Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON] пред'явив в суд позов до ДП «Санаторій «Черче» з вимогами: визнати протиправною бездіяльність ДП «Санаторій «Черче» щодо ненадання відповіді на його заяву від 23.06.2018; стягнути з ДП «Санаторій «Черче» на його користь 1000,00 грн. відшкодування за завдану моральну шкоду. Позивач обґрунтував позов тим, що 23 червня 2018 року він звернувся до ДП «Санаторій «Черче» із заявою про надання йому послуг з санаторно-курортного лікування. В порушення вимог статті 20 Закону України «Про звернення громадян» в установлений законом строк відповіді на його заяву відповідачем надано не було. Внаслідок чого він зазнав переживань, змушений був вживати додаткових заходів для вирішення питання щодо свого оздоровлення. Відповідач у визначений законом термін відзиву на позов не подав. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково. Так, згідно з копією заяви від 23.06.2018 [PERSON] звернувся до ДП «Санаторій «Черче» з проханням погодити його лікування та лікування його дружини - [PERSON] в серпні-вересні, а також з метою забезпечення їх путівками управлінням праці та соціального захисту населення Коростишівської РДА подати цьому органу документи згідно з зазначеним переліком. Копією фіскального чеку підтверджується відправлення 23.06.2018 рекомендованого листа з м. Коростишева до ДП «Санаторій «Черче». Суд вважає доведеною обставину надіслання [PERSON] вищезазначеної заяви до ДП «Санаторій «Черче» з огляду на подані докази та на відсутність заперечень відповідача щодо такої обставини. Відповідно до нормативних строків пересилання поштових відправлень між населеними пунктами різних областей України - Д+5 ДП «Санаторій «Черче» повинно було отримати заяву [PERSON] до 28.06.2018. Згідно з ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно з ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян, зокрема, із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» встановлено обов'язок органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення. Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. Стаття 7 Закону України «Про звернення громадян» встановлює термін не більше п'яти днів для повернення звернення громадянину, якщо воно не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою. Зважаючи на вищевикладені норми законодавства, за відсутності обставини повернення заяви у зв'язку з недостатністю даних в ній, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення, відповідач був зобов'язаний об'єктивно, всебічно, вчасно перевірити заяву позивача та надати мотивовану, з посиланням на закон, відповідь на всі порушені в заяві питання. Отже ненадання ДП «Санаторій «Черче» відповіді [PERSON] на його заяву від 23.06.2018 у термін не більше одного місяця від дня їх надходження є порушенням ст. ст. 15, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» , тому, з врахуванням способу захисту, який позивач просить суд визначити у рішенні, така бездіяльність відповідача підлягає визнанню протиправною. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про звернення громадян» громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. На підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, враховуючи створення бездіяльністю відповідача ситуації невизначеності для позивача щодо його лікування, переживання позивача з цього приводу, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 500,00 грн. Зазначене позивачем в позовній заяві клопотання про винесення судом окремої ухвали щодо протиправних дій посадових осіб ДП «Санаторій «Черче» та направлення її на розгляд до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини не підлягає задоволенню з тієї підстави, що постановлення окремої ухвали є правом, а не обов'язком суду, і сам факт ухвалення цього рішення є достатнім для запобігання в подальшому порушенню ДП «Санаторій «Черче» норм Закону України «Про звернення громадян». Вимога позивача про стягнення з відповідача 1000,00 грн. компенсації витрат з підготовки та подання позову (відрив від звичайних занять, витрачений папір, амортизація оргтехніки) не підлягає задоволенню, оскільки компенсація за відрив від звичайних занять сплачується тільки у зв'язку з явкою до суду, а витрата паперу та амортизація оргтехніки не належать до витрат, пов'язаних з розглядом справи, в значенні ст. 133 ЦПК України. У зв'язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору як особу з інвалідністю II групи, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Пунктом 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» встановлено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом N 3674-VI). 500,00 грн. х 100 / 1000,00 грн. = 50 % (частина задоволених позовних вимог); 704,80 грн. х 50 % = 352,40 грн. (розмір судового збору витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача).

Outcome: partial