Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Адвокат Латюк П.Я. звернувся до суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON] (укладено договір про надання правової допомоги з матір`ю малолітнього - [PERSON] ), в якому просив визнати недійсним укладений 15 січня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Топаз-Агро» договір оренди земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 6820987800:03:006:0296, розташованої на території Трительницької сільської ради Волочиського району Хмельницької області, який 06 вересня 2018 року був зареєстрований державним реєстратором Волочиської райдержадміністрації Лозіцькою Т.В. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вказана земельна ділянка на праві власності належала [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , 10 вересня 2018 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори сину померлого [PERSON] - [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на цю земельну ділянку, і в такий спосіб він став її власником. Проте, виявилося, як вказує позивач, що 06 вересня 2018 року, тобто більш як через 8 місяців після смерті [PERSON] , державним реєстратором було зареєстровано за ТОВ «Топаз-Агро» право оренди цієї земельної ділянки на 49 років, на підставі договору оренди від 15 січня 2018 року. Оскільки на час державної реєстрації укладеного, як зазначено у Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 15 січня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Топаз-Агро» договору оренди земельної ділянки [PERSON] був мертвий, то апріорі такий договір не міг бути зареєстрований державою через її державного реєстратора Лозіцьку Т.В., яка цієї обставини свідомо не перевірила. Крім цього, на час державної реєстрації договору власником земельної ділянки уже був позивач, який прийняв спадщину після смерті батька. В подальшому позивач подав заяву про доповнення підстав позову, в якій вказав, що спірний договір оренди земельної ділянки від 15 січня 2018 року підписаний не власником земельної ділянки, а за зловмисною домовленістю - [PERSON] з його дядьком - власником та директором відповідача ТОВ «Топаз-Агро» [PERSON] Вважає, що оскільки цей договір тривалий час не реєструвався, тому його було укладено не 15 січня 2018 року, а безпосередньо перед його реєстрацією, тобто у вересні 2018 року після смерті [PERSON] , з використанням довіреності, яка на той час вже втратила чинність внаслідок смерті довірителя. У зв`язку з викладеним, просить позов задовольнити та визнати недійсним спірний договір. В судовому засіданні представник позивача Латюк П.Я. підтримав позов з викладених у ньому підстав. Представник відповідача [PERSON] в суді проти позову заперечив, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Зазначив, що оспорюваний договір був укладений, коли довіритель [PERSON] був живий, а тому договір є дійсним, момент державної реєстрації договору не пов`язаний з моментом укладення договору. Державний реєстратор Волочиської районної державної адміністрації Лозіцька Т.В. в судове засідання не з`явилась, подавши суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, проти позову не заперечила. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочини можуть вчинятися в усній або письмовій формі. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. А в силу ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 цього Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Статтею 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. В силу ч. 4 ст. 32 вказаного Закону, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Частинами 1, 3 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 1 статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані із його недійсністю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Судом встановлено, що 15 січня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Топаз-Агро» було укладено договір оренди землі № 3, за яким [PERSON] передав належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер 6820987800:03:006:0296, в оренду ТОВ «Топаз-Агро» для ведення особистого селянського господарства, на умовах внесення орендної плати, строком на 49 років (а.с. 96-98). Як вбачається із змісту договору, при його укладенні від імені [PERSON] діяв на підставі довіреності, зареєстрованої в реєстрі за № 47 від 26 січня 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Гайдамакою О.В., [PERSON] , яким і підписано договір від 15 січня 2018 року (а.с. 100). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 145063725 від 13 листопада 2018 року, договір оренди землі № 3, укладений 15 січня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Топаз-Агро», зареєстровано 06 вересня 2018 року державним реєстратором Волочиської РДА Лозіцькою Т.В., індексний номер 42880327 (а.с. 6-7). [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується даними свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] від 01 лютого 2018 року (а.с. 4). Після його смерті право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 6820987800:03:006:0296, набув його спадкоємець - син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, а також вищевказаною інформаційною довідкою з Державного реєстру, згідно з якою право власності спадкоємця [PERSON] на спірну земельну ділянку зареєстровано 10 вересня 2018 року (а.с. 3, 5-7). Таким чином, після смерті орендодавця право власності на земельну ділянку, а також права та обов`язки за договором оренди перейшли до його спадкоємця - [PERSON] . Суд відхиляє доводи позивача про необхідність визнати договір оренди землі недійсним з підстави державної реєстрації договору після смерті [PERSON] , оскільки, на думку суду, момент реєстрації договору оренди не впливає на дійсність чи недійсність договору, так як його дійсність визначається моментом укладення договору, а в даному випадку договір було укладено 15 січня 2018 року, за життя [PERSON] , від імені якого на підставі дійсної довіреності діяв [PERSON] , який мав необхідний обсяг повноважень на вчинення правочину. Зазначена довіреність недійсною визнана не була, отже немає підстав стверджувати про відсутність вільного волевиявлення [PERSON] на укладення оспорюваного договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору сторони правочину виявили в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписами письмового документа (договору), в якому фіксуються правові наслідки. При цьому, реєстрація договору є адміністративним актом, тобто зовнішнім елементом щодо договору. Враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини та наведені норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд знаходить позов таким, що задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено наявність підстав для визнання укладеного 15 січня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Топаз-Агро» договору оренди земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 6820987800:03:006:0296, недійсним.

Outcome: dismissed