Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про визнання дій посадових осіб неправомірними, визнання постанови про арешт майна від 26.03.2015 року №47017844 та від 20.10.2016 року №50654232 незаконними, та просила також зняти арешти з майна, а саме: з квартири [ADDRESS], квартири [ADDRESS] та машиномісця №1,1а,8,9 за адресою: вул.Ак.Сахарова,36-а в м.Одесі, накладені вказаними постановами. В обгрунтування вимог позивач вказувала на те, що 23.10.2016 року їй стало відомо про накладення арешту на її майно, однак з яких підстав їй невідомо, так як інформації на її звернення вона не отримала. При цьому також вказувала на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], а не їй. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. Представник відповідача не зявився до суду, звернувся з заявою про слухання справи в його відсутності через велику завантаженість. В своїх запереченнях представник відповідача вказував на те, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №815/5473/14 від 26.02.2015 року виданого Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з боржника [PERSON] грошової суми на користь ДПІ у Суворовському районі м.Одеси. Арешт на майно накладено з метою виконання рішення суду. На теперішній час у відділі відсутні відомості щодо сплати боргу. До боржника направлялись рекомендованою кореспонденцію листи з копіями постанов про відкриття провадження, виклик до виконавця, та про арешт майна, однак боржник не відреагував. При виході за адресою проживання боржника, було залишено виклик представнику [PERSON], що підтверджується актом, але також ніяких дій зі сторони боржника не проводилося, тому вважає, що підстав для звільнення майна з під - арешту не має. Заслухавши представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що підстав для задоволення позову не має виходячи з наступного. Як було встановлено із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, сформованої 23.10.2016 року 04.12.2015 року та 20.10.2016 року на підставі постанови виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ [PERSON] від 26.03.2015 року та постанови Суворовського ВДВС м.Одеса від 20.10.2016 року було вчинено запис про реєстрацію обтяження на майно [PERSON]. Згідно даної довідки по запиту було надано інформацію про нерухоме майно по параметрам фізичної особи, де перелічено усе майно [PERSON] в тому числі і яке за нею було зареєстровано раніше, оскільки із довідки по майну [PERSON] видно, що саме за ним зареєстровано право власності на квартиру№5 по вул.Дніпропетровська дорога,129 в м.Одесі і по даному майну арешту не має. Встановлені факти вказують на те, що арешт було накладено не на конкретне майно, а на все майно боржника [PERSON]. Відповідно до вимог ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на час прийняття постанови від 26.03.2015 року , державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на 20.10.2016 року постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Враховуючи вказану норму та встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що державний виконавець діяв в межах повноважень, закріплених нормами Закону України «Про виконавче провадження», тому підстав для скасування постанов про арешт майна [PERSON] немає.

Outcome: dismissed