Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (надалі за текстом - відповідач 1), приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни (надалі за текстом - відповідач 2), про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.01.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис № 300 про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 36 888,06 гривень, на підставі якого відповідачем 2 було відкрито виконавче провадження та стягнуто з позивача кошти у розмірі 3 120,59 гривень на користь приватного виконавця та 3 129,51 грн на користь відповідача 1. Оскільки Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду постанову приватного виконавця Юхименко О.Л. визнано протиправною, позивач просить стягнути безпідставно стягнуті суми зі співвідповідачів на користь позивача. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.08.2019 року провадження у справі відкрито, призначено судове засідання, встановлено строк для подання відзиву. Відповідач 1 відзив у встановлений строк не подав, у судові засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Відповідач 2 подала відзив, у якому заперечила проти позовних вимог, вважаючи їх необгрунтованими. Зазначила, що нею на підставі Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду було повернуто позивачу грошові кошти у розмірі 3 120,59 гривень, а виконавче провадження закрито, у зв`язку з чим вона просила відмовити у задоволенні позову. В подальшому нею було подано клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 05.02.2019 року відповідачем 2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 28280781, відповідно до якої було стягнуто з позивача на користь відповідача 1 заборгованість в розмірі 36 888,06 гривень (а.с. 5). Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2019 року у справі № 160/3792/19 постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2019 року було скасовано (а.с. 6-9). Частинами 4,5 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. 21.06.2019 року відповідачем 2 було винесено постанову про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні № 58280781, яким скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2019 року (а.с. 11). Платіжним дорученням від 24.10.2019 року відповідачем 2 було перераховано на користь позивача грошові кошти в розмірі 3 120,59 гривень (а.с. 32). Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Позивач просить стягнути 3 129,51 грн на користь відповідача 1 та 3 120,59 гривень на користь відповідача 2. Судом встановлено, що відповідачем 2 добровільно повернуто кошти в розмірі 3 120,59 гривень. Щодо стягнення з відповідача 1 коштів в розмірі 3 129,51 суд зазначає наступне. Судом встановлено, що суму в розмірі 3 129,51 гривень було стягнуто з позивача на користь відповідача 1 на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б переконливо доводили те, що виконавчий напис, вчинений нотаріусом визнано таки, що не підлягає виконанню, а кошти, стягнуті банком на підставі виконавчого напису в рахунок погашення заборгованості, є безпідставно набутим майном. За таких обставини, ураховуючи добровільне повернення коштів відповідачем 2 та відсутність підстав для стягнення коштів з відповідача 1 суд встановив, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів коштів є безпідставними, а у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed