Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей про визнання права власності у порядку спадкування за законом, уточнивши його в подальшому, зазначила наступне. 18 червня 1996 року на підставі розпорядження виконкому Донецької міської ради від 30.04.1996 року №716 р. [PERSON] було видано державний акт про право приватної власності на землю, яким передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0400 га, розташовану на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. [INFO] року [PERSON] помер і після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді будівельних матеріалів та обладнання які використовувалися в процесі будівництва житлового будинку [ADDRESS] а також на земельну ділянку за вказаною адресою. Разом з тим зазначила, що постановою приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку із відсутністю правоустановчих документів. За таких підстав, просила суд відповідно до ч.1 ст. 1222, ч.3 ст. 1223, ч.1 ст. 1258, ч.1 ст. 1261 ЦК України визнати за нею, [PERSON], та дітьми [PERSON], [PERSON] право власності на ? частину матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва, що складає домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також на земельну ділянку площею 0,0400 га за вказаною адресою, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, надала заяву, відповідно до якої уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу без її участі. Представник відповідача у судовому засіданні, за довіреністю Курочка О.С., позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Третя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу [PERSON], у судове засідання не з»явилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, причину своєї відсутності суду не повідомила. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні у ній докази, дійшов наступних висновків. 18 червня 1996 року на підставі розпорядження виконкому Донецької міської ради від 30.04.1996 року №716 р. [PERSON] було видано державний акт про право приватної власності на землю, яким передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0400 га, розташовану на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с.65) [PERSON] на зазначеній земельній ділянці побудував будинок, що вбачається із технічного паспорту, виготовленого станом на 30 квітня 2014 року, якому відповідно до довідки КП БТІ м.Донецька №55 від 12 травня 2014 року у зв»язку із тим, що за адресою: [ADDRESS] проінвентаризований інший житловий будинок, що належить іншому власнику рекомендовано присвоїти поштову адресу : [ADDRESS]. Разом з тим, судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], а.с.13) і, відповідно, на час своєї смерті побудований ним будинок за адресою: [ADDRESS], не був прийнятий в експлуатацію. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинного збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз»ясень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо право власності на самочинно зведену будівлю визнано судом за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій вона розміщена, то до складу спадщини входить право на відшкодування витрат на будівництво (частина шоста статті 376 ЦК). До спадкоємців, які прийняли спадщину, у разі знесення самочинного будівництва переходить обов'язок відшкодувати вартість витрат на його знесення і приведення земельної ділянки до попереднього стану (частини четверта, сьома статті 376 ЦК). Таким чином, суд встановив, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використане в процесі будівництва, що складає домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], та земельна ділянка площею 0,0400 га, розташована на [ADDRESS], призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. В силу ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №3/2013, заведеної приватним нотаріусом Донецького міського нотаріально округу, [PERSON], після смерті [PERSON] (а.с.39-67), позивач [PERSON], яка доводиться дружиною спадкодавця, та його діти [PERSON], [PERSON], є спадкоємицями в рівних частках спадщини померлого, що складається з ? частину матеріалів, обладнання та іншого майна, використаного в процесі будівництва, що складає домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]; та земельної ділянки площею 0,0400 га, розташованої на [ADDRESS], призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Разом з тим, постановою від 04 квітня 2014 року останнім відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, з причини відсутності правоустановчих документів (а.с.22) Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких підстав, суд вважає, що з метою захисту порушених майнових права та інтересів позивача, її позовні вимоги необхідно задовольнити і визнати за [PERSON], [INFO], ІН[NUMBER]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], в рівних частках право власності на ? частину матеріалів, обладнання та іншого майна, використаного в процесі будівництва, що складає домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]; а також право власності на земельну ділянку площею 0,0400 га, розташовану на [ADDRESS], призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. На підставі ст. ст. 376, 1216, 1217, 1268 ЦК України, п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» п.п. 7, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved