Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON], яка діє від імені та в інтересах [PERSON]звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Посилалася на те, що в грудні 2013 року, [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, про що ним була надана боргова розписка. Згідно вказаної боргової розписки, відповідач зобов'язувався повернути позичені гроші в грудні 2014 року. Проте, взяті на себе зобов'язання відповідач у встановлений сторонами строк не виконав, кошти не повернув. Просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, що станом на день подання позовної заяви складає 63.090,00 грн. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити та не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Чернівецькій області, [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно п.4, 5 ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається рекомендованим листом із повідомленням фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Судові повістки про виклик до суду, разом з конвертами та повідомленнями про вручення поштового відправлення, які направлялися відповідачу за вказаною адресою, повернулися до суду з відміткою «відсутній за місцем проживання» та «за відмовою адресата від одержання». У зв'язку з чим, відповідач був викликаний у судове засідання шляхом опублікування оголошення у газеті «Буковина» за №24 (2429) від 12.06.2015 року. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності відповідача і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечують представники позивача. Заслухавши представників позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені письмові докази, які є належними та допустимими, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що в грудні 2013 року, [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у сумі 3000 доларів США, терміном на один рік. Таким чином, між сторонами фактично був укладений договір позики у відповідності до якого, позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 3000 доларів США та зобов'язувався повернути їх в такій же сумі. Тобто цивільно-правові відносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами параграфа 1 глави 71 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики та його умов, 02.07.2014 року відповідачем була надана боргова розписка, згідно якої відповідач позичив у позивача гроші в сумі 3000 доларів США строком на один рік та зобов'язався повернути їх в грудні 2014 року. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно становляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, відповідач взяті на себе зобов'язання згідно укладеного договору позики належним чином не виконав, у строк встановлений сторонами гроші не повернув, у зв'язку з чим, зобов'язаний сплатити на користь позивача борг в сумі 3000,00 доларів США, що станом на 06.05.2015 року, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземної валюти, встановленого Національним банком України, складає 63090,00 грн.

Outcome: approved