Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], в редакції позовних вимог від 11.09.2017 року, звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 11.07.2010 року помер [PERSON]. 08.05.2016 року померла [PERSON]. До дня смерті дід та баба проживали постійно в с.Гордіївка Тростянецького району по вул.1-ого Травня, 97. Даний житловий будинок та господарські споруди станом на 15.04.1991 року відносились до колгоспного двору. Головою двору був [PERSON], членами його дружина [PERSON] Спадкоємцем після смерті [PERSON] по заповіту являється внука [PERSON], яка своєчасно прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою у встановлений строк до нотаріальної контори. Після звернення до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину отримала відмову в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. Спадкоємцем після смерті [PERSON] по заповіту від 03.12.2003 року в частині спадкового майна: 1/2 житлового будинку та господарських споруд в с.Гордіївка, вул.1-ого Травня, 97, являється внука [PERSON], яка своєчасно прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою у встановлений строк до нотаріальної контори. Після звернення до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину отримала відмову в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. Відповідно до заповіту від 21.07.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №58, спадкоємцем до майна: земельної ділянки та майнового паю, являється [PERSON] В звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивачі [PERSON] та [PERSON] змушені звернутись до суду з вимогою про визнання за ними права власності кожному на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в с.Гордіївка, вул.1-ого Травня, 97, Тростянецького району Вінницької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак надала на адресу суду телеграму, в якій просила розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити(а.с.52,61). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак надала на адресу суду телеграму, в якій просила розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити(а.с.60). Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак надала на адресу суду телеграму, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок, що розташований по с.Гордіївка, вул.1-ого Травня, 97, Тростянецького району Вінницької області за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, та просить справу розглянути в її відсутності(а.с.62). Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.2\~ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами\~ст.197 ЦПК України.\~\~\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №338327, виданого 10.05.2016 року виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області [PERSON] помер 11 липня 2010 року(а.с.6). За життя [PERSON] зробив заповітне розпорядження, яким все своє майно, в тому числі житловий будинок та земельну ділянку заповів [PERSON]. Заповіт складено 03.12.2003 року, зареєстровано в реєстрі за №281, посвідчений секретарем Гордіївської сільської ради Тростянецького району [PERSON]М.(а.с.9). В подальшому [PERSON] 21.07.2009 року зробив інше заповітне розпорядження, зареєстроване в реєстрі за №58, яким частину спадкової маси, а саме: земельну ділянку та майновий пай, заповів [PERSON] Оглянувши в судовому засіданні спадкову справу №474/2010 до майна померлого 11.07.2010 року [PERSON] встановлено, що позивач [PERSON] вчасно звернулась з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с.4 спад справи №474/2010) на частину житлового будинку з господарськими спорудами, що належав спадкодавцю. Крім того встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] на частину спадкового майна земельну ділянку, площею 2,0722га, що він заповів їй згідно заповіту від 21.07.2009 року за №58(а.с.13 спад справи №474/2010). Частину спадкового майна [PERSON] оформила на себе(а.с.11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №175478, виданого 12.07.2010 року виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області [PERSON] померла 08 травня 2016 року(а.с.7). За життя [PERSON] зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно, в тому числі частину житлового будинку та земельну ділянку заповіла [PERSON]. Заповіт складено 03.12.2003 року, зареєстровано в реєстрі за №280, посвідчений секретарем Гордіївської сільської ради Тростянецького району [PERSON]М.(а.с.8). В звязку з одруженням [PERSON] (позивач по справі) змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БК №311992 від 30.04.2016 року(а.с.22). Оглянувши в судовому засіданні спадкову справу №48/2016 до майна померлої 08.05.2016 року [PERSON] встановлено, що позивач [PERSON] вчасно звернулась з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини(а.с.1 спад.справи №48/2016). Довідкою №319 від 25.05.2017 року, виданою виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району встановлено, що за життя [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали в [INFO]. У померлих таких спадкоємців, які згідно ст.1241 ЦК України мали б право на обовязкову частку спадщини немає. Спадкоємцем після смерті [PERSON] на ? частину житлового будинку являється онука [PERSON] за заповітом від 03.12.2003 року. Спадкоємцем щодо земельної ділянки та майнового паю являється [PERSON] Спадкоємцем по заповіту до майна померлої [PERSON] являється [PERSON] (а.с.10). Відповідно до вищевказаної довідки №319 від 25.05.2017 року підтверджено також, що станом на 15.04.1991 року житловий будинок з господарськими спорудами по вул.1-ого Травня, 97, с.Гордіївка, Тростянецького району відносився до групи колгоспних дворів, головою був [PERSON], членами його дружина [PERSON] (а.с.10). За даними земельно-шнурової книги Гордіївської сільської ради Тростянецького району запис №120 біля господарства за адресою вул. 1- ого Травня , 97, с.Гордіївка Тростянецького району рахується земельна ділянка площею 0,40га з правовим режимом: 0,25га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 0,15га для ведення особистого селянського господарства(а.с.10). Даний факт також підтверджено виписками з погосподарської книги станом на 1991-1992 роки(а.с.23-25) та випискою з домової книги Розділ ІІІ Реєстрація, в якому зазначено, що в домогосподарстві зареєстровані [PERSON] та [PERSON]Ф.(а.с.26,27). Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 28.10.2016 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в с.Гордіївка, вул.1-ого Травня, 97, Тростянецького району Вінницької області, який являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 105,4кв.м., житловою площею 60,6кв.м., допоміжною площею 44,8кв.м.(а.с.16-21). Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме кожному з них належало по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в с.Гордіївка, вул.1-ого Травня, 97, Тростянецького району Вінницької області. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З відповіді-відмови державного нотаріуса від 02.06.2017 року за №360/02-17 (а.с.14) та відповіді відмови приватного нотаріуса [PERSON] за №148/02-14 від 06.06.2017 року, випливає, що позивачі дійсно мають право на визнання за ними права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] та [PERSON], однак за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок не мають змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.14,15). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved