Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту також - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту також - відповідач), третя особа - Служба у справах дітей Любарської селищної ради, в якому просить визначити місце проживання малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь витрати по оплаті юридичних послуг у розмірі 9170 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 копійок. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 22.10.2006 зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, було важким через розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення господарства. Відповідач зловживав спиртними напоями, постійно ображав її та розпускав руки, допомоги на дітей не надавав, не цікавився їх потребами, мав мінливий заробіток, який витрачав на свої потреби. На даний час діти фактично проживають з позивачем. Позивач вказує, що працює та має кошти для забезпечення дітей. Самостійно забезпечує у повній мірі для синів дозвілля, закупає продукти харчування, одяг, взуття, книги, канцелярське приладдя та все, що потрібно для їх життєдіяльності. Таким чином, на думку позивача, місце проживання дітей, з урахуванням їх інтересів, необхідно встановити за місцем проживанням матері. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи висновоку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей, зертевдженого рішенням виконавчого комітету Любарської селищної ради від 30 жовтня 2020 року №183. Справу просив слухати у його відсутність. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22 жовтня 2006 року Веселківською сільською радою Любарського району зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у позивача та відповідача народилось двоє дітей, [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Між сторонами, які проживають окремо, виникає спір з приводу визначення місця проживання дітей. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 8 Конвенції про права дитини не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, § 78). У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини 4 статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. У відповідності до ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Любарської селищної ради від 30 жовтня 2020 року №183 (надалі по тексту - Висновок), вирішено визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У Висновку вказано, що [PERSON] офіційно працює. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 13.10.2020 № 3, за місцем проживання матері - умови проживання дітей задовільні. Діти мають окрему кімнату, яка облаштована меблями, забезпечені сезонним одягом, взуттям, шкільним приладдям та продуктами харчування, діти перебувають на повному утриманні матері. Натомість, батько дітей - [PERSON] проживає за адресою: с. Гізівщина, Любарського району, Житомирської області, в будинку, який є власністю його батьків. Офіційно не працює, зловживає спиртними напоями, фінансово дітей не забезпечує, життям та долею дітей не цікавиться. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, для дітей не створено належних умов. Також у Висновку врахована думка неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які повідомили, що хочуть проживати разом із матір`ю, оскільки батько часто відсутній в дома, приходить у нетверезому стані, не цікавиться і не піклується про їхнє життя. На думку суду, вищевказане свідчить про відповідність якнайкращим інтересам дітей визначення місця проживання із матір`ю, що забезпечуватиме ознаки стабільності та передбачуваності, виявлятиме стійке середовище гармонійного розвитку. Обставин про неможливість проживання дитини разом з матір`ю у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, згідно якої малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю, судом не встановлено. За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити позов. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору у розмірі 840,80 грн. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для, визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження виконаних робіт позивачем надано до суду договір про надання правової допомоги №Т-1728 від 08.07.2020, квитанції про оплату правової допомоги на загальну суму 9170 грн. та акт про надання юридичних послуг, відповідно до якого визначено опис робіт, виконаних центром юридичної допомоги, необхідних для надання правової допомоги. Разом з тим, суд зазначає, що згідно акту виконаних робіт вбачається, що до суми витрат на надання правової допомоги включено витрати як на надання правової допомоги для розгляду даної справи, так і витрати на правової допомогу, які надані позивачу з метою пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог,

Outcome: approved