Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) 09.12.2019 звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач), про дострокове розірвання договору позики від 03.07.2011, укладеного у формі розписки та стягнення коштів. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 03.07.2011 між позивачем та відповідачем укладено договір позики відповідно до умов якого позивач передав а відповідач отримала у позику грошові кошти в сумі 42\~000 доларів США. На підтвердження укладеного між сторонами договору позики, відповідачем у присутності двох свідків було написано розписку. Відповідно до умов договору, вказана позика отримувалась відповідачем на будівництво приватного будинку за адресою: [ADDRESS] . Строк повернення позики визначено 03.07.2021 року з можливістю дострокового повернення позики. Як стало відомо позивачу, половина отриманих в позику коштів були використані не на будівництво будинку, тобто не за цільовим призначенням. Оскільки вказана позика не використана в повному обсязі за цільовим призначенням, на думку позивача має місце істотне порушення умов договору позики, оскільки позика надавалась саме з метою будівництва житлового будинку та за інших умов позика відповідачу надана не була б. Тому позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 651 ЦК України, як підставу позову, просив розірвати договір позики, що укладений між ним і відповідачем та стягнути з відповідача отримані за договором позики кошти. Ухвалою суду від 26.12.2019 прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.01.2020. Вказаною ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи залучено колишнього чоловіка відповідача по справі [PERSON] , зобов`язано позивача вручити [PERSON] копію позовної заяви з додатками. Виклик [PERSON] до суду, як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, здійснювався також шляхом розміщення відповідного повідомлення на офіційному веб порталі «Судова влада України» (а.с. 17 19, 35, 39). Позивач по справі вчинив всі залежні від нього дії спрямовані на виконання вимог ухвали суду про вручення третій особі [PERSON] копії позовної заяви з додатками, однак, з незалежних від нього причин, [PERSON] вказаних процесуальних документів не отримав (а.с. 27 28, 38). 13.01.2020 засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позову, в якій остання зазначила, що оскільки вона як сторона договору позики від 03.07.2011, не може підтвердити використання позичених коштів за призначенням, вважає, що вимоги позивача є цілком обґрунтованими. Вказала, що з огляду на визнання нею позову, не заперечує щодо винесення рішення у підготовчому судовому засіданні без її участі. Вказала, що її інтереси в суді представляє адвокат Руденко О.С. 16.01.2020 підготовче судове засідання у справі не відбулось, суд ухвалив відкласти розгляд справи в підготовчому судовому засіданні та повідомити третю особу [PERSON] про день час та місце розгляду справи шляхом повідомлення його за адресою проживання, яка повідомлена позивачем в судовому засіданні, та шляхом розміщення офіційного повідомлення на офіційному веб порталі «Судова влада України». В підготовчому судовому засіданні, що відбулось 06.02.2020 позивач та представник відповідача [PERSON] наполягали на ухваленні судового рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку ст.ст. 200, 206, 207 ЦПК України, з огляду на те, що відповідач позов визнає в повному обсязі. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав, що у ньому наведено, просив позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнав з підстав, що наведено у заяві [PERSON] від 08.01.2020 року. Третя особа [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, разом з тим він вважається належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Встановивши дійсні обставини справи, враховуючи зміст\~пояснень учасників\~процесу та\~заяви відповідача\~з приводу\~повного визнання\~позову,дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні всі законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.07.2011 між позивачем [PERSON] як позикодавцем з однієї сторони та відповідачем [PERSON] , як позичальником з іншої сторони, укладено договір позики, про що свідчить розписка, згідно якої відповідач отримала грошові кошти в сумі 42\~000 доларів США, що на день підписання даної розписки за курсом НБУ становить 334740 грн., які зобов`язалась повернути не пізніше 03.07.2021 року (а.с.13). Як вбачається зі змісту розписки дана позика відповідачем отримана для будівництва приватного будинку за адресою [ADDRESS] . Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа, наданого для підтвердження позовних вимог, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-63цс13). Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Вирішуючи справи вказаної категорії суд повинен встановити наявність між позивачем та відповідачем за договором позики правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов (правовий висновок Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року справа № 6 79 цс 14). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами\~договору є\~умови про\~предмет договору,\~умови,\~що визначені\~законом як\~істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається зі змісту розписки, сторони визначили як істотну умову договору позики від 03.07.2011 цільове використання коштів, які надані позивачем та отримані відповідачем саме з метою будівництва приватного житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджені позивачем та представником відповідача в судовому засіданні. Таким чином, суд приходить до висновку, що представлена позивачем розписка від 03.07.2011, як документ, підтверджує боргове зобов`язання відповідача, що виникло з договору позики. Оскільки вказаний борговий документ містить всі необхідні умови отримання позичальником в борг коштів, із зобов`язанням її повернення, дати отримання коштів, а також додаткові істотні умови договору позики (цільове використання коштів) про які сторони у належній формі досягли домовленості під час укладення договору. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. ч. 1-2 ст. 651 ЦК України зміна або\~розірвання договору\~допускається лише\~за згодою\~сторін,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Договір\~може бути\~змінено або\~розірвано за\~рішенням суду\~на вимогу\~однієї із\~сторін у\~разі істотного\~порушення договору\~другою стороною\~та в\~інших випадках,\~встановлених договором\~або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідач [PERSON] у своїй заяві про визнання позову, що внесена на розгляд суду 13.01.2020, визнала, що дійсно має місце істотне порушення умов договору, що є підставою для його розірвання та повернення коштів позивачу, внаслідок чого вона не заперечує проти задоволення позову. В заяві також наведено, що вона не може підтвердити використання позичених коштів за призначенням, а отже умови договору порушено, що і є підставою для розірвання договору. Згідно з ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з\~ч.ч.\~4-5\~ст.206\~ЦПК України\~у разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того\~законних підстав\~ухвалює рішення\~про задоволення\~позову.\~Якщо визнання\~відповідачем позову\~суперечить закону\~або порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд постановляє\~ухвалу про\~відмову у\~прийнятті визнання\~відповідачем позову\~і продовжує\~судовий розгляд; суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для прийняття визнання позову та ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, оскільки таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи повне визнання відповідачем позову, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, розірвати договір позики від 03.07.2011 та стягнути з відповідача на користь позивача отримані в позику кошти. Враховуючи повне визнання відповідачем позову, на підставі ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 % сплаченого позивачем при зверненні до суду з цим позовом судового збору, що еквівалентно 4802 грн. 50 коп., інші 50 % судового збору, в сумі 4802 грн. 50 коп. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved