Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Адвокат [PERSON] від імені заявниці звернувся до суду, із заявою, в якій просить встановити той факт, що [PERSON], [INFO], є матір'ю та єдиним законним представником своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви вказує, що до 12.01.2018 не перебувала у зареєстрованих шлюбних відносинах та у фактичному шлюбі. [INFO] заявниця не перебуваючи у шлюбі народила доньку - [PERSON]. Заяви батька або рішення про встановлення батьківства не було. Відомості про батька дитини в актовому записі були внесені з її слів, відповідно до ст. 135 СК України. У свідоцтві про народження доньки в графі «батько» вказано прізвище «[PERSON]», за її прізвищем, а ім'я, по-батькові «[PERSON]» записані за вказівкою заявниці. Таким чином, заявниця є матір»ю-одиначкою. Заявниця зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Дитина зареєстрована та проживає разом з нею за вказаною адресою та перебуває на її утриманні. Заявниця одноособово виконує свої батьківські обов'язки, всі питання щодо виховання доньки вирішує самостійно. Таким чином, заявниця є єдиним законним представником своєї малолітньої доньки. 12.01.2018 заявниця уклала шлюб з громадянином Держави Ізраїль [PERSON], який фактично проживає в Ізраїлі. У зв'язку зі з'єднанням сім»ї, що виникла внаслідок зазначеного шлюбу, зараз заявниця разом з донькою бажає переїхати за місцем проживання чоловіка, тобто до Ізраїлю. Для в'їзду на територію Держави Ізраїль разом з дитиною їй необхідно надати у Міністерство Внутрішніх Справ Ізраїлю документи щодо того, що вона є єдиним опікуном своєї доньки. Надані нею для отримання в'їзної візи документи, а саме - свідоцтво про народження дитини та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, за законодавством Держави Ізраїль не можуть слугувати належним доказом цього факту. Жодний інший документ для країни не замінює рішення суду, яке вимагається для прийняття її з дитиною до чоловіка, який є громадянином Ізраїлю та проживає там. Вирішити у позасудовому порядку дане питання виявилося неможливим, тому заявниця вимушена звернутися до суду. В судове засідання заявниця не з'явилися, від її представника - адвоката [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його та заявниці відсутності. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізькій області в судове засідання не з'явився, від неї надійшла заява про слухання справи за їх відсутності, заперечень по заяві не мають. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 22.01.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] народилася [INFO], її матір'ю є [PERSON]. /а.с. 7/. Відповідно до копії довідки про склад сім»ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 06.02.2018 [PERSON], [INFO] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. /а.с. 9/. З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 31 січня 2017 року вбачається, що відомості про батька дитини - [PERSON], [INFO], - «[PERSON]» в актовому запису № 106 від 22.01.2009 зазначені відповідно до частини першої статті 135 СК України. /а.с. 8/. Згідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Таким чином, в актовому запису про народження № 106 від 22.01.2009, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, на підставі якого видано вищевказаний витяг, дані про батька [PERSON], відносно дитини [PERSON], [INFO], внесені зі слів за вказівкою матері. 12.01.2018 між [PERSON] та [PERSON], [INFO], громадянином Ізраїлю, було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим 12.01.2018 Комунарським районним у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що складено відповідний актовий запис № 13. /а.с. 10/. Згідно ч. 1 ст. 318 ЦПК України заявник у своїй заяві зобов'язаний зазначити, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Як зазначено в заяві, чоловік заявниці [PERSON] має постійне місце проживання в державі Ізраїль та для виїзду на територію цієї держави заявниці та її доньці необхідні документи про те, що вона є матір'ю та єдиним законним представником своєї дитини. Жодний інший документ для країни не замінює рішення суду, яке вимагається для прийняття заявниці з дитиною до чоловіка, який є громадянином країни Ізраїль та там проживає. Ізраїль та Україна входять до числа держав, які зв'язані Гаазькою конвенцією «Про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадання дітей» від 20 жовтня 1980 року (Ізраїль приєднався до неї у 1991 році, Україна - 11 січня 2006 року), а тому для настання правових наслідків у вигляді отримання громадянства, усиновлення та іншого, для держави Ізраїль необхідно рішення суду України про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме, що заявниця [PERSON] є матір'ю та єдиним законним представником своєї малолітньої дитини. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд може встановити факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Згідно зі ст.242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Суд прийшов до висновку, що встановлення факту про те, що [PERSON] є єдиним законним представником своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], необхідно для їх виїзду на постійне проживання до країни Ізраїль, а отримати згоду батька, який записаний в актовому запису про народження дитини, є неможливим, оскільки людини з зазначеним іменем не існує. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність зазначених у положеннях ст. 293, 318 підстав для встановлення юридичного факту. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved