Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - «Відповідач») про стягнення з [PERSON], в її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частин усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду, до досягнення дитиною повноліття. Позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі. Як випливає зі змісту позовної заяви, Відповідач, який працює на легальній основі в Італійській республіці, м. Ріміні на фабриці «Скарпато Піротехніка», отримує заробітну плату, а тому здатний сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частин усіх видів його заробітку щомісячно. Представником Відповідача подано заяву про розгляд справи без її участі, в якій вона зазначила про те, що Відповідач [PERSON] визнає позов в частині розміру аліментів у 3000,00 грн. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] з 07 жовтня 2000 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 червня 2005 року. Від вказаного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження частина [NUMBER] (а.с. 5-6). Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі - «СК України») визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Як зазначила в позовній заяві Позивач, станом на сьогоднішній день неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], перебуває на її утриманні, в той же час Відповідач, як батько дитини, належної участі у її утриманні та вихованні не приймає. Представник Відповідача в поданій до суду заяві не заперечувала проти стягнення з Відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 3000,00 грн. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, визначених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з пунктами 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» «за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно». Порядок визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини визначено статтею 183 СК України. Так, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина 1 статті 183 СК України). За змістом пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» «вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи». Представником Відповідача надано суду оригінал довідки від 03 березня 2016 року на італійській мові та її переклад, зі змісту яких вбачається, що заробітна плата [PERSON], який працює піротехніком на підприємстві «Скарпато Антоніо», за лютий місяць 2016 року становить 730,07 євро. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи визнання Відповідачем позову в частині розміру аліментів у 3000,00 грн., Суд дійшов висновку про доцільність стягування з Відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частин усіх видів його заробітку щомісячно (що, враховуючи наявну в матеріалах справи довідку про заробітну плату Відповідача у 730,07 євро, в еквіваленті до національної валюти станом на час розгляду справи становить близько 5 500,00 грн.), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, оскільки даний розмір аліментів відповідає інтересам дитини, а також відповідає обов'язку батька на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів Суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, зокрема те, що дитина проживає разом з Позивачем. Судом також враховується вік дитини та властиві для даного віку потреби та витрати. Крім того, Судом встановлено, що Відповідач є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Доказів на підтвердження проблем зі здоров'ям у Відповідача чи інших обставин, які б унеможливлювали сплату ним аліментів у визначеному судом розмірі Відповідачем не надано. Крім того, Судом враховано наявні в матеріалах справи документи, які надано суду на виконання судового доручення Апеляційним судом міста Болонья (Італійська республіка), зі змісту яких вбачається, що [PERSON] проживає разом з п. [PERSON] та з її двома дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], по [ADDRESS]. Річна плата за житло становить 7 200,00 Євро. Середній заробіток [PERSON] в місяць становить в середньому 1200,00 Євро (а.с. 118-119). Визначений Судом розмір аліментів у розмірі 1/4 частин усіх видів заробітку Відповідача, за висновком Суду, є обґрунтованим та доцільним з точки зору віку, стану здоров'я та матеріального становища дитини а також з точки зору стану здоров'я, матеріального становища та сімейних обставин Відповідача, який проживає за кордоном, оплачує вартість житла та проживає з іншою сім'єю. Судом також враховано визначений статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. При цьому, Суд звертає увагу на те, що чинним сімейним законодавством України закріплено принцип рівності обов'язку обох батьків щодо утримання дитини. Іншими словами, за загальним правилом кожен із батьків зобов'язаний в однаковій мірі матеріально утримувати дитину та забезпечувати їй належний рівень життя. Відповідно до вимог статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, Суд приходить до висновку, що стягненню з Відповідача підлягають аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частин усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Стягнення аліментів розпочати з 15 липня 2013 року (з часу звернення з позовом до суду). Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. На підставі ст. 8,4, ч.2 ст. 179, ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст. 32 ЦК України,

Outcome: partial