Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] первинно звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що вона, позивач по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 10.11.1998 року був розірваний в органах РАГСу. За час шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач в своїй заяві, що відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Вінниця від 03.09.1998 року [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення нею повноліття. [INFO] донька [PERSON] досягла повноліття, однак в зв'язку з тим, що відповідач не регулярно сплачував аліменти на утримання доньки утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам № 257/12 від 21.03.2014 року станом на 01.03.2014 року становить 12 060, 22 грн. Крім того, в результаті прострочення сплати аліментів за період з 01.03.2009 року по 19.05.2014 року утворилась неустойка ( пеня) в розмірі 103 216, 68 грн.. Про розмір заборгованості відповідач був повідомлений в порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження», про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення і довідки про відмову адресата від одержання. Заборгованість по аліментам відповідача виникла з його вини, оскільки він ухиляється від утримання доньки через несплату аліментів у розмірі, визначеному судовим рішенням. Відповідач не працює на умовах трудового договору або цивільно-правового договору, не має інших видів доходів, які б могли бути виявлені державним виконавцем, у нього відсутнє нерухоме і рухоме майно, на яке можна було б накласти арешт з метою його подальшої реалізації. Згідно матеріалів виконавчого провадження відповідач звільнився з останнього місця роботи 17.08.2005 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. В зв'язку з тим, що відповідач не надавав утримання доньці у натуральній формі продуктами харчування чи іншими товарами, грошима в готівці, вона, позивачка по справі змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. 08.04.2014 року Вінницькім міським судом Вінницької області було ухвалено заочне рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітньої дочки [PERSON] аліменти у розмірі 700 гривень. Зважаючи на той факт, що відповідач не виконував рішення суду з власної вини, тому позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач зменшила свої позовні вимоги, а саме просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2011 року по 25.11.2014 року в розмірі 86 801 грн.62 коп. В свою чергу відповідач [PERSON] звернуся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], відповідно до якого просив ухвалити рішення , яким повністю звільнити його від сплати заборгованості по аліментах , згідно виконавчого листа, виданого 06.06.2006 року Ленінським районним судом м. Вінниці на підставі постанови від 03.09.1998 року про стягнення аліментів з нього - [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказує на те, що дійсно, на виконанні в відділі державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції знаходиться виконавчий лист по стягненню з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до дня повноліття дитини. Сам позивач ( відповідач) [PERSON] ніколи не бажав ухилятися від сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], що підтверджується квитанціями про сплату ним аліментів на користь [PERSON] майже щомісячно в період з 2009 року по 2014 рік. Завжди намагався сплачувати аліменти на утримання доньки у встановленому розмірі та вчасно по мірі надходження коштів, що підтверджується розрахунком наданим державним виконавцем в червні 2014 року. Згідно довідки державного виконавця відділу ДВС Вінницького районного управління юстиції від 04.06.2014 за період з 2001 року по 2005 рік заборгованість зі сплати аліментів відсутня, оскільки аліменти утримувались із заробітної плати, в розмірі встановленому судом. Розмір аліментів було визначено судом у частці від його, [PERSON] заробітку, та який в подальшому визначався державним виконавцем з урахуванням 30% прожиткового мінімуму доходів громадян . До 2014 року ні він, [PERSON], ні сама стягувач [PERSON] не оскаржувала дії державного виконавця і визначену суму аліментів, які він сплачував, так як [PERSON] отримувала від періодично, майже щомісячно, аліменти з 2009 року (до того часу-з місця роботи). [PERSON] вважає, що жодної вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів у нього немає, оскільки він їх сплачував періодично саме в такому розмірі, як зазначив йому державний виконавець, крім того за станом здоров'я, ( а саме має ішемічну хворобу серця, переніс в 2002 році операцію в зв'язку з переломом зі зміщенням правої ноги і взагалі не міг самостійно пересуватися майже рік, деякий час взагалі не міг працювати. Лікування у окуліста в зв'язку з вадами зору, так як в 2011 році переніс оперативне видалення металевих скалок з правото ока ) він взагалі не має можливості працевлаштуватися і отримувати стабільний регулярний дохід. В зв'язку з чим він не міг сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки, не з своєї вини, а з об'єктивних причин. За період 2006 року не мав постійної роботи та регулярного доходу. Крім того, позивач ( відповідач) [PERSON] просить суд врахувати, що оскільки сума пені по аліментах є явно не співмірною з розміром заборгованості по аліментам, і перевищує її у кілька разів, що дає підстави зменшити і сам розмір неустойки по аліментам , а саме взявши до уваги норми ч. 2 ст. 197 СК України - врахувати його стан здоров'я, те, що він, [PERSON] не працює , те що на його утриманні перебувають батьки пенсіонери, а також ту обставину, що він сплачував аліменти в розмірі 211- 380 грн. за період з 2009 до 2014 року включно, так як повідомив йому державний виконавець, а саме, 30 % прожиткового мінімуму на дитину. На письмовий запит щодо наявності заборгованості по сплаті аліментів, державний виконавець надав йому, [PERSON] відповідь лише в 2014 році, в зв'язку з чим не міг раніше погасити дану заборгованість. В судовому засіданні позивач (вона ж відповідач) [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала за обставин, викладених в позовні заяві, просила їх задоволити. При цьому, первинний позивач просить врахувати, що [PERSON] знав, який розмір аліментів був встановлений для нього судом, мав всі можливості сплачувати аліменти, так як не має інших утриманців, а проблеми зі здоров»ям мав тимчасові, батьки відповідача мають власну пенсію, відповідач з ними не проживає, тому їх не утримує. На тепер [PERSON] знаходиться в Росії, свої доходи не розкриває, і аліменти сплачує не регулярно і не у розмірі, що були визначені судом. Позовні вимоги, заявлені [PERSON] не визнала з наведених підстав. Представник відповідача ( позивача) [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, заявлені позивачем [PERSON] не визнала, позов [PERSON] підтримала. Представники відповідача суду показали, що [PERSON] сплата аліментів проводилася фактично регулярно. Після втрати ним роботи, аліменти він сплачував іноді з запізненням, однак завжди намагався погасити заборгованість наступним платежем. Тому, враховуючи систематичність сплати аліментів, пеня є значно меншою, ніж та, яка була підрахована первинним позивачем. За позовом [PERSON] просять врахувати, що [PERSON] тривалий час мав проблеми зі здоров'ям, не міг працювати, а потім і влаштуватися на роботу. Крім того, [PERSON] утримує двох непрацездатних батьків, тому просять врахувавши зазначені обставини, та звільнити його від сплати заборгованості з виплати аліментів. Заслухавши пояснення сторін по справі, вивчивши подані докази, суд встановив наступне: Згідно тексту позову та поданого суду рішення Вінницького районного суду про стягнення аліментів від 08.04.2014р. 11 листопада 1998р. було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що було зроблений актовий запис № 1539 (а.с.82). Від спільного проживання у шлюбі у подружжя [PERSON] народилась донька [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі , що підтверджується копією свідоцтва про народження , серія [NUMBER] від 23.04.1996 року ( а.с. 5 ). Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Вінниця від 03.09.1998 року [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку. На підставі вказаної постанови був виданий виконавчий лист ( дублікат) від 28.08.1998 року ( а.с. 6-7) . Відповідно до розрахунку суми неустойки ( пені) несплачених аліментів на утримання [PERSON] станом на 19.05.2014 року становить 10 975, 22 грн. ( а.с. 119-120). Вказана заборгованість враховує добровільну сплату аліментів [PERSON], що носили згідно розрахунку не регулярний характер і сплачувалися не в повному розмірі. Згідно формули передбаченої для підрахунку пені, Х ділене на 100 множене на N, де N-кількість днів прострочення сплати аліментів, а Х - заборгованість по аліментах за місяць за період з 02.10.2010р. по 25.11.2014р. становить:2758,14 плюс 6087,9 плюс 6167,92 плюс 5879,39 плюс 5798,71 плюс 5499,2 плюс 119,9 плюс 5525, 73,18 плюс 5370плюс 5295,96 плюс 5121,12 плюс 4870,25 плюс 4692 плюс 1744,05 плюс 1533,74 плюс 1465,23 плюс 1339, 85 плюс 1214, 04 плюс 3334,94 плюс 3154,83 плюс 2980,53 плюс 944,72 плюс 2618,62 плюс 853,2 плюс 779,73 плюс 742,02 плюс 909,9 дорівнює 100 602,56. Всього пеня складає 86 801, 62 грн. При вирішенні судового спору, суд враховує, що примусове виконання рішень судів в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.9, ч.10 ст.74 зазначеного Закону « Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом». При вирішенні питання щодо обґрунтованості розрахунку розміру пені, суд виходить з того, що відповідно до ст.196 СК України неустойка (пеня) повинна обраховуватись у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд, перевіривши обґрунтованість вказаного розрахунку та відповідність його вимогам ст. 196 СК України, дійшов висновку, що розрахунок позивача здійснений вірно, виходячи з формули для розрахунку (розмір заборгованості*кількість прострочених днів*1%), з вірним врахуванням розміру суми несплачених аліментів та кількості днів прострочення, що узгоджуються з довідкою - розрахунком наявної заборгованості з аліментів наданою державним виконавцем. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Таким чином, суд оцінивши сукупність доказів у справі та враховуючи приписи ст.20,196 СК України, вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 86 801,62 грн. гривень є обґрунтованими. Щодо позовних вимог [PERSON] про зняття заборгованості по аліментам, суд враховує, що позивач не довів суду факт наявності в нього інших утриманців, так як батьки позивача хоча і досягли пенсійного віку, але обоє забезпеченні постійним самостійним доходом у вигляді пенсії, [PERSON] разом з батьками не проживає, а є лише зареєстрованим за адресою їх проживання та реєстрації. Щодо вказівки відповідача на те, що він тривалий час мав поганий стан здоров»я, в зв»язку з травмою ноги і ока, і тому не міг працювати, суд враховує, що травму ноги відповідач мав у 2002р. , у 2001р. переніс операцію по видаленню металевої скалки з ока, однак суду не є доведеним факт того, що вказані травми привели до втрати працездатності, інвалідності чи інших негативних наслідків, що позбавили [PERSON] можливості працювати. Суду є поданими документи [PERSON] про перебування на території Росії з метою працевлаштування. Суду не подано доказу того, що [PERSON] не є забезпечений доходом з праці чи інших джерел, як і доказу перебування [PERSON] на забезпеченні держави, та отримання соціальних виплат в зв»язку з відсутністю можливості працевлаштування, та малозабезпеченості. Тому, суд зазначені [PERSON] доводи не вважає таким, що є підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментах, в зв»язку з чим до задоволення позов [PERSON] не підлягає. Щодо визначення розміру пені, суд враховує, що [PERSON] проводила часткова сплата аліментів, відповідач намагався погасити заборгованість по аліментах, певний період часу не міг працювати, тому розмір пені суд вважає за можливе зменшити на одну четверту частину, а саме, до розміру в 65 101,22 грн. В зв»язку з частковим задоволенням даного позову з відповідача [PERSON] слід стягнути судові витрати також в частковому розмірі відповідному до розміру задоволених вимог. До судових витрат суд відносить послуги адвоката на суму 1500 грн. До стягнення підлягають витрати в розмірі 1125 грн. В решті стягнення судових витрат слід відмовити.

Outcome: approved