Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

[PERSON] остаточно уточнивши свої вимоги, ставить питання про зобовязання відповідача внести зміни до кредитного договору (рефінансувати договір) № 014/30650/81/81536 від 28.12.2007 року, укладеного між ним та банком за спеціальним курсом (курс переведення 11 грн) та нова відсоткова ставка 17% річних, без пролонгації. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем направлявся лист-повідомлення з пропозицією сплачувати борг за договором по курсу 11 грн. за 1 долар США та сплачувати відсотки за користування кредиту за річною ставкою 17% без пролонгації. Однак банк в подальшому не уклав з позичальником жодних документів для приведення листа в дію. Вважає, що така бездіяльність банку порушує його права. 28 серпня 2016 року ПАТ «[PERSON] [PERSON]» звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить стягнути достроково солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «[PERSON] [PERSON]» в особі Сумської обласної дирекції «[PERSON] [PERSON]» заборгованість за кредитним договором №014/30650/81/81536 від 28.12.2007 року у сумі 30\~973, 35 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 684\~119 грн. 74 коп. та судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/30650/81/81536, відповідно до якого банк надає позичальникові кредит у сумі 31\~400, 00 доларів США строком до 18.12.2027 року за сплатою 13% річних з подальшим укладенням додаткової угоди №1, якою тимчасово зменшено розмір щомісячного платежу. Однак позичальником не виконуються умови договору, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 19.08.2015 року становить 30\~973, 35 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 684\~119 грн. 74 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] первісну позовну заяву підтримав в повному обсязі. Проти зустрічного позову заперечував. Представник ПАТ «[PERSON] [PERSON]» [PERSON] проти первісного позову заперечив, зустрічний позов підтримав в повному обсязі. Представник [PERSON] [PERSON] первісну позовну заяву підтримав в повному обсязі. Проти зустрічного позову заперечував. [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся. [PERSON]. в судове засідання не зявилася, належним чином повідомлялася. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: судом встановлено, що 28 грудня 2007 року між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/30650/81/81536строком дії 240 місяців у розмірі 31400 доларів США, із сплатою 13 відсотків річних (а.с.5-9). 21 серпня 2009 року до кредитного договору укладено додаткову угоду №1, якою тимчасово зменшено розмір щомісячного платежу (а.с. 43) В забезпечення кредитного договору між ПАТ КБ [PERSON] [PERSON]» та [PERSON] 28 грудня 2007року був укладений договір поруки №81536-П, згідно якого позивач поручилась перед кредитором за виконання позичальником [PERSON] зобовязань за кредитним договором (а.с.44-45). Відповідно до наданої копії розрахунку, позичальник [PERSON] станом на 19 серпня 2015 року має заборгованість за кредитним договором № 014/30650/81/81536 по сплаті кредиту, відсоткам та пені в розмірі 30973,65 доларів США, що еквівалентно 684119,74 грн., яких 28071,13 доларів США заборгованість за кредитом, 1851,09 доларів США заборгованість за відсоткам, 1041,13 доларів США пеня (а.с.36-37). Як вбачається з копії документів, 18 серпня 2015 року ПАТ «[PERSON] банк [PERSON]» звернувся до [PERSON] з вимогою про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором (а.с. 48) та до [PERSON] з вимогою про виконання грошових зобовязань за договором поруки №81536-П. Разом з цим, її проінформовано про те, що [PERSON] припинив належним чином виконувати свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого прострочена заборгованість позичальника перед банком станом на 16 липня 2015 року складає: 28081,13 дол. США прострочений кредит; 1200,99 дол. США заборгованість за процентами; розрахована пеня (а.с.47). 29 січня 2015 року банком направлено [PERSON] за результатами розгляду його заяви-анкети, пропозицію рефінансування кредиту за спеціальним курсом (курс переведення 11 грн.) нова відсоткова ставка 17% річних, новий термін до погашення 264 місяців (з пролонгацією) та (без пролонгації) (а.с. 10) Однак, оскільки вказаний лист не містить істотних умов договору та не відповідає вимогам ч. 1 ст. 641 ЦК України, він не може вважатися офертою, а розцінюється як інформаційне повідомлення щодо можливого перегляду кредитування. Згідно пояснень допитаних свідків - працівників банку встановлено, що для вирішення питання рефінансування договору [PERSON] зобовязаний був надати банку пакет документів, про що він був проінформований, але ці документи ним надані не були. Тому адміністрацією банку і не було вирішено питання рефінансування. Внесення змін до діючого між сторонами кредитного договору є право сторін договору, а не обов»язком. З огляду на це у банку відсутній обовязок укладення з позичальником додаткових договорів чи внесення змін до існуючого кредитного договору. 27 серпня 2015 року ПАТ «[PERSON] [PERSON]» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 5.1 договору поруки № 81536-П від 28 грудня 2007 року, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобовязань в повному обсязі. Так, відповідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ч.1 ст.252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. За змістом закону строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. У разі предявлення Банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року предявлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. при цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Строки виконання відповідних частин (помісячно) кредитного договору від 28 грудня 2007 року визначено [PERSON] до 28 грудня 2027 року. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2016 року по справі №591/7844/15-ц встановлено, що 20 березня 2015 року [PERSON] здійснювавпереказ готівки з метою погашення платежу простроченого тіла кредиту в сумі 69,89 доларів США, що еквівалентно 1602,24 грн. та платежі з погашення заборгованості за відсотками в розмірі 310,91 доларів США, що еквівалентно 7210,19 грн. Вказаним рішенням суду відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] банк [PERSON]», третя особа: [PERSON], про визнання поруки припиненою. Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 13 червня 2016 року рішення першої інстанції залишено без змін. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.\~1048 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Пунктом 16.3. Кредитного договору передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення коштів, сплати процентів у визначені договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобовязання. Таким чином, вимоги банку є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Тому позов ПАТ «[PERSON] [PERSON]» підлягає задоволенню. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною позивача за первісним позовом не доведено, що його право порушено, а тому в задоволенні позову [PERSON] належить відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «[PERSON] [PERSON]» в особі Сумської обласної дирекції «[PERSON] [PERSON]» необхідно стягнути витрати по оплаті судового збору в дольовому порядку по 1827, 00 грн. з кожного.

Outcome: approved