Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до Брусилівської селищної ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обгрунтували тим, що [INFO] в [ADDRESS] , померла їх мати [PERSON] , яка була там же зареєстрована і проживала. Після смерті матері відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,2488 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території колишньої Карабачинської сільської ради Брусилівського району Житомирської області та належала за життя [PERSON] на підставі державного акту. Спадщину після смерті матері позивачі прийняли, так як на момент смерті проживали разом з матір`ю, хоч і були зареєстровані за іншою адресою. В подальшому позивачі звернулись до приватного нотаріуса із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину, однак нотаріус відмовив у його видачі, так як позивачі не була зареєстровані з спадкодавцем на момент смерті, тому пропустили строк звернення до суду. На підставі викладеного позивачі просили встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] , станом на день смерті матері; визнати за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 4.2488 га, кадастровий № 1820980300:03:000:0070, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Карабачинської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, право власності на яку належало померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії , серії ЯБ №329069. Ухвалою судді від 08.09.2020 прийнято до розгляду вказаний позов , розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. Позивачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, їх інтереси представляє представник - адвокат Києнко Д.О., тому суд на підставі п.4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України здійснює розгляд справи без участі позивачів. В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Києнко Д.О. позовні вимоги підтримав. Надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити, судові витрати покласти на позивачів. Представник відповідача - Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать копії свідоцтв про народження та одруження (а.с.8-10,14). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №329069, [PERSON] за життя була власником земельної ділянки, площею 4,2488 га, кадастровий № № 1820980300:03:000:0070, призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Карабачинської сільської ради Брусилівського району Житомирської області (а.с.11). Постановою приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу Отрищенка О.І. від 28.08.2020 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на майно померлої [PERSON] , оскільки ними не надано документів, які підтверджують, що на день смерті спадкодавця заявниці були зареєстровані за однією адресою з нею (а.с. 16). Факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] підтверджується довідкою, виданою Брусилівською селищною радою Брусилівського району Житомирської області від 01.09.2020 року (а.с.15) та показами свідків. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що постійно проживають в селі Карабачин Брусилівського району Житомирської області та є сусідами позивачів; підтвердили, що протягом останніх 10 років і до дня смерті [PERSON] постійно проживала разом зі своїми доньками [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] . Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вказане кореспондується з правом особи на встановлення в судовому порядку факту постійного проживання з спадкодавцем, роз`ясненому в п. 2 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7. Спору про право в зв`язку з встановленням факту проживання позивачів з спадкодавцем не вбачається, встановлення вказаних юридичних фактів необхідне позивачам для реалізації свого права на спадкування майна за законом після смерті матері. Розглядаючи позовну вимогу про визнання права власності на спадкове майно суд керується наступним. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, успадкування. Відповідно до ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи ( спадкоємця), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 328 ЦК України право власності на майно набувається на підставах, що не заборонені законом. Приписами ч. 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Згідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з [PERSON] до дня її смерті [INFO] в будинку [ADDRESS] , тому вони фактично прийняли спадщину в рівних долях у вигляді належної [PERSON] земельної ділянки площею 4,2488 га, кадастровий номер 1820980300:03:000:0070, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Брусилівської селищної ради (колишньої Карабачинської сільської ради) Житомирської області, право власності на яку належало померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №329069, виданого 14 березня 2006 року. За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1218, 1225, 1268, 1296 ЦК України та

Outcome: approved