Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Адвокат Омелай Н.М. в інтересах [PERSON] у грудні 2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в праві користування приватною власністю, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просила усунути перешкоди в праві користування приватною власністю шляхом зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання та визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] судові витрати та витрати на правову допомогу. В обґрунтування вимог вказала, що [PERSON] володіє на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] на підставі договору дарування від 15.11.1993 року. Згідно вказаного договору, [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 26,2 кв.м. Згідно довідки КП «ЖЕО №2» у вказаній квартирі зареєстрована як власниця [PERSON] та її двоюрідний брат [PERSON] , який зареєстрований у вказаній квартирі з 17.06.2000 року. У вказаній квартирі [PERSON] хоч і зареєстрований, але тривалий час не проживає. Станом на 19.12.2019 року відповідач самостійно не знявся з реєстраційного обліку, створює позивачу некомфортні умови та додаткові матеріальні затрати. Відповідач [PERSON] залишив квартиру без поважних причин, якою до теперішнього часу не користується, не несе будь- які витрати щодо її утримання, формально зберігаючи за собою право на житло, що обмежує права позивача, як власниці квартири. Ухвалою суду від 06.02.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача адвокат Омелай Н.М. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, згідно якої просила позов задовольнити та розглядати справу без її участі, не заперечувала проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Відповідач не надав відзив на позов. Представник третьої особи Департамент надання адміністративних послуг Полтавської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про опричини неявки не повідомив. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 04 червня 2020 року\~ постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. ст. 280,281 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі даних і доказів. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.19 ЦПК України\~суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на\~підставі договору\~дарування від\~15.11.1993\~року(а.с.7-8 копія договору). Згідно довідки КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради № 4185 у вказаній квартирі зареєстрована [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований у вказаній квартирі з 17.06.2000 року. Конституція України\~у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,\~ст. 405 ЦК України). Житло - одна з основних матеріальних умов життя людини. Відповідно\~ст. 379 ЦК України\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інші приміщення, які призначені та придатні для постійного проживання в них. Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об`єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності. Глава 23 Цивільного кодексу України\~встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Згідно зі\~ст.319 ЦК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно, вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника, й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. Відповідно до ч.1\~ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.ч.1,2\~ст.405 ЦК України,\~члени сім`ї\~власника житла,\~які проживають\~разом з\~ним у\~будинку (квартирі),\~що йому\~належить,\~користуються жилим\~приміщенням в\~обсязі,\~визначеному відповідно\~до угоди\~з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як свідчать матеріали справи, відповідач фактично не проживає у вказаній квартирі на протязі двадцяти років; ніяких заходів по збереженню житла за собою не вживає; заходів по вселенню у квартиру не приймає. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном. Згідно постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За наведених обставин, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог [PERSON] про зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання та визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.\~1.ч.\~3\~ст.\~133\~ЦПК України\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Тому,\~з відповідача\~на\~користь позивача\~слід стягнути\~понесені судові\~витрати в\~сумі 768,40гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 5621 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved