Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] національний медичний університет ім. М.І. Пирогова 07.07.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості навчання, мотивуючи позовні вимоги тим, що у звязку з зарахуванням відповідача на навчання за державним замовленням між [PERSON] національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова та [PERSON] було укладено угоду № 19 про підготовку лікаря, згідно якої відповідач взяв на себе зобовязання прибути після закінчення вищого навчального закладу за місцем направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати вартість навчання. В свою чергу, позивач, згідно зазначеної угоди, взяв на себе зобовязання забезпечити відповідну якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою. Свої зобовязання позивач виконав належним чином та у строки, визначені угодою. 26.06.2014 року [PERSON] успішно закінчив навчання і [PERSON] національний медичний університет ім. М.І. Пирогова видав йому диплом спеціаліста, згідно якого відповідач отримав вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобув кваліфікацію лікаря. Відповідач не виконав свої зобовязання за угодою, а саме після закінчення навчання за місцем направлення не прибув та за вказаним у направленні місцем три роки не відпрацював. В такому випадку відповідач зобовязаний відшкодувати вартість навчання. Невідшкодування вартості навчання відповідачем фактично приводить до завдання збитків Державному бюджету України на суму 184\~325,59 гривень. Представник позивача [PERSON] національного медичного університету ім. М.І. Пирогова [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином та у встановлений законом спосіб, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку визначеному ст. 224 ЦПК України\~та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.10,\~11,\~60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов'язань, що регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що відповідно заяви від 23.06.2008 року [PERSON] просив допустити його до вступу на денну форму навчання медичного факультету [PERSON] національного медичного університету ім. М.І.Пирогова за спеціальністю «лікувальна справа» за держзамовленням (а.с.7). Відповідно до п.2 Указу Президента України від 23.01.1996 року №77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобовязуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують у встановленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. 01.09.2008 року між [PERSON] національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова та студентом медичного факультету, спеціальності «Лікувальна справа» [PERSON] перед початком навчального курсу укладено угоду про підготовку лікаря № 19, згідно якої студент зобовязується після закінчення вищого навчального закладу прибути на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років. У разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання у встановленому порядку (а.с. 5-6). 26.06.2014 року [PERSON] [PERSON] національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова видано диплом спеціаліста, згідно якого він отримав вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобув кваліфікацію лікаря (а.с.12). 26.06.2014 року випускника [PERSON] національного медичного університету ім. М.І. Пирогова ознайомлено з пропозицією щодо працевлаштування в Депараменті охорони здоровя Хмельницької ОДА в Старосинявському ЦПМСД на посаді лікаря загальної практики сімейний лікар, з якою випускник [PERSON] погодився (а.с.11, п.5). Відповідно до п.14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №992 від 22.08.1996 року, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням зокрема, випускник зобовязаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. [PERSON] не виконав своїх зобовязань за угодою з вищим закладом освіти, після зарахування на навчання та відповідно закінчення навчання, не прибув за направленням, без поважної причини не приступив до роботи та не відпрацював три роки за направленням на роботу (а.с.15). Внаслідок невиконання зобовязань відповідача за угодою про підготовку лікаря у [PERSON] виникла заборгованість за навчання за 2008-2014 навчальні роки випускника ВНМУ ім.М.І.Пирогова, яка склала 184\~325,59 гривень, з яких: -116\~420,00 гривень основна сума боргу; -63\~914,58 гривень індекс інфляції; -3\~991,01 гривень 3% річних. Згідно з ст.ст.\~525,\~526,\~530 одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду, то, відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтвердженні судові витрати у виді судового збору в розмірі 1\~843,25 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved