Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] міська рада звернулась 09 жовтня 2009 року до суду з позовом до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», ТзОВ «Манон», [PERSON],[PERSON] Г. І., [PERSON] про визнання незаконним рішення ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 14.11.2006 року про реєстрацію права власності Державного комунального підприємства побутового обслуговування «Манон» на нерухоме майно - нежитлові приміщення площею 49,8 кв.м., розташовані у м. Львові по вул. Замарстинівській, 11, реєстраційний номер 16724255. Визнання недійсним договору купівлі - продажу зазначених вище нежитлових приміщень, укладеного 22.11.2006 року між ТзОВ «Манон» та [PERSON] і [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу,зареєстрований в реєстрі № 4387. Визнання недійним договору купівлі продажу нежитлових приміщень, укладеного 06.04.2007 року між [PERSON] І [PERSON] та [PERSON] І А, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] В ході судового розгляду представником позивача ЛМР неодноразово уточнювались позовні вимоги (17.12.2009 року та 21.04.2010 року) та остаточно [PERSON] міська рада звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON],третіх осіб - ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», [PERSON], [PERSON], управління комунальної власності Департаменту економічної політики [PERSON] міської ради, регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області про визнання право власності за територіальною громадою м. Львова в особі [PERSON] міської ради на нежитлові приміщення, які знаходяться по вул. Замарстинівській, 11 у м. Львові , загальною площею 49,8 кв.м., та витребування зазначених вище приміщень від [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] міської ради [PERSON] позовні вимоги підтримав, давши аналогічні пояснення, зазначені в уточненнях до позовних вимог від 21.04.10 року. Просить суд постановити рішення, яким визнати право власності за територіальною громадою м. Львова в особі [PERSON] міської ради на нежитлові приміщення , які знаходяться по вул. Замарстинівській ,11 у м. Львові, загальною площею 49,8 кв.м., та витребувати зазначені вище приміщення від [PERSON]. В судовому засіданні представник третьої особи на стороні позивача- управління комунальної власності Департаменту економічної політики [PERSON] міської ради [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просить відмовити у його задоволення та пояснила, що вона є добросовісним набувачем даного приміщення, а тому не вбачає підстав для його повернення позивачу. В дане приміщення вона особисто вклала власні кошти, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив. З договору купівлі-продажу № 404 від 27 жовтня 1995 року , укладеного між представництвом Фонду державного майна України в м. Львові (продавець) та товариством покупців членів трудового колективу ДКППО «Манон» (покупець), вбачається, що продавець зобов»язується передати у власність покупця державне майно ДКППО «Манон» м. Львів, вул.. Замарстинівська,11, а покупець зобовязується прийняти майно в сплатити за нього ціну відповіднло до умов,що визначені в цьому договорі. Майно підприємства включає в себе всі його активи і пасиви, інвентар,обладнання,устаткування та інше майно згідно з актом інвентаризації (додаток № 1) Право власності на майно переходить до покупця з моменту підписання акта прийому-передачі. У договорі зазначено, що вказаний у цьому договорі обєкт продано за 57403000 крб. (а.с. 17-18). З долученого до справи акту прийому-передачі № 404 від 23.02.1996 року (а.с.7) вбачається,що відповідно до договору купівлі-продажу № 404 від 27.10.1995 р. між представництвом Фонду державного майна України в м. Львові та покупцем ДКППО «Манон» (Львів, вул. ,3амарстинівська,11) передано покупцеві та покупець цим приймає від продавця майно Об»єкт Приватизації ДКППО «Манон» м.Львів, вул..Замарстинівська,11. З матеріалів інвентаризаційної справи на приміщення по вул. Замарстинівській,11 в м. Львові вбачається, що перукарня, розташована на 1-му поверсі 3-х поверхового будинку та загальна площа становить 49,8 кв.м.(інв..справа а.с.25). З матеріалів дано справи на дане приміщення вбачається, що (а.с.26) ДКППО «Манон» зареєстровано право власності на нерухоме майно 14.11.2006 року, відповідно до договору купівлі-продажу № 404, який 31.10.1995 року посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу та акту прийому-передачі № 404 від 23.02.1996 року. Як вбачається з листа начальника управління комунального майна [PERSON] міської ради [PERSON] від 03.01.2007 року ДКППО Перукарня «Манон» та ЛКП «Замарстинів-400» було відомлено, що у зв»язку із приватизацією способом викупу згідно договору купівлі-продажу 404 від 27.10.1995 року припинено дію договору оренди № 836 з ДКППО «Манон» за адресою м. Львів, вул. Замарстинівська,11.(а.с.92). ТзОВ « Манон» відчужило зазначене вище нежитлове приміщення [PERSON] та азан Г.І., що вбачається з договору купівлі-продажу нежитлових приміщень по вул. Замарстинівській,11 пл. 49,8 кв.м. від 22 листопада 2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі №4387( а.с.12, інвен.справа а.с.32) Після укладення даного договору,[PERSON] та [PERSON] було зареєстровано аво спільної часткової власності на спірне приміщення в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО »,про що дано останнім витяги 29.11.2006 року (а.с.13,14) Згідно вимог ст. 316,317 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке на здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, ласникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ч.1 ЦК України передбачено,що власник володіє, користується, впоряджається своїм майном на власний розсуд. Отже, відповідно до вимог чинного законодавства співвласники спірного нежитлового иміщення (по вул. Замарстинівській,11 в м. Львові) на власний розсуд розпорядились своїм йном.а саме відчужили його. Так, [PERSON] та [PERSON] 06 квітня 2007 року уклали договір купівлі-продажу житлових приміщень, зазначених вище, з [PERSON], який посвідчений иватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та реєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 2717(а.с.15). [PERSON] зареєструвала своє право власності на спірне приміщення у ОКП ЛОР «БТІ ЕО» 12.09.2007 року (а.с. 16) і на даний час є власником нежитлових приміщень (під літ.1- по 1-4 ) площею 49,8 кв.м., яке розташовано у м. Львові по вул. Замарстинівській,11. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями відповідачки [PERSON], її едставника [PERSON] та представника третіх осіб [PERSON] Дані обставини не перечили в судовому засіданні і інші учасники процесу. Представник позивача просить постановити рішення , яким визнати право на нежитлові приміщення по вул.3амарстинівській,11 в м. Львові пл..49,8 кв.м. за громадою міста в особі [PERSON] міської ради, оскільки вважає, що відповідно до вимог ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Однак, в ході судового розгляду та при звернення до суду з позовом представник [PERSON] міської ради не представив суду доказів того, що саме [PERSON] міська рада є власником спірних приміщень та не представлено таких доказів у разі втрати документа, який засвідчує право власності міської ради на зазначені вище приміщення. Твердження представника позивача в судовому засіданні не заслуговують на увагу, оскільки вони є добросовісними та не підтверджені жодними обєктивними доказами. Так. судом безспірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є законними набувачами (власниками ) спірних приміщень по вул. Замарстинівській,11 в м. Львові, оскільки придбали майно та зареєстрували своє право власності на дане майно відповідно до вимог чинного на той час законодавства. Відповідно до вимог ст.388 ЦК України , якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі. В судовому засіданні безспірно встановлено, що [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки придбала майно у [PERSON] та [PERSON] Н Г.І. , які були законними власниками даного приміщення та мали право їм розпоряджатись на свій розсуд. Крім того слід зазначити, що майно-нежитлові приміщення по вул. Замарстинівській, 11 в м. Львові вибуло з володіння [PERSON] міської ради з волі останнього, що підтверджується вище зазначеними письмовими доказами по справі, а інших переконливих? азів суду представником позивача не представлено в частині того, що дане майно уло з володіння міської ради без її відома. Про те, що [PERSON] на даний час є добросовісним набувачем також свідчить і ення Шевченківського районного суду м. Львова від 15.02.20010 року постановлене судом позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради,третьої особи-товариства з обмеженою овідальністю «Сонечко» про скасування ухвали міської ради, яким було вирішено позов овольнити та скасувати ухвалу [PERSON] міської ради № 2655 від 21 травня 2009 року ро передачу у власність нежитлових приміщень на вул. Замарстинівській,11. алою колегії суддів Судового палати у цивільних справах апеляційного суду [PERSON] асті від 26 липня 2010 року рішення суду від 15.02.2010 року залишено без змін. Відповідно до статті 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ст. 10 ч.2,3 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу. В межах владних ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже,на підставі наведеного вище, позовні вимоги позивача є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed