Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 18 грудня 2013 року відділом ДРАЦС РС Ширяївського РУЮ в Одеській області актовим записом №98 був зареєстрований шлюб з відповідачем, від якого є двоє малолітніх дітей, які проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, з яким на даний час спільне господарства не ведеться та шлюбні відносини фактично припинені, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. У зв`язку з цим просить розірвати шлюб, стягнути з останнього аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, а саме по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 19 липня 2018 року і до їх повноліття, та неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишити проживати з нею. Позивачка, належним чином повідомлена про час, місце та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак своєю заявою від 5 листопада 2018 року просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.28). Відповідач належним чином повідомлений про час, місце та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 ст.3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Встановлено, що між сторонами, що 18 грудня 2013 року відділом ДРАЦС РС Ширяївського РУЮ в Одеській області актовим записом №98 був зареєстрований шлюб (а.с.6). Як слідує з викладених в позові обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, подальше сумісне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю спільних інтересів та різними характерами. Останнім часом подружнє життя носило формальний характер, з травня 2018 року сторони проживають окремо. Детально проаналізувавши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з`ясувавши фактичні взаємини сторін-подружжя, та, приймаючи до уваги, що сторони наполягають на розірванні шлюбу і не проживають разом, суд дійшов висновку, що сімейний конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Однак зі змісту ст.113 СК України випливає, якщо шлюб розривається судом і в судовому засіданні подружжя не ставить питання про прийняття дошлюбного прізвища, то в резолютивній частині рішення суду у відповідності до вимог ст.13 ЦПК України про це не зазначається. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом також встановлено, що сторони від зареєстрованого шлюбу мають двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Як свідчить з письмових пояснень позивачки, вважати які недостовірними у суду підстав немає, на даний час діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей на надає. Крім того, [PERSON] , який офіційно працевлаштований та може забезпечувати належним чином дітей, однак участі в їх матеріальному утриманні та розвитку добровільно та регулярно не приймає. З огляду на наведене суд вважає, що відповідач зобов`язаний забезпечувати належний рівень життя і виховання своїх малолітніх дітей. Визначаючи розмір до виплати аліментів на утримання дитини, суд враховує вищевикладене, а також те, що відповідач є працездатною і фізично здоровою особою, та вважає, що стягнення повинно здійснюватись щомісячно в твердій грошовій сумі, а саме по 1200 гривень щомісячно на кожну дитини, починаючи з 19 липня 2018 року і до їх повноліття. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161 СК України закріплено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини.

Outcome: approved