Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

[PERSON] (надалі також позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (надалі також відповідачі) про зміну розміру аліментів. Позов мотивований тим, що за рішеннями судів з позивача на користь кожної з відповідачок стягуються аліменти на утримання спільних дітей. Звертаючись із позовами про стягнення з нього аліментів, відповідачі по даній справі не повідомили судам про наявність відкритих виконавчих проваджень, що призвело до стягнення з нього аліментів у загальному розмірі 75 % заробітної плати. Крім цього позивач проживає у м. Глухові, а працює водієм у м. Ромни, має додаткові витрати на проїзд та харчування за місцем роботи. Вважає, що після прийняття судом двох останніх рішень про стягнення аліментів його майновий стан значно погіршився, у зв`язку з чим просить змінити їх розмір з 1/4 на 1/8 частину його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання кожної дитини. 01.09.2021 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 6 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Відповідачі не скористались своїм правом надати відзив. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01.10.2010 р. з позивача на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2009 року народження (а.с.8). Також рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 28.10.2013 р. з позивача на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 2012 року народження (а.с. 9). Крім цього, за судовим наказом Шосткинського районного суду Сумської області від 29.07.2020 р. з позивача на користь відповідача в даній справі [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2018 року народження, у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 10). Реалізуючи своє право на звернення з вимогою про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, відповідачки у даній справі в різний час звернулися до різних судів з окремими позовами до [PERSON] , що призвело до стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку останнього на кожну дитину. Таким чином, після видачі 29.07.2020 р. Шосткинським районним судом Сумської області судового наказу загальний розмір аліментів, що підлягають стягненню з позивача за вказаними судовими рішеннями, складає 3/4 частини (75%) від його заробітку (доходу). Відповідно до статті 128 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. За змістом статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже, у відношенні позивача вбачається недотримання норм ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 128 КЗпП України в частині обмеження максимального розміру відрахувань із заробітної плати платника аліментів, що слід виправити, зменшивши рівень стягуваних аліментів. Визначаючи остаточний розмір аліментів суд враховує наступне. Позивач стверджує, що з прийняттям судових рішень про стягнення аліментів від 28.10.2013 р. та від 29.07.2020 р., його матеріальний стан значно погіршився. Наразі в нього відсутнє будь-яке майно, місце роботи знаходиться на значній відстані від місця проживання, що потребує додаткових витрат на проїзд та харчування. Тому заробітна плата, яку він отримує після відрахування аліментів, недостатня для забезпечення найнеобхідніших умов проживання. Доказів на підтвердження погіршення свого майнового стану (наприклад, довідки про доходи не лише станом на поточний рік, але й попередні роки, коли здійснювалося стягнення аліментів) позивач не надав. Суд зауважує, що саме по собі прийняття судового рішення про стягнення аліментів з батька (матері) на кожну наступну дитину без доведення погіршення майнового становища платника аліментів, не буде спрямовано на належне забезпечення усіх дітей, оскільки саме батьки зобов`язані матеріально утримувати дитину до повноліття та несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Подібні за змістом висновки викладено в постановах Верховного Суду від 30 серпня 2021 року у справі № 301/2160/20 (провадження № 61-10800св21), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). Разом із тим з довідки ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ - ПІВДЕНЬ» вбачається, що [PERSON] працює в зазначеному товаристві водієм, його середньомісячна заробітна плата після утримання податків у 2021 році становила 5 370 грн., з неї здійснюється утримання за трьома виконавчими провадженнями: № 59316033, № 63296520 та № 57872883 (а.с. 11). Отримуваний [PERSON] в ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ - ПІВДЕНЬ» дохід не надає можливості для сплати аліментів у визначеному судовими рішеннями розмірі. А розмір заробітної плати, яку отримує позивач після відрахування податків та сплати аліментів (у розмірі, який перевищує максимально можливий), межує з розміром прожиткового мінімуму. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та зменшення розміру аліментів, що стягуються на кожну дитину, з 1/4 до 1/6 заробітку (доходу) позивача без зменшення гарантованого державою мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку. Такий розмір аліментів забезпечить необхідний баланс між відновленням прав позивача та забезпеченням прав дітей на належне матеріальне забезпечення. При цьому відповідачі не позбавлені права у разі зміни матеріального становища [PERSON] звернутись з позовом про збільшення розміру аліментів. Окремо слід зазначити, що позивач також просить встановити максимальний розмір аліментів на кожну дитину- десять прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Судовим наказом Шосткинського районного суду Сумської області від 29.07.2020 р., яким з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , таке обмеження було встановлене. Однак, у рішеннях Глухівського міськрайонного суду Сумської області щодо інших відповідачів ( [PERSON] та [PERSON] ) будь-які обмеження максимального розміру аліментів не визначені. Ця позовна вимога [PERSON] не мотивована взагалі, тому суд не вбачає підстав для її задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: partial