Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] свою заяву мотивує тим, що 03 листопада 2017 року між нею та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги, внаслідок чого вона набула права вимоги до [PERSON] за борговими зобовязаннями, що виникли на підставі кредитного договору № 014/1101/74/34502 від 21.03.2007 року. 03.11.2017 р. нею був підписаний договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, Р№ 1326 від 21.03.2007 р., укладеним між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON], з метою забезпечення зобовязань останнього за вищезгаданим кредитним договором. Таким чином, вона стала новим кредитором та новим іпотекодержателем належного [PERSON] нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 254,80 кв. м., житловою площею 73,6 кв. м., який розташований за адресою: м.Луцьк, провулок 1-й Степовий, 8. 03 листопада 2017 року вона надіслала [PERSON] вимогу щодо погашення заборгованості в сумі 5 749 838,83 грн. за тілом кредиту та відсотками, а також 6 664 425,36 грн. пені, та попередила його, що у випадку непогашення цього боргу вона реалізує заставне нерухоме майно. Вищезазначена вимога була залишена [PERSON] без задоволення та відповіді. 20 грудня 2017 року вона звернулась до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] щодо посвідчення договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, який вона мала намір продати в порядку, визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку». [PERSON] став власником вищезгаданого житлового будинку згідно з договором купівлі-продажу, Р№ 1318, від 21.03.2017 р., який був посвідчений та зареєстрований 21.03.2007р. в Державному реєстрі правочинів за № 1979419. В той же день цей будинок, був переданий [PERSON] в іпотеку ПАТ «[PERSON] Аваль» шляхом підписання договору іпотеки, Р№ 1326. Проте, в подальшому [PERSON] не здійснив його реєстрацію в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, в звязку з чим вказаний договір купівлі-продажу не може бути посвідчений нотаріусом, оскільки їй, як відчужувачу майна, необхідно подати нотаріусу документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно. Постановою приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.12.2017 р. їй було відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку , який був наданий [PERSON] в іпотеку 21.03.2017 р. для забезпечення його зобовязань перед ПАТ «[PERSON] Аваль» за кредитним договором №014/1101/74/34502 від 21.03.2007 року. Посилаючись на наведене, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 254,80 кв. м., житловою площею 73,6 кв. м., який розташований за адресою: м.Луцьк, провулок 1-й Степовий, буд. 8, який належав [PERSON]. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що у матеріалах справи міститься відповідне поштове повідомлення. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Суд вважає можливим розглянути дану справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено визнання права як способу захисту цивільних прав та інтересів судом. Як встановлено судом, житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 254,80 кв. м., житловою площею 73,6 кв. м., який розташований за адресою: м. Луцьк, провулок 1-й Степовий, 8, був наданий [PERSON] в іпотеку 21.03.2017 р. для забезпечення його зобовязань перед ПАТ «[PERSON] Аваль» за кредитним договором № 014/1101/74/34502 від 21.03.2007 року. 30.06.2017року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та ПАТ «Комерційний [PERSON]» був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Комерційний [PERSON]» набув права вимоги до [PERSON] за борговими зобовязаннями, що виникли на підставі кредитного договору №014/1101/74/34502 від 21.03.2007 року, а також був підписаний договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки Р№ 1326 від 21.03.2007р. 30.06.2017року між ПАТ «Комерційний [PERSON]» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ» були укладені: договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/1101/74/34502 від 21.03.2007 року та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки Р№ 1326 від 21.03.2007 р. Також, 30.06.2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ» та [PERSON] були підписані договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/1101/74/34502 від 21.03.2007 року, та договір відступлення права вимоги, за яким [PERSON] набула права вимоги за договором іпотеки Р№ 1326, укладеним 21.03.2007 р. між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, 03 листопада 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги, внаслідок чого остання набула права вимоги до [PERSON] за борговими зобовязаннями, що виникли на підставі кредитного договору № 014/1101/74/34502 від 21.03.2007 року. З матеріалів справи також вбачається, що 03.11.2017 р. [PERSON] був підписаний договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, Р№ 1326, який було укладено 21.03.2007 р. між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON], з метою забезпечення зобовязань останнього за вищезгаданим кредитним договором. Таким чином, [PERSON] стала новим кредитором та новим іпотекодержателем належного [PERSON] нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 254,80 кв. м., житловою площею 73,6 кв. м., який розташований за адресою: м. Луцьк, провулок 1-й Степовий, 8. Судом встановлено, що 03 листопада 2017 року [PERSON] надіслала [PERSON] вимогу щодо погашення заборгованості в сумі 5 749 838,83 грн. (пять мільйонів сімсот сорок девять тисяч вісімсот тридцять вісім грн. 83 коп.) за тілом кредиту та відсотками, а також 6 664 425,36 грн. (шість мільйонів шістсот шістдесят чотири тисячі чотириста двадцять пять грн. 36 коп.) пені, з попередженням, що у випадку непогашення вказаного боргу нею буде реалізоване заставне нерухоме майно. Вищезазначена вимога була залишена [PERSON] без задоволення та відповіді. 20 грудня 2017 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] щодо посвідчення договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, який вона мала намір продати в порядку, визначеному ст.38 Закону України «Про іпотеку». [PERSON] став власником вищезгаданого житлового будинку згідно з договором купівлі-продажу, Р№ 1318, від 21.03.2017 р., посвідченим та зареєстрованим 21.03.2007р. в Державному реєстрі правочинів за № 1979419. В той же день будинок, набутий [PERSON] за рахунок кредитних коштів, був переданий ним в іпотеку ПАТ «[PERSON] Аваль» шляхом підписання договору іпотеки, Р№ 1326. Проте, в подальшому [PERSON] не здійснив реєстрацію обєкта в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Судом встановлено, що вказаний договір купівлі-продажу [PERSON] не може бути посвідчений нотаріусом, оскільки їй, як відчужувачу майна, необхідно подати нотаріусу документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно. В звязку з вищенаведеним, [PERSON] було відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу житлового будинку, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.12.2017 р., винесеною приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] Відповідно до п. 1.2 Договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 03.11.2017 р., Р№ 1633, укладеним між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] набула всіх прав іпотекодержателя за договором іпотеки, Р№ 1326 від 21.03.2007 року. Пунктом 5.5.1. договору іпотеки передбачена можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки згідно зі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в рахунок виконання зобовязань іпотекодавця за кредитним договором. Отже, договір іпотеки є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є Згідно з договором відступлення права вимоги від 03.11.2017p. предметом іпотеки. Згідно з договором відступлення права вимоги, укладеним між [PERSON] та [PERSON] заборгованість [PERSON] за кредитним договором №014/1101/74/34502 від 21.03.2007 року становить 5 749 838,83 грн. (пять мільйонів сімсот сорок девять тисяч вісімсот тридцять вісім грн. 83 коп.) за тілом кредиту та відсотками, а також 6 664 425,36 грн. (шість мільйонів шістсот шістдесят чотири тисячі чотириста двадцять пять грн. 36 коп.) пені. Ринкова вартість майна становить 956079,00 грн. (девятсот пятдесят шість тисяч сімдесят девять грн. 00 коп.). Таким чином, сума, яку [PERSON] зможе отримати від продажу заставного майна, є значно меншою в порівнянні із сумою заборгованості іпотекодавця. Згідно зі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідне застереження щодо можливості іпотекодержателя для задоволення своїх вимог набути право власності на предмет іпотеки міститься в п. 5.5.1 договору іпотеки, Р№ 1326 від 21.03.2007 р. Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Тобто, право власності на майно, набуте відповідно до положень статті 37 Закону України «Про іпотеку», може бути встановлене в судовому порядку. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 254,80 кв. м., житловою площею 73,6 кв. м., який розташований за адресою: м.Луцьк, провулок 1-й Степовий, буд. 8, який належав [PERSON].

Outcome: approved