Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Адвокат [PERSON], в рамках наданих їй повноважень за Договором про надання правової допомоги від 25.05.2015 року, звернулась до суду, в інтересах [PERSON] (далі-Позивач) із зазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], (Відповідач) таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS], обґрунтовуючи уточнені вимоги наступним. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 15.05.2015 року (Договір), посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Івановою С.Я., реєстровий номер №532, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису 9683247 від 15.05.2015 року, Позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач не є членом сім'ї власника, остання вважає його сторонньою для себе людиною, з урахуванням того, з припиненням права власності особи на жиле приміщення, члени його сім'ї також втрачають право на користування цим приміщенням, просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою. У судовому засіданні представник Позивача підтримала уточнені позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника Позивача, суд вважає за можливе розглянути справу по суті, за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника Позивача, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, вважає уточнені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, у відповідності до приписів частини 2 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Підставою визнання право користування квартирою [ADDRESS] за [PERSON] є рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 19.02.2015 року (а.с.10-11). Скасовуючи зазначене рішення апеляційний суд Дніпропетровської області у мотивувальній частина свого рішення від 10.06.2015 року зазначив, що з припиненням права власності особи на жиле приміщення члени його сім'ї втрачають право користування цим приміщенням і підлягають виселенню за позовом нового власника. Як встановлено у судовому засіданні, спірна квартира на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Івановою С.Я., реєстровий номер №532 а.с.7-8), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису 9683247 від 15.05.2015 року (а.с.6), належить на праві приватної власності [PERSON], яка зазначає у позові, так і зі слів її представника, допитаного судом під час судового розгляду, не є членом сім'ї Відповідача, [PERSON], останнього вважає сторонньою для себе людиною. Конституцією (ст.41), ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджуватися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежне від волі інших осіб. У відповідності до приписів ст.317 ЦК України тільки власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Підставою припинення права власності є зокрема, відчуження власником свого майна (п.1 ч.1 ст.346 ЦК України). Таким чином, враховуючи, що усі попередні власники спірної квартири втратили право на користування житловим приміщенням, слід дійти висновку, що члени їх сім'ї також втратили дане право. На підставі викладеного,

Outcome: approved