Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, уточненому в наступному (а.с. 49-51), в якому зазначили, що їм на праві приватної власності належить 2/5 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS]. [PERSON] є сином позивачів, зареєстрований у вказаному будинку, проте з червня 2012 року не проживає за адресою реєстрації, не має там особистих речей, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає. При цьому жодних перешкод для проживання за спірною адресою позивачі відповідачу не створювали, неприязних стосунків між ними не було, відповідач після одруження та народження в нього доньки добровільно залишив місце свого проживання та виїхав з своєю родиною. Місце його знаходження на теперішній час їм не відомо. Позивачі просять задовольнити позов та позбавити відповідача права користування жилим приміщенням за вказаною адресою. В суді позивачі наполягли на задоволенні позову та пояснили, що в паспорті відповідача, на відміну від даних їх паспортів та інформації з будинкової книги, помилково вказане місце реєстрації по [ADDRESS], тобто будинок зазначений без літери «Б», хоча в дійсності адреса реєстрації сторін у справі - [ADDRESS]. В судове засідання, призначене на 22.01.2015 від представника позивачів надійшла заява про слухання справи за їх відсутності, в якій він просив задовольнити позов. Відповідач до суду не з'явився, причин неявки не повідомив, що, враховуючи заяву представника позивача дозволяє розглянути справу за його відсутності з ухваленням заочного рішення. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 08.07.1980 [PERSON] придбав 2/5 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] (а.с.24, 25). Сторони є членами однієї родини, а саме відповідач є сином позивачів, зареєстровані за адресою вказаного домоволодіння, проте в паспорті відповідача місцем реєстрації зазначена адреса: [ADDRESS], тобто номер будинку вказаний без літери «Б», що є помилковим (а.с. 13, 15, 19-22, 63-66). Як вбачається з відповіді керівництва Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області жодних заяв від [PERSON] щодо перешкод в користуванні житлом за адресою реєстрації не надходило (а.с. 14). В період з січня 2012 року по теперішній час [PERSON] до поліклініки за місцем реєстрації за медичною допомогою не звертався, у вказаний період часу до Харківського СІЗО не доставлявся та не утримувався в установі (а.с. 78, 87). Той факт, що [PERSON] з червня 2012 року добровільно покинув житло за місцем реєстрації та, ймовірно, виїхав на проживання за адресою реєстрації дружини в Донецьку область підтверджується допитаними в якості свідків [PERSON], [PERSON] (сусід), [PERSON] (рідна сестра відповідача) Частина 1 ст. 156 ЖК України передбачає, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 3 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Як вказують позивачі, посилаючись на квитанції про сплату комунальних послуг (а.с. 9-12), витрати по утриманню будинку вони несуть самостійно, жодної участі в цьому відповідач не приймає. З погляду на вищевикладене, беручи до уваги наявні докази суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] протягом тривалого часу, а саме з червня 2012 року, не мешкає за адресою спірного домоволодіння. За ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Абзацом 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, позовні вимоги мають бути задоволені в повному обсязі.

Outcome: approved