Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (надалі «Відповідач», «ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго») про припинення дії договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води від 12.12.2012 року, який укладений між [PERSON] та ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго»; зобовязати ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» припинити надання [PERSON] послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS]. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях на позов. Зокрема, як зазначив представник Позивача в судовому засіданні, враховуючи те, що у [PERSON] наявне бажання перейти на новітні енергозберігаючі технології, Позивачем у передбачений договором та чинним законодавством строк повідомлено Відповідача про намір в подальшому відмовитися від послуг та припинити договірні відносини. В той же час, як вказав представник Позивача, Відповідачем неправомірно, на його думку, відмовлено Позивачу у розірванні договору, оскільки чинне законодавство України гарантує право кожному споживачу на вибір одного або декількох джерел теплової енергії на власний розсуд. Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги, представник Позивача покликався на норми цивільного законодавства щодо порядку та підстав припинення договорів. Представник Відповідача ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просила відмовити в їх задоволенні. Зокрема, як зазначила представник Відповідача, станом на даний час відсутні правові підстави для розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води від 12.12.2012 року, який укладений між [PERSON] та ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», оскільки чинним законодавством України встановлено відповідний імперативний порядок відключення від мереж централізованого опалення. Зокрема, представник Відповідача зауважила, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення можливе виключно за умови відключення будинку в цілому, а не його окремих квартир, і відповідно до вимог спеціального законодавства підставою для розірвання договору про надання послух з централізованого опалення є оформлений належним чином та затверджений відповідною комісією акт про відключення будинку від мереж центрального опалення. Заслухавши пояснення Позивача та її представника, представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до вказаного закону «житлово-комунальні послуги» визначаються як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до пунктів 1, 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг (частина 3 статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів (пункти 1,2 частини 3 статті 24 Закону України «Про теплопостачання»). Позивач [PERSON] є власником квартири №55 за адресою: вул. Василя Стуса, 15а, що в м. Івано-Франківську, що підтверджується наявним в матеріалах справи Договором дарування квартири від 27 серпня 2009 року та Витягом про реєстраці.ю права власності на нерухоме майно від 27 серпня 2009 року (а.с. 7,8). 12 грудня 2012 року між ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (Виробник) та [PERSON] (Споживач) було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води (надалі також «Договір від 12 грудня 2012 року»), за умовами якого Виробник зобовязується своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а Споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Розділом 5 Договору від 12 грудня 2012 року визначено права та обовязки сторін. Відповідно до пункту 10.4 Договору від 12 грудня 2012 року Договір укладається згідно з п.3 ст.205, ст. ст. 642, 643 Цивільного кодексу України строком на 3 (три) роки, якщо про інше не буде заявлено Споживачем в письмовій формі. Договір вважається продовженим на той же самий термін, якщо за місяць до закінчення його строку жодною із Сторін не буде письмово заявлено про розірвання Договору або необхідність його перегляду. Договір може бути розірвано достроково у разі: - зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця, оформленої у передбаченому законодавством порядку; - невиконання умов договору сторонами договору (пункт 10.5 Договору від 12 грудня 2012 року). 26 травня 2015 року [PERSON] звернулася до директора ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» із заявою, в якій просила припинити надавати їй послуги з централізованого теплопостачання (центрального опалення) та відєднати (демонтувати) радіатори опалення від відповідної інженерної мережі в її квартирі. Листом № 16/764 від 03 червня 2015 року ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» повідомила Позивача про те, що встановлений чинним законодавством порядок відключення споживачів від мереж централізованого опалення. 19 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» із заявою, в якій засвідчила своє волевиявлення не продовжувати для себе дію Договору від 12 грудня 2012 року після закінчення строку, на який він був укладений, вимагаючи розірвати вказаний договір після закінчення строку його дії. Відмову Відповідача в розірванні Договору від 12 грудня 2012 року [PERSON] вважає незаконною, у звязку з чим звернулася до суду з даним цивільним позовом про припинення дії даного договору. Проаналізувавши вимоги чинного законодавства України в сфері надання житлово-комунальних послуг з теплопостачання, умови Договору від 12 грудня 2012 року, Суд звертає увагу на наступне. Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Підстави розірвання договору про надання послуг врегульовано статтею 907 Цивільного кодексу України . Так, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до підпункту 10 пункту 5.1 Договору від 12 грудня 2012 року споживач має право на відмову від отримання послуг з централізованого опалення та підігріву води в порядку, що затверджується центральним органом з питань житлово-комунального господарства. Відтак, Суд звертає увагу на те, що системний аналіз змісту Договору від 12 грудня 2012 року свідчить про те, що відповідно до умов вказаного договору споживачу надано право відмовитися від послуг теплопостачання, але в порядку, що затверджується центральним органом з питань житлово-комунального господарства. При цьому, в розумінні чинного законодавства «відмова від послуг теплопостачання» та «розірвання договору про надання послуг теплопостачання» не є тотожними поняттями. Крім того, аналіз змісту Договору від 12 грудня 2012 року свідчить про те, що розірвання договору про надання послуг теплопостачання є наслідком відмови споживача від послуг теплопостачання. В контексті зазначеного Суд звертає увагу на положення статті 5 Закону України «Про теплопостачання», якою встановлено особливості відносин у сфері теплопостачання. Так, регулювання відносин у сфері теплопостачання має особливості, визначені цим Законом. Ці особливості викликані такими об'єктивними умовами функціонування систем теплопостачання: наявністю поділу господарської діяльності у сфері теплопостачання на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії; існуванням різних технологій виробництва теплової енергії, у тому числі технологій комбінованого виробництва електричної і теплової енергії та з використанням нетрадиційних і поновлюваних джерел енергії; централізованим теплопостачанням споживачів від теплоелектроцентралей і котелень, які входять до об'єднаної енергетичної системи України; існуванням об'єктів теплопостачання різних форм власності; суттєвою сезонною відмінністю режимів виробництва і споживання теплової енергії протягом року; особливим статусом суб'єктів природних монополій, який мають деякі суб'єкти господарювання у сфері теплопостачання. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджено Постановою кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (надалі також «Правила»). Згідно з пунктом 24 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Пунктом 25 Правил визначено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил). Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (у редакції наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 р. № 169) (надалі також «Порядок»). Відповідно до пункту 1.1 цей Порядок визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі ЦО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО і ГВП. Пунктом 1.2 Порядку визначено, що для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії. Порядок розгляду та прийняття рішення про відключення окремого житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання врегульовано розділом 2 Порядку (пункти 2.1-2.2 Порядку). Таким чином, Суд звертає увагу на те, що станом на сьогоднішній день порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання врегульовано спеціальним законодавством, дотримання якого є обовязковою умовою реалізації права споживача на відмову від послуг теплопостачання. Докази на підтвердження того, що Позивач у відповідності до вимог вищевказаних нормативно-правових актів зверталася отримала від уповноважених органів дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, в матеріалах справи відсутні. В той же час, Суд звертає увагу на те, що саме дозвіл компетентного органу на відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води слугує підставою для розірвання відповідного договору. Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що станом на час розгляду справи підстави для розірвання Договору від 12 грудня 2012 року відсутні. Суд звертає увагу на те, що умови оскаржуваного Договору від 12 грудня 2012 року містять окремі положення цивільно-правового характеру щодо наявності у споживача права не продовжувати дію договору після закінчення строку його дії (пункт 10.5 договору), однак, фактично без дотримання спеціальної процедури відключення від мереж централізованого опалення, яка встановлена чинним законодавством, споживач позбавлений можливості реалізувати таке право на припинення дії договору в результаті виключно власного волевиявлення. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 901, 907 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 20, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (у редакції наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 р. № 169), Договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води від 12 грудня 2012 року,

Outcome: dismissed