Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») в особі філії - Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яке є правонаступником ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк»), звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 16445,80 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що між ПАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є позивач, і відповідачем 27 серпня 2018 року було укладено заяву про приєднання № 510028816 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), згідно умов якого ПАТ «Ощадбанк» надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановлення відновлюваної кредитної лінії на строк 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк, зі сплатою відсотків за користування кредитом, які сплачуються згідно умов Договору. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. ПАТ «Ощадбанк» повністю та в строки виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, однак відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконував, внаслідок чого станом на 17 серпня 2020 року перед позивачем виникла заборгованість за основним боргом (кредитом), процентами, 3 % річних на суму простроченого кредиту, 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів, втрат від інфляції на суму простроченого кредиту, втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів, яка склала загальну суму 16445,80 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній ухиляється від добровільного погашення заборгованості по вищевказаному договору, що є порушенням прав позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження на 29 жовтня 2020 року 08 год. 00 хв., про що сторони були повідомлені. 29 жовтня 2020 року у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи було відкладено на 30 листопада 2020 року 09 год. 00 хв., про що сторони не були повідомлені у зв`язку з відсутністю у суду фінансування на поштові витрати та розгляд справи було відкладено на 25 січня 2021 року 08 год. 30 хв., про що сторони були повідомлені. 25 січня 2021 року у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи було відкладено на 04березня 2021 року 08 год. 00 хв., про що сторони не були повідомлені у зв`язку з відсутністю у суду фінансування на поштові витрати та розгляд справи було відкладено на 11 травня 2021 08 год. 30 хв., про що сторони були повідомлені. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. Судом, відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою його місця проживання, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень відповідач за зазначеною адресою відсутній, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та, відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Крім того, відповідач повідомлявся за допомогою SMS-повідомлення, однак до суду не з`являвся, клопотання про розгляд справи у його відсутність, відзив на позовну заяву не подавав, про причини неявки суд також не повідомив. Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України». Отже відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач надав суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, неодноразові неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідача, який не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у її письмовій заяві, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є АТ «Ощадбанк» (а.с. 29, 30, 31-34) та [PERSON] (а.с. 6-8) відповідно до ЗАЯВИ ПРО ПРИЄДНАННЯ № 510028816 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі за текстом - Договір) 27 серпня 2018 року був укладений кредитний договір, відповідно до якого ПАТ «Ощадбанк» передав кредит відповідачу у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановлення відновлюваної кредитної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001 % річних, у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду, протягом якого процентна ставка складає 0,001 % річних за користування кредитними коштами, які сплачуються щомісячно згідно умов Договору. Згідно з п. 6.5 ЗАЯВИ ПРО ПРИЄДНАННЯ строк кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, строк дії кредиту (користування ним) продовжується на строк дії платіжної картки. Відповідно до п. п. 3.4.1, 3.4.2 ЗАЯВИ ПРО ПРИЄДНАННЯ, Банк відкрив поточний рахунок на ім`я Клієнта № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та надав платіжну картку типу Mastercard World Debit «Моя картка» та ПІН-конверт до неї. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 11 вересня 2017 року № 89 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку» та постанови Правління Національного банку України від 28 грудня 2018 року № 162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні» було здійснено перехід з рахунку [NUMBER] «Кошти на вимогу фізичних осіб для здійснення операцій з використанням платіжних карток» на здійснення операцій з використанням платіжних карток із застосуванням балансових рахунків [NUMBER] «Кошти на вимогу суб`єктів господарювання», а також запроваджено стандарт IBAN, у зв`язку з чим поточний рахунок відповідача було змінено з рахунку [NUMBER] , на рахунок [NUMBER] . Відповідно до п. 5.1 ЗАЯВИ ПРО ПРИЄДНАННЯ, Клієнт підтвердив, що отримав, ознайомився і погоджується із правилами користування Карткою, Тарифами, які діють на дату підписання цієї ЗАЯВИ ПРО ПРИЄДНАННЯ. Згідно з п. 3.1 зазначеної ЗАЯВИ шляхом підписання цієї ЗАЯВИ про приєднання до Договору відповідач беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку (а.с. 9-10, 11). Згідно з п. 1.14.1 Договору відповідач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором (а.с. 14-19). В порушення умов зазначеного кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, яка, згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 17 серпня 2020 року перед позивачем виникла заборгованість за основним боргом (кредитом), процентами, 3 % річних на суму простроченого кредиту, 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів, втрат від інфляції на суму простроченого кредиту, втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів, яка склала загальну суму 16445,80 грн. (а.с. 21, 22-25). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язані видати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що ПАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є АТ «Ощадбанк», був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором, однак, відповідач всупереч вимог чинного законодавства належним чином свої зобов`язання з повернення чергової частки кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконав та не здійснював повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі у встановлені строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачем. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 18 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спрів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз`яснено, що за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором із урахуванням 3 % річних від простроченої суми, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим суд вважає зазначені вимоги позивача доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Судом не встановлено, що відповідач не виконав зобов`язання по поверненню частини кредиту внаслідок випадку або непереборної сили, тому він має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення частини кредиту, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 17 серпня 2020 року становить 16445,80 грн., у тому числі: заборгованість за основним боргом (кредитом) -13887,37 грн., проценти за користування кредитом - 1766,89 грн., 3 % річних на суму простроченого кредиту - 396,58 грн., 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 71,85 грн., втрати від інфляції на суму простроченого кредиту - 263,96 грн., втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 59,15 грн. (а.с. 21, 22-25). Доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову АТ «Ощадбанк» про стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 16445,80 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом (кредитом) у розмірі 13887,37 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 1766,89 грн., 3 % річних на суму простроченого кредиту у розмірі 396,58 грн., 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 71,85 грн., втрат від інфляції на суму простроченого кредиту у розмірі 263,96 грн., втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 59,15 грн., оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачем. Згідно зі ст. 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 549, 550, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved