Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON](надалі позивач) в інтересах малолітньої дитини 21 січня 2014 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про позбавлення його батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком дитини - доньки [PERSON], [INFO], однак свої батьківські обов'язки не виконує та не піклується про її життя та здоров'я, моральний та фізичний розвиток, не створює належних умов для проживання дитини. Дитина проживає з мамою, а батько дитини вихованням та утриманням своєї дитини не займається, проживає окремо, з дитиною не спілкується. Мати має іншу сімю та її чоловік бажає усиновити її дитину. В судовому засіданні позивач та прокурор позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені обставини. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, в заяві, посвідченій нотаріально він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Предствник служби у справах дітей просить суд задовольнити позовні вимоги, саме в інтересах дитини. Інтереси третьої особи в суді по довіреності представляла [PERSON] Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 150, 164 Сімейного кодексу України, за змістом яких батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватись про їх фізичний, моральний та духовний розвиток, навчання і готувати їх до самостійного життя. Батьківські права не можуть здійснюватись у суперечності з інтересами дітей. Якщо батьки неправильно використовують свої батьківські обов'язки та права, вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Згідно ст.ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, моральний та духовний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], її батько вказаний відповідно [PERSON], а матір'ю - [PERSON], ( актовий запис № 800 від 29 жовтня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія). Судом встановлено, що батько дитини зарекомендував себе посередньо, з дитиною не проживає, за дитиною не дбає, не займається її вихованням. Суд приймає до уваги, що останні роки дитина проживає з матір'ю, батько дитини залишається осторонь її виховання. Суд також приймає до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини № 656/9/10/3 від 29 жовтня 2013 року про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO], відносно [PERSON], [INFO]. Суд вважає доведеним, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання своєї дитини, що є підставою для суду позбавити його батьківських прав. Судові витрати суд відносить на відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved