Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

[PERSON] пред`явила у Подільському районному суді м. Києві позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 11.10.2008 року між сторонами було укладено шлюб, від якого у сторін народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сторони проживають окремо, позов про розірвання шлюбу подано до суду. Дитина наразі та у подальшому проживає разом з позивачем та перебуває її утриманні. Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 3000 грн., починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином. До початку судового засідання позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. До початку судового засідання відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому погодився сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від своїх доходів. У позовних вимогах позивача просив суд відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що 11.10.2008 року між сторонами було укладено шлюб, про що видане відповідне свідоцтво. (а.с. 9) Від шлюбу у сторін народився спільний син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . (а.с. 10) Враховуючи те, що відповідач визнає позовні вимоги частково, факт проживання дитини з матір`ю не потребує доказування. У поданому відзиві відповідач зазначає, що не погоджується з позовними вимогами та готовий сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від свого заробітку. Також зазначає, що має мінливий дохід, а його річний дохід за 2019 рік складає 5269 грн. 20 коп. Однак жодного доказу цьому відповідач не надав. До відзиву також долучені платіжні доручення про сплату на користь [PERSON] грошових коштів. Однак, такі докази суд не приймає до уваги, з огляду на те, що платником за ними є [PERSON] , а не відповідач, а період, якого вони стосуються, є таким, що передує поданню позовної заяви. Так як позивачем не ставиться питання про стягнення аліментів за минулий час, ці платежі не мають жодного доказового значення. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок по доказуванню позовних вимог та заперечень щодо них лежить на позивачеві та відповідачеві відповідно. В свою чергу відповідач жодним доказом не спростував, що стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в даному конкретному випадку є неможливим. Більше того, правом на визначення способу стягнення аліментів в силу ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України наділений той з батьків, з ким проживає дитина. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне в даному конкретному випадку визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в мешах суми 2000 грн. щомісячно. В задоволенні решти вимог позивача необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 08.10.2019 року. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 75, 76, 104, 110, 112, 115, 180-183, 185, 191 СК України, та

Outcome: partial