Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою в якій просить визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» № 73-ад від 12 березня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] »; визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» № 77-ад від 18 березня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] »; визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» № 80-л від 20 березня 2019 року «Про звільнення [PERSON] », поновити її на посаді сестри медичного відділення консультативної поліклініки Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 березня 2019 року по день винесення рішення у даній справі , стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» на її користь 10 000 грн. моральної шкоди , судові витрати у розмірі 3 457 грн. 80 коп. та 10 000 грн. витрат на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона порушень на допускала, з наказами її не ознайомлювали. Представники відповідача позивні вимоги не визнали та пояснили, що позивачка порушувала трудовий розпорядок, направляла хворих в аптеку за медичними перчатками , за направленнями, допустила помилки при видачі лікарняних, не прибула до військомату. Ухвалою судді від 24.04.2019 року відкрито провадження по справі та призначений розгляд в порядку спрощеного провадження. Заслухавши пояснення позивачки її представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи суд находить позов який підлягає задоволенню частково. Встановлено, що 02.08.1985 року на підставі наказу № І06-Л позивачку прийнято на посаду медичної сестри нефрологічного відділення до Кіровоградської обласної лікарні в в`язку з закінченням Кіровоградського медичного училища з 01.08.1985 року. Згідно наказу №124 від 02.06.2011 року Кіровоградської обласної лікарні позивачка отримала вищу категорію за спеціальністю «Сестринська справа», а згідно наказу №112ад від 22.04.2016 року Кіровоградської обласної лікарні підтвердила вищу кваліфікацію. Згідно наказу № 73-ад від 12 березня 2019 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] , за неналежне виконання своїх посадових обов`язків оголошено догану. Підставою для винесення вищезгаданого наказу та притягнення до дисциплінарної відповідальності стала заява гр.. [PERSON] , яка нібито була на прийомі у відділенні консультативної поліклініки і у якої, зі змісту заяви самої гр. [PERSON] , позивачка невдало намагалася відібрати кров для аналізу. В судовому засіданні гр. [PERSON] пояснила, що вона знаходилася в черзі щоб здати кров на аналіз. Двері до маніпуляційного кабінеті були відкриті і вона бачила як виходили громадяни у яких були сліди після взяття крові пробиті вени в двох а то і трьох місцях. Вона стала підняла галос і її провели до завідуючого поліклініки де вона написала про це заяву. Кров у неї брали в іншому кабінеті. Особисто гр. [PERSON] у неї кров не брала. Викладені у заяві гр. [PERSON] обставини та її покази не відповідають дійсним обставинам, оскільки як виконувала позивачка забір крові може дати лише відповідні спеціалісти, а такого не відбувалося. Допитані свідки у яких брала кров позивачка на аналіз, [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] їх не посилала за печатками , кров взяла з першого разу, ніякого скандалу в коридорі не було. Свідок [PERSON] пояснив, що в нього погані вени а всі медсестри не можуть взяти з першого разу кров, але [PERSON] взяла кров першого разу. Особисто [PERSON] до маніпуляційного кабінету вона не заходила, а тим більше спробу забору крові у неї, про що вказана особа повідомляє у своїй заяві та в судовому засіданні. Згідно журналу обліку маніпуляцій відділення консультативної поліклініки, у який позивач заносила дані, щодо кожного пацієнта, перед виконанням маніпуляцій вбачається, ім`я [PERSON] написано написано іншою ручкою та в графі «відмітка підпис про виконання» підпис зроблений іншою особою, іншою медичною сестрою (хоча записи про проведення маніпуляцій 14.02.2019 року здійснювала лише позивач). В журналі обліку маніпуляцій відділення консультативної поліклініки порушена нумерація, після номера 577 двічі дублюється номер 578, що свідчить про те, що даної особи [PERSON] не було при здійсненні забору біологічних матеріалів в кабінеті № 18 відділення консультативної поліклініки де працювала позивач. З 8:30 до 11:00 відбувався забор крові (час забору крові) було прийнято близько 20 пацієнтів, що підтверджується журналом маніпуляцій. Ніяких затримок при прийомі пацієнтів не було. Суд вважає, що пояснення [PERSON] не можуть бути підставою для оцінки дій медичної сестри по відношенню до інших пацієнтів, оскільки ні у жодної особи при перевірці скарги [PERSON] комісією на було відібрано пояснення , оскільки лише вони особисто можуть давати такі свідчення щодо свого внутрішнього емоційного стану та особливостей сприйняття тих чи інших обставин. Наказ № 73-ад від 12 березня 2019 року про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки: *наказ не містить конкретних обставин, посилань на порушення конкретних функціональних обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, через що є немотивованим та безпідставним. Посилання у наказі № 73-ад на п. 4.1.6. посадової інструкції медичної сестри щодо відповідальності за неналежне ставлення до людської гідності, потреб, прав та цінностей пацієнтів, негуманне ставлення до них взагалі не узгоджується з обставинами наведеними у цьому ж наказі; *відповідачем порушено процедуру притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що свідчить й сама фабула вищевказаного наказу, згідно якої його винесено на підставі заяви громадянки [PERSON] , де зазначено, що комісією проведено службове розслідування за фактами, викладеними у заявах від гр. [PERSON] однак, жодних перевірок з цього повідомлення фактично не було. За п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9, у разі ухвалення рішення про звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має чітко додержуватися правил і порядку, встановлених законодавством, а також враховувати особливості застосування підстав звільнення. Зважаючи на викладені правила, можна дійти висновку, що наказ про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті вчиненого порушення, наявність вини в діях чи бездіяльності працівника, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обгрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин. З тексту спірного наказу неможливо встановити, яке саме порушення службової дисципліни та коли було вчинено чи допущено позивачкою, які саме пункти посадових обов`язків були нею порушені . В подальшому, тобто через 6 днів після попереднього наказу було складено новий наказ № 77-ад від 18 березня 2019 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] та оголошено догану за порушення трудової дисципліни. У вказаному наказі зазначені наступні порушення трудової дисципліни, а саме: відмова від ознайомлення з наказом головного лікаря від 25.02.2019 року № 15-К про відрядження до [INFO] ; невиконання наказу головного лікаря від 25.02.2019 року № 15-К про відрядження в Кіровоградський обласний військовий комісаріат; перешкоджання роботі гастроентерологічного кабінету відділення консультативної поліклініки 01.03.2019 та 04.03.2019 року та невиконання розпоряджень завідувача відділення консультативної поліклініки [PERSON] 01.03.2019 та 04.03.2019 позивач знаходилася на своєму робочому місці у гастроентерологічному кабінеті. у якому вона працювала останні 8 років, виконувала свої посадові обов`язки та ніяким чином не перешкоджала роботі кабінету. Ніяких законних розпоряджень з боку керівництва лікарні чи завідувача відділення консультативної поліклініки мені не надходило. Згідно, витягу з наказу від 25 лютого 2019 року № 15-к керівництво обласної лікарні намагається відрядити в Кіровоградський обласний військомат [PERSON] , сестру медичну відділення консультативної поліклініки, з 01 березня по 30 червня 2019 року. Згідно наказу позивачку відряджали до Кіровоградського обласного військкомату строком на 4 (чотири) місяця. Позивачка зазначила що, якщо її направлять у відрядження на один календарний місяць, як того вимагає закон, то вона звичайно поїду в дане відрядження. Згідно абз. 2, п.1 розділу II Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 №59, строк відрядження визначається керівником або його заступником (строк відрядження державного службовця визначається керівником державної служби), але не може перевищувати 30 календарних днів, за винятком випадків, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98. Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», термін відрядження не може перевищувати 30 днів, позивачка проживає далеко від місця відрядження (Кіровоградського обласного військкомату). Також, після спливу одного місяця (30 днів) відрядження, кожен наступний місяць зарплата зменшується, оскільки не індексується. Окрім того відповідачем порушено процедуру притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, про що свідчить й сама фабула оскаржуваного наказу, оскільки, немає жодних вказівок на проведення перевірки за фактом порушення. Адміністрацією лікарні позивачку не було ознайомлено з вказаним наказом, не дивлячись, що це обов`язок адміністрації. Відповідно до п.11 глави 9, розд.ІП Наказу Міністерству Юстиції «Про затвердження правил організації діловодства» №1000/5 від 18.06.2015року. З розпорядчим документом з кадрових питань (особового складу) обов`язково ознайомлюють згаданих у ньому осіб, які на першому примірнику документа чи на спеціальному бланку проставляють свої підписи із зазначенням дати ознайомлення. Згідно п.4.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку адміністрація обов`язана своєчасно до початку роботи, що доручається ознайомити робітника з встановленим завданням. Адміністрацією не було надано [PERSON] на підпис наказ про відрядження, не доведено до мого відома куди вона має прибути і за якою адресою. 01.03.2019 адміністрацією лікарні був складений акт о 14:50 що позивачка не приступила до роботи у складі медкомісії у військовому комісаріаті. Згодом в цей день о 16:30 було складено акт, що позивачці зачитані накази державної охорони здоров`я від 19.02.2019 року та Кіровоградської обласної лікарні від 25.02.2019 року. Робочий день позивачки закінчується о 16:12, тому не відомо кому був зачитаний о 16:30 годині наказ. Тобто фактично позивачка не будучи своєчасно ознайомленою з наказом чинила його порушення. У наказі державної охорони здоров`я від 19.02.2019 року на підставі якого наказ Кіровоградської обласної лікарні №15 від 25.02.2019 року, не зазначено прізвище та ім`я позивачки поряд з іншими працівниками. Відповідно до наказу № 80-л від 20 березня 2019 року про звільнення [PERSON] , позивачку було звільнено з займаної посади медичної сестри поліклінічного відділення. Підставою винесення наказу № 80-л від 20.03.2019 стали: службова записка завідувача відділенням консультативної поліклініки Ю. Кургана, службова записка заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності [PERSON] , накази від 12 березня 2019 року № 73-ад та від 18 березня 2019 року № 77-ад. У наказі № 80-л від 20.03.2019 року зазначено, що позивачкою було зіпсовані два бланки листків непрацездатності і з оглядом на це виникла необхідність у виписці дублікатів бланків суворої звітності за розпорядженням заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності [PERSON] . Згідно посадової інструкції до кола посадових обов`язків не входить виписування листків непрацездатності та вона не є відповідальною особою за цю роботу. Відповідно до положень Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Державного комітету праці СРСР від 20.07.84 р. № 213, порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Якщо працівник неналежно виконав роботу чи завдання, не передбачені трудовим договором або посадовою інструкцією, то це не повинно вважатися порушенням. Відповідно до п. 4.5 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності Затвердженої МОЗ від 03.11.2004 №523/274/136-ос/1406 у разі помилок у тексті здійснюється виправлення тексту, що підтверджується записом «Виправленому вірити», підписом лікуючого лікаря та печаткою закладу охорони здоров`я «Для листків непрацездатності». Як встановлено в судовому засіданні випискою листків непрацездатності займається медична сестра [PERSON] , яка в той день була на роботі, згідно табелю виходу на роботу. Але де саме вона була ст. медична сестра [PERSON] в суді при дачі пояснень як свідка не повідомила в чому виникла необхідність у її заміні на [PERSON] , не пояснили цю обставину свідки [PERSON] та [PERSON] . Суд критично відносить до показів свідока [PERSON] через сварку із [PERSON] та притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності де [PERSON] була потерпілою. Адміністрацією лікарні було надано наказ «Про порядок проведення експертизи тимчасової непрацездатності» №12-ад від 1701.2019 року, де п.3.2 призначено сестру медичну відділення консультативної поліклініки [PERSON] для здійснення втримання та виписки бланків листків непрацездатності працівникам підприємства. Доводи вказаних свідків, що медична сестра вищої категорії повинна вміти заповнювати листки непрацездатності і відповідно повинна бути взаємозамінність у роботі на думку суду дійсно повинні бути але при відсутності відповідальної особа. В даному випадку медична сестра [PERSON] була на роботі ,але чому не виконувала покладену на неї наказом роботу по видачі листків непрацездатності незрозуміло, тому залучати до цієї роботи [PERSON] підстав не було. Окрім того відсутня така кваліфікаційна ознака дисциплінарного проступку як завдана шкода. А від так, відсутній склад дисциплінарного проступку, як необхідна умова дисциплінарної відповідальності. Відповідачем також не були враховані ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Трудовим законодавством передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень ст. 147 КЗпП України. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення у строки та в порядку встановленими ст.ст.148-149 КЗпП України. За правилами ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Отже, згідно законодавства України, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під котрим розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем. За порушення трудової дисципліни, як визначено в ст.147 КЗпП України, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення, законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме у КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. В наказі про накладення дисциплінарного стягнення (чи це наказ про звільнення, чи про оголошення працівникові догани) обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. На підставі викладеного суд визнає недійсними та скасовує наказ головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» № 73-ад від 12 березня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] »; № 77-ад від 18 березня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] »; № 80-л від 20 березня 2019 року «Про звільнення [PERSON] ». \~ \~ \~ \~ Поновлює [PERSON] на посаді сестри медичної відділення консультативної поліклініки Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради». Оскільки суд поновив позивачку на посаді сестри медичної суд стягує з Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 березня 2019 року по день винесення рішення у даній справі 12.03.2020 року в розмірі 63\~388 грн. Відповідно до статті 16\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з статтею 23\~ЦК України моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; моральна шкода відшкодовується грішми; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ч. 1ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В позовній заяві позивач зазначила, в чому полягала спричинена їй неправомірними діями відповідача моральна шкода, та з яких міркувань позивач виходила, визначаючи розмір такої шкоди. Як доказ моральної шкоди позивачкою надано медичні документи. Оскільки позивачка після звільнення зверталася за медичною допомогою у зв`язку зі звільненням тому суд стягує на її користь моральну шкоду в розмірі 5\~000 грн. та у відповідності до ст.141 ЦПК України витрати на правничу допомогу враховуючи час розгляду справи об`єм дослідження доказів участь адвоката в справі в розмірі 10\~000 грн. Суд стягує з Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 3 457 грн. 80 коп. , а судовий збір в розмірі 1 921 грн. на користь держави. На підставі\~ст.ст.\~147,149\~КЗпП України,\~ст.ст.16,23,1167\~ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial