Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позовом, в якому просять визнати за кожною з них право на Ѕ частину земельної частки (паю) на території Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області після померлого [INFO] батька [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовують тим, що їх баба [PERSON] була включена до списку громадян-власників земельних часток (паїв) по КПСГП «Правда». Вона значиться в книзі видачі сертифікатів на земельну частку (пай) по Берестовецькій сільській раді під порядковим номером 222 та отримала сертифікат ЧН № 0158086 на 4,5 умовних кадастрових гектарів. Сам сертифікат за життя був втрачений спадкодавцем. Після смерті [INFO] [PERSON] спадщину прийняв її син (батько позивачів) [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, сплатою комунальних платежів, обробітком земельних ділянок (городів). Після смерті [INFO] [PERSON] позивачі прийняли спадщину шляхом подачі відповідних заяв до нотаріальної контори, але позбавлені можливості оформити свої спадкові права на вказану земельну частку (пай) через нотаріальну контору в зв`язку з втратою спадкодавцем за життя відповідного правовстановлюючого документа. Спадкоємцем після смерті [PERSON] могла також бути його колишня дружина [PERSON] , проте вона померла [INFO] . Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилися, надіслали на адресу суду заяви, в яких просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач відзиву на позов не надав, в підготовче судове засідання представника не направив, подавши заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За змістом положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом згідно встановленої черговості має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи за встановленою черговістю. Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивачів [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , заповіту при житті не складала. Після її смерті спадщину прийняв її син (батько позивачів) [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, сплатою комунальних платежів, обробітком земельних ділянок (городів) (ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР). Після смерті [INFO] [PERSON] позивачі прийняли спадщину шляхом подачі відповідних заяв до нотаріальної контори; колишня дружина [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . На даний час позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права на вказану земельну частку (пай) через нотаріальну контору в зв`язку з втратою спадкодавцем за життя відповідного правовстановлюючого документа. Оскільки смерть спадкодавця [PERSON] настала [INFO] , що спадкове законодавство визначає як час відкриття спадщини, і яка була прийнята батьком позивачів, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми саме ЦК УРСР. Зазначені обставини підтверджуються копіями паспортів, свідоцтв про народження, одруження, смерть, Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб про підтвердження дошлюбного прізвища, довідками Борзнянської міської ради № 1407 від 17.06.2020р., Берестовецького старостинського округу Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області №№ 292, 293 від 17.06.2020р. та Борзнянської районної державної нотаріальної контори № 1056/01-16 від 28.09.2020р. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай), є рішення суду. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Таким чином, суд визнає право власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування якщо спадкодавець за життя не одержав відповідного сертифіката або помилково не був включений до списку власників (ВС/КЦС, у справі № 396/1683/18-ц, від 17.03.20). За змістом положень ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Як убачається з копії Державного акта на право колективної власності на землю зі списком громадян-членів КСП «Правда» с. Берестовець, довідки відділу у Борзнянському районі ГУДЧО № 156 від 29.05.2020р., [PERSON] була включена до списку громадян-власників земельних часток (паїв) по КПСГП «Правда» с. Берестовець Борзнянського району Чернігівської області, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю серії ЧН № 000010 від 29.11.1995р. (позиція 222) та отримала сертифікат ЧН № 0158086 на 4,5 умовних кадастрових гектарів, проте за життя втратила даний правовстановлюючий документ на земельну частку (пай). Таким чином, оскільки [PERSON] та [PERSON] є спадкоємицями за законом після смерті свого батька [PERSON] , який успадкував право на земельну частку (пай) після смерті своєї матері [PERSON] , цивільна правоздатність якої припинилася, прийняли спадщину, інші спадкоємці на спадкове майно не претендують, правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) спадкодавець втратив за життя, що перешкоджає позивачам оформити право на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, то суд вважає за можливе їх позов задовольнити з ухваленням рішення в підготовчому судовому засіданні. При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України, суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved