Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до Київського зоологічного парку загальнодержавного значення (надалі за текстом - відповідач), треті особи: первинна профспілкова організація Київської міської професійного спілки «Захист праці» у Київському зоологічному парку загальнодержавного значення, Київська місцева професійна спілка «Захист праці», про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказом виконуючої обов'язки генерального директора відповідача № 3-к від 08.01.2014 р. його було незаконно звільнено з займаної посади завідувача відділом птахів Київського зоологічного парку загальнодержавного значення за п. 3 ст.40 КЗпП України, а саме: за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Позивач вважає, що Наказ № 3-к про його звільнення є протиправним і був накладений на нього з порушенням законодавства з огляду на наступне. Так, наказом № 155 генерального директора Кирилюка Є.М. від 10.10.2013 р. «Про проведення річної інвентаризації» було ініційовано проведення повну інвентаризацію активів і зобов'язань відповідача з перевіркою їх фактичної наявності станом на 01.11.2013 р. з обов'язковим складанням інвентаризаційних описів. Пунктом 2 наказу № 155 було передбачено створення інвентаризаційну комісію з встановленим складом членів, в абз. 1 даного наказу було визначено нормативну базу інвентаризації, а саме Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Інструкцію по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків (затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 року № 69), обов'язковість використання інструкції інвентаризаційної комісії також було прямо встановлено п. 3 наказу. Пунктом 6 наказу було встановлено, що інвентаризація має бути проведена до 12.12.2013 р. у присутності матеріально-відповідальних осіб. 25.10.2013 р. позивач подав службову записку від 24.10.2013 р. щодо надання настанови (методичних рекомендацій) з обліку птахів, яка була зареєстрована відповідачем за вхідним № 793 від 25.10.2013 р, а також погоджена з заступником генерального директора з зоочастини. Відповідь на службову записку від 24.10.2013 р. позивач не отримав. 06.11.2013 р. інвентаризаційна комісія у складі лише 5 членів прийшла до відділу птахів, позивач відразу звернувся до членів комісії з питанням щодо наявності у них документів, які б встановлювали методику перерахунку поголів'я птахів, а також попросив пред'явити документи, що підтверджують їх особу. Члени комісії сказали, що не мають документів, які б встановлювали методику перерахунку поголів'я птахів і відмовилися пред'явити документи, що підтверджують їх особу. Голова комісії Кривінський Я. М. послався на наказ № 133 від 25.10.2013 р. про проведення щорічної інвентаризації, відповідно до Інструкції № 90, затвердженої наказом ГУДКУ від 30.10.98 р. і обов'язок позивача допустити комісію для проведення інвентаризації. Позивач відповів, що він був ознайомлений з наказом № 155 і не розуміє чого інвентаризаційна комісія здійснює свою діяльність на підстав наказу № 133, про який позивач навіть не знав, після цього члени комісії залишили відділ птахів. Голова інвентаризаційної комісії Кривінський Я. М. 06.11.2013 р. подає на ім'я генерального директора Кирилюка Є. М. доповідну (вхідний № 830 від 06.11.2013 р.) про «категоричну відмову» позивача провести «перевірку». В абз. 1 доповідної записки від 06.11.2013 р. Кривінський Я. М. прямо вказує, що інвентаризаційна комісія здійснювала свою роботу у відповідності наказу № 133 від 25.10.2013 р. про проведення щорічної інвентаризації у неповному складі (5 чоловік з 7). Інвентаризаційною комісією 06.11.2013 р. також було складено акт від 06.11.2013 р. про відмову начальника відділу птахів допустити комісію по проведенню інвентаризації на відділ птахів. В першому абзаці акту від 06.11.2013 р. було вказано, що позивач відмовився виконувати наказ № 155. Крім того, акт від 06.11.2013 р. був підписаний всіма (7 чоловік) членами комісії, хоча у доповідній записці від 06.11.2013 р. було вказано, що інвентаризаційна комісія прийшла 06.11.2013 р. до відділу птахів у складі 5 чоловік. 07.11.2013 р. інвентаризаційна комісія знову прийшла на відділ птахів, однак, під час обідньої перерви, відтак, позивач відмовився допустити інвентаризаційну комісію в цей час. Комісія склала акт від 07.11.2013 р. 07.11.2013 р. позивач надав доповідну записку від 07.11.2013 р. голові комісії по службовому розслідуванні Марійчуку І.В. щодо відсутності у складі інвентаризаційної комісії фахівців з тварин, відсутність настанов щодо обліку птахів, а також про ненадання відомостей про результати інвентаризації за 2011 - 2012 роки. 08.11.2013 р. інвентаризаційна комісія прийшла до відділу птахів, позивач відразу звернувся до членів комісії з питанням щодо наявності серед них [PERSON], який не був включений у склад інвентаризаційної комісії відповідно до наказу № 155. Голова інвентаризаційної комісії і її члени відмовилися пояснити наявність [PERSON] в комісії, а також відмовилися здійснювати будь-яку діяльність без «нового» члена. За таких обставин, позивач відмовився допустити інвентаризаційну комісію на відділ птахів. членами інвентаризаційної комісії було складено акт від 08.11.2013 р. 11.11.2013 р. позивач прийшов на роботу, але на прохідній був затриманий охороною, яка передала йому розпорядження № 161 виконуючої обов'язки генерального директора Ніколайчук О.В. від 08.11.2013 р. «Про тимчасове відсторонення від займаної посади». Позивач був не допущений на робоче місце з 11 по 13 листопада 2013 р., про що було складено відповідні акти. 11.11.2013 р. позивач направив заяву про порушення законодавства про працю до Територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві. Позивачу була направлена відповідь від 19.11.2013 р., згідно якої дії відповідача порушують законодавство про працю, зокрема ст. 46 Кодексу законів про працю України. Розпорядженням в.о. генерального директора Ніколайчук О.В. № 163 від 13.11.2013 р., позивача було допущено до його робочого місця. За час його не допуску, тобто, фактичної відсутності, комісія з службового розслідування провела «перевірку» на відділі птахів. Дана комісія була утворена відповідно наказу генерального директора від 06.11.2013 р., надати копію чи ознайомитись позивачу з вищевказаним наказом, відповідач відмовився. 08.01.2014 р. позивач вийшов на роботу, але представники відповідача не допустили його на робоче місце мотивуючи це тим, щоб позивач був звільнений, наказ про звільнення надати відмовились. Лише після сварки і погрози викликати міліцію, представники відповідача надали наказ № 3-к. Відповідач не мав права не допускати позивача на його робоче місце, така діяльність не є створенням умов, необхідних для нормальної роботи, що є порушенням законодавства про працю, інвентаризаційна комісія намагалась провести інвентаризацію відділу птахів, порушуючи накази відповідача і законодавство в цілому, а сам відповідач, видачею розпорядження № 161, порушив законодавство про працю, що було зафіксовано Державною інспекцією. До того ж, відповідач проігнорував запити і звернення позивача. Крім того, 24.01.2012 р. позивач був прийнятий в Первинну профспілкову організацію Київської міської професійної спілки «ЗАХИСТ ПРАЦІ» у Київському зоологічному парку загальнодержавного значення (надалі за текстом - третя особа 1), відповідно до протоколу № 24/1. Цим же протоколом, позивача було включено до складу профспілкового комітету і призначено заступником його голови. На подання відповідача № 946 від 20.11.2013 р. щодо надання згоди на звільнення позивача, третя особа 1 надала свою вмотивовану відмову. Таким чином, відповідач не отримував жодної згоди щодо звільнення від виборного органу первинної профспілкової організації Київської міської професійної спілки «ЗАХИСТ ПРАЦІ» у Київському зоологічному парку загальнодержавного значення. Також, 10.12.2013 р. на черговій конференції Київської місцевої професійної спілки «Захист праці» (надалі за текстом - третя особа 2), позивача було обрано до складу її Центрального комітету, що було закріплено в протоколі № 1. Відповідач не звертався до Центрального комітету третьої особи 2 для отримання згоди на звільнення позивача, що порушує ч. 3 ст. 252 КЗпПУ та ч. 3 ст. 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». При підготовці наказу № 3-к, відповідач не взяв письмових пояснень в позивача та керувався лише інформацією, яка містилась в документах, що перелічені в абз. 5 наказу № 3-к. Позивач з зазначених підстав вважає своє звільнення незаконним та просить суд скасувати наказ № 3-к від 08.01.2014 р. про його звільнення, поновити його на посаді завідувача відділом птахів та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав до суду письмові заперечення проти позову (т. 1 а.с. 74 - 78). Свої заперечення обґрунтовував тим, що порушення позивачем трудової дисципліни були зафіксовані у відповідних актах, яким була надана відповідна оцінка комісією з службового розслідування, позивачу було запропоновано надати письмові пояснення, що він і зробив. Крім того, відповідач звернувся з поданням до третіх осіб за дозволом на звільнення позивача, а наказ № 3 від 08.01.2014 р. було підписано після одержання дозволу на звільнення від профспілки. Представники третіх осіб:Київської місцевої професійної спілки «Захист праці»(далі - КМПС «Захист праці») та первинної профспілкової організації КМПС «Захист праці» в Київському зоологічному парку в судовому засіданні з позовом погодились, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Крім того, КМПС «Захист праці» зазначило, що звільнення під час перебування позивача на лікарняному не було підставною позову. Суд, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про залишення без задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно наказу генерального директора відповідача № 155 від 10.10.2013 р. було створено постійно діючу інвентаризаційну комісію для проведення річної інвентаризації. З даним наказом та складом комісії позивача було ознайомлено під розпис (т. 1 а.с. 7 - 10). Згідно актів від 06.11.2013 р., 07.11.2013 р., 08.11.2013 р. позивачем не було допущено 06.11.2013 р., 07.11.2013 р., 08.11.2013 р. комісію з щорічної інвентаризації до роботи у відділ птахів, що не заперечувалось сторонами (т. 1 а.с. 12, 13, 15). 06.11.2013 р. наказом № 160 в.о. генерального директора відповідача було створено комісію для проведення службового розслідування у зв'язку з відмовою позивача допустити комісію з інвентаризації у відділ птахів (т. 1 а.с. 55). У відповідності до доповідної записки позивача на імя голови комісії по службовому розслідуванню Марійчука І.В. від 07.11.2013 р., позивачем були викладені причини з приводу його відмови у допуску до роботи у відділ комісію з інвентаризації (т. 1 а.с. 14). Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни. Судом було досліджено Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників відповідача, відповідно до п. 4.1 якого серед іншого працівник зобов'язаний виконувати своєчасно та в повному обсязі функціональні та посадові обов'язки, забезпечувати належну якість виконуваних робіт, виконувати накази та розпорядження Дирекції зоопарку. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Посилання позивача на незаконність наказу № 155 від 10.10.2013 р. є необґрунтовані. Так, відповідно до п. 1.1 Інструкції з інвентаризації матеріальних цінностей, розрахунків та інших статей балансу бюджетних установ від 30.10.1998 р. № 90, затвердженої Наказом Міністерства Фінансів України, Головного Управління Державного Казначейства України дана Інструкція встановлює єдині вимоги щодо порядку інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, матеріальних цінностей, грошових коштів і документів, розрахунків та інших статей балансу міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, установами і організаціями, які утримуються за рахунок коштів бюджетів усіх рівнів. В той час, як згідно п.1 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно - матеріальних цінностей, грошових коштів і документів, розрахунків від 11.08.1994 р. № 69, затвердженої наказом Міністерства Фінансів України для підтвердження правильності та достовірності даних бухгалтерського обліку та звітності, передбачено проведення підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями незалежно від форм власності інвентаризації майна, коштів і фінансових зобов'язань. Таким чином, оскільки відповідач є госпрозрахунковою організацією, використання ним Інструкції від 11.08.1994 р. № 69 є правомірним. Крім того, у встановленому законом порядку наказ № 155 від 10.10.2013 р. скасовано не було, а відтак, чинним законодавством не передбачено з зазначених позивачем підстав, причин для не допуску комісії у відділі птахів. Щодо посилань позивача на те, що його було звільнено без згоди первинної профспілкової організації членом якої він є - первинної профспілкової організації Київської міської професійного спілки «Захист праці» у Київському зоологічному парку загальнодержавного значення (третя особа 1 по справі) та Київської місцевої професійної спілки «Захист праці» (третя особа 2 по справі) суд виходив з наступного. Згідно ч. 3 ст. 252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок). В матеріалах справи наявні належні докази направлення відповідачем 22.11.2013 р. подання щодо надання дозволу на звільнення позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Так, подання з додатками направлено цінними листами з описом вкладення за адресою місцезнаходження первинної профспілкової організації Київської міської професійного спілки «Захист праці» у Київському зоологічному парку загальнодержавного значення та Київської місцевої професійної спілки «Захист праці» (т. 1 а.с. 114, 116, 117). Відповідно до ст. 43 КЗпП України у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Відповідно до наданих сторонами пояснень та досліджених матеріалів справи, 24.12.2013 р. та 27.12.2013 р. на адресу відповідача повернулось подання з додатками, направлене до Київської міської професійного спілки «Захист праці» цінним листом з описом вкладення. 08.01.2014 р. відповідачем було отримано Рішення № 1 від 06.01.2014 р. зборів Комітету первинної профспілкової організації Київської міської професійного спілки «Захист праці» у Київському зоологічному парку загальнодержавного значення. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 08.01.2014 р. первинна профспілкова організація Київської місцевої професійного спілки «Захист праці» у Київському зоологічному парку загальнодержавного значення, направила на адресу відповідача нове повідомлення, яке було отримано останнім 21.01.2014 р., вже після звільнення позивача. А відтак, пояснення позивача та його представника, третіх осіб по справі, про відсутність звернення відповідача за дозволом на звільнення позивача в цій частині спростовуються наданими доказами. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Відповідно до ст. 140 КЗпП України у трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Відповідно до ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен забезпечувати трудову і виробничу дисципліну. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці. Відповідно до п. 18 даної Постанови при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевірити їх відповідність законові. Відповідно до ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Предметом розгляду даної цивільної справи про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогул з підстав перебування позивача під час його звільнення на лікарняному, не було, а відтак пояснення представника Київської міської професійного спілки «Захист праці» в цій частині судом до уваги не беруться. Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. На основі з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні не знайшли свого підтвердження, а тому підлягають залишенню без задоволення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed