Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Адвокат Краснобаєв Олексій Анатолійович в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з позивачем зареєстрована її матір [PERSON] , яка на підставі договору дарування подарувала позивачу свою частку спірної квартири. Позивач 09.11.2013 року уклала шлюб з [PERSON] та народила дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] має у власності іншу квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач на даний час проживає в м. Одеса зі своєю сім`єю в орендованій квартирі та має намір розпорядитися своєю власністю, а саме спірною квартирою, за своїм бажанням. Відповідач не має договору з позивачем щодо користування спірною квартирою та договорів щодо поставки газу, тепла, електроенергії і окремого особового рахунку по оплаті за водопостачання і водовідведення. Наявність реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права та інтереси позивача, як власника спірної квартири, оскільки створює їй перешкоди. Просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача адвокат Мова В.І. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтував тим, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , тобто членом її сім`ї. В спірній квартирі відповідач проживає та зареєстрована з 2000 року по теперішній час. Відповідно до договору дарування від 15.03.2017 року відповідач подарувала позивачу 2/3 частки спірної квартири з домовленістю, що відповідач буде постійно проживати у вказаній квартирі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником спірної квартири. Відповідач є членом сім`ї власника квартири, у зв`язку з чим має право нарівні з нею користуватися спірною квартирою, оскільки не було іншої угоди про порядок користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Краснобаєв О.А. в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що [PERSON] є власником спірної квартири і має намір розпорядитися нею. Відповідач зареєстрована в спірній квартирі, хоча має у власності інше житло. У спірній квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , жили позивач та її батьки. Після розірвання шлюбу між батьками позивача, вони подарували свої частки спірної квартири своїй доньці. Відповідач [PERSON] , яка є матір`ю позивача, зареєстрована у спірній квартирі з 26.12.2008 року та мешкає в ній. Представник позивача адвокат Рогозін О.В. в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить інше житло. Між позивачем та відповідачем виникли неприязні стосунки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Представник відповідача адвокат Мова В.І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Додатково пояснив, що відповідач [PERSON] отримала у власність в порядку спадкування квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка на даний час непридатна для проживання. Під час укладання договору дарування частки належної відповідачу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , позивач і відповідач домовилися про те, що позивач буде надавати допомогу відповідачу, яка є людиною з інвалідністю по зору. [PERSON] готова купити у своєї доньки [PERSON] спірну квартиру. Відповідач є членом сім`ї власника [PERSON] спірної квартири, внаслідок чого вона може користуватися спірною квартирою, як член сім`ї власника. 24.01.2020 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області постановлено ухвалу про відкриття провадження, якою розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. 24.09.2020 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Вислухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вищенаведені норми цивільного законодавства України дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується копією договору дарування 2/3 часток квартири від 15.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Лопатенком В.В., та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2017 року №82517911. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 24.12.2019 року №27490, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , станом на 24.12.2019 року зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] 09.11.2013 року уклала шлюб з [PERSON] , народила дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції. З копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.01.2020 року №195613075 встановено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] подарувала частку спірної квартири позивачу своїй доньці [PERSON] та при цьому має у власності іншу квартиру. Позивач на даний час проживає в м. Одеса зі своєю сім`єю в орендованій квартирі та має намір розпорядитися спірною квартирою, за своїм бажанням. Наявність реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права та інтереси позивача, як власника спірної квартири, оскільки створює їй перешкодиу розпорядженні належною їй квартирою. Як встановлено судом та не заперечувалось учасниками справи, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , тобто є членом її родини, та за адресою реєстрації проживає з 2008 року. Позивачем [PERSON] не надано суду безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач [PERSON] , будучи членом родини, порушує її права та інтереси як власника спірної квартири, в тому числі того, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад один рік без поважних причин. Аналіз положень ст. 405 ЦК України із врахуванням норм ст. 62, 150, 156 ЖК України дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим жилим приміщенням може виникати та існувати лише у осіб, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство або при їх вселенні була інша угода про порядок користування цим приміщенням. У разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування цим будинком. Такі ж вимоги стосуються і колишніх членів сім`ї власника житла. Згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Водночас суд бере до уваги, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення Європейського суду з прав людини у справі «McCann проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року, «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року). Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року). У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. Тому чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63). Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. У пункті 44 рішення від 0212.2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» Європейський суд з прав людини визначив, що втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд не вбачає підстав для визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Суд відзначає, що на момент укладання договору дарування спірної квартири відповідач вже була зареєстрована в цій квартирі і до цього моменту тривалий час в ній проживала. Набуття у власність спірної квартири позивачем за договором дарування, в якій проживала відповідач, як член сім`ї власника цього житла, не є підставою для визнання її такою, що втратила право користування квартирою, і не припиняє права відповідача користуватись спірним житлом. Крім того, суд вважає, що з урахуванням обставин, встановлених під час розгляду справи, втручання у право відповідача на повагу до її житла не буде законним і таким, що відповідає вимогам необхідності у демократичному суспільстві. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід залишити без задоволення. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України понесені судові витрати по оплаті судового збору покласти на позивача, у зв`язку із відмовою у задоволенні позові.

Outcome: dismissed