Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі по тексту - відповідач) в якому просив суд стягнути з останнього кошти матеріальної шкоди у розмірі 42 175,75 грн., витрати за виконання експертної оцінки майна у розмірі 850,00 грн., витрати на транспортні послуги за евакуацію пошкодженого транспортного засобу у розмірі 2 160,00 грн., всього в сумі 45 185,75 грн., а також судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 03 жовтня 2013 року відповідач [PERSON] керуючи автомобілем марки «Хюндай Акцент» державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], біля будинку №10 по вулиці Борщагівській в м. Києві, порушив ПДР п.п. 2.3. б), 12.1, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «ВАЗ» державий номерний знак [NUMBER], який належить позивачу. Вина [PERSON] у вчиненні вказаного ДТП встановлена постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2013 року. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Згідно звіту №14 від 21.01.2014 року про оцінку вартості матеріального збитку вартість відновлюючого ремонту автомобіля марки«ВАЗ» державий номерний знак [NUMBER] склала 42 175,75 грн. Крім того позивачем були понесені такі збитки, як витрати за виконання експертної оцінки майна у розмірі 850,00 грн., витрати на транспортні послуги за евакуацію пошкодженого транспортного засобу у розмірі 2 160,00 грн., отже загальний розмір збитків складає в сумі 45 185,75 грн. Оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Інкомстрах» відповідно до Полісу № АС/6029567, позивач звернувся до страхової компанії з відповідною заявою про страхову подію. Однак у визначений законом строк страховик виплату страхового відшкодування не здійснив, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх порушених прав. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати дану справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та треті особи про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак представників у судове засідання не направили, про причини їх неявки суд не повідомили, заперечень на дату розгляду справи не подавали. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у ній участь. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 03 жовтня 2013 року в місті Києві біля будинку №10 по вулиці Борщагівській сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Хюндай Акцент» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], власником якого є [PERSON], який порушуючи п.п. 2.3. б), 12.1 ПДР, не був уважним, в залежності від дорожньої обстановки не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «ВАЗ» державий номерний знак [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2013 року [PERSON] був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.9). У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність особи, яка експлуатує автомобіля марки «Хюндай Акцент» державний номерний знак [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «Інкомстрах» відповідно до страхового полісу № АС/6029567. (а.с.73). Вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки «ВАЗ» державний номерний знак [NUMBER], внаслідок пошкодження в ДТП вартості відновлювального ремонту складає 42 175,75 грн., що підтверджується звітом № 14 від 23 січня 2014 року про оцінку автомобіля (а.с. 14-18). Судом встановлено, що 21.01.2014 року звернувся до ПрАТ «СК «Інкомстрах» із заявою про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, проте страховик виплату страхового відшкодування не здійснив. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом достовірно встановлено, що саме з вини [PERSON] позивачу [PERSON] спричинено матеріального збитку. При зверненні з даним позовом до суду, а також під час судового розгляду позивач на власний розсуд розпорядився наданими йому правами щодо підстав та предмета позову і обов»язками по доведенню обставин, на які він посилається в обґрунтування заявлених вимог, при цьому суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 12 та ч. 2 ст. 14 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з ч. 1 та 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 р. у справі № 6-2808цс15 і є обов'язковою для всіх судів України в силу положень ст. 360-7 ЦПК України. З урахуванням встановлених обставин, вищевказаних положень цивільного закону та правової позиції Верховного Суду України суд вважає за необхідне стягнути з заподіювача шкоди [PERSON] на користь позивача кошти матеріальної шкоди у розмірі - 42 175,75 грн. Крім того, у зв'язку з даним ДТП позивач також поніс матеріальні витрати у розмірі 850,00 грн. за виконання експертної оцінки майна, що підтверджується Договором №14 від 21.01.2014 року на виконання експертної оцінки майна, Актом №14 приймання-передачі виконаних робіт, розрахунковою квитанцією (а.с. 35, 37), та витрати у розмірі 2 160,00 грн. за евакуацію пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується квитанцією (а.с. 38). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, оскільки позивач був вимушений нести витрати на евакуацію транспортного засобу, який був пошкоджений з вини відповідача, а також витрати по оплаті експертних послуг, суд керується положеннями ст. 57 ЦПК України, вважає дані вимоги є законним, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відтак на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved