Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

[PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000,00 грн. щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а в разі навчання - до досягнення ним 23 років. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2019 року зазначений позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, задоволено частково; стягнуто з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 29 жовтня 2018 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року, в іншій частині позовних вимог - відмовлено, стягнуто з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.), допущено негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. 25.02.2019 року до суду звернувся представник позивача подав до суду заяву, в якій зазначив, що в зазначеному рішенні не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат позивача на правову допомогу у розмірі 6955,00 грн., понесених при вирішенні судом справи про стягнення аліментів. Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У судове засіданні позивач та його представник не з`явились, були повідомлені належним чином. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що позивач сама вирішила скористатися правничою допомогою, а тому сама і повинна її оплачувати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). При постановленні рішення судом 21.02.2019 року не було вирішено питання судових витрат в частині витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача у судовому процесі представляв адвокат [PERSON] , що підтверджується відповідним ордером, витягом з договору про надання правничої допомоги, заявами, наявними в матеріалах справи. До позовної заяви додано попередній розрахунок суми судових витрат (а.с. 55), відповідно до якого витрати на правничу допомогу визначені у розмірі 9425,00 грн. У клопотанні про розподіл судових витрат [PERSON] зазначив, що позивачем витрачено на правничу допомогу 6955,00 грн., на підтвердження чого надано акти виконаних робіт (наданих послуг), та квитанції про сплату коштів позивачем за надання послуг з правничої допомоги. При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, потребу у вчинені запитів адвоката, необхідність участі представника позивача в судових засіданнях, той факт що судом задоволені позовні вимоги частково, та приходить до висновку щодо часткового стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved