Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся з позовом до [PERSON], в якому просив суд поділити майно подружжя та визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] Позов обґрунтований тим, що в період з 2001 року по 2013 рік позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2013 року цей шлюб було розірвано. Під час шлюбу подружжя придбало вказаний житловий будинок за 42000,00 грн. Договір купівлі-продажу був оформлений на відповідача, хоча майно було придбано за кошти, виручені від продажу квартири [ADDRESS], яка належала позивачу та його матері, [PERSON] як така, що набута в порядку приватизації. Свою частину грошей, отриманих від продажу квартири, мати позивача йому подарувала, що підтверджується відповідним договором дарування грошей. Оскільки спірний будинок був придбаний хоча й у шлюбі, але за кошти, які належали позивачу особисто, в силу ст. 57 СК України цей будинок є особистою приватною власністю позивача. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. До суду подала заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. Вислухавши позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.11.2001 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції, актовий запис № 597. Під час шлюбу позивач набув 5/9 часток квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності, виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради 21 травня 2002 року за № 1129 (право власності зареєстровано 12.06.2012), та свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 15 червня 2010 року за реєстром № 2-696 (право власності зареєстровано 15.07.2010 року). Оскільки це майно було набуто в порядку приватизації державного житлового фонду та в порядку спадкування, на підставі ст. 57 СК України це майно було його особистою приватною власністю. Решта 4/9 часток цієї квартири належало матері позивача, [PERSON], на підставі тих же правовстановлюючих документів. 26.11.2010 року позивач разом з матір'ю продав належну їм квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], за 40000,00 грн. 09.12.2010 року матір позивача, [PERSON], подарувала позивачу гроші в сумі 22220,00 грн., для придбання житлового будинку в с. Новотавричеське Оріхівського району Запорізької області, що підтверджується відповідним договором дарування грошей. 09.12.2010 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу будинку, за яким відповідач [PERSON] купила та прийняла у власність житловий будинок [ADDRESS] Згідно п. 1 зазначеного договору купівлі-продажу, на зазначеній земельній ділянці знаходиться: житловий будинок, матеріали стін будівель та споруд глинобитні оштукатурені, літ. «А», житловою площею 29,8 кв.м, та господарські й побутові споруди і будівлі: літ. «а» - сіни, житловою площею 29,1 кв. м, літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» - гараж, літ. «Пг» - погріб під літ. «В», літ. «Пг'» - погріб під літ. «Д», 1 - паркан, 2 - ворота. Спірний будинок був придбаний за 42000,00 грн. (п. 3 договору). Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що спірний будинок був придбаний у шлюбі за кошти, набуті позивачем у особисту приватну власність, що не оспорюється відповідачем. Факт укладення договору купівлі-продажу спірного будинку не позивачем, а відповідачем, не спростовує факту виникнення у позивача права особистої приватної власності на цей будинок. Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю чоловіка, дружини, є майно, набуте ним під час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, або за кошти, які належали йому особисто. За таких обставин а також з огляду на визнання відповідачем позову, що не суперечить законодавству та не порушує її прав, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. 57 СК України, ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд,

Outcome: approved