Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON], уточнившись з позовними вимогами звернулася в суд з позовом до [PERSON], треті особи Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Придніпровський районний відділ Державної міграційної служби України у Черкаській області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини у супроводів матері без згоди батька. Свій позов обґрунтовує тим, що вона з 27 листопада 2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], громадянина України, [INFO]. В даний час дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не цікавиться вихованням дитини, здоров'ям та моральним настроєм дитини, спільно з родиною не проживає. На даний час у неї виникла необхідність на виїзд разом з дитиною за межі державного кордону України на відпочинок. Просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд до країн Євросоюзу у її супроводі, без дозволу батька [PERSON] малолітньої дитини [PERSON] у період з березня по травень 2017 року. Надати дозвіл на оформлення проїзних документів до країн Євросоюзу для тимчасового виїзду у її супроводі малолітньої дитини у період з березня по травень 2017 року Позивачка в судовому засіданні свої вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник Служби у справах дітей Черкаської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Представник Придніпровського РВ ДМС України у Черкаській області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій справу просив розглянути в його відсутності. У відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 листопада 2010 року. Після реєстраціє шлюбу [PERSON]змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO]. Місце народження: Україна, м. Черкаси. Його батьками є [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За таких обставин, зі змісту позову, вбачається, що відповідач відмовляється надати згоду на виїзд сина за кордон для відпочинку, при цьому жодних вагомих та обґрунтованих причин не наводить. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказано норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення . Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Також необхідно зазначити, що із Конвенцією про права дитини ( ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З огляду на викладене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд вважає за можливе надати дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO], уродженця м. Черкаси та мешканця м. Черкаси. [ADDRESS], за межі державного кордону України у період з березня 2017 року по травень 2017 року, без згоди на такий виїзд його батька [PERSON] [INFO], громадянина Бангладеш.. На підставі наведеного, Конституції України, ст.. 148 СК України,

Outcome: approved