Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 червня 2004 року між ним та Карлівською районною державною адміністрацією було укладено договір оренди землі загальною площею 16,17 га строком на п`ять років. 11 червня 2010 року між позивачем та Карлівською районною державною адміністрацією було укладено договір оренди цієї ж землі загальною площею 16,17 га строком на п`ять років, який було зареєстровано 18 червня 2010 року за №041055600484. Після отримання земельної ділянки в оренду позивач належним чином виконував всі договірні зобов`язання, вчасно сплачував орендну плату. Після закінчення строку дії договору, [PERSON] мав намір скористатися своїм переважним правом перед іншими особами на поновлення договору оренди землі, тому, не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку договору, 04 травня 2015 року, передав через канцелярію Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, яке вже на той час набуло право розпорядження земельними ділянками, заяву-повідомлення від 04 травня 2015 року про наміри скористатися своїм переважним правом на поновлення договору на новий строк, долучивши до нього проект відповідної додаткової угоди у трьох примірниках. 07 червня 2015 року через канцелярію Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області подав заяву, в якій просив повідомити про результати розгляду його вище вказаної заяви. У 2015 році позивач декілька разів був у Головному управління Держгеокадастру у Полтавській області та цікавився щодо розгляду своєї заяви-повідомлення та чув відповіді, що вона ще на розгляді, а результат буде направлено йому поштою. Також, після закінчення строку дії договору оренди землі [PERSON] продовжував користуватись земельною ділянкою, обробляв її до теперішнього часу та сплачував орендну плату за користування землею. Проте, позивача отримав «Повідомлення про виклик для надання пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства» датоване 02 липня 2019 року з Управління з контролю за використанням та охороною земель, яким його викликали для надання пояснень щодо використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів. З отриманням цього листа, дізнався про своє порушене право на першочергове поновлення договору оренди землі на той самий строк та на тих самих умовах, як добросовісний землекористувач. Ураховуючи викладене, [PERSON] , на підставі ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», просить: визнати протиправним зволікання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в укладенні запропонованої Додаткової угоди «Про поновлення Договору оренди землі від 11 червня 2010 року, зареєстрованого 18 червня 2010 року №041055600484»; визнати поновленим Договір оренди землі від 11 червня 2010 року, зареєстрований 18 червня 2010 року №041055600484, на той самий строк і на тих самих умовах; стягнути на свою користь понесені судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Ним також було подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначив, що позивач дізнався про своє порушене право після 04 червня 2015 року, а до суду звернувся після спливу більше ніж чотирьох років, а отже пропустив строки позовної давності. Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 01 червня 2004 року між [PERSON] та Карлівською районною державною адміністрацією було укладено договір оренди землі загальною площею 16,17 га строком на п`ять років. 11 червня 2010 року між позивачем та Карлівською районною державною адміністрацією було укладено договір оренди цієї ж землі загальною площею 16,17 га строком на п`ять років, який було зареєстровано 18 червня 2010 року за №041055600484. Пунктом 8 останнього договору передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. За пунктом 9 цього договору орендар вносить орендну плату у формі та розмірі 3 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки на рік. Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, ЗУ «Про оренду землі». Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі. Так, відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У ч. 8 та ч. 9 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України. Тобто, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно ч. ч. 2-5 цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. У ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст. 3 ЦПК України, буде порушене в разі, якщо було дотримано процедуру повідомлення орендодавця про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року в справі №594/376/17-ц. Судом встановлено, що після закінчення строку дії договору, [PERSON] мав намір скористатися своїм переважним правом перед іншими особами на поновлення договору оренди землі, тому, не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку договору, 04 травня 2015 року, передав через канцелярію Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, яке вже на той час набуло право розпорядження земельними ділянками, заяву-повідомлення від 04 травня 2015 року про наміри скористатися своїм переважним правом на поновлення договору на новий строк, долучивши до нього проект відповідної додаткової угоди у трьох примірниках, що підтверджується копією зазначеного листа-повідомлення, на якому міститься рукописний запис: «отримано 04.05.2015» та проставлено підпис (а.с. 21). Позивач продовжував користуватись земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі, що підтверджується копіями квитанцій про сплату орендної плати (а.с. 19, 20, 61). Відсутність заперечення протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору підтверджується копією повідомлення про виклик, датованого 02 липня 2019 року, з якого суд приходить до висновку, що раніше жодних заперечень щодо користування земельною ділянкою позивачем у відповідача не було (а.с. 23). Представником відповідача вказані доводи позивача не спростовані належними та допустимими доказами. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Представник відповідача вважає, що позивач дізнався про порушення свого права після 04 червня 2015 року, а позов подав після спливу майже чотирьох років, тому пропустив строки позовної давності. Суд вважає, що така думка представника позивача є хибною, оскільки, за мовчазною згодою і відсутності заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору оренди, позивач продовжував відкрито та добросовісно користуватись земельною ділянкою протягом більше ніж чотирьох років і лише з отриманням вище вказаного повідомлення про виклик від 02 липня 2019 року дізнався про своє порушене право, а тому заява про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved