Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення виконання зобовязання. Свою позовну заяву обґрунтувала тим, що 23 грудня 2017 року між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір від 23.12.2017р. за яким відповідач зобовязався виконати роботи по виготовленню ПВХ конструкцій загальною площею 10 метр.кв. + двері протягом 30-ти робочих днів після оплати позивачем вартості замовлення. Згідно умов договору сума вартості робіт складає 25 462 грн. Виконуючи умови договору (пункт 3.1) вона сплатила: 23.12.2017р. 8 000 грн.; 30.12.2017р. 2 000 грн; 25.01.2018р. 16\~047 грн. Загальна сума сплачених коштів за договором складає 26 047 грн, тобто станом на 25.01.2018 року позивачем повністю виконано обовязок оплатити вартість замовлення у відповідності до п.3.1 договору. Станом на 01.08.2018 року відповідач не виконав умов договору, а саме не виготовив і не доставив протягом 30 робочих днів замовлені конструкції ПВХ, як це передбачено договором. Посилаючись на ч. 5\~ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»\~просить стягнути з відповідача за період часу з березня 2018 року по липень 2018 року пеню у розмірі 3% від вартості договору, тобто 109\~995,84 грн. Згідно правил ч.6 ст.19\~ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274\~ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 16.08.2018 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.12.2017 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір-замовлення (підряду), предметом якого являлось виготовлення ПВХ конструкцій загальною площею 10 метр.кв. та дверей. Відповідно до п. 3.1. Договору вартість виробів складає 25462,00 грн. Позивачем вказана сума була повністю сплачена, що підтверджується товарними чеками від 23.12.2017 року, 30.12.2017 року, 25.01.2018 року. Пунктом п. 3.2. Договору передбачено, що після виконання замовником пункту 3.1. Договору, виконавець зобовязується виготовити та передати замовлення протягом 30 робочих днів. Згідно п. 3.10. Договору договір діє з дня підписання до повного виконання сторонами всіх зобовязань. Пунктом 4.2 Договору передбачено, що у випадку невиконання п. 3.2. виконавець зобовязаний сплатити неустойку у розмірі 0,01 % від вартості даного договору за кожний робочий день прострочення. Згідно приписів\~ст.509 ЦК України\~зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст.530 ЦК України, зобовязання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.837\~ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Ст.\~629\~ЦК України встановлено,що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.546\~ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Як передбачено ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У ч.5\~ст.10\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» передбачено, що уразі коли виконавець не може виконати(прострочує виконання)роботу (надання послуги)згідно з договором,за кожний день (кожну годину,якщо тривалість виконання визначено у годинах)прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% вартості роботи(послуги),якщо інше не передбачено законодавством.\~У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі 3% загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. У\~ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 3 статті 6\~ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Зі змісту договору вбачається, що сторони відступили від положень ч.5 ст.10\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» і в п. 4.2 договору обумовили, що у випадку невиконання послуг виконавець зобовязаний сплатити неустойку у розмірі 0,01 % від вартості даного договору за кожний робочий день прострочення. Дане відступлення сторін відповідає положенням ч.3 ст.6\~ЦК України та не суперечить Закону України «Про захист прав споживачів». За таких обставин, з відповідача на користь позивача належить стягнути пеню обумовлену сторонами в п. 4.2 договору, а в стягненні пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи за кожен день прострочення виконання зобовязання , визначених ч.5 ст.10\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» необхідно відмовити. Тобто, за 143 дня прострочення (з 10.03.2018 року до 31.07.2018 року) відповідач зобовязаний сплатити позивачу пеню у розмірі 364,10 грн. ( 25\~462 грн.(сума договору) х 0,01% х 143 дня прострочення = 364,10 грн.) Тож на підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial