Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] міська рада звернулась до суду з позовом, в якому просить виселити [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з квартири [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що судовим рішення вказана квартира була визнана відумерлою спадщиною та передана до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, рішенням сесії ХМР прийнята до комунальної власності. Для здійснення державної реєстрації даного приміщення за територіальною громадою м. Харкова було необхідно виготовити технічний паспорт на обєкт нерухомого майна та виявлено, що у квартирі зареєстровані та мешкають відповідач [PERSON] та малолітня [PERSON] Позивач вважає себе законним власником житлового приміщення, однак не може володіти в натурі квартирою, оскільки квартирою незаконно володіє відповідач, не звільняє її та використовує у власних потребах, чим порушує про власності позивача. Відповідач [PERSON] подала відзив на позов, в якому вказувала, що передача квартири у комунальну власність відбулась незаконно, оскільки на момент розгляду справи у суді не була безхазяйною, вона володіє спірною квартирою на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2013 та з цього часу вона та її малолітні донька зареєстровані та постійно мешкають у жилому приміщенні, її право власності на обєкт нерухомості не скасовано, а тому на теперішній час лише вона є законним власником квартири. Питання щодо виселення осіб із займаного ними приміщення може ставити лише власник майна. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] міської ради [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти заявлених вимог, просила відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи Департамент служб у справах дітей [PERSON] міської ради [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог з метою запобігання безпритульності малолітньої [PERSON], просила винести рішення в інтересах дитини. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 06 серпня 2013 року ПН ХМНО [PERSON], [PERSON] придбала у [PERSON] у власність квартиру № 65 по вул. Слинько (бульвар Жасминовий),14 в м. Харкові, право власності зареєстровано в державному реєстрі 06.08.2013. Згідно відомостей КП «Жилкомсервіс» [PERSON], [INFO], та її донька [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO], з 28.08.2013 та по теперішній час. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.12.2014 у справі № 641/4352/14-ц визнано незаконним та скасовано свідоцтво від 21.06.2013 про придбання [PERSON] квартири [ADDRESS] з прилюдних торгів, р.№1459, видане приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], а також визнати недійсним договір купівлі-продажу від 11.07.2013 р.№ 2487, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] про придбання [PERSON] квартири [ADDRESS] у [PERSON] Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.05.12.2016 у справі № 641/135/15-ц заяву [PERSON] міської ради про визнання спадщини відумерлою та передачу майна до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, задоволено; визнано відумерлою спадщиною квартиру № 65 по вулиці Петра Слинька (бульвар Жасминовий), 14 у м. Харкові, що належала на праві власності [PERSON], яка померла 09 червня 2013 року; передано відумерлу спадщину квартиру № 65 по вулиці Петра Слинька (бульвар Жасминовий), 14 у м. Харкові у комунальну власність територіальної громади міста Харкова в особі [PERSON] міської ради. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом (ст. 329 ЦК України). Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Згідно\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити в своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи, що на час розгляду справи право власності [PERSON] на спірну квартиру не скасовано, відсутні підстави вважати [PERSON] міську ради законним власником квартири, а тому у позивача відсутні підстави вимагати виселення власника та інших осіб із належного йому приміщення. За таких обставин, заявлені [PERSON] міською радою вимог не підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed