Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області про припинення права на ? частину спадкового майна та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом в цілому. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 вересня 2014 року помер її батько [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,4991 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1411 га, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0879 га, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області, вул. Леніна,25. Згідно з випискою із погосподарської книги с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області власником домоволодіння №25 по вул. Леніна в с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області є [PERSON]. Проте, за життя останній не оформив правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння та не зареєстрував своє право власності в установленому законом порядку. Відповідно до ст.. 1261 Цивільного кодексу України позивач та відповідач [PERSON] є спадкоємцями майна, що належать померлому. Інших спадкоємців, в тому числі, що мають право на обовязкову частку у спадщині, немає. У відповідності до договору розподілу спадкового майна від 05 серпня 2015 року, посвідченого державним Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області, [PERSON] та [PERSON] провели розподіл частини спадкового майна, за яким їм перейшло право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4, 4991 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області в рівних долях, а позивач набула права на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1411 га та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору, площею 0, 0879 га, що знаходиться в с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області, вул.. Леніна, 25, про що видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 серпня 2015 року. У розподілі іншого спадкового майна, а саме домоволодіння № 25 по вул. Леніна, 25 в с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя позивача в цілому на вказане домоволодіння, як було домовлено з відповідачем [PERSON], нотаріусом було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок та господарські будівлі і споруди. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просить припинити право [PERSON] на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області, вул.. Леніна, 25 та визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок «А-1», загальною площею 57,2 кв. м., житловою площею 25,6 кв. м., погріб «Г», погріб «З», сінник «Б», сарай «В», літню кухню «Д», сарай «Е», вбиральню «Ж», саж «в», прибудову до літньої кухні «д», огорожу №1, колодязь №2, які розташовані в с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області, вул.. Леніна, 25. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що вони з позивачем уклали нотаріально посвідчену угоду, за якою визначилися із розподілом спадщини. Позивач отримала у спадщину земельну ділянку, на якій знаходиться спірний будинок, тому він не заперечує, щоб право власності на нього перейшло до неї. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області у судове засідання не зявився, відповідач направив до суду листа, у якому позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області про припинення права на ? частину спадкового майна та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом в цілому визнає, просить справу слухати у його відсутність. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представника даного відповідача, оскільки його особисті пояснення у судовому засіданні не обовязкові. Судом встановлено: 29 вересня 2014 року помер батько [PERSON] та [PERSON], [PERSON] (а.с.11). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4, 4991 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1411 га, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0879 га, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області, вул. Леніна,25. [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-10) є спадкоємцями за законом першої черги майна померлого [PERSON] та прийняли спадщину після його смерті у встановлений законом строк. Інших спадкоємців на майно померлого [PERSON], у тому числі тих, що мають право на обовязкову частку у спадщині, немає. Згідно із ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Сторони у справі дійшли згоди про розподіл спадкового майна між собою та звернулися до нотаріуса із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом. У відповідності до договору розподілу спадкового майна від 05 серпня 2015 року, посвідченого державним Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області, [PERSON] та [PERSON] провели розподіл частини спадкового майна, за яким їм перейшло право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4, 4991 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області в рівних долях, а позивач набула права на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1411 га та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору, площею 0, 0879 га, що знаходиться в с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області, вул. Леніна, 25, про що видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 серпня 2015 року (а.с.12-14). У розподілі іншого спадкового майна, а саме домоволодіння № 25 по вул. Леніна, 25 в с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя позивача в цілому на вказане домоволодіння, як було домовлено з відповідачем [PERSON], нотаріусом було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок та господарські будівлі і споруди (а.с.22). Згідно довідки [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області, відповідно до по господарської книги №2 села Сасинівка Пирятинського району [PERSON] був власником домоволодіння № 25 по вул. Леніна с.Сасинівка Пирятинського району (а.с. 15). Як вказано в технічному паспорті на обєкт нерухомого майна, вказане домоволодіння збудовано в 1955 році (а.с. 20). Померлий [PERSON] не оформив документи на належне йому нерухоме майно (житловий будинок з господарськими будівлями) та не зареєстрував його в органах БТІ (а.с. 16). Проте, законодавством, яке діяло на час будівництва вказаного домоволодіння, реєстрація права власності на такий обєкт нерухомого майна, як колгоспний двір, та інші обєкти, споруджені в сільській місцевості, не передбачалась. Також, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до вказаного Указу і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Згідно ч.3 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності з 03.08.2004 року для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на обєкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою. Як передбачено ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно приписів п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON], яка прийняла спадщину відповідно до закону, між спадкоємцями померлого укладено договір про розподіл спадкового майна, у тому числі щодо спірного домоволодіння на користь позивача, проте правовстановлюючі документи на нерухоме майно відсутні, інакше як у судовому порядку визнати право власності на вказане майно неможливо, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов [PERSON] про визнання права на спадкове майно підлягає задоволенню.

Outcome: approved