Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

[PERSON] у лютому 2019 року звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування позову вказала, що вона 17 листопада 2017 року з відповідачем уклала договір довічного утримання (догляду), так як вона потребує стороннього постійного догляду через похилий вік та тяжкі хронічні захворювання. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В. Відповідно до пункту 1 Договору нею передано у власність відповідачу належну їй на праві особистої приватної власності квартиру [ADDRESS] , взамін чого відповідач зобов`язувався забезпечувати її утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених даним договором, а саме: - забезпечувати житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у квартирі; - придбавати медикаменти, лікарські засоби; - створювати необхідні побутові умови (заміну білизни, прибирання квартири) та надавати будь-які інші необхідні догляд та допомогу. Відповідно до п. 12 Договору, вона має право вимагати своєчасного та повного надання утримання та догляду від відповідача, згідно з умовами цього Договору та вимагати розірвання Договору та повернення переданої нею квартири відповідачу у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків за цим Договором. Відповідно до п. 16 Договору, на квартиру, яка є предметом цього договору, накладається заборона відчуження. Відповідач з моменту укладання Договору довічного утримання умови Договору жодного разу не виконав, утримання та догляду не надає, безоплатне проживання в квартирі не забезпечує, за квартиру та комунальні послуги жодного разу не сплатив, медикаменти та лікарські засоби не придбає, продуктами харчування при необхідності не забезпечує, в побуті не допомагає, за квартирою не доглядає. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: 17 листопада 2017 року [PERSON] та [PERSON] укладений договір довічного утримання (догляду), договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В. Пунктом 1 зазначеного Договору, [PERSON] передано у власність [PERSON] належну їй на праві особистої приватної власності квартиру [ADDRESS] , взамін чого відповідач зобов`язувався забезпечувати її утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених даним договором. Відповідно до пункту 3 Договору, квартира є однокімнатною, має загальну площу - 35,8 кв. м, житлову площу - 19,9 кв. м. У Пункті 9 Договору зазначено: набувач зобов`язаний у встановлені строки та в необхідному обсязі здійснювати довічно надання матеріального забезпечення, а також усі види догляду. За згодою сторін обов`язок набувача з надання відчужувачу довічного забезпечення визначається у вигляді: - забезпечення житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у квартирі; - придбання медикаментів, лікарських засобів; - створення необхідних побутових умов (заміна білизни, прибирання квартири); - здійснення догляду та надання будь-якої іншої необхідної допомоги. Відповідно до п. 10 Договору, грошова оцінка зазначених в договорі видів матеріального забезпечення, за згодою сторін, визначається у сумі 200,00 (двісті) гривень щомісячно. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 12 Договору, відчужувач має право вимагати своєчасного та повного надання утримання та догляду від набувача, згідно з умовами цього Договору та вимагати розірвання Договору та повернення переданої нею квартири набувачу у разі невиконання або неналежного виконання ним своїх обов`язків за цим Договором. Відповідно до п. 16 Договору, на квартиру, яка є предметом цього договору, накладається заборона відчуження. З технічного паспорту від 01.10.2012 року Харківського міського бюро технічної інвентаризації на квартиру [ADDRESS] вбачається, що зазначена квартира - однокімнатна, загальна площа квартири - 35,8 кв. метрів, житлова - 19,9 кв. метрів. З паспорту позивача вбачається, що вона народилася [INFO] . Позивач є пенсіонером за віком, їй присвоєно статус Дитина війни. З довідки та медичної документації Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 13» вбачається, що позивач перебуває на диспансерному обліку з приводу ішемічної хвороби серця, екстрасистомічної аритмії III ступеню, гіпертонічної хвороби II ступеню, гипертензивного серця, хронічного пієлонефриту, перебувала на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради з 04.07.2018 по 16.07.2018 з приводу ішемічної хвороби серця, прогресуючої стенокардії, атеросклеротичного кардіосклерозу, атеросклерозу аорти, аортального стенозу III ступеню, гіпертонічної хвороби II ступеню, 2 ст. гипертензивного серця. З наданих позивачем чеків з придбання лікарських препаратів вбачається, що нею з липня 2018 року по січень 2019 року в аптеках міста Харкова особисто придбавалися лікарські препарати. Позивачем надані квитанції про сплату нею за квартиру та послуги за адресою: [ADDRESS] , з листопада 2017 року по грудень 2018 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач не допомагає позивачу, позивач потребує за віком та станом здоров`я догляду, вона уклала договір догляду з відповідачем, відповідач умови договору жодного разу не виконав, за житло не сплачує, фінансово допомогу не надає, за помешканням не доглядає, ліками не забезпечує, в лікарню позивача не поміщав, ліки не купляв, ані матеріальної ані іншої допомоги не надає. Влітку 2018 року, коли позивач знаходилася на лікуванні в лікарні, нічим їй в лікарні не допомагав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірвано за рішенням суду за вимогою відчужувача у випадку невиконання чи неналежного виконання набувачем своїх зобов`язань, незалежно від його вини. Ч. 1 ст. 756 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, і має право вимагати його повернення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved