Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 03.12.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі, який було в подальшому збільшено до 500 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов договору відповідач належним чином не виконав зобов`язання за вказаним договором. Станом на 27.07.2020 року за ним утворилась заборгованість в загальній сумі 167750,29 грн., яка складається з 444,69 грн. заборгованість за тілом кредиту, 163410,60 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 3895 грн. нарахована пеня. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість у загальній сумі 135647,26 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 444,69 грн. і заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 03.12.2013 року по 02.12.2019 року у сумі 135202,57 грн., та витрати по оплаті судового збору в сумі 2102 грн. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. 02.11.2020 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що згідно з копією анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 03.12.2013 року, [PERSON] виявив бажання отримати на своє ім`я платіжну картку. Разом з тим, у вказаній анкеті-заяві відсутні відомості щодо бажаної [PERSON] типу картки, розмірів кредитного ліміту по платіжній картці і процентної ставки. Суд дійшов такого висновку, виходячи з того, що навпроти записів «картка «Універсальна», «картка класу Gold», «пенсійна картка», «зарплатний пакет», «послуга накопичення «Скарбничка» не стоїть відповідна позначка, а в графі «бажаний кредитний ліміт по платіжній картці «Універсальна» / класу Gold» не вказано відповідного розміру у грн., а графа щодо розміру базової процентної ставки по кредитному ліміту відсутня. При цьому в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 03.12.2013 року, підписаної відповідачем, дійсно зазначено, що вказана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Водночас, у вказаній анкеті-заяві відсутня позначка навпроти графи «пам`ятку клієнту, що містить також Тарифи та основні умови обслуговування і кредитування, отримав(-ла) та ознайомився(-лась) з її змістом під підпис». Згідно із витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» зазначені умови кредитування з використанням кредиток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract» і «Універсальна Gold» із відповідними базовими відсотковими ставками на місяць, пільговими періодами, обов`язковими щомісячними платежем, пенями за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафами. Згідно з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем, [PERSON] станом на 31.05.2020 року має заборгованість за договором №б/н від 03.12.2013 року у загальній сумі 167750,29 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 444,69 грн.; заборгованість за відсотками 163410,60 грн.; заборгованість по пені 3895 грн. При цьому позивачем зазначено, що до стягнення з відповідача підлягає заборгованість у загальному розмірі 135647,26 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту у сумі 444,69 грн. та заборгованість за відсотками за період з 03.12.2013 року по 02.12.2019 року у сумі 135202,57 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання були розроблені АТ КБ «Приватбанк», то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві [PERSON] від 03.12.2013 року процентна ставка не зазначена у відповідному розмірі. Крім того, у цій анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Довідка про умови кредитування з використанням кредитних карт «Універсальна» встановлює відсоткову ставку; строк погашення щомісячних платежів, розмір нарахування пені та штрафів. Проте, цей витяг не був підписаний обома сторонами. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором від 03.12.2013 року, просив стягнути тіло кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість, виходячи з розміру 30% річних, за користування кредитними коштами. Зазначені позовні вимоги обґрунтовані тим, що їх розмір і порядок нарахування, крім тіла кредиту, визначені у витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку (https://privatbank.ua/terms/), і є невід`ємними частинами спірного договору. Як вбачається з зазначеного розрахунку заборгованість за процентами за користування кредитом розрахована, виходячи з розміру 2,5% на місяць, про що зазначено в розрахунку, доданому до позовної заяви. При цьому у довідці з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», доданій до позовної заяви, базова відсоткова ставка на місяць зазначена в розмірі 2,5%, тобто 30% річних. Зазначене свідчить про те, що розмір відсоткової ставки не був встановлений умовами договору і погоджений сторонами цього договору. При цьому в судовому засіданні не було встановлено, що саме з доданими до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг ознайомився відповідач [PERSON] і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Не було встановлено і того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили саме такі умови щодо порядку нарахування, сплати і розміру процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем витяг з Тарифів і Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем [PERSON] кредитного договору. Суд вважає, що АТ КБ «Приватбанк» в порушення приписів ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив [PERSON] про умови кредитування і не узгодив їх з ним. Таким чином, між сторонами був безпосередньо укладений кредитний договір від 03.12.2013 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, яка не містить строку повернення кредиту (користування ним), не встановлює розміру відсотків за користування кредитом та розмір штрафних санкцій. Таким чином, нарахування позивачем відсотків за користування кредитом є безпідставним, а вимога про їх стягнення - необґрунтованою. Доводи, викладені представником позивача у позовній заяві разом з доданими документами, не спростовують зазначених висновків суду, які в свою чергу, відповідають висновкам, зробленим Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17 за аналогічними правовідношеннями. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 03.12.2013 року по 27.07.2020 року [PERSON] витратив кредитних коштів в загальній сумі 444,69 грн. (стовпчик №5 «Залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)»). При цьому за цей період [PERSON] сплатив на користь банку грошові кошти в загальній сумі 4915 грн. (стовпчик №17 «Сума погашення за наданим кредитом»). Таким чином, вищенаведене свідчить, що відповідач грошові кошти повернув банку в сумі 4915 грн., що дає підстави зробити висновок, про відсутність порушень прав позивача, оскільки боржник свій обов`язок щодо повернення фактично отриманої суми кредитних коштів виконав. Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість. Щодо решти доводів позивача суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача не підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2102 грн., у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed