020 рік, встановлений на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік». В правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки міститься в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц та від 29 січня 2018 року у справі 622/373/16-ц). З огляду на такі положення закону про державний бюджет, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів на одну дитини (який на момент ухвалення рішення дорівнює 2027 грн.), враховуючи також обов`язок обох батьків утримувати повнолітню доньку, також те, що дитина навчається за держзамовленням, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та поданих позивачем і відповідачем доказах, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: partial