Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

[PERSON] , звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 11.09.2019 р. відповідач звернулася до неї з проханням позичити 20000,00 грн. які їй були необхідні для проведення газу в будинок. Враховуючи, що добре знає її матір погодилася позичити ці кошти за умови їх повернення до 31.01.2020 р. На цих умовах уклали договір позики, на підтвердження передачі грошей відповідач власноруч написала їй розписку і отримала гроші. Однак свої зобов`язання відповідач не виконала. На початку лютого 2020 р. звернулася із проханням продовжити строк повернення боргу до Пасхи про що зазначила на звороті розписки. Після Пасхи (19.04.2020 р.) неодноразово зверталася до відповідача із вимогою повернути борг однак вона кошти не повертає, не реагує на її звернення, не відповідає на телефонні дзвінки. В зв`язку із цим вимушена звернутися з позовом до суду. Позивач просить суд на підставі ст.ст. 15, 16, 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України винести рішення яким: стягнути з відповідача на її користь не повернуту суму позики в сумі 20000,00 (двадцять тисяч) грн., а також понесені по справі судові витрати в сумі 865,80 грн. В суді представник позивача позов підтримав, просить його задовольнити. Представник відповідача в суді визнав, що дійсно відповідач отримала від позивача кошти в сумі 20000,00 грн., розписка надана представником позивача і приєднана судом до матеріалів справи писалася відповідачем власноруч, просить суд врахувати, що відповідач перебуває за кордоном на заробітках та має намір повернути позичені кошти після 01.01.2021 р. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 11.09.2019 р. відповідачем було складено розписку відповідно до змісту якої вона позичила у позивача кошти в сумі 20 тисяч грн. і зобов`язалася їх повернути до 30.01.2020 р. Оригінал розписки наданий суду представником позивача та приєднаний судом до матеріалів справи. Згідно домовленості між сторонами строк повернення коштів було продовжено до Пасхи, що підтверджується написом який міститься на звороті розписки. Той факт, що розписка написана відповідачем власноруч та факт отримання коштів згідно розписки представник відповідача в суді визнав. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Оскільки представником відповідача визнано вимоги позивача щодо розміру позики та строку її дії, факт укладання договору позики, строку його дії та передачі коштів підтверджується також оригіналом розписки, приєднаної до матеріалів справи, а тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 20000,00 грн. заборгованості за договором позики від 11.09.2019 р. підлягають до задоволення. Ч.1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із наданих позивачем оригіналів квитанцій КБ «Приватбанк» від 22.05.2020 р.(а.с.5) видно, що позивачем сплачено судовий збір по справі в сумі 840,80 грн., що відповідає розміру визначеному пп.1 п.1 ч.2 ст.4 закону України «Про судовий збір». Квитанція № 0.0.1714766541.2 на суму 25,00 грн.(а.с.5) містить напис, що це комісія банку. В зв`язку із цим вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 865,80 грн. судового збору підлягають частковому задоволенню в розмірі 840,80 грн., з врахуванням фактично сплачено судового збору по справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial