Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

[PERSON] міська рада звернулась з позовом до [PERSON] про витребування квартири з чужого незаконного володіння, вилучення і передачу квартири у володіння територіальної громади, скасування реєстрації права власності на квартиру. (а.с. 1-6 т.1) Позовні вимоги з урахуванням уточнень (а.с.55-60 т.1) мотивовано тим, що квартира [ADDRESS] належала до державного житлового фонду. В ній мешкали та були зареєстровані наймач [PERSON] та члени її сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON] Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2008 р. за позовом [PERSON] та [PERSON] визнані такими, що втратили право користування квартирою, [PERSON] та [PERSON] За цим рішенням [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстраційного обліку в квартирі. Розпорядженням голови районної адміністрації по Комунарському району [PERSON] міської ради від 27 лютого 2008 р. задоволено заяву про приватизацію спірної квартири [PERSON] 27 лютого 2008 р. на підставі зазначеного розпорядження видано свідоцтво про право власності [PERSON] на вказану квартиру. Договором купівлі-продажу від 7 березня 2008 р. [PERSON] продала квартиру [PERSON] 19 червня 2008 р. заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2008 р. про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, скасовано. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2008 р. у задоволені позову [PERSON] та [PERSON] про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 24 грудня 2008 р. рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2008 р., яким відмовлено у задоволені позову [PERSON] та [PERSON] про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2010 р. позов [PERSON] та [PERSON] про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, залишено без розгляду. На цей час рішенням суду [PERSON] та [PERSON] не позбавлено право користування спірною квартирою. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2014 р. за позовом [PERSON] розпорядження голови районної адміністрації по Комунарському району [PERSON] міської ради від 27 лютого 2008 р. про приватизацію квартири [PERSON] визнано незаконним, договір купівлі-продажу квартири, укладений 7 березня 2008 р. між [PERSON] та [PERSON], визнано недійсним. Вказане рішення суду ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2014 р. залишено без змін. В подальшому [PERSON] продала квартиру іншій особі, яка в свою чергу продала її далі. На цей час власником квартири значаться відповідач [PERSON] Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2015 р. відмовлено у задоволені позову [PERSON] про витребування квартири з чужого незаконного володіння [PERSON] Вказане рішення суду ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30 вересня 2015 р. залишено без змін. Згідно ухвали апеляційного суду, після скасування приватизації квартири вона повернулась у власність територіальної громади м. Запоріжжя, яка має право витребувати її у теперішнього незаконного власника. З наведених підстав [PERSON] міська рада просить суд спірну квартиру витребувати та вилучити у відповідача [PERSON], передати у володіння територіальної громади м. Запоріжжя в особі [PERSON] міської ради; державну реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] скасувати. В свою чергу [PERSON] звернулась до суду з позовом про усунення перешкод в користування вказаною квартирою, виселення відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири, вселення її в квартиру. (а.с. 67-70 т.1) Позовні вимоги [PERSON] з урахуванням уточнень (а.с. 109-111 т.2) мотивовано тим, що вона не позбавлена в судовому порядку права користування спірною квартирою, однак в квартирі мешкають відповідачі, які чинять їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням. З наведених підстав позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою, які чинять відповідачі, виселити відповідачів з квартири та вселити її в квартиру. Ухвалою суду від 14 вересня 2016 р. до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спора, залучені перший власник квартири [PERSON], наступні власники [PERSON], [PERSON] (а.с. 60-61 т.2) Ухвалою суду від 8 грудня 2016 р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спора, залучено орган опіки та піклування в особі районної адміністрації [PERSON] міської ради по Комунарському району. (а.с. 94-95 т.2) Представник позивача [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні підтвердила позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову. Представники позивача [PERSON] адвокати [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] позови [PERSON] міської ради та [PERSON] не визнала, в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є добросовісним набувачем квартири, тому квартира не може бути у неї вилучена, а вона, її чоловік та неповнолітня дитина не можуть бути виселені з квартири. Відповідач [PERSON] позови [PERSON] міської ради та [PERSON] не визнав, в судовому засіданні підтвердив пояснення представника відповідача [PERSON] Представник третьої особи [PERSON] адвокат [PERSON] з позовами не погодився, в судовому підтвердив пояснення представника відповідача [PERSON] Треті особи [PERSON], [PERSON], а також представник третьої особи орган опіки та піклування в особі районної адміністрації [PERSON] міської ради по Комунарському району, в судове засідання не зявились, однак суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності. Суд вважає, що позови [PERSON] міської ради та [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Відповідно до ст. 57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2014 р., що набрало законної сили, встановлено, що 23 жовтня 1982 р. виконавчим комітетом [PERSON] міської ради народних депутатів [PERSON] було надано обмінний ордер № 3787 на вселення до квартири [ADDRESS], згідно з яким право на проживання у вказаній квартирі, окрім наймача [PERSON], отримали члени її сімї - сини [PERSON] та [PERSON]. Згодом у зазначену квартиру вселилися в установленому порядку [PERSON] як невістка та [PERSON] як онука наймача. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2008 р. позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа служба громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комунарського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, задоволено. Визнано відповідачів такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням квартирою № 65 в будинку № 17 по вул. Малиновського в м. Запоріжжі, зобовязано СГІРФО Комунарського РВ ЗМУ УМВС України у Запорізькій області зняти [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку у зазначеній квартирі. Розпорядженням голови Комунарської районної адміністрації [PERSON] міської ради № 395р від 27 лютого 2008 року «Про приватизацію житла за адресою: [ADDRESS]» квартиру № 65 в будинку по вул. Малиновського, 17 в м. Запоріжжі передано у приватну власність [PERSON] 27 лютого 2008 р. [PERSON] видано свідоцтво № 28677 про право власності на цю квартиру. 7 березня 2008 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого [PERSON] набула право власності на вказану спірну квартиру. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2008 р. заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2008 р. скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2010 р. позовну заяву [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, залишено без розгляду. Таким чином, підстава, за якою [PERSON] та [PERSON] позбавлені права користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] і зняті з реєстрації місця проживання у цій квартирі, була скасованою, а отже, заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2008 р. щодо [PERSON] та [PERSON] на час приватизації 27 лютого 2008 р. спірної квартири не набрало законної сили. Вказаним рішенням суду визнано незаконним розпорядження Комунарської районної адміністрації [PERSON] міської ради № 395р від 27 лютого 2008 р. про приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] на імя [PERSON]; визнано незаконним свідоцтво про право власності на житло № 28677 від 27.02.2008 року, видане Комунарською районною адміністрацією [PERSON] міської ради на імя [PERSON]; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], укладений 7 березня 2008 р. між [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 24 т.1, т.2) Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2014 р. рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2014 р. залишено без змін. (а.с. 25-27 т.1) У відповідності зі ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановленими вказаним судовим рішенням, доказуванню не підлягають. Таким чином, після визнання рішенням суду від 17 лютого 2014 р. незаконними розпорядження про приватизацію квартири та свідоцтва про право власності на житло, а також визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного 7 березня 2008 р. між [PERSON] та [PERSON], власником спірної квартири знову стала територіальна громада м. Запоріжжя в особі [PERSON] міської ради, що випливає з рішення Апеляційного суду Запорізької області від 30 вересня 2015 р. (а.с. 98-99 т.1) В судовому засіданні встановлено, що на цей час власником спірної квартири на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19 квітня 2013 р. є [PERSON]. (а.с. 139, 140 т.1) Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно із ст. 388 ч.1 п.3 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірна квартира вибула з володіння територіальної громади м. Запоріжжя не з волі власника, суд вважає за необхідне витребувати квартиру від набувача [PERSON] та передати її у володіння територіальної громади м. Запоріжжя в особі [PERSON] міської ради у відповідності зі ст. 388 ч.1 п.3 ЦК України. Вказаний висновок суду кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України від 11 червня 2014 р. в справі № 6-52цс14, згідно якій майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Згідно актуальній інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на спірну квартиру 19 квітня 2013 р. зареєстровано за [PERSON], номер запису про право власності 71718. (а.с. 37 т.2) Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація квартири за [PERSON] підлягає скасуванню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користування квартирою, виселення відповідачів та вселення її в квартиру, суд приймає до уваги наступне. [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] та [PERSON], у квартирі [ADDRESS] проживала зі дня народження, маючи право користування житловим приміщенням як член сімї наймача відповідно до положень ст. 64 ЖК України. У зазначеній квартирі [PERSON] зареєстрована 6 серпня 2003 р. (а.с. 75-76 т.1) Згідно копії висновку МСЕК від 26 жовтня 2003 р. [PERSON] є інвалідом дитинства безстроково. (а.с. 77 т.1) Згідно рішенню Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2014 р., що набрало законної сили, [PERSON] є користувачем квартири [ADDRESS] як член сімї наймача відповідно до положень ст. 64 ЖК України. (а.с. т.2) Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2008 р. [PERSON] визнано такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. (а.с. 7 т.1) На підставі вказаного судового рішення [PERSON] знято з реєстрації місця проживання 5 лютого 2008 р. (а.с. 76 т.1) Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2008 р. заочне рішення суду від 16 січня 2008 р. про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, скасовано. (а.с. 8 т.1) Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2010 р. позов про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, залишено без розгляду. (а.с. 13 т.1) У відповідності зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи, що на цей час не існує судового рішення, що набрало законної сили, про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування спірною квартирою, вона має право на користування вказаним житловим приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що в спірній квартирі на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19 квітня 2013 р. (а.с. 139 т.1) мешкають [PERSON], її чоловік [PERSON] та неповнолітній син [PERSON]. (а.с. 144, 145 т.1) Проживання вказаних осіб у квартирі чинить перешкоди [PERSON] у користуванні вказаним житловим приміщенням. Для поновлення порушеного права [PERSON] на користування квартирою суд вважає за необхідне виселити [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітнього сина [PERSON] з квартири [ADDRESS] (бувша Малиновського) у м. Запоріжжі відповідно до положень ст. 109 ЖК України та вселити [PERSON] у цю квартиру як таку, що має право користування житловим приміщенням, задовольнивши її позовні вимоги в повному обсязі. Прийняти до уваги заперечення представників відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] про те, що [PERSON] є добросовісним набувачем квартири, тому квартира не може бути у неї вилучена, а вона, її чоловік та неповнолітня дитина не можуть бути виселені з квартири, суд не може, оскільки вони не ґрунтуються на законі та протирічать положенням ст. 388 ч.1 п.3 ЦК України щодо витребування майна від добросовісний набувача, правовій позиції Верховного Суду України від 11 червня 2014 р. в справі № 6-52цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування судами. Також є безпідставним посилання вказаних представників на практику Європейського суду з прав людини, оскільки така позиція представників є однобокою, направленою лише на захист добросовісного набувача, не враховуючи право законного власника квартири, яким є територіальна громада м. Запоріжжя. При цьому також ігнорується право [PERSON] на користування квартирою, якого в установленому законом порядку вона не позбавлялась. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] міської ради необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 1\~378 грн. (а.с. 51 т.1)

Outcome: approved