Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] 07.05.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на ? частину житлового будинку, посилаючись на те, що 26.03.1998 р. між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], з якою позивач перебував у зареєстрованому шлюбі на Одеській товарній біржі було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 16-а по вул. Прикордонна, в с.Біленьке Білгород-Дністровського р-ну Одеської області. Посилаючись на обовязковість нотаріального посвідчення згідно норм чинного законодавства, представник позивача просить суд: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1458/Б від 26.03.1998 року, а саме: житлового будинку,загальною площею 70,50 кв.м.,розташований за адресою: вул.Прикордонна, буд. №16-а в с.Біленьке Білгород-Дністровського р-ну Одеської області, який складається з: глинобитного житлового будинку літ «А», житловою площею 37,3 кв.м., саманний гараж літ. «Б», бетонний підвал літ. «В», саманний сарай «Г», цегляний сарай літ. «Д», цегляна вбиральня «Е», споруди №1-5, І, ІІ, розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, укладений між [PERSON] і [PERSON], [PERSON] в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі; визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку №16-а по вул.Прикордонній в с.Біленьке Білгород-Дністровського р-ну Одеської області, загальною площею 70,50 кв.м, який складається з: глинобитного житлового будинку літ «А», житловою площею 37,3 кв.м., саманний гараж літ. «Б», бетонний підвал літ. «В», саманний сарай «Г», цегляний сарай літ. «Д», цегляна вбиральня «Е», споруди №1-5, І, ІІ, розташований на земельній ділянці площею 0,15 га. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити з підстав наведених в позові. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Суд, дослідивши подану позовну заяву, надавши оцінку зібраним доказам, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.03.1998 року [PERSON] - з однієї сторони та [PERSON], [PERSON], - з іншої, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON], [PERSON] купили житловий будинок , загальною площею 70,50 кв.м., за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський р-н, с.Біленьке, вул.Прикордонна, буд. №16 «а». Відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно з п. 4\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~ЦК України, положення цього\~Кодексузастосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до\~ст. 224 ЦК України, в редакції 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст. 128 ЦК України, в редакції 1963 року). Відповідно до ч. 1 ст.\~45, ст.\~47 ЦК України, в редакції 1963 року, недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою\~статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Статтею 227 ЦК України, в редакції 1963 року, передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. В судовому засіданні встановлено, що спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений, а зареєстрований на Одеській товарній біржі (а. с. 6). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги відповідно до позовної заяви (а. с. 2-4) позивач посилаючись на\~те, що йому не було відомо про необхідність реєструвати біржовий договір у нотаріальній конторі. Тобто, позивач просив визнати дійсним спірний договір купівлі-продажу з тих підстав, що між сторонами відбулося повне виконання умов договору. Проте, відповідно до ч. 2\~ст. 47 ЦК України, в редакції 1963 року, чинної на час виникнення спірних правовідносин, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Тобто, для визнання судом угоди дійсною необхідно не лише повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди. Однак, позивач в позовній заяві на такі обставини не посилався, доказів ухилення відповідача від нотаріального посвідчення спірного договору суду не представив. Відповідно до ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди. Вимоги позивача, про визнання права власності є похідними від основного позову та може бути задоволено лише у разі задоволення позовних вимог про визнання договору дійсним, а тому, за викладених обставин задоволенню не підлягає. Відповідно до частини третьої\~ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем не доведено, факту ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди та взагалі ці обставини не вказувалися. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач та його представник як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності,\~\~ встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з урахуванням ст. 11 ЦПК України суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed