Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON], покликаючись на те, що 18 лютого 2013 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з 2015 року їхні стосунки поступово погіршувалися, виникали часті сварки та скандали, викликані зловживання відповідача алкогольними напоями, самоусуненням від забезпечення сімї та ведення домашнього господарства. З огляду на вказане, позивач вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливим, просить розірвати шлюб, прізвище змінювати на дошлюбне не бажає, дітей залишити проживати з нею. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, відзиву не подав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №094020, виданим 18 лютого 2013 року Воробіївською сільською радою Підволочиського районну Тернопільської області, 18 лютого 2013 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Копчук». Від шлюбу у сторін народилося двоє синів: [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження серія І-ИД №185039, виданого виконкомом Воробіївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області 18 грудня 2013 року; та [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження серія І-ИД №220514, виданого виконкомом Воробіївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області 22 вересня 2015 року. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач, як і Відповідач, враховуючи його неявки до суду, не мають бажання зберегти сімю та подальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сімю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Копчук», в своїй заяві зазначила про бажання його залишити. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Сини сторін, які є малолітніми, проживає разом із матірю (позивачем) за адресою: с. Медин Підволочиського району, Тернопільської області, що вбачається із позовної заяви. З огляду на вказане, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved