Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач), діючи через свого представника\~[PERSON], звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.05.2014 року у розмірі 2000 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 16 січня 2019 року відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, у результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 17287 грн. 23 коп., з яких: 5312 грн. 66 коп. заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом, 10675 грн. 18 коп. заборгованість за пенею, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 799 грн. 39 коп. штраф (процентна складова). Ухвалою суду від 12.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Відповідачу було запропоновано протягом пятнадцяти днів із дня вручення йому ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не зявились, представників не направили, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача разом з позовною заявою направив клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, причини неявки не повідомила, не надала до суду у встановлений строк відзив на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, будь - яких заяв та клопотань не направила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Безпосередньо дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 23.05.2014 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 8). Підписуючи анкету-заяву, [PERSON] погодилась, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також своїм підписом у заяві відповідач засвідчила, що була ознайомлена і погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт) Приватбанку, а також з Тарифами банку, які були надані заявнику для ознайомлення в письмовому вигляді. З наданого позивачем розрахунку слідує, що станом на 16.01.2019 року борг відповідача складає 17287 грн. 23 коп., з яких: 5312 грн. 66 коп. відсотки за користування кредитом, 10675 грн 18 коп. пеня, а також 1299 грн. 39 коп. штраф (а.с. 6-7). При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно пункту 2.1.1.2.1. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), що визначають умови укладеного сторонами договору, [PERSON] видає клієнту Картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання картки, зазначена в Заяві. Договір укладається терміном на пять років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не відмовилася від договору, він продовжується на такий же термін. Зі змісту заяви, поданої відповідачем про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що відповідачу було видано картку 23.05.2014 року. Подавши відповідну заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Тарифами складає укладений між ним та позивачем кредитний договір. З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором вбачається, що після укладення договору відповідач користувався кредитними коштами, отриманими ним за договором, частково здійснював погашення кредиту, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 17287 грн. 23 коп. (а.с.7). Отже, позивач належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов, позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі прострочених кредитів та Овердрафту) та оплатити Винагороду Банку. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов, передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами Договору. Згідно частини другої статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Аналізуючи зміст наданого представником позивача розрахунку суд погоджується з розміром вказаної у ньому заборгованості за відсотками в розмірі 5312 грн. 66 коп. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача штрафів за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, що визначено пунктом 2.1.1.7.6 Умов, суд погоджується з тим, що позивач має право на стягнення з відповідача вказаних штрафних санкцій. З приводу вказаної у розрахунку пені у розмірі 10675 грн. 18 коп., яка згідно досліджених судом доказів, нарахована за порушення строків погашення заборгованості, суд зазначає, що за дане порушення на відповідача покладено цивільно-правову відповідальність у виді штрафів. Так, за своїм змістом цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України,\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те ж саме порушення. Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року, винесеній у справі № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року, винесеній у справі № 6-1374цс17 у зв'язку з чим вони мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права. З огляду на вказане, вимоги про стягнення з відповідача пені суд вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Отже, загальна сума заборгованості, з урахування процентів та штрафів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 23.05.2014 року, становить\~6612 грн. 05 коп.\~(5312 грн. 66 коп.\~+ 1299 грн. 39 коп. (500 грн. штраф (фіксована часина) та 799 грн. 39 коп. штраф (процентна складова)). Відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі\~734 грн. 75 коп.\~(6612 грн. 05 коп.\~х 1 921 грн. 00 коп. /17287 грн. 23 коп.). Враховуючи наведене,

Outcome: partial