Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Адвокат в інтересах позивачів звернулася до Третьої Херсонської державної нотаріальної контори та Першої Херсонської державної нотаріальної контори з позовом про скасування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачі у справі є власниками будинку [ADDRESS] , право власності набуто ними на підставі договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Третьої херсонської державної нотаріальної контори Бондаренко В.Н. 27.08.1996 р. За умовами вказаного договору позивачі у справі, рідні брат та сестра, отримавши у власність батьківський будинок [ADDRESS] , повинні довічно повністю утримувати своїх батьків - [PERSON] та [PERSON] . Позивачі стверджують, що умови договору довічного утримання ними повністю виконані. Після смерті обох батьків позивач [PERSON] у встановленому законом порядку звернувся до приватного нотаріуса Довгань О.І. для скасування заборони відчуження нерухомого майна в зв`язку з виконанням умов договору. Але нотаріус повідомив про неможливість зняття заборони, оскільки згідно інформації Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Першою херсонською державною нотаріальною конторою, як реєстратором, тричі вносилися відомості про обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна. Як підставу обтяження реєстратор зазначав: «договір застави, без номеру, 30.08.1996р., Третя херсонська держнотконтора». Його звернення до Третьої Херсонської державної нотаріальної контори та Першої Херсонської державної нотаріальної контори не надало результатів усунення безпідставних заборон відчуження прав на нерухоме майном. Також листом №1553/01-20 від 13.08.2021 р. завідуючої Державного нотаріального архіву Херсонської області надана відповідь, що 27.08.1996 року Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою посвідчено договір довічного утримання, але в Єдиний реєстр заборон внесено як договір застави. Позивачі вважають такі нотаріальні дії з наступною реєстрацію обтяжень в Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна помилкою та просять скасувати обтяження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачів надала заяву в якій підтримала вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі, просила їх заволинити та розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник Третьої Херсонської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань не надходило. Представник Першої Херсонської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань не надходило. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Третьої херсонської державної нотаріальної контори Бондаренко В.Н. 27.08.1996р., зареєстрованого у Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації по місту Херсон (запис у реєстраційній книзі датований 07.08.1996 р. № 10, реєстровий № 2642). За умовами вказаного договору позивачі у справі, рідні брат та сестра, отримавши у власність батьківський будинок [ADDRESS] , повинні довічно повністю утримувати своїх батьків - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , виданого 22.07.2010 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 1357, [INFO] помер [PERSON] . Згідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 15.12.2020 р., філіалом №1 відділом запису актів цивільного стану адміністрації міста Твері Тверської області актовий запис 170209690004406718005, [INFO] померла [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, індексний номер документа 254096714, сформований приватним нотаріусом Довгань О.І., зареєстроване обтяження у вигляді заборони відчуження (архівний запис) будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 2444204, від 30.09.2005 р. 12:40:37 Першою Херсонською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: договір застави, б/н, Третя нотконтора, також зареєстроване обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 3296314, зареєстроване 05.06.2006 р. 13:39:39 Першою Херсонською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: договір застави, 30.08.1996, Третя херсонська держнотконтора, а також зареєстроване обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 3296409, зареєстроване 05.06.2006 р. 13:52:21 Першою Херсонською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: договір застави, 30.08.1996, Третя херсонська держнотконтора. Згідно відповіді щодо надання інформації завідуючої державним нотаріальним архівом Херсонської області №1553/01-20 від 13.08.2021 р., 27.08.1996 року Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою посвідчено договір довічного утримання, але в Єдиний реєстр заборон внесено як договір застави між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Тому згідно реєстру заборон Першої та Третьої херсонської держнотконтори була накладена заборона на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що мешкають за адресою: [ADDRESS] . Також у відповіді вказано, що в Реєстрі заборон внесена дата 30.08.1996 р., та дати 18.09.1997 р., 30.09.2005 р. та 05.06.2006 р. - це дати перенакладення вказаної заборони. До відповіді в якості додатку завідуючою архіву були надані копії записів з журналу «Реєстр для реєстрації заборон відчуження жилих будинків…» за 1986-2002 р.р., та копія договору довічного утримання від 27.08.1996 р. між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] . Отже, договір застави, згідно якого була накладена заборона відчуження будинку [ADDRESS] , не укладався, а записи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зроблені помилково. Відповідно до статті 41 частини 4 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до статті 15 частини 1 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч.2 ст.30 Цивільного процесуального кодексу України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.ч. 1,2 ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01.01.2013 р. регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09 червня 1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10 червня 1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01 січня 2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Вирішуючи спір по суті, суд встановив, що відповідно до ст.73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири). Згідно ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Виходячи з вищевикладеного вбачається, що порушення права власності позивачів, що полягає в перешкоді у здійсненні ними свого права володіння, користування та розпоряджатися своїм майно, шляхом незаконної зміни запису про неіснуюче зобов`язання у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому позивачі обмежені у можливості вчиняти будь-які дії, де вимагається пред`явлення витягу і/або інформаційної довідки з реєстру, а також здійснення права розпорядження майном. На теперішній час відсутні будь-які визначені законом підстави для заборони відчуження будинку [ADDRESS] . Таким чином, позивачі не є стороною, ані кредитного, ані іпотечного договору, а позовні вимоги не пов`язані із виконанням зазначених договорів. Заборона на відчуження нерухомого майна, що належить позивачам, порушує їх права та законні інтереси, оскільки унеможливлює розпоряджання даним майном, тому суд вважає, що позов про скасування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, Законом України «Про нотаріат», ст. ст.3, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved