Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] у якому просять усунути перешкоди в користуванні їм квартирою, що знаходиться за адресою: 62103, [ADDRESS], зі сторони відповідачів, шляхом вселення [PERSON], його дружини [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] до вказаної квартири та передачі їм ключів від неї. Також просять стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача [PERSON] суму судового збору. Свої вимоги мотивують тим, що у 2002 році вищевказана квартира була приватизована позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] та [PERSON], в результаті чого вони стали рівноправними співвласниками квартири, що підтверджується правовстановлюючим документом, який свідчить про право власності [PERSON] на 1/3 частину спірної квартири. Крім того, у 2014 році у вказаній квартирі були зареєстровані дружина позивача - [PERSON] та їхній малолітній син - [PERSON], [INFO]. Однак позивачі зазначають, що вони не проживають та не мають можливості проживати у даній квартирі, так як їм у цьому перешкоджають батько та мати [PERSON] (відповідачі по справі), а саме: не надають ключів, не пускають до квартири тощо. Іншого житла ні [PERSON], ні його дружина [PERSON] не мають, тому жити їм з малолітньою дитиною ніде. Позивачі зазначають, що відповідно до чинного законодавства вони мають рівні права з відповідачами щодо користування вказаною квартирою, а дії відповідачів у перешкоджанні користування квартирою є незаконними. На підставі вищевикладеного позивачі були змушені звернутися з позовом до суду для вирішення спірного питання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з вищевикладених обставин, просив задовольнити позов у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Повністю підтримує позовні вимоги та все заявлене позивачем [PERSON] і його представником в судовому засіданні. На задоволенні позову наполягає. В ході розгляду справи по суті, відповідач [PERSON] пояснив, що він є співвласником квартири [ADDRESS], але в даній квартирі не проживає. З позовом не згоден, перешкод в користуванні житловим приміщенням позивачам він не чинив, пояснити, чому виникли такі взаємини між відповідачем [PERSON] та позивачами, він не може. В останнє судове засідання не з'явився з невідомої суду причини. Про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомої суду причини. Про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; Право приватної власності є непорушним. В статті 47 Конституції України закріплено, що кожен має право на житло; ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого міським комітетом приватизації м. Богодухова Харківської області від 26 лютого 2002 року, квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] і записана у реєстрову книгу за № 6. Згідно довідки Богодухівського бюро технічної інвентаризації від 15.01.2015 року № 4, по архівним реєстраційним документам станом на 31.12.2012 року за гр. [PERSON] зареєстрована 1/3 частина квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого міським комітетом приватизації м. Богодухова, згідно з розпорядженням від 19.02.2002 року № 6. Тобто, спірна квартира за вищевказаною адресою знаходиться у спільний сумісній власності позивача [PERSON] та відповідачів [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання, на вільний вибір місця проживання та його зміну. Частиною 4 ст. 311 ЦК України визначено, що фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та дружиною, що підтверджується, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області від 17.09.2011 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області від 24.12.2013 року. Позивачі [PERSON], [PERSON] та малолітній син [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] Харківської області, що підтверджується відповідними відмітками у паспортах [PERSON] і [PERSON], та повідомленням Богодухівського РС ГУДМС України в Харківській області від 15.01.2015 року вих. № 29/17. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права у спосіб, передбачений ЦК України. На протязі 2014-2015 р.р. позивачі неодноразово зверталися до відповідачів з проханням усунути перешкоди та дозволити вселитися у спірну квартиру, однак відповідачі завжди заперечують та не дозволяють позивачам вселитися у квартиру, внаслідок чого постійно виникали конфліктні ситуації та сварки, декілька разів викликалися працівники міліції. Статтею ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним; Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні; Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] чинять позивачам [PERSON], [PERSON] та їхньому малолітньому сину [PERSON], перешкоди у користуванні вищевказаною квартирою, яка є спільною сумісною власністю, шляхом унеможливлення доступу до даної квартири, що підтверджується наданими позивачами доказами. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до положень ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином, відповідачі, які є співвласниками квартири, перешкоджають позивачу [PERSON], який є співвласником квартири, та членам його сім'ї проживати у цій квартирі і тому позивачі вимушені проживати у іншому житлі за наймом. Створення позивачам перешкод у користуванні житловим приміщенням, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, порушує їх права як співвласника майна, в зв'язку з чим, позовні вимоги позивачів в частині вселення у спірне житлове приміщення, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Виходячи з верховенства права власності яке є непорушним на підставі встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд вважає необхідним усунути перешкоди у здійсненні позивачами права користування квартирою, 1/3 частини якої належить позивачу [PERSON], і поновити їх порушене право на користування квартирою, шляхом вселення до неї. Щодо вирішення питання про передачу ключів від квартири, то суд вважає за необхідне відмовити в цій частині позовних вимог, оскільки даний вид захисту порушених прав позивачів не передбачений законодавством. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню сума судового збору на користь позивача [PERSON], понесена ним при подачі позовної заяви та документально підтверджена.

Outcome: partial