overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини його доходів на утримання дітей, посилаючись на те, що з відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Позивач звернувсь до суду з письмовою заявою, про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити, з вищенаведених підстав, справу розглянути у її відсутності. Відповідач звернувсь до суду з письмовою заявою, про те, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], однак батько - відповідач по справі, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Данні обставини підтверджуються даними свідоцтв про народження дітей: серія [NUMBER] від 01.11.2005р., серія [NUMBER] від 25.05.2010р. та не заперечуються відповідачем. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача - [PERSON] на користь позивача - [PERSON] на утримання спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - 18.08.2015р. та до досягнення дітьми повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем має спільну дитину - [PERSON], [INFO], а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивач звернувсь до суду з письмовою заявою, про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити, з вищенаведених підстав, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явивсь хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних, доказів та за згодою позивача, ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], однак батько - відповідач по справі, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Данні обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] від 07.11.2000р. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача - [PERSON] на користь позивача - [PERSON] на утримання спільної дитини - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - 03.08.2015р. та до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем має спільну дитину - [PERSON], [INFO], а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивач звернувсь до суду з письмовою заявою, про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити, з вищенаведених підстав, справу розглянути у її відсутності. Відповідач звернувсь до суду з письмовою заявою, про те, що позов визнає не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], однак батько - відповідач по справі, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Данні обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] від 27.08.2007р. та не заперечуються відповідачем. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача - [PERSON] на користь позивача - [PERSON] на утримання спільної дитини - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - 04.08.2015р. та до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], а відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає. Позивач звернувсь до суду з письмовою заявою, про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити, з вищенаведених підстав, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], однак батько - відповідач по справі, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Данні обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] від 19.04.2010р. та не заперечуються відповідачем. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача - [PERSON] на користь позивача - [PERSON] на утримання спільної дитини [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - 13.08.2015р. та до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем вказавши, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 15.03.1986 року. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] та доньку Анну [INFO]. Сімейні відносини між нею та [PERSON] припинені у липні 2013 року внаслідок різних поглядів подружжя на шлюб та сімю, та з тих пір не поновлювались. [PERSON] вважала, що відновлення сімейних відносин з [PERSON] суперечить її інтересам, збереження шлюбу не можливо та просила суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та наполягала на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Кравченко». Додатково пояснила, що вирішити питання про розірвання шлюбу з [PERSON] в позасудовому порядку їй не вдалося. Справу розглянуто за відсутності відповідача, повідомленого належним чином про час та місце судового засідання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки сімя розпалася остаточно, позивач на примирення не згодна та подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, - [PERSON] [INFO] та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу Гненная) [PERSON] [INFO] уклали шлюб 15.03.1986 року, про що зроблено актовий запис № 611 у відділі запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Черкаської міської ради (а.с. 5). Позивач просила не стягувати із відповідача понесені нею судові витрати. На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10-11, 60-61, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем вказавши, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2001 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] [INFO], яка проживає із позивачем. [PERSON] вважала, що внаслідок різних поглядів на сімейне життя та обовязки подружжя в забезпеченні сімї, подальше спільне життя із [PERSON] суперечить її інтересам, збереження шлюбу не можливо та просила суд шлюб розірвати. Ухвалою суду від 11.09.2015 року сторонам було надано строк для примирення до 10.11.2015 року. У судове засідання 10.11.2015 року позивач надала письмову заяву в якій підтримала позовні вимоги та не дивлячись на наданий судом строк для примирення, наполягала на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Бондаренко». Справу розглянуто за відсутності відповідача, повідомленого належним чином про час та місце судового засідання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд оголосивши заяву позивача, дослідивши письмові докази вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки сімя розпалася остаточно, позивач на примирення не згодна та подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] [INFO] та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу Дебела) [PERSON] [INFO] одружились 17.07.2001 року, про що зроблено актовий запис № 43 у Гребінківському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавської області (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження, - 06.07.2004 року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини та розподіл майна подружжя суду не заявлено. Позивач просила не стягувати із відповідача понесені нею судові витрати. На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112, 160 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10-11, 60-61, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності в заочному порядку, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, але він був належним чином повідомлен про час і місце розгляду справи через засоби масової інформації. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка разом з чоловіком - [PERSON] та сином - [PERSON] заселились в квартиру [ADDRESS] на підставі ордеру № 744 від 28.03.1972 р. виданого житлово-комунальним відділом Металургійного заводу «Запоріжсталь». Після смерті чоловіка [INFO], вона стала відповідальним квартиронаймачем та оформила на себе всі особисті рахунки зі сплати житлово - комунальних послуг, які сама сумлінно сплачує. Також в спірній квартирі зареєстрований її син: Відповідач - [PERSON], в якій він не проживає з 1995 року, що підтверджується Актом № 112 від 24.06.2015 р. оформленим спеціалістами центра обслуговування абонентів №4 МКП «Основаніє» (а.с.7). Крім того, Відповідач не сплачує житлово - комунальні платежі, не отримує коресподенцію за даною адресою, особистих речей його в квартирі не має і, взагалі квартирою він не цікавиться. Житлово - комунальні платежі нараховуються згідно кількості зареєстрованих в квартирі осіб. Так як відповідач не сплачує зазначені платежі, Позивач змушена сплачувати все сама. Перешкод в користуванні жилим приміщенням Позивач відповідачу не чинила. Він добровільно визначив собі інше місце проживання (де, Позивачу не відомо) і спірним жилим приміщенням не користується понад 6 місяців без поважних причин. Згідно ст.. 71 ч.1 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст.. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову, оскільки відповідач не проживає в квартирі, в якій він зареєстрован, не утримує її.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного 16.03.2013 року. Зазначила, що з травня 2015 року проживає з чоловіком окремо внаслідок різних поглядів на сімейне життя та ведення господарства. Подружжя має спільну дитину - [PERSON] [INFO], який проживає з матір'ю. Позивач просила суд шлюб розірвати. У судове засідання позивач подала письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання подав письмову заяву у якій погодився на розірвання шлюбу та вважав збереження сім'ї неможливим. Суд оголосивши заяви сторін, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сім'я розпалася остаточно, сторони на примирення не згодні та подальше збереження шлюбу протирічить їх інтересам. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 6) [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], зареєстрували шлюб 16.03.2013 року, про що зроблено актовий запис №77 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції. [INFO] народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Спору про розподіл майна подружжя та місце проживання неповнолітньої дитини суду не заявлено. Сторони погодили місце проживання своєї неповнолітньої дитини. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду підлягає стягненню на її користь з відповідача. На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10-11, 60-61, 174, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 15 вересня 2006 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], народження 23.11.2010, який на даний момент проживає з позивачем. Вказує, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати дитину. Це, зокрема, виразилося у відсутності забезпечення необхідних поточних витрат для утримання дитини. Просить стягти з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить розглянути справу без його участі. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 15 вересня 2006 року по 27 липня 2015 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі (а.с.3-5), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], народження 23 листопада 2010 року (а.с.6). Неповнолітній син зареєстрований разом із матірю [PERSON] та батьком [PERSON] за адресою: м. Пирятин Полтавської області, площа Червоноармійська, 54, кв. 4 (а.с.8) та фактично проживає разом з матірю в м. Пирятині Полтавської області по провулку 2-ий Жовтневий, 12. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний надавати таку допомогу. Відповідно ст.ст. 180-183 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або матері. При цьому суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних. Згідно ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, і що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Згідно з ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Заводський районний відділ управління державної міграційна служба України м.Запоріжжя, про усунення перешкод у користуванні, розпорядженні нерухомим майном, шляхом визнання особи такою що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації. Позивачкав судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності в заочному порядку, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, клопотань та заяв не надходило. Третя особа Державна міграційна служба України Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області Заводський районний відділ в м.Запоріжжя, в судове засідання не зявився, але надали заяву, в якій зазначили, що проти позову не заперечують. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що Згідно договору купівлі - продажу від 02.11.2007 року громадяни [PERSON] та [PERSON] продали громадянці [PERSON] належну їм 1/2 частину жилого будинку, який розташований за адресою м.Запоріжжя вул.Фінансова буд. 109. Після купівлі будинку в ньому було за реєстровано відповідача за позовом - [PERSON]. Фактично відповідач [PERSON] в будинку не проживає вже з 2012 року, квартплату та комунальні послуги не сплачує. Станом будинку не цікавиться. Будь яких ремонтних робіт по будинку не виконував та не виконує. На те\-перішній час, окрім реєстрації відповідача за вказаною адресою, будь якого відно\-шення до будинку він не має. Останнє відоме місце проживання відповідача - це адреса його реєстрації. На теперішній час місце проживання відповідача невідоме. Факт реєстрації відповідача у спірному будинку тягне за собою надмірні витрати з боку позивачки на утримання будинку, водопостачання, газ та інше. Окрім цього позивачка не має можливості сплачувати усі комунальні послуги за відповідача, це ставить її у тяжке матеріальне становище, позбавляє її права розпоряджатися частиною своєї будівлі на власний розсуд. Згідно ст.. 71 ч.1 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст.. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову, оскільки відповідач не проживає в квартирі, в якій він зареєстрован, не утримує її.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] у серпні 2016р. звернулась до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, призначити її опікуном [PERSON], [INFO] яка є її матірю, в звязку з тим, що дана особа душевно хвора. В судовому засіданні заявник вимоги підтримала повністю, просить заяву задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи не заперечує проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України: фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], [INFO], проживаюча в [INFO]юка,3 кв.33 страждає психічним захворюванням - виявляє хронічний психічний розлад судинну деменцію, захворювання носить прогресуючий перебіг та потребує постійного стороннього догляду (опікунства), що підтверджується поясненнями заявника, висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №549 від 29.09.2016р., а тому її слід визнати недієздатною та такою, що потребує стороннього догляду. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з вищенаведених підстав.

Outcome: approved