Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернулася в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач, в якому просить збільшити присуджений рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17.02.2012р. розмір аліментів на утримання сина [PERSON] та стягути із [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісяця. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів до 1000 грн. на утримання сина. В обґрунтування заявлених вимог посилається на ті обставини, що присуджений розмір аліментів в частці 1/4 доходу відповідача є незначний, не забезпечує належне утримання сина і забезпечення його нормального розвитку та життєвих потреб. Станом на дату судового засідання сину виповнилося 15 років, він навчається і Ліцеї-Інтернаті з посиленою військово-фізичною підготовкою і потребує більше коштів на своє утримання. Вона є безробітною, не має стабільних доходів, має на утриманні ще одну дитину від другого шлюбу, батько якої також ухиляється від виконання своїх обовязків. Відповідач [PERSON] є здоровим, працює не офіційно і має можливість сплачувати визначену нею суму аліментів і просить збільшити розмір аліментів до сплати в 1000 грн. щомісяця. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнає та зазначає, що він допомагає синові, сплачував аліменти добровільно, які присудили рішенням суду від 17.02.2012р., проте тільки при подачі позовної заяви змінилися стосунки і [PERSON] звернулася в Державну виконавчу службу для їх примусового стягнення. Стверджує, що він працює не на повну ставку і отримує заробітну плату в розмірі 600 грн., інших заробітків не має. Стан здоровя не дозволяє в повній мірі фізично працювати. Дитині завжди помагає і не відмовляється від подальшої сплати аліментів, визначних судом. Розглянувши матеріли справи та заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 18.01.2006р. №005000 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Від шлюбу у сторін 22 вересня 2000 року народився син [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження від 12.08.2003р. №136944 (повторне). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17.02.2012р. по справі №1915/1263/2012 присуджено до стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів та заробітку [PERSON], але не менше ніж 30 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №48403249 від 10.08.2015р. [PERSON] 06.08.2015р. звернулася із заявою про примусове виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17.02.2012р. про стягнення аліментів. В судовому засіданні сторони повідомили, що [PERSON] в добровільному порядку виконував рішення суду про сплату аліментів, однак стосунки змінилися і [PERSON] звернулася про примусове стягнення аліментів. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із пояснень позивача вбачається, що вона тимчасово не працює звільнена із роботи за згодою сторін. В неї 13.02.2008р. народився другий син [PERSON] від іншого шлюбу, який розірваний і батько дитини [PERSON] не отримує дитину. Син [PERSON] навчається у 9 класі Коропецького обласного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою, про що свідчить довідка від 10.08.2015р. Син [PERSON] вчиться в ліцеї та перебуває на державному утриманні і забезпеченні. Як свідчить представлена відповідачем [PERSON] довідка від 25.08.2015р. №262 [PERSON] працює техпрацівником Дворічанської сільської ради, його місячна заробітна плата складає 609 грн. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При вказаних обставинах, а саме працевлаштування відповідача та отримання невеликого доходу, перебування сина [PERSON] на державному утриманні та забезпеченні при його навчанні, суд не знаходить підстав, передбачених в ст. 192 СК України для збільшення розміру аліментів. Від дати ухвалення рішення суду по справі №1915/1263/2012 про визначення сплати аліментів в 1/4 частці від доходів змін, які б надавали суду правові підстави для збільшення розміру аліментів не відбулось. Наявність у [PERSON] другої дитини він іншого шлюбу і несплата батьком дитини належного утримання не можуть бути підставами для збільшення розміру присуджених аліментів із [PERSON] Крім цього, положеннями ЦПК України не передбачено можливості для збільшення розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення із визначеної судом частки від доходів відповідача до твердої грошової суми, при тому, що відповідач працює і має стабільний дохід.

Outcome: dismissed