Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: Україна, [ADDRESS]) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] (Україна, [ADDRESS]), [PERSON] (Україна, [ADDRESS]), [PERSON] (Україна, [ADDRESS]), про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], посилаючись на наступне. [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Сєвєродонецьким бюро технічної інвентаризації № 407 від 09 листопада 1995 року. В спірній квартири зареєстровані син, невістка та син невістки позивача, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які з 2014 року не проживають в спірній квартирі без поважних причин. У зв'язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідачів також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачів. У зв'язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією реєстраційного посвідчення, виданого Сєвєродонецьким бюро технічної інвентаризації № 407 від 09 листопада 1995 року. Відповідно до довідки № 743, виданої ОСББ «Луч» від 19 червня 2018 року, в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: позивач - [PERSON], [INFO], син позивача (відповідач по справі) - [PERSON], [INFO], невістка позивача (відповідач по справі) - [PERSON], [INFO], син невістки позивача (відповідач по справі) - [PERSON], [INFO]. З Акту, затвердженого ОСББ «Луч» від 21 червня 2018 року, вбачається, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] з 2014 року. Таким чином, враховуючи те, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] за місцем реєстрації не проживають з 2014 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою позивача, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що представник позивача в письмовій заяві просила не стягувати з відповідачів на користь позивача судові витрати, у зв'язку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved