Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[PERSON], яка є опікуном [PERSON], в інтересах останньої звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23.09.2015 року вона являється опікуном недієздатної [PERSON] Дізнавшись про порушення прав підопічної, яке відбулося при укладенні нею в 2013 році правочинів, вона і звертається з даним позовом до суду. Вказує, що [PERSON] тривалий час хворіє на психічні розлади, останній раз в липні 2014 рок проходила лікування в Черкаській обласній психіатричній лікарні з діагнозом розумова відсталість недиференційована в ступені помірно вираженої дебільності з вираженням емоційно-вольовими розладами з апатно-гальмівним типом. В звязку з таким захворюванням вона в певні моменти життя не усвідомлює вчинення своїх дій та не може адекватно усвідомлювати наслідки до яких вони призводять. В жовтні 2013 року в [PERSON] зявилися манікальні бажання змінити місце проживання, які вона самостійно реалізувати не могла, тому звернулася за допомогою до мало знайомого їй чоловіка [PERSON], який проживав в її будинку та, розуміючи що остання не зовсім при розумі, погодився їй допомогти продати квартиру в м. Черкаси та на виручені гроші придбати останній житло в м. Канів. Так, 08.11.2013 року [PERSON], будучи в стані який не давав їй можливості усвідомлювати свої дії, уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та допустила перерахунок та передачу коштів у розмірі 25000 дол. чужій людині [PERSON], який їй їх не віддав. Крім того, 14.11.2013 року продовжуючи знаходитися в тому ж психологічному стані [PERSON] за допомогою [PERSON] без попереднього огляду придбала квартиру № 12 у смт. Ірдинь Черкаського району за 39941 грн., яка, як виявилося після заселення, є непридатною до проживання. Оскільки [PERSON] має розлади психічного здоровя вже тривалий час, вважає що і на момент укладення договорів купівлі-продажу від 08.11.2013 року та від 14.11.2013 року вона також не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. А тому, просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 08.11.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON]; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 14.11.2013 року, посвідчений державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову. У випадку, якщо суд прийде до висновку про задоволення позову, просили застосувати вимоги ст. 216 ЦК України, повернути сторони в попередній стан, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] 187680 грн., які фактично були сплачені за договором купівлі-продажу. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову, пояснивши що [PERSON] укладаючи договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] добре розуміла значення своїх дій та могла керувати ними і сумнівів ні в кого щодо її стану не виникало. А тому просив відмовити в задоволенні позову. В судове засідання третя особа [PERSON] не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], представника [PERSON], пояснення відповідачки [PERSON] та її представника [PERSON], пояснення відповідача [PERSON], пояснення свідків [PERSON], [PERSON] (нотаріус), [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08.11.2013 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) був укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] за 72304 грн., які продавець отримав повністю до підписання договору. Вказане стверджується договором купівлі-продажу квартири від 08.11.2013 року, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 9). Також в судовому засіданні встановлено, що 14.11.2013 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) був укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого [PERSON] продав, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] за 39941 грн., які продавець одержав від покупця повністю до підписання договору. Вказане стверджується договором купівлі-продажу квартири від 14.11.2013 року, який посвідчений державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 10). В подальшому рішенням Черкаського районного суду м. Черкаси від 23.09.2015 року [PERSON], [INFO] була визнана недієздатною. Цим же рішенням над [PERSON] встановлено опіку та призначено її опікуном [PERSON], [INFO]. Звертаючись з даним позовом до суду [PERSON] вказувала на те, що її підопічна [PERSON] на момент укладення договорів купівлі-продажу від 08.11.2013 року та від 14.11.2013 року, хоча на той час і не була визнана недієздатною, але в звязку з хронічним стійким психічним розладом, не могла усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними. За клопотанням представника позивачки [PERSON] ухвалою суду від 24.03.2016 року по справі була призначена судова-психіатрична експертиза на вирішення якої ставилися питання про психічний стан [PERSON] на момент укладення договорів купівлі-продажу від 08.11.2013 року та від 14.11.2013 року і її можливість за своїм психічним станом у зазначений час розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 301 від 22.07.2016 року [PERSON], [INFO] на момент укладення договорів купівлі-продажу від 08.11.2013 року та від 14.11.2013 року страждала на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді хронічного маячного розладу з актуальним персоніфікованим маренням впливу та переслідування, з хворобливою маячною мотивацією вчинення вище вказаних право чинів, на тлі легкої розумової відсталості в ступені легкої дебільності (IQ=64 бали), що позбавляло на вказані періоди часу (тобто та 08.11.2014 року та на 14.11.2013 року) її здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. А відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 с. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун. Відповідно до вимог ст. 225 ЦК України [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання договорів купівлі-продажу від 08.11.2013 року та від 14.11.2013 року, вчиненими [PERSON] недійсними. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на момент укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 08.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], та договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 14.11.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори [PERSON] не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає, що є всі підстави для визнання вищезгаданих договорів купівлі-продажу недійсними саме з підстав, викладених у ст. 225 ЦК України. Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи, що договори купівлі-продажу від 08.11.2013 року та від 14.11.2013 року, які були укладені [PERSON] в момент коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд визнає недійсними, тому вважає за необхідне застосувати і вимоги ст. 216 ЦК України та в порядку реституції: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 72304 грн., отримані нею від [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири від 08.11.2013 року; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 39941 грн., отримані ним від [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири від 14.11.2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved