Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] у квітні 2014 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, вказуючи, що 15 листопада 2013 року позичив під розписку відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 138 235 грн. Відповідач зобов'язався повернути частину грошових коштів у сумі 70 000 грн. до 15 січня 2014 року, а іншу частину грошових коштів у сумі 68 235 грн. до 01 лютого 2014 року, однак, у зазначений термін і в подальшому грошові кошти відповідач не повернув. Посилаючись на те, що сума заборгованості відповідача за договором грошової позики становить 142 382 грн., з яких 138 235 грн. - сума боргу, 4 147 грн.- три проценти річних від простроченої суми боргу, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором грошової позики від 15.11.2013 року в сумі 138 235 грн. та три проценти річних за прострочення зобов'язання в сумі 4 147 грн., а також понесені витрати на оплату судового збору. 05 травня 2014 року представник позивача [PERSON] подав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 138 235 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі - 745 грн. 28 коп., посилаючись на те, що, відповідно до розписки, перша частина боргу повинна була бути повернута відповідачем до 15 січня 2014 року в розмірі 70 000 грн. і на день звернення до суду з позовом термін прострочення зобов'язання за договором позики склав 73 календарних дні, відповідно, три проценти річних від даної суми складає 420 грн. Друга частина боргу в сумі 68 235 грн. мала бути повернута відповідачем до 01.02.2014 року, термін прострочення зобов'язання склав 58 календарних днів, відповідно три проценти річних від даної суми складає 325,28 грн. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] його позовні вимоги підтримали і суду пояснили, що відповідач [PERSON] позичив у позивача грошові кошти в сумі 138 235 грн., про що власноруч написав письмову розписку, згідно якої зобов'язався повернути частину грошових коштів у сумі 70 000 грн. до 15 січня 2014 року, а іншу частину грошових коштів в сумі 68 235 грн. до 01 лютого 2014 року, однак, в зазначений термін і по сьогоднішній день грошові кошти [PERSON] не повернув, про що свідчить наявність у позивача розписки [PERSON], яку він долучив до матеріалів позовної заяви. Також просять стягнути з відповідача три проценти річних від прострочених сум станом на день звернення з позовом, а саме на 02.04.2014 року в сумі 745,28 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, проти чого представники позивача не заперечували. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Позивачем надано до матеріалів справи оригінал письмової розписки від 15.11.2013 року, з якої вбачається, що відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] 138 235 грн., які зобов'язався повернути частинами, а саме: 70 000 грн. - до 15.01.2014 року, 68 255 - до 01.02.2014 року. Згідно ст.ст.1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як передбачено ст. 545 ЦК України, прийнявши зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором позики перед позивачем [PERSON] не виконав і в строки, які зазначені в розписці, борг не повернув, про що свідчить розписка, яка знаходилася у позивача як кредитора. Відповідно до вимог ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, згідно визначеного позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за договором позики складає 138 235 грн., три проценти річних від простроченої суми становить - 745 грн. 28 коп., з яких 420 грн. - три проценти за прострочення зобов'язання від частини боргу в сумі 70 000 грн. терміном 73 календарних дні (з дати виникнення прострочення зобов'язання 16.01.2014 р. по 02.04.2014 року, дату звернення до суду ) та три проценти річних за термін прострочення зобов'язання 58 календарних днів ( з 02.02.2014 р. по 02.04.2014 р.) від другої частини боргу в розмірі 68 235 грн., що становить 325,28 грн. Отже, станом на 02.04.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики становить 138 235 грн. та три проценти річних за прострочення зобов'язання - 745,28 грн. При цьому суд при встановленні розміру заборгованості, відповідно до ст.11 ЦК України, враховуючи змінені позивачем позовні вимоги, приймає до уваги розрахунок, визначений позивачем. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку має місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо повернення позики, та вважає, що позов підлягає до задоволення і з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 138 235,00 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 745,28 грн., а також понесені судові витрати пропорційно до задоволених вимог у сумі 1389,80 грн. На підставі ст.ст.525, 526, 530, 545, 625, 1046-1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved