Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позивач зазначала, що 21 вересня 1997 року між нею та відповідачем [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Сосницького районного управління юстиції Чернігівської області був зареєстрований шлюб. В шлюбі у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Оскільки спільне життя у них не склалася, рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачем, знаходиться на її повному утриманні, а відповідач дитини не приймає ніякої участі в її вихованні, матеріально не забезпечує, життям доньки не цікавиться. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 вересня 2006 року з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини доходів, щомісячно. Аліменти стягувалися до повноліття дитини. На даний час [PERSON] , [INFO] , навчається у Козелецькому коледжі ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету, на денному відділенні та повністю знаходиться на утриманні позивача. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 5000 грн., починаючи із дня пред`явлення позову і до 30 червня 2020 року, а також стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6780 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву в якій просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, зазначав, що надає матеріальну допомогу повнолітній дочці в добровільному порядку, він вдруге одружився, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04 листопада 2016 року. Від вказаного шлюбу має доньку - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час він ніде не працює та перебуває на обліку в Сосницькому центрі занятості, як безробітній, що підтверджується відповідною довідкою. Позовні вимоги вважає завищеними та необґрунтованими. Посилаючись на викладене, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в розмірі 800 грн. щомісячно, до закінчення нею навчання. Позовні вимоги щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу визнав частково у розмірі 1500 грн. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 1997 року по [INFO] 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 21 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сосницького районного управління юстиції Чернігівської області (а.с.9). Від спільного подружнього життя мають одну повнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 вересня 2006 року було стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини його доходів, щомісячно з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Згідно довідки №371-д/19 від 06 грудня 2019 року, [PERSON] навчається в Козелецькому коледжі ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету на IV курсі денного відділення. Дата закінчення навчання 30 червня 2020 року (а.с.11). Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У силу положень ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивач звернулася до суду із даним позовом. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Частиною 2 ст.199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. В ст. 182 СК України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 04 листопада 2016 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2323, відповідач [PERSON] 04 листопада 2016 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Сосницькому центрі занятості, як безробітній, що підтверджується відповідною довідкою №151 від 27.03.2020 р. З копій квитанцій, приєднаних відповідачем до відзиву на позовну заяву, вбачається, що він в добровільному порядку надавав повнолітній дочці [PERSON] , [INFO] , грошові кошти, шляхом перерахування їх на картковий рахунок останньої. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. При цьому суд звертає увагу на правову природу даного роду аліментів, які пов`язуються не тільки зі сплатою вартісних послуг за навчання дитини, а і її утримання в цілому у зв`язку з необхідністю отримання матеріальної допомоги пов`язаної з харчуванням, одягом, транспортними витратами. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. На підставі викладеного, з урахуванням сімейного та матеріального становища відповідача, а також того, що участь в матеріальному утриманні дитини повинні приймає двоє батьків, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 24 січня 2020 року і до закінчення дитиною навчання 30 [INFO] 2020 [INFO] , але не більше як до досягнення нею 23 років. Відповідно до ч.ч.2-4 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.ч. 5,6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно договору про надання юридичних послуг від 03 грудня 2019 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Центр юридичної допомоги населенню та бізнесу» та квитанцій,\~позивач [PERSON] понесла витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6780 грн. (а.с.13). Проте, позивачем, на підтвердження виконаних робіт з надання професійної правничої допомоги, не надано інших доказів, зокрема детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Таким чином, з огляду на викладене вище, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог та частковим визнанням відповідачем вказаних позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1500 грн. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial