Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

[PERSON] Н,М. звернувсь з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 01 лютого 2002 року померла мати позивача та відповідача [PERSON] 22.01.1945р.н. За життя [PERSON] належало на праві власності нерухоме та рухоме майно, в тому числі житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Немирівська, 1 в смт. Вороновиця, який розташований на земельній ділянці площею 0,15 га. Доказами виділення земельної ділянки є протокол загальних зборів членів колгоспу «Перше Серпня» с. Вороновиця №8 від 14.04.50 р., земельна шнурова книга за 1960-1965р.р. колгоспу ім. Можайського смт. Вороновиця. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Вищенаведене свідчить про наявність у [PERSON] права власності на житловий будинок по вул. Немирівська. 1 в смт. Вороновиця. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] позивач постійно проживала разом з [PERSON] в житловому будинку по вул. Немирівська, 1 в смт. Вороновиця. При таких обставинах, позивач, відповідно до ст.ст. 1268 1269 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги, позаяк є рідними сестрами померлого спадкодавця [PERSON] Крім того, підставою для звернення до суду з даним позовом є відсутність державної реєстрації нерухомого майно спадкодавцем, що в свою чергу призвело до того, що спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину. З огляду на вищевикладене позивач звернулась з даним позовом до суду, яким просить визнати право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] В судовому засіданні сторони надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат [PERSON], позов підтримують в повному обсязі та просить його вимоги задовольнити. Змін та доповнень не мають. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 01 лютого 2002 року в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області померла мати позивачки та відповідачки, спадкодавець [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-АМ № 152241, виданим Вороновицькою селищною радою 02 лютого 2002 року (а.с.20). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Немирівська, 1 в смт. Вороновиця, який розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, доказами виділення земельної ділянки є протокол загальних зборів членів колгоспу «Перше Серпня» с. Вороновиця №8 від 14.04.50 р., земельна шнурова книга за 1960-1965р.р. колгоспу ім. Можайського смт. Вороновиця (а.с.5-6, 15-19). Факт родинних відносин між [PERSON], [PERSON] та померлою Велико. Г.Ю., як між матірю та дочками підтверджується копіями свідоцт про народження сестер, де в графі «мати» вказано «Велика Галина Юліанівна» (а.с.10,13). Відповідно до довідки № 1725 від 19.07.2016 року виданої виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, про те, що за життя [PERSON], яка померла 01.02.2002 року, володіла, користувалася та розпоряджалася будинковолодінням, що розташоване за адресою: смт. Вороновиця, вул. Немирівська, 1, Вінницького району Вінницької області, вела підсобне господарство, користувалася земельною ділянкою біля будинку (а.с.21). Як вбачається з довідки № 1724 від 19.07.2016 року виданої виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, про те, що за життя [PERSON], яка померла 01.02.2002 року, була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO] (а.с.22). Інших спадкоємців немає. Заповіт не вчинявся. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до\~ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.5\~ст.1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 Цивільного кодексу України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі\~ст.1217 ЦК України\~спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно\~ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивачів на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення та визнання за позивачем право власності, в порядку спадкування після смерті [PERSON] Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved