Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Адвокат Корсунський Володимир Володимирович звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 06.04.2019 року позивач отримав поштою постанову про арешт майна боржника. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження позивачу стало відомо про те, що державним виконавцем винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження від 01.02.2018 року за виконавчим написом б/н від 30.10.2017 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення зі [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 152 111, 21 грн. Позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були дотримані вимоги Закону України «Про нотаріат», Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, оскільки документи, що підтверджували безспірність заборгованості у нотаріуса були відсутні, відповідні вимоги позивачу ПАТ КБ «ПриватБанк» та нотаріусом не направлялись, сума заборгованості перед відповідачем розрахована не вірно, а тому виконавчий напис нотаріуса повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до Заяви позичальника від 22.11.2008 року «Банк надає Позичальнику кредит в сумі 500 грн». Строк повернення кредиту у заяві не вказаний, але максимальний термін кредиту в заяві складає 55 днів. Таким чином, право вимоги у банку виникло з 16.02.2009 року, але письмової вимоги позивачу банк не направляв. Строк позовної давності сплив ще в 2012 році, тому у відповідача не було правових підстав звертатися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Позивач вважає, що при вчиненні спірного виконавчого напису приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів. Позивачу достовірно відомо, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надсилав йому вимогу про погашення боргу, не проінформував його про розмір заборгованості, та не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису не повідомив боржника про порушення кредитних зобов`язань, чим позбавив позивача права оскаржити вимоги у судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору. В свою чергу Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився про відсутність на час пред`явлення вимоги спору, чим порушив п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (чинної на час вчинення нотаріальної дії). Також приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. не надсилав позивачу письмової вимоги про усунення порушень. Проте, в спірному виконавчому написі відсутня сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника, що є порушенням діючого законодавства. Крім цього, нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення пені, нарахованої за період з 22.11.2008 року по 30.09.2017 року, тобто щодо частини нарахованої пені минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги, що є порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Строк позовної давності по вимогам щодо стягнення пені становить один рік. Також у Заяві позичальника взагалі відсутнє посилання на домовленість сторін про розмір і ставку пені. У зв`язку з чим, представник позивача звернувся з даним позовом до суду та просить суд: заборонити головному державному виконавцю Сєвєродонецького МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області Якущенко Ю.О. вчиняти дії щодо предмету спору, його реалізації та передачі арештованого майна відповідачеві; зупинити стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 30 жовтня 2017 року, вчинений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 10301. Одночасно з позовною заявою адвокат Корсунський В.В. в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про забезпечення позову. Ухвалою суду від 10.05.2019 заява представника позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволена. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною від 30.10.2019 року № 10301. В судове засідання представник позивача адвокат Корсунський В.В. не з`явився, до суду подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день,\~час і\~місце розгляду\~справи, про причину\~неявки в\~судове засідання\~суд не\~повідомив, суд\~вважає за\~можливе розглянути\~справу за\~відсутності представника\~відповідача. Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове\~засідання не\~з`явилась,\~до суду\~надіслала заяву\~про розгляд\~справи без\~її участі,\~та пояснення\~до позовної\~заяви,\~в яких\~зазначила наступне. Позивач в поданому позові не вказує сум, які ним були сплачені, не підтверджує факт погашення заборгованості жодними документами, тобто ніяк не спростовує розміру заборгованості, вказаного у виконавчому написі. Предметом спору в цій справі є не дійсний розмір його боргу, а дотримання нотаріусом формальностей, передбачених законодавством при вчиненні виконавчого напису. Але помилки при виконанні таких формальностей, навіть якщо вони і були припущені нотаріусом, не можуть бути самі по собі підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, а доводи позивача є неспроможними, тому що вона діяла у повній відповідності до Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Представник третьої особи Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] 22 листопада 2008 року було укладено Кредитний договір б/н від 22.11.2008. Відповідно до укладеного Договору Позивач отримав кредитний ліміт у розмірі 500,00 гривень, з максимальним терміном кредиту - 55 днів. 30.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 10301, за яким запропоновано стягнути грошові кошти у сумі 149\~111, 21 гривень зі [PERSON] , які є його боргом за кредитним договором б/н від 22.11.2008 року, а також витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису у сумі 3000,00 гривень. Згідно з виконавчим написом від 30.10.2017, вчиненим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., стягнуто грошові кошти у сумі 149111,21 грн. зі [PERSON] , який є його заборгованістю за кредитним договором б/н від 22.11.2008, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] . Строк, за який провадиться стягнення вісім років десять місяців вісім днів, а саме з 22.11.2008 року по 30.09.2017 року. Згідно з копією постанови про арешт майна боржника від 22.03.2019, винесеної головним державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Якущенко Ю.О. у виконавчому провадженні № 55673617, накладено арешт на все майно боржника [PERSON] , [INFO] . Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що представник позивача адвокат Корсунський В.В. звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки вважає, що виконавчий напис був вчинений з порушенням норм Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5. Так, згідно зі\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1\~Постанови Кабінету Міністрів України від\~29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса»\~для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Статтею\~88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями\~не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень\~письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. У даному конкретному випадку з наданих приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Миколаївною копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 30.10.2017 року за реєстровим номером № 10301, вбачається, що нотаріусу була надана копія письмової вимоги про погашення боргу, втім не надано доказів вручення вимоги [PERSON] . Також суд погоджується з доводами позивача, що з виконавчого напису нотаріуса вбачається, що загальна сума заборгованості, яка була прийнята нотаріусом та зазначена у виконавчому написі порахована за період з 22.11.2008 року по 30.09.2017 року. Відповідність розрахунків заборгованості та відсотків, з урахуванням строків позовної давності, нотаріусом не перевірялася. Виконавчий напис видано саме на суму, яка була вказана Відповідачем по справі. Застосування строків позовної давності нотаріусом не враховувалося. Крім того, нотаріусу не була надана довідка фінансової установи про ненадходження платежу. На підставі викладеного суд доходить висновку, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника,\~це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками\~наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку,\~шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобовязаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З огляду на викладене вище суд вважає, що факти, викладені представником позивача у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позовні вимоги адвоката Корсунського Володимира Володимировича в інтересах [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 0.0.1345844358.1 від 07.05.2019 року у сумі 768, 40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved