Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у відповідності до постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 26 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення № 619/161/20 (провадження №3/619/78/20), 30.12.2019 о 18 годині 16 хвилин [PERSON] , керуючи транспортним засобом Chevrole Lacheti державний номерний знак [NUMBER] в смт Мала Данилівка, вул. Кільцевий Шлях на виїзді з ТЦ «МЕТРО», не виконав умови правил дорожнього руху, не надав переваги в русі та допустив зіткнення з автомобілем BMW 728 державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим спричинив матеріальний збиток останньому. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн, а також стягнено на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн. Через протиправні дії [PERSON] , були завдані матеріальні та моральні збитки не тільки власнику автомобілю BMW 728, [PERSON] , а й пасажирам, які перебували в салоні вищезазначеного авто під час дорожньо-транспортної пригоди, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; що виражаються у наступному: Також, неправомірними діями відповідача завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті: негативні переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення. Вони пережили емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення. Негативні зміни супроводжувалися неможливістю використання автомобілю, що створювало перешкоди та певні незручності. Також, після дорожньо-транспортної події, діти бояться сідати у автомобіль, оскільки пережили сильний емоційний стрес. 20.01.2020 року СК «Країна» визначила суму страхової виплати, яка склала 27701, 32 грн. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ/830523 розмір франшизи складає 2000 грн. СК «Країна» від визначеної суми страхової виплати недоплатила позивачу 2000 грн, поклавши на правопорушника сплату франшизи. В подальшому відповідач ніякої ініціативи по сплаті франшизи, яка складає 2000 грн, не виявив. Позивачі вважають, що розмір відшкодування моральної шкоди, спричиненої їм (позивачам) діями відповідача , має бути 100 000 гривень. Добровільно відшкодувати завдану шкоду відповідач не бажає, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися за правовою допомогою до адвоката, для підготовки відповідної позовної заяви до суду та представництва інтересів у суді, через що [PERSON] , також поніс матеріальних збитків. Відповідно до договору на надання юридичних послуг № 13 від 02.03.2020 року, а також квитанції до прибуткового касового ордера № 13 від 02.03.2020 року, за надані юридичні послуги було сплачено 37 000 грн. Позивачі просять суд, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] [INFO] франшизу, яка відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ/830523 складає 2000 (дві тисячі гривень); стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] [INFO] , який діє в своїх інтересах, та в інтересах своєї неповнолітньою дитини [PERSON] , [INFO] , завдану моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень); стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , яка діє в своїх інтересах, та в інтересах своєї неповнолітньою дитини [PERSON] , [INFO] , завдану моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень); стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] [INFO] судові витрати на послуги адвоката, в розмірі 37 000 грн. (тридцять сім тисяч гривень); стягнути на користь позивачів з відповідача [PERSON] судові витрати пов`язані з сплатою судового збору, які складають 1390 (одна тисяча триста дев`яносто) гривень. Представник позивачів [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи проводити без фіксації технічними засобами у її відсутність та у відсутність позивачів, в заочному судовому засіданні, що суд вважає за можливе. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. Про поважні причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за його відсутності в заочному судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 26 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення № 619/161/20 (провадження №3/619/78/20), 30.12.2019 о 18 годині 16 хвилин [PERSON] , керуючи транспортним засобом Chevrole Lacheti державний номерний знак [NUMBER] в смт. Мала Данилівка, вул. Кільцевий Шлях на виїзді з ТЦ «МЕТРО», не виконав умови правил дорожнього руху, не надав переваги в русі та допустив зіткнення з автомобілем BMW 728 державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим спричинив матеріальний збиток останньому. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн, а також стягнено на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн. Через протиправні дії [PERSON] , були завдані матеріальні та моральні збитки не тільки власнику автомобілю BMW 728, [PERSON] , а й пасажирам, які перебували в салоні вищезазначеного авто під час дорожньо-транспортної пригоди, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; що виражаються у наступному: Неправомірними діями відповідача завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті: негативні переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення. Вони пережили емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення. Негативні зміни супроводжувалися неможливістю використання автомобілю, що створювало перешкоди та певні незручності. Також, після дорожньо-транспортної події, діти бояться сідати у автомобіль, оскільки пережили сильний емоційний стрес. 20.01.2020 року СК «Країна» визначила суму страхової виплати, яка склала 27701, 32 грн. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ/830523 розмір франшизи складає 2000 грн. СК «Країна» від визначеної суми страхової виплати недоплатила позивачу 2000 грн, поклавши на правопорушника сплату франшизи. В подальшому відповідач ніякої ініціативи по сплаті франшизи, яка складає 2000 грн, не виявив. Позивачі вважають, що розмір відшкодування моральної шкоди, як таку, що сорозмірна та адекватна розміру спричиненої їм (позивачам) діями відповідача моральної шкоди, має бути 100 000 гривень. Добровільно відшкодувати завдану шкоду відповідач не бажає, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися за правовою допомогою до адвоката, для підготовки відповідної позовної заяви до суду та представництва інтересів у суді, через що [PERSON] , також поніс матеріальних збитків. Відповідно до договору на надання юридичних послуг № 13 від 02.03.2020 року, а також квитанції до прибуткового касового ордера № 13 від 02.03.2020 року, за надані юридичні послуги було сплачено 37 000 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до п.8, п.9 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Судом встановлено, що шкода безпосередньо спричинена відповідачем [PERSON] . Враховуючи, що відповідач спричинив внаслідок ДТП матеріальну шкоду позивачу та його вина у скоєнні ДТП встановлена постановою суду, її розмір шкоди слід стягнути саме з відповідача на користь позивача. Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до наступного. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України , особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України суд враховує характер вчиненого діяння відповідача, яке характеризується умисною формою вини, глибину фізичних та душевних страждань позивача, те, що було порушено її звичний ритм життя, а також вимоги розумності і справедливості. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року № 4 позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними, постановою № 5 від 25.05.2001 року, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Проаналізувавши встановлені обставини по даній справі, щодо суми моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., що обґрунтовується перенесеними душевними переживаннями у зв`язку з пошкодженням майна, порушенням налагодженого стану життя, додатковими зусиллями необхідними для забезпечення свого побуту і роботи, то суд, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, вважає, що вона підлягає до часткового задоволення у розмірі 20 000,00 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, який було сплачено позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 1390,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Згідно ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з досліджених матеріалів даної цивільної справи, в ході судового розгляду справи стороною позивача не надавалися суду докази щодо понесених витрат на оплату правової допомоги адвоката та розрахунок такої правової допомоги, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача у справі витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Outcome: partial