Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач зазначала, що відповідно до ордеру № 821, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Броварської ради народних депутатів № 424 від 22.11.1968 р., їй, її колишньому чоловіку [PERSON], шлюб з яким розірвано 23.06.1987 р. та їхньому сину [PERSON], надано право на вселення в квартиру [ADDRESS]. У даній квартирі зареєстровані: [PERSON], її син - [PERSON], колишня дружина сина - [PERSON], а також відповідач [PERSON], яка зареєстрована в квартирі, але не проживає в ній з 2014 року. Відповідач є донькою колишньої дружини сина позивача від першого шлюбу. В користуванні житловим приміщенням відповідачу позивач та інші члени сім'ї не відмовляли та опору в користуванні квартирою не чинили. Про те, що відповідач у вище вказаній квартирі не проживає, окрім іншого, свідчить акт обстеження житлово-побутових умов від 14.02.2018 р. Даний факт також можуть підтвердити сусіди, які проживають разом з ними в будинку. Відповідач не турбується про квартиру, не несе витрат по оплаті комунальних послуг, тобто місце реєстрації залишається лише формальним фактом. Через те, що відповідач залишається зареєстрованою в квартирі позивач не може оформити належну їй субсидію, і це порушує її право користування наданим майном. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили про задоволення позову в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі. Зазначали, що відповідач разом зі своєю матір'ю та її колишнім чоловіком, а також з матір'ю колишнього чоловіка, разом проживають в спірній квартирі, в окремій кімнаті. В квартирі відповідач зберігає особисті речі, приймає участь в оплаті комунальних послуг, на її ім'я надходить поштова кореспонденція. Іншого житла для проживання у відповідача немає. Крім того, вона зареєстрована як фізична особа-підприємець і адреса її реєстрації так само є адресою вищевказаної квартири. Факт проживання відповідача в спірній квартирі підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 06 серпня 2018 року, складеного депутатом Броварської міської ради VII скликання [PERSON] в присутності сусідів. В судове засідання третя особа [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення. В судовому засіданні третя особа [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, оскільки в спірній квартирі вони з дочкою проживають 25 років. Позивач створила неналежні умови для проживання. [PERSON] зловживає спиртними напоями, внаслідок чого ним було продано багато речей. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є подругою відповідача [PERSON], дружать зі шкільних років. На даний час відповідач часто ночує в с. Омелянів, де вона доглядає за хворіючою бабусею, в спірній квартирі відповідач проживає, зберігає свої особисті речі, які свідок передає їй у село. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є пенсіонеркою, сусідкою позивача, проживає по [ADDRESS], в гостях у позивача буває часто, речей відповідача не бачила. Відповідач проживає у чоловіка. Бабуся, мати [PERSON], приїздила до спірної квартири, привозили продукти, а забирала її відповідач [PERSON] Судом встановлено, що відповідно до ордеру № 821, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Броварської ради народних депутатів № 424 від 22.11.1968 р., позивачу [PERSON], її колишньому чоловіку [PERSON], шлюб з яким було розірвано 23.06.1987 р., та їхньому сину [PERSON], надано право на вселення в квартиру [ADDRESS] (а.с.5,7). Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1-1/3456 від 21.03.2018 р., у спірній квартирі зареєстровані: позивач - [PERSON], [INFO], третя особа - [PERSON], [INFO], третя особа - [PERSON], [INFO], відповідач - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі, але фактично в ній не проживає з 2014 року, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 14 лютого 2018 року, складеного депутатом Броварської міської ради VII скликання [PERSON] в присутності сусідів: [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]) (а.с.8). Також факт не проживання відповідача в спірній квартирі з 2014 року підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 12 червня 2018 року, складеного депутатом Броварської міської ради VII скликання [PERSON] в присутності сусідів: [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]) (а.с.29). Однак, в матеріалах справи міститься акт обстеження житлово-побутових умов від 06 серпня 2018 року, складений депутатом Броварської міської ради VII скликання [PERSON] в присутності сусідів, згідно якого відповідач [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.41). З огляду на викладене, суд ставиться критично до наданих актів обстеження житлово-побутових умов та не приймає їх як доказ по справі, оскільки вони були складені протягом півроку одним депутатом Броварської міської ради VII скликання [PERSON] в присутності сусідів, проте суперечать один одному. Також, суд критично відносить і до показів свідків у судовому засіданні, оскільки кожен з них товаришує з протилежною стороною по справі, на користь якої і надавали свідчення. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відповідач [PERSON] немає іншого житла для проживання (а.с.47-49). Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААВ №888704, свідоцтва платника єдиного податку серії Б №442488, відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.39,40). На підтвердження приймання участі в оплаті комунальних послуг за адресою: [ADDRESS], відповідачем надано копії квитанцій про сплату комунальних послуг, де платниками зазначено [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.50-56). З акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], вбачається, що остання проживає одна, на даний час хворіє, сліпа, лежача, потребує сторонньої допомоги. На сьогоднішній день догляд проводять по черзі: вдень доглядає дочка [PERSON], [INFO], вночі - онука [PERSON], [INFO] (а.с.104). Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки. Відповідач по справі [PERSON] не є членом сім'ї наймача, є колишнім членом сім'ї наймача [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України, припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сім'ї права користування займаним приміщенням. Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. За статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Таким чином, під час вирішення питання про втрату права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] не подано належних та допустимих доказів того, що з 2014 року відповідач [PERSON] постійно, безперервно не проживає у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], відсутності її речей, відсутності інтересу до житлової площі. Пояснення позивача, що відповідач є дочкою від першого шлюбу колишньої дружини її сина та по суті є для неї сторонньою особою, не є достатньою підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, оскільки колишні члени сім'ї власника також мають право на користування житлом. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] не втратила право користування спірним жилим приміщенням, оскільки спірне жиле приміщення не залишала, в квартирі знаходяться її особисті речі, несе витрати, через неприязні стосунки між сторонами постійно проживати немає можливості, час від часу ночує та доглядає за бабусею, яка в силу свого похилого віку хворіє та потребує сторонньої допомоги, що є поважною причиною, та відповідно є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed