Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до відповідача, в якому просить визнати в порядку спадкування за законом першої черги за нею право власності на земельну ділянку площею 2,19 гектарів, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0147947 як на спадкове майно, що залишилося по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Також просить визнати в порядку спадкування за законом першої черги за нею право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,25 гектари для будівництва та обслуговування будівель та земельної ділянки, площею 0,40 гектари для ведення особистого підсобного господарства, які були передані у приватну власність [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі рішення Журавниківської сільської ради Горохівського району Волинської області від 28 грудня 1993 року №17/2, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивує свій позов тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Позивач є її спадкоємицею за законом, прийняла спадщину. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити. Представник відповідача - Журавниківської сільської ради Горохівського району Волинської області в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0147947 від 05 травня 1997 року , вбачається, що даний сертифікат видано [PERSON] - члену колективного сільськогосподарського підприємства селянська спілка « Зоря», на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Зоря» розміром 2,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Довідкою виданою виконавчим комітетом Журавниківською сільської ради Горохівського району Волинської області від 13 березня 2018 року №172 стверджується, спадкодавець [PERSON] , була зареєстрована до дня смерті одна, проте в зв`язку із хворобою із нею проживав без реєстрації онук із сім`єю - [PERSON] , який доглядав за хворою бабою. Спадкодавець на день смерті в юридичному шлюбі не перебувала. Шлюб було розірвано і місце перебування чоловіка невідоме. Заповіт [PERSON] в Журавниківській сільській раді Горохівського району Волинської області не посвідчувався. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її дочки: [PERSON] та [PERSON] , яка відмовилась від спадщини згідно поданої заяви зареєстрованої по реєстру №19 від 13 березня 2018 року. Відповідно до відповіді надої від Горохівської Державної нотаріальної контори Волинської області від 25 вересня 2020 року №01-09/747, вбачається, що в спадковому реєстрі відсутня інформація щодо наявності спадкової справи та наявності заповітів після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею за законом після померлої [PERSON] , прийняла спадщину. А тому, суд вважає, що [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги після померлої [PERSON] має право на спадкування її майна але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому суд визнає за позивачем право власності на земельну ділянку яка перебуває у колективній власності Селянської спілки «Зоря» розміром 2,19 гектари в умовних кадастрових гектарах відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0147947. Разом з тим, відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з виписки із рішення Журавниківської сільської ради народних депутатів Горохівського району №17/2 від 28 грудня 1993 року, [PERSON] було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування будівель площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,40 га. Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину за законом. Успадкувавши спадкове майно, вона успадкувала право на завершення приватизації, яке мала за життя спадкодавець, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно. Згідно з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п.3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останній, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Позивач в заяві до суду від стягнення судових витрат з відповідача відмовилася.

Outcome: approved