Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Адвокат [PERSON] звернулась в інтересах [PERSON] до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В позові зазначила, що 25 жовтня 2016 року [PERSON], Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис за №9337 щодо стягнення суми заборгованості , що утворилась за кредитним договором ZPV0G50000000390 від 02.10.2007 року на загальну суму 108 800 (сто вісім тисяч вісімсот) доларів США 26 центів, з яких: Залишок заборгованості за кредитом 44 401, 49 долар. США; Залишок заборгованості за відсотками 37 401, 66 долар. США; Комісія 7 222, 82 долар. США; Пеня 19 774, 29 долар. США. Строк, за який провадиться стягнення, - вісім років девять місяців двадцять днів, а саме з 02.10.2007 року по 22.07.2016 рік. 11.05.2017 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя, на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №53900223. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, спірний виконавчий напис вчинено за відсутності безспірності вимоги, тому просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса від 25.10.2016 таким, що не підлягає виконанню. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень\~ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника ПАТ КБ «Приватбанк» та письмові заперечення проти позову, вказуючи, що для вчинення виконавчого напису банк надав нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують заборгованості за кредитним договором. Діючим порядком вчинення нотаріальних дій встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012р. №296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172. З урахуванням цього виконавчий напис нотаріуса може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності у боржника документа кредитора про одержання виконання в повному обсязі. З урахуванням цього у задоволенні позову просить відмовити. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася та надала належним чином засвідчені копії виконавчого напису та документів на підставі яких його було вчинено. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши представника позивача, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №ZPV0G50000000390 від 02.10.2007 року, [PERSON] отримала кредит в сумі 41 283 грн. 25 коп. на споживчі цілі. 12.08.2008 року була укладена Додаткова угода до цього кредитного договору, згідно якої (п. 8.1.) залишок заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 41 304 грн. 65 коп. конвертовано в долари США на суму 8921, 09 доларів США. 02.10.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», як кредитодавцем, правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON], як позичальником, був укладений договір про іпотечний кредит № ZPV0G40000000390, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику на придбання квартири кошти в сумі 206 418, 75 грн., з оплатою відсотків 15% річних. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 02.10.2007 р., який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером №2346. (а.с. 17-19) 19.11.2010 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було винесено заочне рішення, відповідно до якого, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPV0G40000000390 від 02.10.2017 р. у розмірі 349\~532,53 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені банком від імені [PERSON] договору купівлі-продажу. (а.с. 12) На даний час квартира реалізована банком. 01.11.2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі №0814/2-2211/2011 винесено рішення, згідно з яким з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором №ZPV0G50000000390 від 02.10.2007 року в сумі 113981 грн. 82 коп., а також судові витрати по справі. Дане рішення суду набрало законної сили. (а.с. 13-14) У відповідності до ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на 01.11.2011 рік, виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Як випливає з положення ч.2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», для виконання судових рішень встановлюються строки, перебіг яких починається з наступного дня після набрання рішення законної сили. В 2016 році ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся із заявою про видачу дублікату виконавчого листа про стягнення заборгованості за кредитним договором №ZPV0G50000000390 від 02.10.2007 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2016 року у видачі дублікату виконавчого листа було відмовлено. (а.с. 15-16) 25 жовтня 2016 року [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис за №9337 щодо стягнення грошових коштів у сумі 2\~701\~699 гривень 98 коп. з [PERSON], які є її боргом за кредитним договором №ZPV0G50000000390 від 02.10.2007 року, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Сума заборгованості\~становить 108\~800\~(сто\~вісім тисяч\~вісімсот)\~доларів США\~26\~центів,\~що за\~курсом НБУ\~станом на\~22.07.2016\~року становить\~2\~701\~699\~(два\~мільйони сімсот\~одна тисяча\~шістсот девяносто\~девять гривень)\~98\~коп.\~що утворилась\~за кредитним\~договором ZPV0G50000000390\~від 02.10.2007\~року, з яких: Залишок заборгованості за кредитом 44 401, 49 долар. США; Залишок заборгованості за відсотками 37 401, 66 долар США; Комісія 7 222, 82 долар США; Пеня 19 774, 29 долар США. Витрати, повязані за вчинення виконавчого напису -1700 гривень. Строк, за який провадиться стягнення, - вісім років девять місяців двадцять днів, а саме з 02.10.2007 року по 22.07.2016 рік. Суд звертає увагу, що у виконавчому написі зазначено, що стягнення проводяться з «Кіріченко Лілії Михайлівни», а не [PERSON]. 11.05.2017 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя, на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 53900223. Відповідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно до ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У пунктах 3.1, 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, на час звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Суд приходить до висновку, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Притвабанк» у розмірі 108\~800 (сто вісім тисяч вісімсот) доларів США 26 центів. за кредитним договором ZPV0G50000000390 від 02.10.2007 - не є безспірною, оскільки заборгованість в розмірі 113\~981,82 грн. стягнуто за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2011 року, та заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2010 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки, квартиру №12, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Трегубова, 19, шляхом її продажу банком від імені відповідачів. Відповідно до правової позиції ВСУ у справі №6-154цс15 - у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено за договором, за яким стягнуто заборгованість, що утворилася за період понад 8 років (з 02.10.2007 року по 22.07.2016 року), що свідчить про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки відповідачем пропущений строк, на протязі якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Нарахування та стягнення до сплати суми пені за період з 02.10.2007 року по 22.07.2016 року, тобто за вісім років девять місяців дванадцять днів, здійснено також в порушення приписів ст. ст.256-258 ЦК України, які встановлюють строки позовної давності щодо вимог про стягнення основної суми заборгованості та пені. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Частина друга ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України). Крім того, документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку. Із наданих документів вбачається, що нотаріусу була надана виписка з рахунку боржника станом на 22.07.2016 р., яку не можливо прочитати, із-за розміру шрифту, та не було надано первинні бухгалтерські документи. Отже, наявні у нотаріуса документи на час вчинення ним виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором. Відповідачем також не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вищенаведених положень законодавства, тому наявні правові підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved