Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє адвокат Бора Ю.В., звернулася в суд із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Стойка С.М. про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її дідо [PERSON], а [INFO] року - баба [PERSON] Дідо [PERSON] за життя залишив заповіт на користь позивачки, який посвідчено 20.05.1998 року. [PERSON] заповіт не залишила. Заповітом охоплено тільки частину спадкового майна, а саме - 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Однак спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності також належали дві земельні ділянки: площею 0,1500 га в [ADDRESS] та площею 0,2010 га в [ADDRESS]. Приватний нотаріус повідомила позивача про відсутність можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті діда [PERSON], який помер [INFO]. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Вимоги заяви підтримують повністю та просять суд такі задовольнити. Відповідачем подано до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, претензій до спадкового майна після смерті [PERSON] немає. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. [INFO] помер дідо позивача - [PERSON]. [INFO] року померла баба позивача - [PERSON]. На день своєї смерті спадкодавці проживали за адресою [ADDRESS]. За цією адресою також проживали позивач та відповідач, що підтверджується довідками виконавчого комітету Олешницької сільської ради від 17.11.2017 р. №02- 10/2501, №02-10/2499. Поховання спадкодавця [PERSON] здійснювала позивач, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Олешницької сільської ради від 18.11.2013 р. №1199. Спадкодавець [PERSON] залишив заповіт на користь своєї онуки (позивача), який 20.05.1998 р. було посвідчено державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. за реєстровим №1097. [PERSON] заповіт не залишила. Однак заповітом охоплено тільки частину спадкового майна, а саме - 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS]. Спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності також належали дві земельні ділянки: площею 0,1500 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, місце розташування - [ADDRESS]; площею 0,2010 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування - [ADDRESS]. Крім позивача та відповідача, інші спадкоємці першої черги відсутні. Листом від 14.06.2018 р. за №258/02-14 приватний нотаріус Стойка С.М. повідомила позивача про відсутність можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Віднайти ці документи у речах, які залишилися після смерті родичів позивача, не вдалося. Така ситуація унеможливлює прийняття позивачем спадщини у регламентованому порядку. У той же час позивач одноосібно несе тягар утримання нерухомого майна. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Належність спадкових об'єктів нерухомого майна померлому [PERSON] підтверджується наступними письмовими доказами: довідкою КП «Виноградівське РБТІ» від 12.01.2018 р. №17 та витягами з Державного земельного кадастру від 28.02.2018 р. №2102524402018, №2102524022018. Позивачем замовлено проведення технічної інвентаризації та експертної оцінки вартості спадкового житлового будинку, отримано витяги із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельних ділянок. Як вбачається з довідки Виноградівського РБТІ №17 від 12.01.2018 року, згідно архівних даних КП Виноградівське РБТІ станом на 01.01.2013 року житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] зареєстрований: 1/2 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, видане Виноградівською РДА; 1/2 частина за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської держнотконтори від 21.05.1998 року за реєстром №1100. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.). Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.ст. 1216-1218, ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Передбачені ст. 1224 ЦК України підстави щодо усунення позивача від права на спадкування відсутні. Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку та право постійного користування нею виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно із ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.3.1. та п.3.3 Листа ВССУ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON] має законне право на визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом та земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті діда.

Outcome: approved