Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа : Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської Ради про визнання права власності, обґрунтовуючи його тими обставинами, що 18.12.1193 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований Палацом одруження «Орджонікідзевський» у Харкові. За період шлюбу за спільні кошти була придбана квартира за адресою м. Харків., [ADDRESS] за договором купівлі -продажу від 14.03.2003 р. За час перебування у шлюбі, у [PERSON] та [PERSON], 24 червня 1994 року народився син, [PERSON] Утриманням та вихованням сина [PERSON] займається самостійно. Позивачі зазначають, що у 2003 році проводилась приватизація квартири за адресою [ADDRESS]. До приватизації квартири було включено [PERSON], посилаються на копію приватизаційного платіжного доручення № 101/3 від 22.02.2003 року. Але, стверджують позивачі, після приватизації квартира була продана, а при купівлі нового житла не було враховано право власності малолітньої дитини на частину придбаного житла. Позивачі стверджують, що на момент придбання нового житла, нотаріус допустив професійну недбалість та не врахував інтереси малолітньої дитини, [PERSON],таким чином малолітній на той період часу [PERSON] не мав можливості захистити свої права на придбане майно і заявити про свою частку в придбаній квартирі. Протягом багатьох років він проживав з матір'ю, перебував повністю на утриманні матері, так як батько перебував у місцях позбавлення волі, де відбував термін за скоєний злочин. [PERSON] до 2014 року не знав, що його право власності на частину квартири порушено, тому і не звертався раніше в суд. Позивачі зауважують, що [PERSON] та [PERSON] на момент приватизації проживали у квартирі, що приватизувалася, отже, право особи на приватизацію державного житлового фонду пов'язують саме із фактом проживання у жилому приміщення, яке приватизується, незалежно від реєстрації у ньому. Позов просили задовольнити, визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини квартири в порядку придбання сумісно нажитого майна за період зареєстрованого шлюбу за адресою: [ADDRESS]; Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини квартири за адресою : [ADDRESS] в порядку відновлення порушених прав власності на приватизаційному чеку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили його задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, посилався на те, що позивачем не доведено підстав для розподілу спільного майна подружжя, крім того право власності не виникає на підставі приватизаційного чеку, на приватизацію позивач не мала право бо не була зареєстрована у квартирі. Представник третьої особи вважала позов таким, що підлягає задоволенню, маються для того всі правові підстави, як для виділу із спільного майна подружжя належної частини позивачеві [PERSON] так і для задоволення вимог позивача [PERSON], бо при продажу житла, де він ( на той час будучі неповнолітньою дитиною) мав ? частину квартири [ADDRESS] й купівлі нового житла - квартири [ADDRESS], не було введено у коло власників [PERSON] й не враховано його дольову власність, чим не виконано рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної Ради м.Харкова від 04.03.2003 року, яким було зобовязано відповідача виконати такі дії. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 18.12. 1993 року по 17.08.2014 року ( Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13.05.2015 року по справі № 644/12434/14-ц). За час перебування у шлюбі, у [PERSON] та [PERSON], 24 червня 1994 року народився син, [PERSON]. У 2003 році проводилась приватизація квартири за адресою [ADDRESS]. До приватизації квартири було включено [PERSON] (свідоцтво про право власності на житло № 7-03-211536 від 24.02.2003 року, згідно якого [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] ). Але після приватизації квартира була продана 14.03.2003 року, а при купівлі 14.03.2003 року нового житла - квартири [ADDRESS] , не було враховано право власності малолітньої дитини ( ? ) на частину придбаного житла. На момент придбання нового житла, малолітній [PERSON], не мав можливості захистити свої права на придбане майно і заявити про свою частку в придбаній квартирі. Протягом багатьох років він проживав з матір'ю, перебував повністю на утриманні матері, так як батько перебував у місцях позбавлення волі, що не спростовано представником відповідача, до 2014 року не знав, що його право власності на частину квартири порушено, тому і не звертався раніше в суд. В матеріалах справи знаходиться відповідь приватного нотаріуса [PERSON], щодо договіру купівлі продажу квартири № 116, буд.49-А, розташованої по вул. Зубарєва, м. Харків, посвідченого 14 березня 2003 року за реєстровим № 787. В отриманій судом копії нотаріальної справи знаходиться Рішення Орджонікідзевської районної ради № 62/4 від 04.03.03 року про надання дозволу на продаж квартири № 116, буд.49-А, розташованої по вул. Зубарєва, м. Харків при умові одночасної купівлі квартири ( визначено квартиру 104 будинку 262 по Салтівському шосе міста Харкова) з дозволом [PERSON] підписати договори купівлі-продажу від імені неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] із зобовязанням [PERSON] при покупці житла в договорі врахувати дольову власність неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] , у зв'язку з тим, що продана квартира містила частку малолітньої дитини ? ( при відсутності інших домовленостей між співвласниками) Таким чином у квартирі, розташованій за адресою: кв. 34, буд. 20, вул. Зубарєва, м. Харків ? частка повинна належати Позивачу [PERSON], враховуючина ст.ст. 8-12 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, визнання за останнім право на зазначену частку житла є відновленням порушеного його права, що відбулося у звязку з продажем належної йому частки у приватизованій квартирі у звязку з невиконанням відповідачем покладених на нього обовязків рішенням органу опіки. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України вважається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому квартира [ADDRESS] вважається майном, набутим подружжям [PERSON] за час шлюбу та належить їм на праві спільної сумісної власності. Крім того, після розірвання шлюбу такий обєкт не перестає бути обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, тобто на поділ квартири [ADDRESS]. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Тому суд визнає за за [PERSON] право власності на 3/8 частин квартири [ADDRESS] як у обєкті права спільної сумісної власності подружжя( 1-1/4=3/4; ? : 2= 3/8) . Твердження представника відповідача, що спірна квартира не є спільним сумісним майном подружжя, не обґрунтовані, не підтверджені жодними допустимим та відносним доказом.

Outcome: partial