Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON], опікун недієздатного [PERSON], звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просить встановити юридичний факт того, що [PERSON] є рідними сином [PERSON], який помер [INFO], оскільки в документах містяться розбіжності у написанні їхнього прізвища - [PERSON] та [PERSON]. Встановлення факту родинних відносин необхідно для оформлення спадщини. Крім того, просить визнати недійсним односторонній правочин про відмову від спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], який вчинив [PERSON] 05.11.2013 у стані, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. В судовому засіданні позивач [PERSON], її представник адвокат [PERSON] підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, наполягали на його задоволенні. Представник Шевченківської сільської ради Скадовського району Херсонської області в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Третя особа [PERSON], її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти задоволення заявлених вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився без повідомлення причин неявки, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Щодо вимоги про встановлення факту родинних відносин слід зазначити наступне. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до свідоцтва про народження батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а.с.5). В різних документах допускається різне написання прізвища - [PERSON] або [PERSON], що пов'язано з перекладом з російської на українську мову (а.с.11, 13, 43, 44, 45зв.). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4). На підставі рішень Суворовського районного суду м. Херсона від 05.06.2014 у справі №668/3116/14-ц та Скадовського районного суду Херсонської області від 25.09.2014 у справі №663/2565/14-ц [PERSON], [INFO], визнано недієздатним та призначено опіком [PERSON] (а.с.6, 7). Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила, що перебуває у родинних відносинах з сім'єю [PERSON]; їй достовірно відомо, що померлий [PERSON] є батьком [PERSON], який тривалий час хворіє на психічне захворювання, у зв'язку з чим проходить лікування у психіатричній лікарні. Враховуючи, що розбіжності у написанні прізвищ членів сім'ї виникли через невірний переклад з російської на українську мову, а встановлення юридичного факту необхідно для належного оформлення спадщини, суд вважає наявними підстави для задоволення заяви. Щодо вимоги про визнання недійсною відмови у прийнятті спадщини слід вказати наступне. Згідно ч. 2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Частиною 5 ст.1274 ЦК України визначено, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231, 233 цього Кодексу. Відповідно до ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент коли вона не усвідомлювала значення своїх дій тай (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. За змістом даної норми підставою недійсності правочину може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно до п.16 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила ст.225 ЦК України поширюються на випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Справи про визнання правочину недійсним вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатрічної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст..212 ЦПК України. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. В абзаці 5 п.25 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано аналогічне роз'яснення норми матеріального права, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених статтею 225 ЦК України. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятись у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №44 від 23.01.2015 [PERSON] в момент підписання заяви відмови від спадщини - 05.11.2013 - страждав на хронічну психічну хворобу у формі параноїчної шизофренії з вираженим дефектом психіки по змішаному типу та не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.71-76). Таким чином, [PERSON] була складена заява про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] в момент, коли він не міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що тягне визнання такої відмови недійсною. За наведених обставин, та з врахуванням достовірно встановлених доказів, суд прийшов до висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved