Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

[PERSON] через представника своїх інтересів 18 січня 2016 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус», [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 3-10). Позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] (процесуальний статус якого позивачем визначений як третьої особи, при цьому до [PERSON] позивачем також були заявлені позовні вимоги) за заявою представника інтересів позивача були залишені без розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що перебуваючи за кермом автомобіля «[PERSON] Тур», д/н [NUMBER], 23 вересня 2014 року [PERSON] став учасником дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої за відповідним судовим рішенням був визнаний інший учасник ДТП [PERSON] водій автомобіля [NUMBER], цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «СК «Статус», власник автомобіля [PERSON] Аварійного комісара відповідачем на місце ДТП направлено не було та в телефонному режимі повідомлено, що причиною цього є відсутність вільного аварійного комісара. Оскільки розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди, визначений наданим 20 жовтня 2014 року ПрАТ «СК «Статус» звітом про оцінку транспортного засобу становить 125\~353,78 грн., вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача становить 110\~089,00 грн., розмір ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну за відповідним полісом складає 50\~000,00 грн., розмір франшизи 1\~000,00 грн., тому позивач просив суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 49\~000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5\~000,00 грн., а також судові витати по справі (а. с. 3-10). Представник позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання для розгляду даної цивільної справи свого представника не направив, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки свого представника суду не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог [PERSON] 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Треті особи у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог [PERSON] 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти: [PERSON] 23 вересня 2014 року о 12 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом «ВАЗ-21102», д/н [NUMBER], рухаючись в районі будинку № 21А по вул. Чекістів в м.Дніпропетровську, не врахувавши дорожню обстановку, втратив контроль над керуванням транспортного засобу, внаслідок чого, виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення із автомобілем «[PERSON] Тур», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Своїми діями [PERSON] порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження вказаним транспортним засобам. Дані обставини встановлені постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2014 року, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП (а. с. 50), а отже відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [NUMBER], застрахована ПрАТ «СК «Статус» на підставі полісу № АС/0243338, діючого станом на 23 вересня 2014 року (а. с. 12, 52). [PERSON] 20 жовтня 2014 року звернувся на адресу ПрАТ «СК «Статус» із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 19). Згідно зі звітом № 29-09-14Р про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «[PERSON] Тур», д/н [NUMBER], складеного 06 жовтня 2014 року (дата оцінки 23 вересня 2014 року) вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля «[PERSON] Тур», д/н [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП становить 125\~353,78 грн. (а. с. 25-46). Судом встановлено, що станом на день звернення до суду з даним позовом страхове відшкодування позивачу не було виплачено. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами цивільного кодексу України, а також ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів». Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідачів, враховуючи, що розмір заподіяної позивачу шкоди внаслідок ДТП від 23 вересня 2014 року визначена відповідним дослідженням у розмірі 125 353,78 грн., розмір ліміту страхування на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50\~000,00 грн., розмір франшизи 1\~000,00 грн., приймаючи до уваги, що відповідачем не було виплачено страхове відшкодування, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, в частині стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 49\~000,00 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів спричинення саме відповідачем позивачу страждань не матеріального характеру. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial