Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

[PERSON], уточнивши вимоги позову, просить визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора КП Конотопське трамвайне управління [PERSON] №24-Д від 01.08.2018 р. Про звільнення водія трамвая дільниці руху [PERSON]А. та стягнути з КП Конотопське трамвайне управління на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Вимоги обгрунтовує тим, що 03.10.2014 р. була прийнята на роботу в дільницю руху водієм трамваю ІІІ класу по строковому трудовому договору з 03.10.2014 р. по 03.10.2015 р. в КП Конотопське трамвайне управління. 26.01.2016 р. переведена на постійне місце в штат водіїв. 01.08.2018 р. наказом №24-Д в.о. директора КП Конотопське трамвайне управління [PERSON] її звільнено з займаної посади за прогул без поважних причин. Вважає звільнення незаконним, оскільки 20.07.2018 р. в звязку з погіршенням стану здоровя звернулася до медичного працівника КП Конотопське трамвайне управління [PERSON], яка встановила неможливість керування транспортним засобом та запропонувала їй звернутися до лікарні. Після чого направилася до дому та повернулася на роботу 23.07.2018 р. 20.07.2018 р. [PERSON] склала доповідну записку щодо її стану здоровя і цього ж дня ознайомила в.о. директора КП Конотопське трамвайне управління [PERSON] Однак, 01.08.2018 р. було видано оскаржуваний наказ про її звільнення, що і змусило звернутися з позовом до суду. Позивач, її представник [PERSON] позовні вимоги підтримують в повному обсязі та пояснили, що дійсно 20.07.2018 р. позивач у звязку з поганим самопочуттям не змогла приступити до роботи. Після звернення до фельдшера [PERSON], до 13 год. лежала на дивані у службовому приміщенні КП «КТУ». Керівництва управління на робочому місці не було. Після чого звернулася до поліклініки, де лікар її оглянув і надав медичну допомогу. Однак, працювати не могла, тому пішла до дому відпочивати. Представник відповідача КП Конотопське трамвайне управління [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі. Третя особа [PERSON]\~ в судове засідання не зявився, надав письмові пояснення і заяву про розгляд справи за його відсутності, задоволенню позовних вимог заперечує. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Встановлено судом, що 03.10.2014 р. [PERSON] наказом №203-К прийнята на роботу в дільницю руху водієм трамваю ІІІ класу по строковому трудовому договору з 03.10.2014 р. по 03.10.2015 р. в КП Конотопське трамвайне управління. 26.01.2016 р. переведена на постійне місце в штат водіїв КП Конотопське трамвайне управління (а.с. 5-8). 01.08.2018 р. наказом №24-Д в.о. директора КП Конотопське трамвайне управління [PERSON] позивача звільнено за прогули без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 9-11, 17). Наказом №199-К від 28.09.2018 р. директора КП «Конотопське трамвайне управління» [PERSON] прийнято на роботу водієм трамваю в дільницю руху (а.с. 39). Свідок [PERSON] пояснила, що працює у КП Конотопське трамвайне управління фельдшером. 20.07.2019 р. на початку 09 год. звернулася за медичною допомогою [PERSON] зі скаргами на головну біль, нудоту та блювоту. Перевірила тиск, який був 150/100, температуру 37 градусів. Надала відповідну допомогу та написала доповідну на імя директора управління, яку віддала секретарю. Позивач відмовилась від виклику швидкої допомоги. [PERSON] на роботі не було, іншого керівництва також. Працює до 10.30 год. Після закінчення роботи перевірила [PERSON], у якої блювота та нудота продовжувалися. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у\~статті 51 КЗпП\~України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. Відповідно до п. 4 ст. 40 КзпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Як розяснив Пленум ВСУ в п.24 постанови від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На переконання суду 20.07.2018 р. [PERSON] була відсутня на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня з поважних причин, а саме внаслідок хворобливого стану здоровя, що підтверджується доповідною запискою фельдшера підприємства [PERSON] (а.с. 11), якою встановлено непридатність водія до керування т/з, поясненнями останньої наданими у судовому засіданні та поясненнями позивача (а.с. 10). Суд не бере до уваги як доказ акт відсутності на роботі водія трамваю КП «КТУ» [PERSON] складений 27.07.2018 р. о 10 год працівниками управління з наступних причин. Даний акт складений 27.07.2018 р., тобто через 7 днів з моменту події. При його складанні не враховано вищевказані доповідну записку та пояснення позивача, а також не надано їм оцінки. Крім того, вказаний акт спростовується табелем обліку робочого часу, згідно якого 20.07.2018 р. позивач знаходилася на робочому місці (а.с. 44-45). Згідно ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених\~пунктами 1\~(крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації),\~2-5,\~7 статті 40\~і\~пунктами 2\~і\~3 статті 41\~цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Рішенням первинної профспілкової організації КП Конотопське трамвайне управління від 01.02.2019 р. відмовлено у наданні згоди на звільнення [PERSON] за п. 4 ст. 40 КЗпП України, тому що 20.07.2018 р. позивачка знаходилась на робочому місці, про що свідчить табель обліку часу за липень 2018 р., згідно якого була проведена оплата праці за цей день та працівники, які були в цей день на роботі (а.с.41-45, 66). У цьому випадку відповідач при застосуванні такого крайнього заходу, як звільнення, не надав вірної оцінки доповідній записці [PERSON] та поясненням [PERSON], не врахував положення ч. 3 ст. 149 КзпП України, згідно з яким при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Таким чином, суд приходить до переконання, що позивач у судовому засіданні довів незаконність дій відповідача щодо її звільнення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Згідно довідки КП Конотопське трамвайне управління середня заробітна плата позивачки за період з 02.08.2018 р. по 28.09.2018 р. склала б\~ 11434,0 грн. (а.с.40). Відповідачем іншого не доведено. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 11434,0 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з КП Конотопське трамвайне управління на користь держави 1762\~ грн. судового збору.

Outcome: approved