Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах малолітньої доньки [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Гайворонської районної державної адміністрації про визнання недійсним договору дарування будинку. [PERSON] вимоги мотивувала тим, що [PERSON], зареєстрована та проживає в будинку по вул. Маяковського, 30/1, м. Гайворон, Кіровоградська область, разом зі своєю малолітньою дитиною [PERSON], [INFO]. Вказаний житловий будинок належав її бабі - [PERSON], матері її батька, [PERSON], який помер 09.08.2016 року. В цьому будинку, окрім неї та її малолітньої доньки зареєстрована та проживає її мати [PERSON] та брат - [PERSON], що підтверджується копією домової книги на вказаний житловий будинок та довідками Гайворонської міської ради №3937 від 05.10.2018 року та №3879 від 02.10.2018 року. Проте, усупереч того, що в будинку проживають та зареєстровані інші особи, а також малолітня дитина, 27 березня 2018 року приватним нотаріусом Благовіщенського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON]С було посвідчено та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №422 договір дарування житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, який розташований за адресою: вул. Маяковського, 30/1, м. Гайворон, Кіровоградська область, укладений між її бабою [PERSON] та донькою останньої, тіткою позивача, [PERSON]. Вважає, що оспорюваний договір дарування житлового будинку підлягає визнанню судом недійсним, як такий, що обмежує права та законні інтереси дитини на житло, позбавляючи її права жилого приміщення, вчиненого без дозволу органу опіки та піклування, що завдає істотної шкоди її фізичному та розумовому розвитку та суперечить моральним засадам суспільства, а порушені права дитини підлягають відновленню. Просить суд, визнати недійсним договір дарування житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, який розташований за адресою: вул. Маяковського, 30/1, м. Гайворон, Кіровоградська область, укладений 27.03.2018 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Благовіщенського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №422. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали подану позовну заяву та відповідь на відзив, просять задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов не визнала, просить відмовити в його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав наданий відзив, просить відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача судові витрати. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що позивач зі своєю донькою [PERSON] проживає як в с. Хащувате, так і в м. Гайвороні по вул. Маяковського. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в будинку, який належить її чоловіку в с. Хащувате по вул. Соборна 30 проживає позивач з чоловіком та дітьми. Вказаний будинок останні викупили, проте фактично неоформили купівлю будинку та жодних документів з цього приводу не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач зі своєю сімєю проживає в [INFO]. Представник органу опіки та піклування при Гайворонській районній державній адміністрації [PERSON] підтримала наданий висновок про необхідність визнання договору дарування будинку недійсним. Вислухавши думку позивача та її представника, відповідача та представника відповідача [PERSON], свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, копії матеріалів договору дарування, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. 27 березня 2018 року приватним нотаріусом Благовіщенського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON]С було посвідчено та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №422 договір дарування житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, який розташований за адресою: вул. Маяковського, 30/1, м. Гайворон, Кіровоградська область, укладений між [PERSON] та [PERSON]. Органом опіки та піклування не надавався дозвіл на відчудження спірного житлового будинку, що вбачається з досліджених в судовому засіданні копій матеріалів договору дарування (а.с. 77-107). В судовому\~засіданні встановлено,\~що неповнолітня\~[PERSON] зареєстрована за адресою [INFO] (а.с. 17-20), а тому має право на користування вказаною квартирою. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 203 Цивільного\~кодексу України\~\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом ст. 215 ЦК України та згідно з розясненнями Пленуму Верховного Суду України, які містяться в абз. 5 п. 5 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справи про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою особою, права та законні інтереси\~якої порушено вчиненням правочину. Аналізуючи положення статей\~17,\~18\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» та\~статті 12 «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що одним із пріоритетних завдань органу опіки та піклування є охорона та захист прав неповнолітніх дітей. Для реалізації зазначеного завдання органи опіки та піклування повинні перевіряти, чи не порушуються права неповнолітніх дітей під час учинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, та надавати свій дозвіл для вчинення таких правочинів. Отже, у разі вчинення правочину стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, попередня згода органу опіки та піклування є обов'язковою. До такого висновку прийшов Верховний суд України при розгляді справи за №6-392цс15. Відповідно до правової позиції, викладеної і в постанові Верховного\~\~Суду України при розгляді справи №6-589цс16, за змістом частини шостої статті\~203, частини першої статті\~215 Цивільного кодексу\~правочин, що вчиняється і суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним.\~\~\~\~ Вчинення певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує встановлену\~статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства»\~заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовною підставою для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнано недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред'явлено позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення. Відповідно до ст. 224 ЦК України, правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71\~цього Кодексу), є нікчемним.На вимогу заінтересованої особи такий правочин може бути визнаний судом дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідає інтересам фізичної особи, над якою встановлено опіку або піклування. Судом встановлено, що\~орган опіки та піклування при Гайворонській районній державній адміністрації на укладення договору дарування\~дозволу не надавав. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії відповідачів щодо укладення договору дарування без отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування є такими, що призвели до порушення гарантованих дитині прав на користування вищезазначеним житловим будинком. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного\~\~суду України при розгляді справи №6-396цс15, відповідно до частини четвертої\~статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»\~держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Отже, відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved