Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до СТОВ «Мусіївське» про визнання договору оренди землі припиненим, повернення земельної ділянки. Позов мотивовано тим, що 10.01.2013 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років. До закінчення строку дії договору 06.09.2017 року позивач звернулася до відповідача з листом, в якому повідомила, що строк договору спливає 10.01.2018 року і продовженню не підлягає, в звязку з відсутністю волевиявлення орендодавця. Однак, після завершення дії договору відповідач земельну ділянку не повернув. Просить визнати припиненим договір оренди землі б/н, укладений 10.01.2013 року та зобовязати відповідача повернути земельну ділянку. У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що вказаний договір оренди землі зареєстровано 06.10.2014 року, саме з цієї дати починає відлік 5-річний строк дії договору оренди, який не настав на час подачі позову і закінчується 06.10.2019 року. Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.01.2013 року між [PERSON] та СТОВ «Мусіївське» було укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER]), яка належить позивачу на праві власності, строком на 5 років. Відповідно до п.42 договору він набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди. Рішення про державну реєстрацію договору оренди прийнято 06.10.2014 року. 19.09.2017 року на адресу відповідача надійшло повідомлення позивача відносно того, що строк договору спливає 10.01.2018 року і продовженню не підлягає, в звязку з відсутністю волевиявлення орендодавця. Разом із тим, на вимогу позивача після 10.01.2018 року відповідач земельну ділянку позивачу не повернув. Такі дії відповідача позивач вважає незаконними. Суть спору зводиться до визначення дати початку перебігу строку дії договору оренди. На думку позивача це дата підписання договору, відповідача дата державної реєстрації договору. Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі», який вказує на те, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Аналогічні положення містить і сам договір в п.42. Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. (До аналогічного висновку прийшов ВС України в постанові від 27.04.2017 року у справі № 634/871/15-ц). Таким чином, початок строку дії договору оренди - 06.10.2014 року, а тому строк його дії не закінчився. За таких підстав, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed