Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що перебувала з відповідачем в шлюбі який розірвано 18.08.2014 р. В шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Хоча, як їй відомо, періодично працює не офіційно за кордоном та має матеріальні ресурси для допомоги дитині. Ця причина і спонукала звернення до суду про стягнення аліментів на утримання їх спільної дочки. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини. В суді позивач позов підтримала, просить його задоволити. Суду позивач пояснила, що стан здоров'я дитини задовільний, донька відвідує третій клас загальноосвітньої школи, відповідач матеріальну допомогу надавав нерегулярно. Відповідач в суді не заперечив щодо задоволення позовних вимог позивача. Суду відповідач пояснив, що надає належну матеріальну допомогу доньці, проплачує всі витрати на навчання, купує доньці одяг, просить суд врахувати, що позивач неналежно утримує дитину. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони з 17.11.2007 р. перебували в зареєстрованому шлюбі який розірваний рішенням суду від 18.08.2014 р. Від шлюбу в сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу сторін проживає із позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач позивачу матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Стан здоров'я дитини задовільний, донька відвідує загальноосвітню школу. Відповідач є підприємцем, проживає з іншою сім'єю, має задовільний стан здоров'я. Відповідно до ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ч 5 ст. 183 СК України встановлено, що аліменти на одну дитину стягуються в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи обставини справи, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved