Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 квітня 1986 року відділом ЗАГСУ Заводського р-ну м. Тбілісі, актовий запис № 268. Свої вимоги заявники обґрунтовують тим, що 16.04.1986 року між ними зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 16 квітня 1986 року відділом ЗАГСУ Заводського р-ну м. Тбілісі, актовий запис № 268. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Є двоє дорослих дітей. Водночас зазначають, що спільне життя між ними не склалось, шлюбні відносини припинені більше 12 років. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам заявників, просять суд заявлені вимоги задовольнити та розірвати шлюб. Заявники в судове засідання не з`явились, подали письмові заяви, зі змісту яких вбачається, що останні заявлені вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.04.1986 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 16 квітня 1986 року відділом ЗАГСУ Заводського р-ну м. Тбілісі, актовий запис № 268 (а.с. 4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно роз`яснень, які містяться у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Згідно зі ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Разом з тим, встановлено що шлюбні відносини між заявниками припинені, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 3 статті 293 ЦПК України, передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Оскільки розлад в сім`ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що зберегти сім`ю неможливо. Враховуючи викладене,

Outcome: approved